Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-10 00:00:00

03 листопада 2014 року [PERSON] з обмеженою відповідальностю "Фінансова компанія «Ідеа Капітал" звернулось в суд з позовною заявою до [PERSON], ТзОВ «Волинська фабрика гофротари» про звернення стягнення на предмет іпотеки. Свої вимоги обгрутовує тим, що 27 квітня 2010 року між ПАТ «Кредобанк», правонаступником якого, відповідно до договору факторингу із відступленням прав грошової вимоги № 01 від 25 березня 2014 року є ТзОВ «Фінансова компанія «Ідеа Капітал» та ТзОВ «Волинська фабрика гофротари» було укладено кредитний договір № 02/10, відповідно до якого, банк надав позичальнику кредит в розмірі 35000000 грн. на погашення кредитної заборгованості та несплачених відсотків згідно відповідних кредитних договорів, зі сплатою процентної ставки за користування кредитними коштами в розмірі 16 % річних та з строком остаточного повернення кредиту до 24 квітня 2015 року. З метою забезпечення виконання зобовязань ТзОВ «Волинська фабрика гофротари» перед кредитором за кредитним договором № 02/10 від 27 квітня 2010 року, 05 грудня 2011 року, між ПАТ «Кредобанк» та [PERSON], було укладено договір іпотеки, відповідно до якого, [PERSON] передав позивачу в іпотеку нерухоме майно, що належить йому на праві приватної власності, а саме: пятикімнатну квартиру № 103 у двох рівнях, загальною площею 104,8 кв. м., житловою площею 58,9 кв. м., квартира розташована на 5-му та 6-му поверхах 9-ти поверхового цегляного будинку № 26, що на 15-му Мікрорайоні в м. Нововолинську Волинської області. Вказує, що третя особа: ТзОВ «Волинська фабрика гофротари» у встановлені кредитним договором строки зобовязання не виконав, заборгованість не погасив. Рішенням постійно діючого Третейського суду при Львівській торгово-промисловій палаті від 04 жовтня 2013 року, було присуджено до стягнення з ТзОВ «Волинська фабрика гофротари» на користь ПАТ «Кредобанк» 40714921,54 грн. заборгованості за кредитним договором № 02/10 від 27 квітня 2010 року. Станом на 15 жовтня 2014 року, ТзОВ «Волинська фабрика гофротари» рішення Постійно діючого Третейського суду при Львівській торгово-промисловій палаті від 04 жовтня 2013 року не виконано. Позивач вказує, що відповідно до договору іпотеки у випадку невиконання чи неналежного виконання позичальником умов кредитного договору та договору іпотеки, позивач має право задовольнити всі фактичні вимоги понесені у звязку з реалізацією його прав за цим договором. Позивач зазначає, що він є правонаступником Публічного акціонерного товариства "Кредобанк", тому звернувся до суду з позовною заявою та просить суд винести рішення, яким звернути стягнення на предмет іпотеки, а саме: пятикімнатну квартиру № 103 у двох рівнях, загальною площею 104,8 кв. м., житловою площею 58,9 кв. м., квартира розташована на 5-му та 6-му поверхах 9-ти поверхового цегляного будинку № 26, що на 15-му Мікрорайоні в м. Нововолинську Волинської області, що належить відповідачу [PERSON] на праві приватної власності шляхом проведення прилюдних торгів з початковою ціною, встановленою на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид нерухомого майна, на підставі оцінки, проведеної субєктом оціночної діяльності (незалежним експертом) на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій. Також просить стягнути з [PERSON] витрати по сплаті судового збору за подачу до суду позовної заяви в сумі 243,60 грн. 13 лютого 2015 року, [PERSON], третя особа: [PERSON] з обмеженою відповідальністю «Волинська фабрика гофротари» звернувся до суду з зустрічним позовом до [PERSON] з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Ідеа Капітал» про визнання припиненим договору іпотеки від 05 грудня 2011 року. Позов обґрунтовує тим, що в провадженні Нововолинського міського суду Волинської області перебуває цивільна справа за позовом ТзОВ «Фінансова компанія «Ідеа Капітал» до [PERSON], третя особа: ТзОВ «Волинська фабрика гофротари» про звернення стягнення на предмет іпотеки, а саме: 5-ти кімнатну дворівневу квартиру за адресою м. Нововолинрськ, 15-й Мікрорайон, 26/103. 27 квітня 2010 року між ПАТ «Кредобанк», правонаступником якого, відповідно до договору факторингу із відступленням прав грошової вимоги № 01 від 25 березня 2014 року є ТзОВ «Фінансова компанія «Ідеа Капітал» та ТзОВ «Волинська фабрика гофротари» було укладено кредитний договір № 02/10, відповідно до якого, банк надав позичальнику кредит в розмірі 35000000 грн. на погашення кредитної заборгованості та несплачених відсотків згідно відповідних кредитних договорів, зі сплатою процентної ставки за користування кредитними коштами в розмірі 16 % річних та з строком остаточного повернення кредиту до 24 квітня 2015 року. З метою забезпечення виконання зобовязань ТзОВ «Волинська фабрика гофротари» перед кредитором за кредитним договором № 02/10 від 27 квітня 2010 року, 05 грудня 2011 року, між ПАТ «Кредобанк» та [PERSON], було укладено договір іпотеки, відповідно до якого, [PERSON] передав позивачу в іпотеку нерухоме майно, що належить йому на праві приватної власності, а саме: пятикімнатну квартиру № 103 у двох рівнях, загальною площею 104,8 кв. м., житловою площею 58,9 кв. м., квартира розташована на 5-му та 6-му поверхах 9-ти поверхового цегляного будинку № 26, що на 15-му Мікрорайоні в м. Нововолинську Волинської області. Вважає вищезазначений договір іпотеки припиненим, оскільки між ПАТ «Кредобанк» та ТзОВ «Волинська фабрика гофротари» було укладено додаткові угоди до кредитного договору, які передбачали інші строки повернення кредитних коштів ніж сам кредитний договір. Крім того, зазначає, що вищевказаними додатковими угодами було збільшено процентну ставку за кредитним договором. Вважає, що збільшення процентної ставки повинно було бути здійснено тільки після державної реєстрації відомостей про зміну умов обтяження нерухомого майна іпотекою. Просить визнати договір іпотеки від 05 грудня 2011 року, укладений між ПАТ «Кредобанк» та [PERSON] припиненим, визнати припиненим іпотечне обтяження майна за договором іпотеки, укладеним 05 грудня 20114 року між ПАТ «Кредобанк» та [PERSON] та стягнути з відповідача на його користь суму сплаченого судового збору. В судове засідання представник позивача не зявився, подав до суду заяву, в якій просить суд проводити розгляд справи за його відсутності, позов підтримує повністю, не заперечує проти винесення заочного рішення. Відповідач [PERSON] та третя особа: ТзОВ «Волинська фабрика гофротари», їх представник [PERSON] в судове засідання не з'явилися, представник [PERSON] подав до суду письмову заяву, якій просить проводити розгляд справи за його відсутності та відсутності відповідача та третьої особи. Зясувавши обставини справи, дослідивши письмові докази, суд дійшов висновку, що позовні вимоги ТОВ ФК "Ідеа Капітал" до [PERSON], третя особа: ТзОВ "Волинська фабрика гофротари" про звернення стягнення на предмет іпотеки є підставні і підлягають до задоволення. В судовому засіданні встановлено, що позивач [PERSON] з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія «Ідеа Капітал» є правонаступником Публічного акціонерного товариства "Кредобанк". Відповідно до ст. 525 ЦК України, одностороння відмова від зобов'язання не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч. 1 ст. 527 ЦК України, боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов'язання чи звичаїв ділового обороту. Відповідно до ст. 530 ЦК України, якщо в зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню в цей строк (термін). Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушення зобов'язання є його невиконанням або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). З ксерокопії кредитного договору № 02/10 від 27 квітня 2010 року вбачається, що між ТзОВ «Волинська фабрика гофротари» та ПАТ «Кредобанк» було укладено кредитний договір, відповідно до якого позичальнику, на погашення кредитної заборгованості та несплачених відсотків згідно кредитних договорів № 133/07 від 05.10.2007 року, № 134/07 від 05.10.2007 року, №110 від 12.04.2007 року, №05/09 від 07.04.2009 року, № 06/08 від 31.01.2008 року, №07/08 від 31.01.2008 року, 41/08 від 18.06.2008 року, було надано кредит в розмірі 35000000 грн., проте не більше 17024763,50 грн. + гривневий еквівалент 877,828,89 Євро та 449567,52 доларів США та несплачені відсотки, які будуть нараховані до дня видачі кредиту по курсу МВРУ, зі строком погашення до 24 квітня 2015 року, зі сплатою 16% відсотків річних (а.с.13-23). З копій додаткових угод, укладених між ТзОВ «Волинська фабрика гофротари» та ПАТ «Кредобанк», № 1 від 27 квітня 2010 року (а.с. 24), № 2 від 29 листопада 2011 року (а.с. 25-32), № 3 від 30 грудня 2011 року (а.с. 33), № 4 від 26 червня 2012 року (а.с. 34-37) вбачається, що процентну ставку за кредитним договором № 02/10 від 27 квітня 2010 року змінено до 18,9% річних та змінено строки погашення кредитної заборгованості. Рішенням постійно діючого Третейського суду при Львівській торгово-промисловій палаті від 04 жовтня 2013 року, було присуджено до стягнення з ТзОВ «Волинська фабрика гофротари» на користь ПАТ «Кредобанк» 40714921,54 грн. заборгованості за кредитним договором № 02/10 від 27 квітня 2010 року, з них: 30326531,31 грн. прострочена заборгованість за кредитом, 9081168,04 грн. нараховані проценти, 1236529,41 грн. прострочена заборгованість по процентах за користування кредитними коштами, 500 грн. прострочена комісія за адміністрування кредиту, 25,21 грн. пеня по простроченій комісії за адміністрування кредиту, 34292,50 грн. пеня за несвоєчасне погашення процентів за користування кредитом, 35875,07 грн. пеня за несвоєчасне погашення тіла кредиту. З матеріалів справи вбачається, що ТзОВ «Волинська фабрика гофротари», рішення постійно діючого Третейського суду при Львівській торгово-промисловій палаті від 04 жовтня 2013 року не виконано. В судовому засіданні встановлено, що в забезпечення своєчасного виконання зобовязань за кредитним договором № 02/10 27 квітня 2010 року, між ПАТ «Кредобанк» та відповідачем був укладений договір іпотеки від 05 грудня 2011 року, посвідчений приватним нотаріусом Нововолинського міського нотаріального округу [PERSON], зареєстрованим в реєстрі №5241 (а.с.7-12). З матеріалів вищезазначеного договору іпотеки від 05 грудня 2011 року укладеного між ПАТ «Кредобанк» та [PERSON] вбачається, що іпотекодавцем передано іпотекодержателю предмет іпотеки - пятикімнатну квартиру № 103 у двох рівнях, загальною площею 104,8 кв. м., житловою площею 58,9 кв. м., квартира розташована на 5-му та 6-му поверхах 9-ти поверхового цегляного будинку № 26, що на 15-му Мікрорайоні в м. Нововолинську Волинської області, що належить [PERSON] на праві приватної власності, Також, п. 8.5 даного договору, встановлено, що відступлення прав іпотекодержателем за цим договором здійснюється за правочином про відступлення прав, який підлягає нотаріальному посвідченню. Відомості про таке відступлення підлягають державній реєстрації у встановленому законом порядку (якщо така реєстрація була проведена) (а.с.7-12). В судовому засіданні встановлено, що згідно з умовами договору відступлення прав вимоги за забезпечувальними документами від 26 березня 2014 року (а.с. 48-54), Публічне акціонерне товариство Кредобанк відступило, а [PERSON] з обмеженою відповідальністю Фінансова компанія «Ідеа Капітал прийняло право вимоги за договором іпотеки, укладеним між Публічним акціонерним товариством Кредобанк та відповідачем [PERSON] До [PERSON] з обмеженою відповідальністю Фінансова компанія «Ідеа Капітал» перейшли всі права Публічного акціонерного товариства Кредобанк щодо права вимоги до відповідача за договором іпотеки. Відповідно до ч. 1 ст. 11 Закону України Про іпотеку майновий поручитель несе відповідальність перед іпотекодержателем за невиконання боржником основного зобов'язання в межах вартості предмета іпотеки. Відповідно до ч. 1 ст. 33 Закону України Про іпотеку у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Законом України Про іпотеку встановлено, що майновий поручитель відповідає своїм майном, яке ним заставлене та на яке може бути звернене стягнення кредитора. Умовами договору іпотеки від 05 грудня 2011 року укладеного між ПАТ Кредобанк та [PERSON] визначено, що у випадку невиконання чи неналежного виконання Позичальником умов кредитного договору та договору іпотеки, Позивач має право задовольнити всі фактичні вимоги понесені у звязку з реалізацією його прав за цим договором. Згідно ст.12 Закону України Про іпотеку та п.6.2 Договору іпотеки, право звернення стягнення на предмет іпотеки до строку погашення кредиту у випадках порушення зобов'язань по кредитному договору виникає у іпотекодержателя в момент настання терміну виконання зобовязань по Кредитному договору. Статтею 7 Закону України „Про іпотеку та пунктом 6.1 Договору іпотеки передбачено, що за рахунок предмета іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити свою вимогу за основним зобов'язанням у повному обсязі або в частині, встановленій іпотечним договором, що визначена на час виконання цієї вимоги, включаючи сплату процентів, неустойки, основної суми боргу та будь-якого збільшення цієї суми, яке було прямо передбачене умовами договору, що обумовлює основне зобовязання. Іпотекою також забезпечуються вимоги іпотекодержателя щодо відшкодування витрат, пов'язаних з пред'явленням вимоги за основним зобов'язанням і зверненням стягнення на предмет іпотеки; витрат на утримання і збереження предмета іпотеки; витрат на страхування предмета іпотеки; збитків, завданих порушенням основного зобов'язання чи умов Іпотечного договору. Згідно до умов договору іпотеки, банк має право задовольнити із вартості предмету іпотеки свої вимоги щодо повернення суми наданого кредиту, сплати процентів за користування кредитом, сплати пені за прострочення повернення кредиту та сплати процентів, відшкодування збитків та витрат, викликаних порушенням Кредитних договорів, у випадку несплати Позичальником банку будь - якої суми у такому розмірі, в такій валюті, у такий строк, та в такому порядку, як це встановлено в Кредитному договорі. 02 квітня 2014 року, ПАТ «Кредобанк» було направлено [PERSON] повідомлення про здійснення відступлення прав за № 27-4219/14 (а.с. 55-57). 26 травня 2014 року, ТзОВ «Фінансова компанія «Ідеа Капітал», було направлено [PERSON] повідомлення про перехід прав кредитора від ПАТ «Кредобанк» до ТОВ ФК «Ідеа Капітал» та необхідність виконання зобовязань на користь ТОВ ФК «Ідеа Капітал» за № 21 та № 52 (а.с. 58-62). Відповідно до п. 9 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин від 30.03.2012 року, право вибору способу судового захисту, передбаченого законом або договором (дострокове стягнення кредиту, стягнення заборгованості, у тому числі шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки/застави, одночасно пред'явлення відповідних вимог у разі, якщо позичальник є відмінною від особи іпотекодавця(майновий поручитель), одночасне пред'явлення вимог про стягнення заборгованості з позичальника з вимогами про стягнення заборгованості шляхом звернення стягнення на предмет застави/іпотеки, належні іпотекодавцю, який не є позичальником, розірвання кредитного договору, набуття права власності на предмет іпотеки, тощо) належить виключно позивачеві (частина перша статті 20 ЦК України, статті 3 і 4 ЦПК України). Задоволення позову кредитора про звернення стягнення на предмет іпотеки/застави не є перешкодою для пред'явлення позову про стягнення заборгованості з поручителя за тим самим договором кредиту у разі, якщо на час розгляду справи заборгованість за кредитом не погашена. Задоволення позову кредитора про стягнення заборгованості з поручителя не є перешкодою для пред'явлення позову про звернення стягнення на предмет іпотеки/застави з метою погашення заборгованості за тим самим договором кредиту у разі, якщо на час розгляду спору заборгованість за кредитом не погашена. Відповідно до ч. 1 ст. 589 ЦК України, у разі невиконання зобов'язання, забезпеченого заставою, заставодержатель набуває права звернення на предмет застави. При наявності заборгованості у розмірі 40714921,54 грн. за кредитним договором № 02/10 від 27 квітня 2010 року укладеним між ТзОВ «Волинська фабрика гофротари» та ПАТ «Кредобанк» та виконанні кредитором ТОВ ФК "Ідеа Капітал" умов договору іпотеки від 05 грудня 2011 року укладеного між ПАТ Кредобанк (іпотекодержателем) та [PERSON] (іпотекодавцем), суд дійшов висновку про можливість задоволення вимоги про звернення стягнення на предмет іпотеки і таке задоволення не суперечитиме ст. 589 ЦК України, ч. 1 ст. 33, ст. 38-39 Закону України Про іпотеку. Відповідно до ч. 1 ст. ст. 39 Закону України Про іпотеку у разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет іпотеки у рішенні суду зазначаються: загальний розмір вимог та всі його складові, що підлягають сплаті іпотекодержателю з вартості предмета іпотеки; опис нерухомого майна, за рахунок якого підлягають задоволенню вимоги іпотекодержателя; заходи щодо забезпечення збереження предмета іпотеки або передачі його в управління на період до його реалізації, якщо такі необхідні; спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів або застосування процедури продажу, встановленої статтею 38 цього Закону; пріоритет та розмір вимог інших кредиторів, які підлягають задоволенню з вартості предмета іпотеки; початкова ціна предмета іпотеки для його подальшої реалізації. За таких обставин суд, на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які посилались сторони, як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд дійшов висновку про можливість задоволення позову. Згідно ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені витрати. Відповідно до ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Позивачем [PERSON] ні у зустрічному позові, ні у доданих до нього документах не наведено жодного належного та допустимого доказу щодо визнання договору іпотеки від 05 грудня 2011 року припиненим, а тому, суд в задоволенні зустрічного позову [PERSON], третя особа: ТзОВ «Волинська фабрика гофротари» до ТОВ ФК «Ідеа Капітал» про визнання припиненим договору іпотеки відмовляє.

Outcome: approved