Jurisdiction: civil
Date: 2021-07-13 00:00:00

Позивач, Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Українська страхова група», звернувся до Дніпровського районного суду м. Києва з позовом, в якому просить суд: стягнути на користь Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Українська страхова група» з [PERSON] суму сплаченого страхового відшкодування в розмірі 10 454,50 грн. та витрати по сплаті судового збору. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що 18 травня 2018 року відбулася дорожньо-транспортна пригода за участю транспортного засобу «Volkswagen» державний номерний знак [NUMBER] під керуванням водія [PERSON] та транспортного засобу "BMW" державний номерний знак [NUMBER] . Внаслідок вищезгаданого ДТП транспортний засіб "BMW" отримав механічні пошкодження. Факт ДТП підтверджується довідкою про дорожньо-транспортну пригоду. На момент ДТП діяв договір добровільного страхування наземних транспортних засобів № 28-0111-17-00072, предметом якого є страхування транспортного засобу BMW, державний номерний знак [NUMBER] . Постановою Печерського суду м. Києва відповідач була визнана винною у вчиненні адміністративного правопорушення. 22 травня 2018 року страхувальник звернувся до позивача про настання страхового випадку та виплату страхового відшкодування. Позивачем відповідно до умов договору добровільного страхування наземних транспортних засобів виплатив страхове відшкодування в розмірі 38 977,33 грн., крім того позивачем було отримано інформацію що відповідач застрахований в Товаристві з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Гардіан», який покрив суму збитків позивача в розмірі 28 522,83 грн. в межах ліміту, а також з урахуванням зносу. Оскільки ПрАТ «СК «Українська страхова група» за цією подією виплачено страхове відшкодування, Товариство з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Гардіан» в межах ліміту страхового полісу відшкодовано понесені страховиком збитки, позивач просить суд стягнути на його користь з відповідача 10 454,50 грн. 27 травня 2021 року ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва відкрито провадження в справі за правилами спрощеного провадження, без повідомлення сторін. Копію вказаної ухвали позивачем було отримано 14 червня 2021 року, відповідачем копію ухвали, копію позовної заяви з доданими до неї документами не було отримано, конверт разом з вказаними документами повернувся до суду із відміткою поштового відділення «за закінченням встановленого строку зберігання». Позивачем до суду додаткових заяв, пояснень подано не було, відповідачем не використано право подання відзиву на позовну заяву. Відповідно до положень ч. 8 ст. 178 ЦПК України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. За змістом ст. 275 ЦПК України, суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі. Згідно ст. 279 ЦПК України, розгляд справи по суті в порядку спрощеного провадження починається з відкриття першого судового засідання або через тридцять днів з дня відкриття провадження у справі, якщо судове засідання не проводиться. Якщо для розгляду справи у порядку спрощеного позовного провадження відповідно до цього Кодексу судове засідання не проводиться, процесуальні дії, строк вчинення яких відповідно до цього Кодексу обмежений першим судовим засіданням у справі, можуть вчинятися протягом тридцяти днів з дня відкриття провадження у справі. При розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи. Відповідно до ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов:1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. З матеріалів справи вбачається, що позивач не заперечує проти розгляду справи в заочному порядку та ухвалення у справі заочного рішення. За наведених обставин, у відповідності до вимог ч. 1 ст. 281 ЦПК України, суд ухвалив провести заочний розгляд справи та ухвалити у справі заочне рішення. Суд у порядку спрощеного позовного провадження без виклику у судове засідання сторін, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини на яких вони ґрунтуються, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків. Згідно частини другої ст. 1187 Цивільного кодексу України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Судом встановлено, що 18 травня 2018 року відбулася дорожньо-транспортна пригода за участю транспортного засобу «Volkswagen» державний номерний знак [NUMBER] під керуванням водія [PERSON] та транспортного засобу "BMW" державний номерний знак [NUMBER] . Внаслідок вищезгаданого ДТП транспортний засіб "BMW" отримав механічні пошкодження. Факт ДТП підтверджується довідкою про дорожньо-транспортну пригоду №3018142371570734 виданою Управлінням патрульної поліції у місті Києві від 26.06.20218 р.. На момент ДТП діяв договір добровільного страхування наземних транспортних засобів № 28-0111-17-00072, предметом якого є страхування транспортного засобу BMW, державний номерний знак [NUMBER] . 22 травня 2018 року страхувальник звернувся до позивача про настання страхового випадку, що підтверджується заявою про настання страхового випадку та виплату страхового відшкодування. Відповідно до страхового акту №ДККА-61233, та розрахунку суми страхового відшкодування, сума страхового відшкодування склала 45 824,66 грн., з яких 40 824,66 грн. було сплачено на рахунок ТОВ «АВТ Баварія Київ», що підтверджується платіжним дорученням №12135 від 14.06.2018 р. а також 5 00,00 грн. було сплачено на рахунок ФОП [PERSON] , що підтверджується платіжним дорученням №12136 від 14.06.2018 р. Крім того в матеріалах справи міститься платіжне доручення №4417 від 07.12.2018 р. з якого вбачається що ТОВ «АВТ Баварія Київ» перерахувало на рахунок позивача, зайво перераховані кошти в розмірі 6 847,33 грн. Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Згідно із ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ст. 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Відповідно до ст. 993 ЦК України до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. Аналогічне положення закріплено у ст. 27 Закону України «Про страхування», за змістом якої до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що отримала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток. Враховуючи, що у судовому засіданні на підставі зібраних по справі доказів не доведено що [PERSON] визнана винною у ДТП, що мала місце 18 травня 2018 року, тобто в матеріалах справи відсутня постанова про те що відповідач визнана винною у вчиненні адміністративного правопорушення. Крім того в матеріалах справи відсутнє підтвердження того, що Товариство з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Гардіан» покрило суму виплаченого страхового відшкодування в розмірі 28 522,83 грн. Таким чином, суд вважає, що позовні вимоги Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Українська страхова група» до [PERSON] про стягнення виплаченого страхового відшкодування не підлягають задоволенню. Відповідно частин 1, 3 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності. Згідно ч. 1 ст. 81 Цивільного процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Статтею 89 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). З огляду на вищевикладене, беручи до уваги всі встановлені судом факти і відповідні їм правовідносин, належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, суд приходить до висновку про відмову в задоволенні позову Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Українська страхова група» до [PERSON] про стягнення виплаченого страхового відшкодування. З огляду на те, що суд відмовляє у позові, а судові витрати понесені лише позивачем, на підставі статті 141 ЦПК України їх розподіл не здійснюється. Враховуючи наведене та

Outcome: dismissed