Jurisdiction: civil
Date: 2020-12-09 00:00:00

У лютому 2019 року позивач [PERSON] , звернулася до суду з позовом до Інформаційно-аналітичного інтернет-видання «КиевВласть» в особі головного редактора [PERSON] , третя особа: Товариство з обмеженою відповідальністю «Захід-Капітал-Інвест» про захист честі, гідності та ділової репутації. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що [INFO] на веб-сайті інформаційно-аналітичного інтернет-видання «КиевВласть» була опублікована стаття під назвою (мовою оригіналу): « [INFO] » (далі-Стаття-1) та яка містить неправдиву інформацію. Стаття-1 розміщена за наступним посиланням [INFO] . [INFO] на веб-сайті інформаційно-аналітичного інтернет-видання «КиевВласть» була опублікована стаття під назвою (мовою оригіналу): « [INFO] » та яка містить неправдиву інформацію. Стаття-2 розміщена за наступним посиланням [INFO] . [INFO] на веб-сайті інформаційно-аналітичного інтернет-видання «КиевВласть» була опублікована стаття під назвою (мовою оригіналу): « [INFO] » та яка містить неправдиву інформацію. Стаття-3 розміщена за наступним посиланням [INFO] . У вищезгаданих статтях інтернет-видання «КиевВласть» викладено ряд тверджень, які є поширенням неправдивої та недостовірної інформації про позивача [PERSON] , як замовника виконання будівельних робіт та третю особу ТОВ "Захід-Капітал-Інвест та його колективу, як генерального підрядника. Позивач зауважує, що відомості викладені неправдиво, однобоко та тенденційно, що складається враження «замовного» характеру вищевказаних статтей. Дані статті і по сьогодні містяться на сайті http://kievvlast.com.ua, є доступними для широкого кола осіб та поширюються всіма вагомими сайтами та соціальними мережами з посиланням на першоджерело. Позивач вважає поширену інформацію такою, що підлягає визнанню недостовірною, такою, що принижує честь, гідність та ділову репутацію [PERSON] , ТОВ "Захід-Капітал-Інвест" та підлягає видаленню. Враховуючи викладене, позивач просить визнати недостовірною та такою, що порочить честь, гідність та ділову репутацію позивача та третьої особи, інформацію, опублікована і поширена у мережі Internet: -від [INFO] , розміщена на веб-сайті інформаційно-аналітичного інтернет-видання «КиевВласть» у вигляді статті під назвою (мовою оригіналу): « [INFO] » за наступним посиланням [INFO] а саме наступний текст: «Депутат Киевсовета [PERSON] обнаружил факты, свидетельствующие о незаконном строительстве ЖК "Соломенский" по ул. Университетская 23, 25 , 27 в Киеве . По данным депутата, территория, на которой возводится ЖК, относится к зоне индивидуальной (усадебной) и малоэтажной застройки, а также находится в пределах оползнеопасной зоны. Примечательно, что Соломенское управление полиции расследует аналогичное "дело" по ст. 356 УК Украины в Соломенском районе, в котором фигурирует застройщик ЖК "Соломенский" - ООО "Запад-Капитал-Инвест".»; «К депутату поступила информация, что по ул. Университетская 23, 25, 27 (кадастровые номера 8000000000:72:189:0019, 8000000000:72:189:0018, 8000000000:72:189:0053) планируется строительство пятиэтажного ЖК "Соломенский"»; «По словам депутата, согласно опорному плану Киева, который является неотъемлемой частью Генплана столицы, указанная территория относится к зоне индивидуальной (усадебной) и малоэтажной застройки, а также находится в пределах оползнеопасной зоны.»; «Согласно информации на официальном сайте ЖК "Соломенский", его застройщиком является ООО "Запад-Капитал-Инвест", ранее строившее клубный дом "Татарский" на ул. Отто Шмидта , 10ж и клубный дом на ул. Отто Шмидта , 14а.»; «ООО "Запад-Капитал-Инвест" фигурирует в уголовном производстве №12017100090002482 от 07.03.2017 года по ст. 356 УК Украины (самоуправство)»… «Речь идет о неких трех адресах, которые в судебных решениях скрыты. Примечательно, что ООО "Запад-Капитал-Инвест" возводит ЖК "Соломенский" также на трех земельных участках в Соломенском районе.»; «Примечательно, что ООО "Запад-Капитал-Инвест" возводит ЖК "Соломенский" также на трех земельных участках в Соломенском районе. По данным следствия, участки, о которых идет речь в судебном решении, выделялись и должны эксплуатироваться для индивидуального жилого, гаражного и дачного строительства и имеют функциональное назначение, как приусадебный участок". Следовательно, площадь домов, построенных на этих участках, должна быть не более 250 кв. м.» -від [INFO] розміщена на веб-сайті інформаційно-аналітичного інтернет-видання «КиевВласть» у статті під назвою « [INFO] » за наступним посиланням [INFO] , а саме: «Инспекция государственного архитектурно-строительного контроля в Киеве (ГАСК Киева) не может проверить соблюдение норм законодательства при проведении скандального строительства 5-этажного ЖК "Соломенский" по ул. Университетской 23, 25, 27. Причина тому - заказчик строительства, уполномоченные лица проектной организации ООО "Проектные инновации" и подрядчика ООО "Запад-Капитал-Инвест" избегают проверок. Также они игнорируют письменные приглашения в профильный департамент Киевской горгосадминистрации (КГГА)». «17 октября 2017 года было зарегистрировано поданное застройщиком заявление о внесении изменений в разрешение на строительство. Во время проверки в октябре 2017 года было установлено, что на указанном месте начали строительные работы. Во время визита инспекции строительные работы там не проводились». «К депутату поступила информация, что по ул. Университетская 23 , 25 , 27 (кадастровые номера 8000000000:72:189:0019, 8000000000:72:189:0018, 8000000000:72:189:0053) планируется строительство пятиэтажного ЖК "Соломенский"». «По словам депутата, согласно опорному плану Киева, который является неотъемлемой частью Генплана столицы, указанная территория относится к зоне индивидуальной (усадебной) и малоэтажной застройки, а также находится в пределах оползнеопасной зоны». -від [INFO] на веб-сайті інформаційно-аналітичного інтернет-видання «КиевВласть» була опублікована стаття під назвою (мовою оригіналу): « [INFO] » (далі Стаття-3) та яка містить неправдиву інформацію. Стаття-3 розміщена за наступним посиланням [INFO] , а саме: «Но в данном случае мы с коллегами в своей правоте уверены на 100%, юристы, с которыми консультировались, подтверждают - застройщик какой-то неадекватный, статьи прописаны более чем корректно.» Окрім того, позивач просить видалити інформацію, що розміщена на веб-сайті інформаційно-аналітичного інтернет-видання «КиевВласть» у вигляді статті під назвою (мовою оригіналу): « [INFO] » за наступним посиланням [INFO] та у статті під назвою « [INFO] » за наступним посиланням [INFO] та у статті під назвою (мовою оригіналу): « [INFO] » за наступним посиланням [INFO] . Також позивач просить стягнути з інформаційно-аналітичного інтернет-видання «КиевВласть» на користь позивача судовий збір в розмірі 1560 грн. 17 коп. Ухвалою судді Голосіївського районного суду м. Києва від 02.10.2019 року відкрито провадження по даній справі та постановлено проводити розгляд справи в порядку загального позовного провадження. Ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 21.10.2020 року закрито підготовче засідання та призначено справу до судового розгляду по суті. В судове засідання позивач не з`явилась, про час, дату та місце розгляду справ повідомлена в установленому законом порядку. Представник позивача надав до суду заяву, в якій просив провести розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав, проти ухвалення заочного рішення не заперечував. Відповідач та третя особа в судове засідання не з`явились, про час, дату та місце розгляду справи повідомлені в установленому законом порядку, своїх представників не направили. Враховуючи викладене, суд за згодою позивача ухвалив постановити заочне рішення згідно положень ч. 1 ст. 280 ЦПК України, на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши докази, які містяться в матеріалах справи, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог, виходячи з такого. Статтею 3 Конституції України закріплено, що людина, її честь і гідність визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю. Відповідно до статей 21, 28 Конституції України усі люди є вільні і рівні у своїй гідності і правах. Кожен має право на повагу до його гідності. Кожен має право вільно збирати, зберігати, використовувати і поширювати інформацію усно, письмово або в інший спосіб - на свій вибір. Загальною декларацією прав людини 1948 року встановлено, що ніхто не може зазнавати безпідставного втручання у його особисте і сімейне життя, безпідставного посягання на недоторканність його житла, таємницю його кореспонденції або на його честь і репутацію. Кожна людина має право на захист законом від такого втручання або таких посягань (стаття 12). Частиною 1 ст. 16 ЦК України встановлено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до ч. 4 ст. 32 Конституції України, кожному гарантується судовий захист права спростовувати недостовірну інформацію про себе і членів своєї сім`ї та права вилучення будь-якої інформації. Згідно ст. 201 ЦК України особистими немайновими благами, які охороняються цивільним законодавством, є: здоров`я, життя; честь, гідність і ділова репутація; ім`я (найменування); авторство; свобода літературної, художньої, наукової і технічної творчості, а також інші блага, які охороняються цивільним законодавством. Відповідно ст. 277 ЦК України фізична особа, особисті немайнові права якої порушено внаслідок поширення про неї та (або) членів її сім`ї недостовірної інформації, має право на відповідь, а також на спростування цієї інформації. Фізична особа, особисті немайнові права якої порушено у друкованих або інших засобах масової інформації, має право на відповідь, а також на спростування недостовірної інформації у тому ж засобі масової інформації в порядку, встановленому законом. Спростування недостовірної інформації здійснюється незалежно від вини особи, яка її поширила. Спростування недостовірної інформації здійснюється у такий же спосіб, у який вона була поширена. Пунктом 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 лютого 2009 року № 1 «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» роз`яснено, що чинне законодавство не містить визначення понять гідності, честі чи ділової репутації, оскільки вони є морально-етичними категоріями й одночасно особистими немайновими правами, яким закон надає значення самостійних об`єктів судового захисту. Зокрема, під гідністю слід розуміти визнання цінності кожної фізичної особи як унікальної біопсихосоціальної цінності, з честю пов`язується позитивна соціальна оцінка особи в очах оточуючих, яка ґрунтується на відповідності її діянь (поведінки) загальноприйнятим уявленням про добро і зло, а під діловою репутацією фізичної особи розуміється набута особою суспільна оцінка її ділових і професійних якостей при виконанні нею трудових, службових, громадських чи інших обов`язків. Пунктом 15 цієї Постанови роз`яснено, що при розгляді справ зазначеної категорії суди повинні мати на увазі, що юридичним складом правопорушення, наявність якого може бути підставою для задоволення позову, є сукупність таких обставин: а) поширення інформації, тобто доведення її до відома хоча б одній особі у будь-який спосіб; б) поширена інформація стосується певної фізичної чи юридичної особи, тобто позивача; в) поширення недостовірної інформації, тобто такої, яка не відповідає дійсності; г) поширення інформації, що порушує особисті немайнові права, тобто або завдає шкоди відповідним особистим немайновим благам, або перешкоджає особі повно і своєчасно здійснювати своє особисте немайнове право. Відповідно до п. 18 Постанови обов`язок довести, що поширена інформація є достовірною, покладається на відповідача, проте позивач має право подати докази недостовірності поширеної інформації. Позивач повинен довести факт поширення інформації відповідачем, а також те, що внаслідок цього було порушено його особисті немайнові права. Під поширенням інформації слід розуміти: опублікування її у пресі, передання по радіо, телебаченню чи з використанням інших засобів масової інформації; поширення в мережі Інтернет чи з використанням інших засобів телекомунікаційного зв`язку; викладення в характеристиках, заявах, листах, адресованих іншим особам; повідомлення в публічних виступах, в електронних мережах, а також в іншій формі хоча б одній особі. Недостовірною вважається інформація, яка не відповідає дійсності або викладена неправдиво, тобто містить відомості про події та явища, яких не існувало взагалі або які існували, але відомості про них не відповідають дійсності (неповні або перекручені). Відповідно до п. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 1 від 27 лютого 2009 року «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» (далі - Постанова) відповідачами у справі про захист гідності, честі чи ділової репутації є фізична або юридична особа, яка поширила недостовірну інформацію, а також автор цієї інформації. Згідно з п. 12 належним відповідачем у разі поширення оспорюваної інформації в мережі Інтернет є автор відповідного інформаційного матеріалу та власник веб-сайта, особи яких позивач повинен установити та зазначити в позовній заяві. Якщо автор поширеної інформації невідомий або його особу та/чи місце проживання (місцезнаходження) неможливо встановити, а також коли інформація є анонімною і доступ до сайту - вільним, належним відповідачем є власник веб-сайту, на якому розміщено зазначений інформаційний матеріал, оскільки саме він створив технологічну можливість та умови для поширення недостовірної інформації. У відповідності до абз. 2 п. 15 Постанови Пленуму ВСУ, під поширенням інформації слід розуміти, у тому числі, її передання по телебаченню та поширення в мережі Інтернет. Відповідно до ч. 1 ст. 17 Закону України «Про інформацію», інформація про фізичну особу (персональні дані) - це відомості чи сукупність відомостей про фізичну особу, яка ідентифікована або може бути конкретно ідентифікована. Судом встановлено, що [INFO] на веб-сайті інформаційно-аналітичного інтернет-видання «КиевВласть» була опублікована стаття під назвою (мовою оригіналу): « [INFO] » (далі-Стаття-1) та яка містить неправдиву інформацію. Стаття-1 розміщена за наступним посиланням [INFO]. В Статті-1 автором зазначається (мовою оригіналу): -«Депутат Киевсовета [PERSON] обнаружил факты, свидетельствующие о незаконном строительстве ЖК "Соломенский" по ул. Университетская 23, 25 , 27 в Киеве . По данным депутата, территория, на которой возводится ЖК, относится к зоне индивидуальной (усадебной) и малоэтажной застройки, а также находится в пределах оползнеопасной зоны. Примечательно, что Соломенское управление полиции расследует аналогичное "дело" по ст. 356 УК Украины в Соломенском районе, в котором фигурирует застройщик ЖК "Соломенский" - ООО "Запад-Капитал-Инвест".»; -«К депутату поступила информация, что по ул. Университетская 23, 25, 27 (кадастровые номера 8000000000:72:189:0019, 8000000000:72:189:0018, 8000000000:72:189:0053) планируется строительство пятиэтажного ЖК "Соломенский"»; -«По словам депутата, согласно опорному плану Киева, который является неотъемлемой частью Генплана столицы, указанная территория относится к зоне индивидуальной (усадебной) и малоэтажной застройки, а также находится в пределах оползнеопасной зоны.»; -«Согласно информации на официальном сайте ЖК "Соломенский", его застройщиком является ООО "Запад-Капитал-Инвест", ранее строившее клубный дом "Татарский" на ул. Отто Шмидта , 10ж и клубный дом на ул. Отто Шмидта , 14а.»; -«ООО "Запад-Капитал-Инвест" фигурирует в уголовном производстве №12017100090002482 от 07.03.2017 года по ст. 356 УК Украины (самоуправство)»… «Речь идет о неких трех адресах, которые в судебных решениях скрыты. Примечательно, что ООО "Запад-Капитал-Инвест" возводит ЖК "Соломенский" также на трех земельных участках в Соломенском районе.»; -«Примечательно, что ООО "Запад-Капитал-Инвест" возводит ЖК "Соломенский" также на трех земельных участках в Соломенском районе. По данным следствия, участки, о которых идет речь в судебном решении, выделялись и должны эксплуатироваться для индивидуального жилого, гаражного и дачного строительства и имеют функциональное назначение, как приусадебный участок". Следовательно, площадь домов, построенных на этих участках, должна быть не более 250 кв. м.» Очевидним фактом є те, що інформація наведена у статті відноситься, зокрема, саме до позивача, як забудовника та ТОВ «Захід-Капітал-Інвест» та є упередженою думкою (вигадкою) авторів та інтернет видання. Авторами та редакцією не додано жодних доказів на підтвердження викладеної ними інформації, адже їх в апріорі бути не може. Разом з тим, в статті немає жодного, навіть, натяку на будь-яку конкретну протиправну дію позивача та третьої особи. Депутат Киевсовета [PERSON] обнаружил факты, свидетельствующие о незаконном строительстве ЖК "Соломенский" по ул. Университетская 23, 25, 27 в Киеве . По данным депутата, территория, на которой возводится ЖК, относится к зоне индивидуальной (усадебной) и малоэтажной застройки, а также находится в пределах оползнеопасной зоны. Примечательно, что Соломенское управление полиции расследует аналогичное "дело" по ст. 356 УК Украины в Соломенском районе, в котором фигурирует застройщик ЖК "Соломенский" - ООО "Запад-Капитал-Инвест".»; Твердження про незаконність здійснення будівельних робіт (будівництво) - це діяння визначені КК України як злочин, отже як сам фак їх вчинення, так і факт вчинення їх конкретною особою (фізичною або юридичною) можуть бути встановлені лише обвинувальним вироком суду відповідно до ст. 62 Конституції України, ч. 2 ст. 22 КК України. Без наявності вказаного обвинувальним вироком суду, який вступив у закону силу, всі викладенні твердження є надуманими та не підтверджуються належними доказами. Проте, відповідачем не надано будь-яких належних та допустимих доказів, що в Солом`янському управлінні поліції не здійснюється жодного кримінального провадження, щодо ТОВ «Захід-Капітал-Інвест». Натомість в Генеральній прокуратурі України здійснюється кримінальне провадження. В статті 42 КПК України зазначається, що: - Підозрюваним є особа, якій у порядку, передбаченому статтями 276-279 цього Кодексу, повідомлено про підозру, або особа, яка затримана за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення. Слід зазначити, що підозрюваною, а більш того Компанію (що в апріорі Вельмишановні неможливо) ніхто не визнавав та повідомлення про підозру не вручали. Тобто викладені Вами тези є брехнею та неправдивою інформацією. Відповідно до Статті 62 Конституції України особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду. Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь. У разі скасування вироку суду як неправосудного держава відшкодовує матеріальну і моральну шкоду, завдану безпідставним засудженням. Відповідно до ч. 2 ст. 2 КК України, особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду. Оскільки, обвинувальний вирок, який би встановив факт вчинення будь-якого кримінального правопорушення відсутній, та апріорі не може існувати, поширена інформація є недостовірною. Також слід зазначити, що вищевказані обвинувачення щодо ТОВ «Захід-Капітал-Інвест» - вважаю прямим звинуваченням у скоєнні злочину та умисним діянням, з боку автора. Отже, як мінімум для таких звинувачень, як доказ має бути вирок суду (їх перелік міститься в КК України). Інформація перебільшена, маніпуляційно перекручена. Тобто правдива інформація при формуванні матеріалів умисно потрібна не була. У статтях була викладена суть звернення депутата, а саме пана [PERSON] . Щодо дій громадянина [PERSON] станом на сьогодні порушена низка кримінальних проваджень. В рамках яких триває досудове розслідування та проводяться слідчі дії. Одне із таких кримінальних проваджень № 12018100090011110 щодо хуліганських дій пана [PERSON] , що кваліфіковані за Статтею 296 КК України - Хуліганство. В тексті статті прописано: «К депутату поступила информация, что по ул. Университетская 23, 25, 27 (кадастровые номера 8000000000:72:189:0019, 8000000000:72:189:0018, 8000000000:72:189:0053) планируется строительство пятиэтажного ЖК "Соломенский"». Відповідно до дозвільних документів на виконання будівельних робіт та проектної документації будівництва зблокованих житлових будинків по вул. Університетській, 23 , 25 , 27 у Соломянському р-ні м. Києва , планується будівництво прямокутних трьохповерхових житлових будинків з цокольними та мансардними поверхами, оскільки рельєф ділянки складний, з великим перепадом висот то з боку вулиці Університетської на фасад виходить цокольний поверх та чотири поверхи, включаючи мансардний. 15.05.2017 року позивачем були придбані земельні ділянки по вул. Університетській 23 , 25 , 27 у Солом`янському районі м. Києва , а також об`єкт незавершеного будівництва, що розташований на даних земельних ділянках у ТОВ «Компанія з управління активами». Для будівництва житлових будинків (зблокованих), господарських будівель і споруд попереднім власником було отримано АПЗ та дозвіл на виконання будівельних робіт від 14.08.2008 номер 0664-Сл/Т та погоджено усю проектну документацію. Позивачем здійснюється завершення будівництва даного проекту. Оскільки дозвіл є чинним до завершення будівництва згідно листа ДАБІ України від 31.01.2012 року № 40-17/6-546 «Про дію дозволу на виконання будівельних робіт», в якому зазначено, що відповідно до пункту 1 розділу II Прикінцевих положень Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо сприяння будівництву» дозвіл на виконання будівельних робіт, отриманий до набрання чинності підпунктів (до 13.04.2009), вказаних у першому реченні цього пункту, зберігають чинність протягом двох років з дня набрання чинності цим Законом (тобто з 14.10.2008), а щодо об`єктів містобудування, будівництво яких розпочато, - до завершення їх будівництва. Зазначена норма є нормою прямої дії, у зв`язку з чим дозволи на виконання будівельних робіт, отримані до набуття чинності підпункту 17 пункту 10 розділу I цього Закону, є чинними та не потребують продовження терміну їх дії в межах строків, встановлених пунктом 1 розділу II Прикінцевих положень Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо сприяння будівництву». Крім цього, відповідно до пункту 8 розділу V «Прикінцеві положення» Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», дозволи на виконання будівельних робіт, отримані до набрання чинності цим Законом (до 12.03.2011), є чинними до завершення будівництва об`єкта. Таким чином, якщо згідно отриманого дозволу будівництво об`єкта було розпочато і він був чинним на момент набрання чинності зазначених законодавчих актів, то дозвіл вважається чинним до завершення будівництва. Позивачем було зареєстровано заяву про внесення змін у чинний дозвіл від 17.08.2017 року № КВ 122172290738, згідно ст. 37 ЗУ «Про регулювання містобудівної діяльності» та підтверджується інформацією, що міститься в Реєстрі. Згідно з державним класифікатором будівель та споруд ДК 018-2000 код об`єктів 1122.2, що будуються по вул. Університетська. Будівлі - це споруди, що складаються з несучих та огороджувальних або сполучених (несучо-огороджувальних) конструкцій, які утворюють наземні або підземні приміщення, призначені для проживання або перебування людей, розміщення устаткування, тварин, рослин, а також предметів. До будівель відносяться: житлові будинки, гуртожитки, готелі, ресторани, торговельні будівлі, промислові будівлі, вокзали, будівлі для публічних виступів, для медичних закладів та закладів освіти тощо. Код об`єкта 1122 це будинки з трьома та більше квартирами Цей клас включає: інші житлові будинки з трьома та більше квартирами: 1122.1 Будинки багатоквартирні масової забудови; 1122.2 Будинки багатоквартирні підвищеної комфортності, індивідуальні; 1122.3 Будинки житлові готельного типу Цей клас не включає: - гуртожитки (1130), готелі (1211), туристичні бази, табори та будинки відпочинку (1212) Отже, вказана інформація є недостовірною. В тексті Статті-1 також зазначається : «По словам депутата, согласно опорному плану Киева, который является неотъемлемой частью Генплана столицы, указанная территория относится к зоне индивидуальной (усадебной) и малоэтажной застройки, а также находится в пределах оползнеопасной зоны.»; Відповідно до доданих дозвільних документів на виконання будівельних робіт та проектної документації будівництва зблокованих житлових будинків по вул. Університетській, 23 , 25 , 27 у Солом`янському р-ні м. Києва за природними умовами територія забудови відноситься до лісостепу, а автором не зазначено на яких підставах або на підставі яких документів він прийшов до висновку про те, що територія забудови є зсувонебезпечною. Вищевикладена інформація нічим не підтверджується, відповідачем не надано жодного документального підтвердження таким висловлюванням. Щодо висловлювання: «Согласно информации на официальном сайте ЖК "Соломенский", его застройщиком является ООО "Запад-Капитал-Инвест", ранее строившее клубный дом "Татарский" на ул. Отто Шмидта , 10ж и клубный дом на ул. Отто Шмидта , 14а.»; Разом з тим, ТОВ «Захід-Капітал-Інвест» не є забудовником зблокованих житлових будинків по вул. Університетській, 23 , 25 , 27 у Соломянському р-ні м. Києва , а є відповідно до дозвільних документів на виконання будівельних робіт (що долучені до позовної заяви) генеральним підрядником даного будівництва, а забудовником (заявником) в свою чергу є три фізичні особи, зокрема і позивач. Тобто, вказана інформація є недостовірною. В тексті також зазначено: «ООО "Запад-Капитал-Инвест" фигурирует в уголовном производстве №12017100090002482 от 07.03.2017 года по ст. 356 УК Украины (самоуправство)»… «Речь идет о неких трех адресах, которые в судебных решениях скрыты. Примечательно, что ООО "Запад-Капитал-Инвест" возводит ЖК "Соломенский" также на трех земельных участках в Соломенском районе.» Як вже зазначалося, твердження про фігурування ТОВ «Захід-Капітал-Інвест» в кримінальному провадженні за ст. 356 КК України (самоправство) - факт його вчинення, так і факт вчинення його конкретною особою (фізичною або юридичною) можуть бути встановлені лише обвинувальним вироком суду відповідно до ст. 62 Конституції України, ч. 2 ст. 22 КК України. Без наявності вказаного обвинувальним вироком суду, який вступив у закону силу, всі викладенні твердження є надуманими та не підтверджуються належними доказами. Як вже зазначалося, відповідачем не надано жодних належних та допустимих доказів того, що в Солом`янському управлінні поліції здійснюється кримінальне провадження, щодо ТОВ «Захід-Капітал-Інвест». В статті 42 КПК України зазначається, що підозрюваним є особа, якій у порядку, передбаченому статтями 276-279 цього Кодексу, повідомлено про підозру, або особа, яка затримана за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення. Слід зазначити, що підозрюваною, а більш того Компанію (що в апріорі Вельмишановні неможливо) ніхто не визнавав та повідомлення про підозру не вручали. Тобто викладені Вами тези є брехнею та неправдивою інформацією. Відповідно до Статті 62 Конституції України особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду. Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь. У разі скасування вироку суду як неправосудного держава відшкодовує матеріальну і моральну шкоду, завдану безпідставним засудженням. Відповідно до ч. 2 ст. 2 КК України, особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду. Оскільки, обвинувальний вирок, який би встановив факт вчинення будь-якого кримінального правопорушення відсутній, та апріорі не може існувати, поширена інформація є недостовірною. Також слід зазначити, що вищевказані обвинувачення в ТОВ «Захід-Капітал-Інвест» з боку автора є прямим звинуваченням у скоєнні злочину. Отже, як мінімум для таких звинувачень, як доказ має бути вирок суду (їх перелік міститься в КК України). Примечательно, что ООО "Запад-Капитал-Инвест" возводит ЖК "Соломенский" также на трех земельных участках в Соломенском районе. По данным следствия, участки, о которых идет речь в судебном решении, выделялись и должны эксплуатироваться для индивидуального жилого, гаражного и дачного строительства и имеют функциональное назначение, как приусадебный участок". Следовательно, площадь домов, построенных на этих участках, должна быть не более 250 кв. м. Площа території, яку відводять під садибну забудову, повинна забезпечити розміщення обсягів будівництва і формування планувальних одиниць у погодженні з планувальною структурою міста і системою громадських центрів. Район садибної забудови може бути сформований окремими житловими чи блокованими будинками з присадибними (приквартирними) ділянками з господарськими будівлями або без них. Забудова цих районів не повинна перевищувати 4-х поверхів. Поверховість забудови, граничні розміри житлових будинків, площа забудови, вимоги до господарських будівель, їх складу, огорожі ділянок, благоустрою території встановлюються місцевими правилами забудови в залежності від розміру ділянок, умов інженерного обладнання, інсоляції будинків та території, інших нормативних вимог, регіональних традицій. Земельні ділянки відповідно до дозвільних документів на виконання будівельних виділялися для житлових будинків (зблокованих), господарських будівель і споруд за адресою вул. Університетська, 23 , 25 , 27 у Солом`янському р-ні м. Києва з житловою площею будинків 1742,4 кв.м., а тому площа будинків може перевищувати 250 кв. м. Тобто, вказана інформація є недостовірною. Також, інтернет-видання «КиевВласть» [INFO] на веб-сайті у вищезгаданій Статті-2 під назвою (мовою оригіналу): « [INFO] » поширило інформацію, що не відповідає дійсності і одержано її у неправомірний спосіб, а саме: В Статті-2 автором зазначається (мовою оригіналу): -«Инспекция государственного архитектурно-строительного контроля в Киеве (ГАСК Киева) не может проверить соблюдение норм законодательства при проведении скандального строительства 5-этажного ЖК "Соломенский" по ул. Университетской 23, 25, 27. Причина тому - заказчик строительства, уполномоченные лица проектной организации ООО "Проектные инновации" и подрядчика ООО "Запад-Капитал-Инвест" избегают проверок. Также они игнорируют письменные приглашения в профильный департамент Киевской горгосадминистрации (КГГА)». -«17 октября 2017 года было зарегистрировано поданное застройщиком заявление о внесении изменений в разрешение на строительство. Во время проверки в октябре 2017 года было установлено, что на указанном месте начали строительные работы. Во время визита инспекции строительные работы там не проводились». -«К депутату поступила информация, что по ул. Университетская 23 , 25 , 27 (кадастровые номера 8000000000:72:189:0019, 8000000000:72:189:0018, 8000000000:72:189:0053) планируется строительство пятиэтажного ЖК "Соломенский"». -«По словам депутата, согласно опорному плану Киева, который является неотъемлемой частью Генплана столицы, указанная территория относится к зоне индивидуальной (усадебной) и малоэтажной застройки, а также находится в пределах оползнеопасной зоны». Очевидним фактом є те, що інформація наведена у статті відноситься саме до ТОВ «Захід-Капітал-Інвест». Вищезазначені твердження не підтверджуються належними доказами. Позивач зазначає, що не отримував жодних запрошень до ДАБІ або профільного департаменту КМДА з метою проведення будь-яких перевірок або надання пояснень, документів, тощо. Взагалі незрозумілими є вислови «избегают проверок», «игнорируют письменные приглашения», яким чином редакція видання це перевіряла. Окрім цього, вищезазначені вислови є нічим іншим, як припущенням, а тому є упередженою, однобокою думкою авторів та інтернет видання. Тобто, вказана інформація є недостовірною. Окрім того, всі будівельні роботи почали проводитися лише після отримання всіх необхідних дозвільних документів. Окрім цього, як вже зазначалося Позивачем здійснюється лише завершення розпочатого раніше іншим забудовником будівництво даного проекту. Тобто, вказана інформація є недостовірною. Відповідно до дозвільних документів на виконання будівельних робіт та проектної документації будівництва зблокованих житлових будинків по вул. Університетській, 23 , 25 , 27 у Соломянському р-ні м. Києва , планується будівництво прямокутних трьохповерхових житлових будинків з цокольними та мансардними поверхами, оскільки рельєф ділянки складний, з великим перепадом висот то з боку вулиці Університетської на фасад виходить цокольний поверх та чотири поверхи, включаючи мансардний. Згідно з державним класифікатором будівель та споруд ДК 018-2000 код об`єктів, що будуються по вул. Університетська 1122.2 . Будівлі - це споруди, що складаються з несучих та огороджувальних або сполучених (несучо-огороджувальних) конструкцій, які утворюють наземні або підземні приміщення, призначені для проживання або перебування людей, розміщення устаткування, тварин, рослин, а також предметів. До будівель відносяться: житлові будинки, гуртожитки, готелі, ресторани, торговельні будівлі, промислові будівлі, вокзали, будівлі для публічних виступів, для медичних закладів та закладів освіти тощо. Код об`єкта 1122 це будинки з трьома та більше квартирами. Цей клас включає: інші житлові будинки з трьома та більше квартирами: 1122.1Будинки багатоквартирні масової забудови 1122.2Будинки багатоквартирні підвищеної комфортності, індивідуальні 1122.3Будинки житлові готельного типу Цей клас не включає: гуртожитки (1130), готелі (1211), туристичні бази, табори та будинки відпочинку (1212). Отже, вказана інформація є недостовірною. Вислів: «По словам депутата, согласно опорному плану Киева, который является неотъемлемой частью Генплана столицы, указанная территория относится к зоне индивидуальной (усадебной) и малоэтажной застройки, а также находится в пределах оползнеопасной зоны». Викладене вище містить недостовірну інформацію, оскільки відповідно до дозвільних документів на виконання будівельних робіт та проектної документації будівництва зблокованих житлових будинків по вул. Університетській, 23 , 25 , 27 у Солом`янському р-ні м. Києва за природними умовами територія забудови відноситься до лісостепу, а автором не зазначено на яких підставах він прийшов до висновку про те, що територія забудови є зсувонебезпечною. Автором не надано ні документів, ні інших аргументованих доказів того, що територія забудови є зсувонебезпечною, а також не вказано, які правові підстави можуть слугувати підтвердженням цього. Вищевикладена інформація нічим не підтверджується та не відповідає дійсності. Адже, немає жодного документального підтвердження таким висловлюванням. [INFO] на веб-сайті інформаційно-аналітичного інтернет-видання «КиевВласть» була опублікована стаття під назвою (мовою оригіналу): « [INFO] » та яка містить неправдиву інформацію. В Статті-3 автором зазначається (мовою оригіналу): - «Но в данном случае мы с коллегами в своей правоте уверены на 100%, юристы, с которыми консультировались, подтверждают - застройщик какой-то неадекватный, статьи прописаны более чем корректно.» Вищезазначене твердження характеризують позивача, як людину з психічними розладами на думку відповідача. Адекватність відчуття і сприйняття (від лат adaequatus - прирівняний, рівний) - інваріантність основних властивостей суб`єктивного образу, його відповідність до конвенціонального опису об`єкта. Неадекватний образ відображення, як, наприклад, в ілюзіях сприйняття, не узгоджується з іншими формами перцептивного і когнітивного досвіду індивіда. Адекватність - відповідність вимогам ситуації і очікуванням людей. Адекватність поведінки - вміння передбачити дії інших учасників цього середовища і робити свої дії зрозумілими і зручними для інших. Це - загальна адекватність, але крім неї, є соціальна адекватність (вміння бути адекватним у суспільстві: розуміння очікувань оточуючих, готовність відгукнутися на них, знання і усвоенность соціальних шаблонів). Окремо можна говорити про особистісної адекватності - особистісні особливості, що сприяють загальної та соціальної адекватності. Неадекватним можна назвати поведінку людини, якщо воно не відповідає ситуації і очікуванням оточуючих, викликає збої в спілкуванні. Різновиди неадекватної поведінки: віктимна поведінка, девіантна поведінка, делінквентна поведінка, демонстративна поведінка, конфліктне поведінка, помилкова поведінка. Адекватність або неадекватність поведінки залежить від визначальних його елементів. У зв`язку з цим говорять про адекватне (або ні) сприйнятті, реакціях, емоціях, віруваннях, розпорядженнях, адекватної самооцінки і так далі. У психології неадекватним називається людина, яка реагує на будь-яку подію нестандартно, врозріз із загальноприйнятими нормами моралі. Реакція, емоції і поведінку такої людини не відповідають ситуації. Наприклад, якесь позитивне подія викликає у людини негативні емоції. Він може стати неадекватним тимчасово, наприклад, в стані алкогольного або наркотичного сп`яніння, в будь-якої критичної ситуації. Або це може бути його постійний стан свідомості, в такому випадку це вже хвороба, наприклад шизофренія. Якщо мова йде про неадекватність і необхідності психокорекції, необхідно розібратися в причинах проблем. Адекватна поведінка - як правило, поведінка усвідомлене. Навпаки, неусвідомлене поведінка, як правило, виявляється неадекватною поведінкою. Причини неадекватності можуть бути найрізноманітнішими. Людина може не знати (не розуміти) звернених до нього очікувань, у нього може бути неприйняття цих очікувань, він може бути не готовий до висунутого йому списком або рівню очікувань. У людини можуть бути фізичні, психічні або психологічні проблеми, які роблять його неадекватним. В той же час факт щодо психічних розладів позивача у вказаній статті не підтверджується належним та допустимим доказом. Таким чином, внаслідок розміщення в мережі Інтернет Статтей, відбулося поширення інформації, яка стосується певної фізичної особи, а саме особи Позивача, як замовника на виконання будівельних робіт, ТОВ «Захід-Капітал-Інвест», як генерального підрядника. При цьому, з огляду на використаний спосіб поширення інформації, відомості про Позивача були повідомлені необмеженому колу осіб. У відповідності до абз. 5 п. 15 Постанови Пленуму ВСУ, недостовірною вважається інформація, яка не відповідає дійсності або викладена неправдиво, тобто містить відомості про події та явища, яких не існувало взагалі або які існували, але відомості про них не відповідають дійсності (неповні або перекручені). Однак, поширена інформація про Позивача містить відомості про події та факти, яких не існувало взагалі або які існували, але відомості про них не відповідають дійсності. Відповідно до принципу презумпції невинуватості, закріпленого положеннями ст. 62 Конституції України, ч. 2 ст. 2 КК України та ст. 17 КПК України, факт вчинення особою злочину може бути встановлений виключно обвинувальним вироком суду, який набрав законної сили. Разом з тим, жодного посилання на вирок суду, яким встановлена вина Позивача у скоєнні кримінальних правопорушень та який набрав законної сили, вищевказані Статті не містять. При цьому, слід зазначити, що норми чинного законодавства України не містять визначення понять гідності, честі та ділової репутації, оскільки вони є морально-етичними категоріями, однак, ці поняття визначені у абз. 2 п. 4 Постанови Пленуму ВСУ, відповідно до якого: - під гідністю слід розуміти визнання цінності кожної фізичної особи як унікальної біопсихосоціальної цінності; - з честю пов`язується позитивна соціальна оцінка особи в очах оточуючих, яка ґрунтується на відповідності її діянь (поведінки) загальноприйнятим уявленням про добро і зло; - під діловою репутацією фізичної особи розуміється набута особою суспільна оцінка її ділових і професійних якостей при виконанні нею трудових, службових, громадських чи інших обов`язків. У відповідності до пунктів 9, 12 Постанови Пленуму ВСУ, відповідачами у справі про захист гідності, честі чи ділової репутації є фізична або юридична особа, яка поширила недостовірну інформацію, а також автор цієї інформації. Належним відповідачем у разі поширення оспорюваної інформації в мережі Інтернет є, у тому числі, автор відповідного інформаційного матеріалу. Право на свободу слова та вираження поглядів передбачене ст. 34 Конституції України та ст. 10 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція). Саме зазначеними положеннями законодавства та прикладами їх застосування Європейським судом з прав людини (далі - ЄСПЛ) представники відповідачів обґрунтовують свої твердження про те, що ЗМІ є вільними та незалежними під час обрання форми і змісту поширення інформації, вони особисто, на власний розсуд і відповідальність вирішують, яку кількість інформації, про які факти, які оцінки та узагальнення навести і в якій формі це подати аудиторії. Однак, таке вибіркове використання лише окремих положень правових норм, якими регулюється здійснення права на свободу слова, застосоване представниками відповідачів, вочевидь, спрямоване на створення хибного уявлення про відсутність будь-яких передбачених законом обмежень при реалізації такого права, що не відповідає дійсності і явно суперечить нормам чинного законодавства, у тому числі й тим, на які посилаються представники відповідачів. Так, у відповідності до ч. 3 ст. 34 Конституції України, здійснення права на свободу слова може бути обмежене законом, зокрема для захисту репутації або прав інших людей. Відповідно до п. 2 ст. 10 Конвенції, здійснення права на свободу вираження поглядів, оскільки воно пов`язане з обов`язками і відповідальністю, може підлягати таким формальностям, умовам, обмеженням або санкціям, що встановлені законом і є необхідними в демократичному суспільстві, у тому числі для захисту репутації чи прав інших осіб. Отже, нормами діючого законодавства прямо передбачена можливість обмеження здійснення права на свободу слова та встановлені підстави для такого обмеження, що в повній мірі узгоджується із практикою ЄСПЛ, який в своїх рішеннях неодноразово зазначав, що преса не може переступати певні межі, зокрема, щодо репутації та прав інших осіб (справа «Перна проти Італії» (Case of Perna v.Italy). Як зазначено у рішенні ЄСПЛ по справі «Санді Таймс» (Sunday Times) проти Об`єднаного Королівства», втручання у свободу вираження поглядів (обмеження) є допустимим, якщо воно встановлене законом та є необхідним в демократичному суспільстві. При цьому, межі здійснення права на свободу слова та вираження своїх поглядів, як і будь-якого іншого цивільного права, не є абстрактними та чітко визначені законом, а саме ст. 13 ЦК України, відповідно до положень якої при здійсненні своїх прав особа зобов`язана утримуватися від дій, які могли б порушити права інших осіб. Статтею 28 Конституції України кожному гарантоване право на повагу до його гідності. Відповідно до ч. 1 ст. 201 Цивільного кодексу України, честь, гідність і ділова репутація є особистими немайновими благами, які охороняються цивільним законодавством. У відповідності до встановленого законом порядку, наданими до позовної заяви доказами та наведеними в ній нормами чинного законодавства в повній мірі підтверджено, що порушення охоронюваних законом прав Позивача відбулося саме внаслідок поширення відповідачами недостовірних відомостей про його особу. Таким чином, дії відповідачів явно виходять за встановлені законом межі здійснення права на свободу слова і вираження поглядів та являють собою зловживання цим правом, що прямо заборонено ч. 3 ст. 13 ЦК України, згідно якої не допускаються дії особи, що вчиняються з наміром завдати шкоди іншій особі, а також зловживання правом в інших формах. Спроби представників відповідачів виправдати таке зловживання правом суспільною значимістю поширеної інформації не заслуговують на увагу, оскільки суперечать практиці ЄСПЛ, відповідно до якої за п. 2 ст. 10 Конвенції свобода вираження поглядів пов`язана з «обов`язками та відповідальністю», які застосовуються до засобів масової інформації навіть щодо питань великого суспільного значення. Більше того, ці «обов`язки та відповідальність» мають особливе значення, коли йдеться про посягання на репутацію названої особи та порушення «прав інших осіб» (рішення у справах «Ліндон, Очаковські-Лоран і Жюлі проти Франції», «Педерсен і Бодсґор проти Данії»). Так, згідно з абз. 2 п. 15 Постанови Пленуму ВСУ, під поширенням інформації слід розуміти, у тому числі, її передання по телебаченню та поширення в мережі Інтернет. З огляду на використаний відповідачами спосіб поширення інформації, факт такого поширення підтверджений наданими разом із позовною заявою компакт-диском із записом телевізійного сюжету, який містить оспорювані твердження, та скрін-шотами відповідних сторінок веб-сайтів. Слід зазначити, що відповідно до положень ст. 100 ЦПК України наданий компакт-диск є оригіналом електронного доказу, який не підлягає засвідченню електронним цифровим підписом, на відміну від електронних копій доказів, які по даній справі до суду не подавались. До того ж, факт поширення оспорюваної інформації був визнаний представниками відповідачів у відзивах на позовну заяву, що відповідно ч. 1 ст. 82 ЦПК України є підставою звільнення від доказування. Той факт, що поширена відповідачами інформація стосується саме особи Позивача підтверджується самим змістом цієї інформації, з огляду на положення ч. 1 ст. 17 Закону України «Про інформацію», відповідно до якої інформацією про фізичну особу є відомості чи сукупність відомостей про фізичну особу, яка ідентифікована або може бути конкретно ідентифікована. Крім того, згідно Висновку за результатами лінгвістичної експертизи фрагментів твору у вигляді статті, оприлюдненої в мережі Інтернет, зробленого Інститутом журналістики Київського національного університету ім. Т.Г. Шевченка, встановлено, що аналізовані висловлювання містять фактичні дані, зокрема критику, оцінку дій та з огляду на характер використання мовних засобів, не є оціночними судженнями, які не підлягають спростуванню та доведенню їх праввдивості. Отже, нічим не підтверджені аргументи відповідача про те, що поширена інформація зазначена в оспорюваних статтях, є безпідставною та не заслуговує на увагу. Відповідно до принципу презумпції невинуватості, закріпленого у ст. 62 Конституції України, ч. 2 ст. 2 КК України та ст. 17 КПК України, факт вчинення особою злочину може бути встановлений виключно обвинувальним вироком суду, який набрав законної сили. Виходячи саме з такого характеру поширених відомостей суд зазначив про відсутність підстав для їх спростування в контексті Рішення Конституційного Суду України від 10.04.2003 №8-рп/2003, згідно якого викладення у листах, заявах, скаргах до правоохоронного органу відомостей особою, на думку якої посадовими чи службовими особами цього органу при виконанні функціональних обов`язків порушено її право, не може вважатись поширенням відомостей, які порочать честь, гідність чи ділову репутацію або завдають шкоди інтересам цих осіб. Факт поширення оспорюваної позивачем інформації не спростовано відповідачем. Відповідно до ст. 201 ЦК України особистими немайновими благами, які охороняються цивільним законодавством, є, зокрема, честь, гідність і ділова репутація. Відповідно до Конституції України, життя і здоров`я людини, її честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються найвищою соціальною цінністю. Згідно з ч. 1, 3 ст. 297 ЦК України кожен має право на повагу до його гідності та честі. Гідність та честь фізичної особи є недоторканними. Фізична особа має право звернутися до суду з позовом про захист її гідності та честі. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 299 ЦК України фізична особа має право на недоторканність своєї ділової репутації. Фізична особа може звернутися до суду з позовом про захист своєї ділової репутації. Відповідно до ч. 5 п. 15 Постанови недостовірною вважається інформація, яка не відповідає дійсності або викладена неправдиво, тобто містить відомості про події та явища, яких не існувало взагалі або які існували, але відомості про них не відповідають дійсності (неповні або перекручені). Пунктом 19 Постанови визначено, що вирішуючи питання про визнання поширеної інформації недостовірною, суди повинні визначати характер такої інформації. Під поширенням інформації слід розуміти: опублікування її у пресі, передання по радіо, телебаченню чи з використанням інших засобів масової інформації; поширення в мережі Інтернет чи з використанням інших засобів телекомунікаційного зв`язку; викладення в характеристиках, заявах, листах, адресованих іншим особам; повідомлення в публічних виступах, в електронних мережах, а також в іншій формі хоча б одній особі. Відповідно до ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Згідно зі ст. 32 Конституції України кожному гарантується судовий захист права спростовувати недостовірну інформацію про себе і членів своєї сім`ї та права вимагати вилучення будь-якої інформації, а також право на відшкодування матеріальної і моральної шкоди, завданої збиранням, зберіганням, використанням та поширенням такої недостовірної інформації. Статтею 10 Конвенції про захист прав людини і основних свобод передбачено право кожного на свободу вираження поглядів. Це право включає свободу дотримуватися своїх поглядів, одержувати і передавати інформацію та ідеї без втручання органів державної влади і незалежно від кордонів. Згідно з ч. 1 ст. 200 Цивільного кодексу України інформацією є документовані або публічно оголошені відомості про події та явища, що мали або мають місце у суспільстві, державі та навколишньому середовищі. Відповідно до ч. 4 ст. 14 Закону України «Про інформацію» поширення інформації - це розповсюдження, обнародування, реалізація у встановленому законом порядку документованої або публічно оголошуваної інформації. Інформація може існувати, як в формі фактичних тверджень, так і в формі оціночних суджень. Відповідно до положень ч. 1, 2 ст. 30 Закону України «Про інформацію» ніхто не може бути притягнутий до відповідальності за висловлення оціночних суджень. Оціночними судженнями, за винятком наклепу, є висловлювання, які не містять фактичних даних, критика, оцінка дій, а також висловлювання, що не можуть бути витлумачені як такі, що містять фактичні дані, зокрема з огляду на характер використання мовно-стилістичних засобів (вживання гіпербол, алегорій, сатири). Оціночні судження не підлягають спростуванню та доведенню їх правдивості. Судом встановлено, що поширена відповідачами інформація за своїм характером та змістом ґрунтується на твердженнях про причетність позивача до вчинення кримінальних правопорушень. Відповідно до ст. 277 ЦК України не є предметом судового захисту оціночні судження, думки, переконання, критична оцінка певних фактів і недоліків, які, будучи вираженням суб`єктивної думки і поглядів відповідача, не можна перевірити на предмет їх відповідності дійсності (на відміну від перевірки істинності фактів) і спростувати. Проаналізувавши інформацію, поширену відповідачами, а також характер використаних при її викладенні мовностилістичних засобів, зокрема, відсутність алегорій, сатири, гіпербол тощо, суд дійшов висновку, що вказана інформація подана саме у формі фактичних тверджень (даних) та не може кваліфікуватись як оціночні судження. На підставі всебічної та повної оцінки доказів у справі суд дійшов висновку, що поширена відповідачами інформація про позивача є недостовірною, оскільки доказів про вчинення позивачем кримінальних правопорушень, притягнення його за вироком суду до кримінальної відповідальності за кримінальні правопорушення, відповідачами не надано. Тому, суд погоджується з доводами позивача, що поширення інформації, про спростування якої просить позивач, порушуються немайнові права позивача на повагу до честі та гідності. Щодо порушення діями відповідачів особистих немайнових прав позивача, суд зазначає таке. Відповідно до ч. 1 ст. 201 ЦК України особистими немайновими благами, які охороняються цивільним законодавством, є: здоров`я, життя; честь, гідність і ділова репутація; ім`я (найменування); авторство; свобода літературної, художньої, наукової і технічної творчості, а також інші блага, які охороняються цивільним законодавством. Фізична особа відповідно до ст. 270, 297 ЦК України, серед іншого, має право на повагу до гідності та честі. Гідність та честь фізичної особи є недоторканними. Фізична особа має право звернутися до суду з позовом про захист її гідності та честі. Крім того, ст. 299 ЦК України гарантує кожній фізичній особі право на недоторканність своєї ділової репутації. Фізична особа може звернутися до суду з позовом про захист своєї ділової репутації. Відповідно до п. 6 Постанови позови про захист гідності, честі чи ділової репутації вправі пред`явити фізична особа у разі поширення про неї недостовірної інформації, яка порушує її особисті немайнові права, а також інші заінтересовані особи (зокрема, члени її сім`ї, родичі), якщо така інформація прямо чи опосередковано порушує їхні особисті немайнові права. Відповідно до п. 4 вказаної Постанови чинне законодавство не містить визначення понять гідності, честі чи ділової репутації, оскільки вони є морально-етичними категоріями й одночасно особистими немайновими правами, яким закон надає значення самостійних об`єктів судового захисту. Зокрема, під гідністю слід розуміти визнання цінності кожної фізичної особи як унікальної біопсихосоціальної цінності, з честю пов`язується позитивна соціальна оцінка особи в очах оточуючих, яка ґрунтується на відповідності її діянь (поведінки) загальноприйнятим уявленням про добро і зло, а під діловою репутацією фізичної особи розуміється набута особою суспільна оцінка її ділових і професійних якостей при виконанні нею трудових, службових, громадських чи інших обов`язків. Суд вважає, що вищезазначені висловлювання та інформація, поширена у мережі Інтернет, на телевізійному каналі, відносно вчинення позивачем протиправного діяння, формують негативну громадську думку про нього, руйнують репутацію позивача, а тому є такими, що порушують право позивача на повагу до його честі, гідності і ділової репутації. Недостовірна інформація про позивача була поширена серед невизначеного кола осіб, оскільки вона була розміщена в мережі Інтернет Суд також погоджується з тим, що поширена інформація є негативною, оскільки її зміст вказує на те, що розповсюдження такої інформації може створити негативні наслідки для позивача, поставити під сумнів дотримання ним законодавства України та його моральних якостей. Тому, поширена відповідачами інформація складає негативне враження у суспільства про позивача як про людину, яка своїми вчинками порушує приписи закону та вчинила злочин. Поширена відповідачами інформація не відповідає дійсності, не підтверджується зібраними у справі доказами, є негативною, створює негативне уявлення та імідж по здійсненню господарської діяльності та викликає негативну соціальну оцінку. Відповідно до п. 24 Постанови, задовольняючи позов, суд повинен у резолютивній частині рішення зазначити, чи було порушено особисте немайнове право особи, яка саме інформація визнана недостовірною та порочить гідність, честь чи ділову репутацію позивача, а також вказати на спосіб захисту порушеного особистого немайнового права. З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що поширення інформації, що є предметом розгляду у цій справі, порушує особисті немайнові права позивача, тобто завдає шкоди відповідним особистим немайновим благам. Відповідно до ч. 1 ст. 277 ЦК України фізична особа, особисті немайнові права якої порушено внаслідок поширення про неї та (або) членів її сім`ї недостовірної інформації, має право на відповідь, а також на спростування цієї інформації. Позивач обрав спростування недостовірної інформації як один із способів захисту свого порушеного права. Згідно з п. 25 Постанови спростування має здійснюватися у такий самий спосіб, у який поширювалася недостовірна інформація. У разі, якщо спростування недостовірної інформації неможливо чи недоцільно здійснити у такий же спосіб, у який вона була поширена, то воно повинно проводитись у спосіб, наближений (адекватний) до способу поширення, з урахуванням максимальної ефективності спростування та за умови, що таке спростування охопить максимальну кількість осіб, що сприйняли попередньо поширену інформацію. Крім того, визначаючи спосіб спростування відомостей, суд відповідно до вимог статті 37 Закону про пресу (2782-12) та положень іншого відповідного законодавства може зобов`язати редакцію (видавництво) опублікувати спростування в спеціальній рубриці або на тій самій шпальті й тим самим шрифтом, що й спростовуване повідомлення: у газеті - не пізніше місяця з дня набрання рішенням законної сили, в інших періодичних виданнях - у запланованому найближчому випуску. Якщо спростування у тому ж засобі масової інформації є неможливими у зв`язку з припиненням його випуску, то така відповідь та спростування можуть бути оприлюднені в іншому засобі масової інформації за рахунок особи, яка поширила недостовірну інформацію. Вирішуючи питання про спосіб спростування інформації, яка підлягає визнанню недостовірною, суд враховує, що обраний позивачем спосіб спростування поширеної відповідачами недостовірної інформації, найбільш наближений (адекватний) до способу поширення, та такий, що сприяє найбільш повному відновленню порушеного немайнового права позивача. Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Частиною1 ст. 133 ЦПК України передбачено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Враховуючи, що суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог, то судовий збір відповідно підлягає стягненню на користь позивача з відповідача в розмірі 1560,17 грн.

Outcome: approved