Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-12 00:00:00

27 травня 2021 року до Білоцерківського міськрайонного суду Київської області надійшла позовна заява МТСБУ до [PERSON] про відшкодування шкоди в порядку регресу. В обґрунтування позовної заяви позивач зазначає, що [PERSON] було визнано винним у вчиненні ДТП, яка сталася 23 травня 2020 року в м. Біла Церква. З вини останнього було пошкоджено автомобіль "Chevrolet Aveo" д.н.з. [NUMBER] , який належить [PERSON] . На час скоєння ДТП [PERSON] , не мав чинного договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, а тому потерпілий [PERSON] був змушений звернутися до МТСБУ з метою отримання страхового відшкодування. МТСБУ здійснило виплату страхового відшкодування потерпілому у розмірі 34 731, 47 грн., крім того позивачем було сплачено кошти на рахунок ФОП [PERSON] за послуги експерта у сумі 1 316 грн. Враховуючи, що винним у ДТП було визнано [PERSON] , позивач просить стягнути з нього в порядку регресу кошти у загальній сумі 35 952, 94 грн. Ухвалою суду від 22 червня 2021 року вищевказану цивільну справу передано на розгляд до Дарницького районного суду міста Києва, на підставі того, що Білоцерківським міськрайонним судом Київської області встановлено, що зареєстрованою адресою місця проживання відповідача є: [ADDRESS] . 10 серпня 2021 року до Дарницького районного суду міста Києва надійшла вищезазначена позовна заява. Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи № 357/5530/21 між суддями від 10 серпня 2021 року, матеріали позовної заяви передано в провадження судді Шаповаловій К.В. Фактично справа була передана судді 12 серпня 2021 року. Ухвалою суду від 17 серпня 2021 року позовну заяву залишено без руху та надано позивачу строк для усунення недоліків. На виконання вищевказаної ухвали, позивачем було подано заяву від 01 жовтня 2021 року вх.68229 про усунення недоліків. 19 жовтня 2021 року до суду з електронного реєстру територіальної громади м. Києва ГІОЦ/КМДА надійшла інформація про зареєстроване місце проживання відповідача. Ухвалою суду від 21 жовтня 2021 року відкрито провадження у справі та призначено розгляд позовної заяви за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін у судове засідання на 17 листопада 2021 року на 14:30 год. Ухвалою суду від 17 листопада 2021 року судове засідання було відкладено у зв`язку з неявкою сторін на 13 грудня 2021 року. У судове засідання 13 грудня 2021 року сторони не з`явились.В матеріалах справи наявна заява представника позивача про розгляд справи за його відсутності, зазначено, що позовні вимоги він підтримує, щодо винесення заочного рішення не заперечує. Повістки адресована відповідачу повернулася до суду з відміткою "адресат відсутній за вказаною адресою". Відповідно до пункту 4 частини восьмої статті 128 ЦПК України днем вручення судової повістки є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси. У відповідності до частини восьмої статті 279 ЦПК України при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їх усні пояснення та показання свідків. Судові дебати не проводяться. Положеннями статті 174 ЦПК України закріплено, що при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом. Заявами по суті справи є: позовна заява; відзив на позовну заяву (відзив); відповідь на відзив; заперечення; пояснення третьої особи щодо позову або відзиву. Подання заяв по суті справи є правом учасників справи. У відповідності до статей 174, 178 ЦПК України відповідач не скористався своїм процесуальним правом та не направив суду відзив на позовну заяву, із викладенням заперечень проти позову. Оскільки суд не має відомостей про причину повторної неявки відповідача, який повідомлявся про час і місце розгляду справи у порядку, визначеному ЦПК України, від нього не надійшло відзиви чи заява про судовий розгляд за його відсутності, ухвалою суду від 13 грудня 2021 року постановлено провести заочний розгляд справи, проти чого й не заперечував представник позивача. Дослідивши та всебічно проаналізувавши обставини справи в їх сукупності, оцінивши зібрані у справі докази, виходячи зі свого внутрішнього переконання, яке ґрунтується на повному та всебічному дослідженні обставин справи, вивчивши доводи позивача, викладені у письмових заявах, суд дійшов до наступного висновку. Судом встановлено, що постановою Білоцерківського міськрайонного суду м. Київської області від 21 липня 2020 року [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 124 КУпАП, застосовано до нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 340,00 грн. Як вбачається з вказаної постанови, 23 травня 2020 року о 10:20 год. в м. Біла Церква по вул. Шевченка, 146 водій [PERSON] , керуючи автомобілем «ГАЗ 24», державний номерний знак [NUMBER] , не був уважним, не стежив за дорожньою обстановкою, не зреагував на її зміну, не вибрав безпечної швидкості руху, не дотримався безпечної дистанції, внаслідок чого здійснив зіткнення з транспортним засобом "Chevrolet Aveo" д.н.з. [NUMBER] під керуванням [PERSON] , який рухався попереду. Внаслідок ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками. Своїми діями [PERSON] порушив п.п. 2.3б, 12.1, 13.1 Правил дорожнього руху України та скоїв адміністративне правопорушення, передбачене статтею 124 КпАП України. У відповідності з частини четвертої, шостої статті 82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, яка набрала законної сили, є обов`язковою для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалена постанова суду, в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Як вказано у постанові Верховного Суду від 05.09.2019 року у справі № 234/16272/15-ц, з огляду на презумпцію вини заподіювана шкоди (частина друга статті 1166 ЦК України) особа звільняється від обов`язку відшкодувати шкоду якщо доведе, що шкоди було завдано не з її вини. Таким чином цивільне законодавство в деліктних зобов`язаннях передбачає презумпцію вини завдавача шкоди. Якщо в процесі розгляду справи зазначена презумпція не спростована, то вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди. При розгляді справи про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено постанову суду у справі про адміністративне правопорушення, ця постанова обов`язкова для суду з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Тому, розглядаючи цей позов, суд не вправі обговорювати вину такої особи, а може вирішувати питання лише про розмір відшкодування. У такому разі і призначення відповідної експертизи не вимагається. Таким чином, вина [PERSON] у вчинені дорожньо-транспортної пригоди є встановленою та не підлягає доведенню. В результаті дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася 23 травня 2020 року, був пошкоджений автомобіль "Chevrolet Aveo" д.н.з. [NUMBER] , який належить [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу (а.с. 11). Цивільно-правова відповідальність [PERSON] була застрахована в ТДВ "СГ "Оберіг" на підставі полісу цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортів № АО/4961253 (а.с.12). На час скоєння даної ДТП водій [PERSON] не мав чинного договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Відповідно до висновку експертного дослідження №129 від 08 вересня 2020 року вартість відновлювального ремонту з урахуванням фізичного зносу автомобіля "Chevrolet Aveo" д.н.з. [NUMBER] , складає 34 731,47 грн (а.с.16-25) 12 серпня 2020 року [PERSON] подав до Моторного (транспортного) страхового бюро України заявою про отримання страхового відшкодування (а.с. 26). Відповідно до Наказу МТСБУ №3.1/1782 від 03 листопада 2020 року вказана сума була виплачена [PERSON] , що підтверджується платіжним дорученням №2543858 від 04 листопада 2020 року (а.с.29) Крім того, МТСБУ було сплачено на користь ФОП [PERSON] , грошові кошти у розмірі 1316 грн. за послуги з експертної оцінки завданих збитків автомобілю "Chevrolet Aveo" д.н.з. [NUMBER] , що підтверджується платіжним дорученням № 90 від 08 вересня 2020 року (а.с. 26). Таким чином, МТСБУ виконало покладений на нього законом обов`язок по відшкодуванню шкоди, заподіяної з вини власника транспортного засобу, який не застрахував свою цивільно-правову відповідальність. Матеріалами справи підтверджується, що [PERSON] повідомлявся про необхідність компенсації витрат, здійснених МТСБУ направленням претензії про регресні вимоги від 16 березня 2021 року (а.с. 30-31). Відповідно до частини першої статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно із частиною другою статті 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Пунктом 1 частини першої статті 1188 ЦК України встановлено, що шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується винною особою. Статтею 1191 ЦК України передбачено, що особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Згідно із пунктом 38.2.1 пункту 38.2 статті 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» МТСБУ після сплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до власника, водія транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, який не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім осіб, зазначених у пункті 13.1 статті 13 цього Закону Згідно із підпунктом «а» пункту 41.1. статті 41 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом, у разі її заподіяння транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність. Оскільки МТСБУ відшкодувало завдану відповідачем внаслідок дорожньо-транспортної пригоди шкоду в розмірі 34636,94 та сплатило витрати, пов`язані із залученням експерта для визначення розміру завданої майнової шкоди власнику транспортного засобу "Chevrolet Aveo" д.н.з. [NUMBER] в розмірі 1316 грн, тому у нього виникло право регресної вимоги до [PERSON] - особи, протиправними діями якої завдано шкоди власнику пошкодженого в ДТП транспортного засобу Таким чином, позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню повному обсязі. Разом з тим, відповідачем суду не надано жодних належних та допустимих доказів в заперечення позовних вимог, не здобуто таких доказів і в ході судових засідань. Відповідно до частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Повно та всебічно з`ясувавши обставини справи, оцінивши зібрані у справі докази, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ґрунтуються на вимогах закону, обставини справи підтверджені певними засобами доказування, а позовна заява підлягає задоволенню в повному обсязі. Приймаючи до уваги предмет даного спору, наслідки його розгляду судом, суд вважає за необхідне застосувати положення пункту 1 частини другої статті 141 ЦПК України. Так, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. На підставі положень статті 141 ЦПК України суд покладає на відповідача сплачений позивачем судовий збір у розмірі 2270 грн.

Outcome: approved