Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-30 00:00:00

[PERSON], [PERSON] звернулися в суд з позовом до Публічного Акціонерного Товариства "Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк" про скасування кредитних договорів та договору іпотеки. Позовні вимоги мотивують тим, що в провадженні Рахівського районного суду Закарпатської області знаходиться цивільна справа за позовом ТОВ "Кредитні ініціативи", що діє на підставі договору відступлення права вимоги, укладеного з ПАТ "АКПІБ" до позивачів про звернення стягнення на предмет іпотеки. З матеріалів вказаного позову вони вперше дізналися про те, що 08.12.2006 гр. [PERSON], уклав з ПАТ "АКПІБ" від їхнього імені, діючи на підставі довіреностей від 07.12.2006 року, посвідчених державним нотаріусом Рахівської ДНК [PERSON] кредитні договори №818 та №819 на суму 49500 доларів США, кожний. Окрім цього, довідалися, що [PERSON] також уклав від імені [PERSON] договір іпотеки нерухомого майна №818/819 від 08.12.2006 року на забезпечення виконання зобов'язань по кредитним договорам №818 та №819 від 08 грудня 2006 року, укладених відповідно від імені позивачів. Вважають зазначені кредитні договори та договір іпотеки недійсними, оскільки такі укладено внаслідок злочинного обману [PERSON] та працівників банку. Довіреності, на підставі яких ніби-то діяв [PERSON] є підробленими, позивачам про них нічого відомо не було та вони як довірителі їх не підписували. Окрім того, [PERSON] в той час перебувала в Росії на заробітках. Після того, як їм стало відомо про наявність оспорюваних договорів, вони одразу ж звернулися в правоохоронні органи і в даний час відносно громадянина [PERSON] проводиться досудове слідство та йому оголошено про підозру, однак він оголошений в розшук. З врахуванням заяви про збільшення позовних вимог від 08.11.2016 року позивачі просили суд довіреність, укладену від імені [PERSON], на користь [PERSON], посвідчену державним нотаріусом Рахівської державної нотаріальної контори [PERSON] від 07 грудня 2006 року, зареєстровану в реєстрі за №3658 - визнати недійсною, довіреність, укладену від імені [PERSON], на користь [PERSON], посвідчену державним нотаріусом Рахівської державної нотаріальної контори [PERSON] від 07 грудня 2006 року, зареєстровану в реєстрі за №3659 - визнати недійсною; Кредитний договір №818 від 08 грудня 2006 року, укладений між ПАТ "Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк" та [PERSON], який діяв від імені [PERSON] на підставі довіреності від 07 грудня 2006 року посвідченої державним нотаріусом Рахівської державної нотаріальної контори [PERSON] про надання кредиту - визнати недійсним; Кредитний договір №819 від 08 грудня 2006 року, укладений між ПАТ "Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк" та [PERSON], який діяв від імені [PERSON] на підставі довіреності від 07 грудня 2006 року посвідченої державним нотаріусом Рахівської державної нотаріальної контори [PERSON] про надання кредиту - визнати недійсним; іпотечний договір №818/819 від 08 грудня 2006 року, укладений між ПАТ "Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк" та [PERSON], який діяв від імені [PERSON] на підставі довіреності від 07 грудня 2006 року посвідченої державним нотаріусом Рахівської державної нотаріальної контори [PERSON], предметом якого являється житловий будинок що знаходиться за адресою: Закарпатська область, Рахівський район, с.Середнє Водяне, вул. Богдана Хмельницького ([PERSON]) № 49 - визнати недійсним. Ухвалою Рахівського районного суду Закарпатської області від 07 жовтня 2014 року до участі у справі в якості співвідповідача залучено - Товариство з обмеженою відповідальністю "Кредитні ініціативи". Ухвалою Рахівського районного суду Закарпатської області від 01 червня 2017 року до участі у даній справі в якості співвідповідача залучено Рахівську державну нотаріальну контору. Ухвалою Рахівського районного суду Закарпатської області від 03 серпня 2017 року процесуальне становище відповідача [PERSON] держнотконтори замінено на третю особу. Позивачі [PERSON], [PERSON] та їх представник [PERSON] в судове засідання не з'явилися, представник позивачів [PERSON] надав суду заяву, в якій просив дану справу розглянути без його участі та без участі позивачів. Позовні вимоги підтримує в повному обсязі, з підстав, наведених у позові. Представник відповідача ТОВ "Кредитні ініціативи", також в судове засідання не з'явився, представник за довіреністю [PERSON] надав суду заяву, в якій просив дану справу слухати у відсутності відповідача. В письмових запереченнях, які були надані представником відповідача до матеріалів справи, позовні вимоги не визнає, вважає такі безпідставними та просить відмовити в задоволенні збільшених позовних вимог. Представник Рахівської Держнотконтори повторно в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про що свідчить особистий підпис в повідомленні про дату судового засідання, причини його неявки суду не відомі. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. У відповідності до положень ст.ст.10,11,58,60 ЦПК України суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які брали участь у розгляді справи, а кожна сторона зобов'язана \~довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, \~крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір, а саме доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно частин 1-2 статті 59 ЦПК України суд не бере до уваги докази, які одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини \~справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що грунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності (стаття 212 ЦПК України). З матеріалів справи встановлено, що 08 грудня 2006 року між Акціонерним комерційним промислово-інвестиційним банком та [PERSON], від імені якої на підставі Довіреності, посвідченої державним нотаріусом Рахівської державної нотаріальної контори [PERSON] від 07.12.2006 року за реєстром № 3658 діяв [PERSON], був укладений Кредитний договір №818. Предметом вказаного договору є кредит в сумі 49 500 доларів США, зі сплатою відсотків в розмірі 12 % річних, з кінцевим терміном повернення не пізніше 07 грудня 2021 року (а.с.8-11). Окрім того, 08 грудня 2006 року між Акціонерним комерційним промислово-інвестиційним банком та [PERSON], від імені якого на підставі Довіреності, посвідченої державним нотаріусом Рахівської державної нотаріальної контори [PERSON] від 07.12.2006 року за реєстром № 3658 діяв [PERSON], був укладений Кредитний договір №819. Предметом вказаного договору є кредит в сумі 49 500 доларів США, зі сплатою відсотків в розмірі 12 % річних, з кінцевим терміном повернення не пізніше 07 грудня 2021 року (а.с.12-15). В забезпечення виконання зобов'язань за вищевказаними кредитними договорами, 08 грудня 2006 року Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк з однієї сторони та [PERSON], що діяв від імені [PERSON] на підставі довіреності, посвідченої [PERSON] нотаріусом Рахівської державної нотаріальної контори від 07 грудня 2006 року за реєстровим №3659, з другої сторони, уклали іпотечний договір №818/819. Предметом іпотеки по вказаному договору є будинок з надвірними спорудами, що знаходиться за адресою: Закарпатська область, с. Середнє Водяне, вул. Богдана Хмельницького ([PERSON]) №49. Вказаний будинок належав Іпотекодавцю ([PERSON]І.) на підставі Свідоцтва про право власності на нерухоме майно серії ЯЯЯ №363176 від 10 жовтня 2006 року (а.с.16-18). Позивачі [PERSON] та [PERSON], в позовній заяві категорично стверджують, що не видавали жодних довіреностей громадянину [PERSON] на оформлення кредитних договорів та договору іпотеки, не були в нотаріальній конторі, не підписували довіреності та не розписувались про їх отримання в реєстрі для реєстрації нотаріальних дій, що й стало причиною їх звернення з позовом до суду. Судом встановлено,що 30 вересня 2013 року заступником начальника СВ Рахівського РВ УМВС України в Закарпатській області майором поліції [PERSON] було повідомлено [PERSON], про підозру в використанні завідомо підробленого документа, а саме у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.3 ст. 358 КК України. Вказану підозру йому повідомлено по факту укладення кредитного договору від імені [PERSON], на підставі довіреності, яку сам довіритель не підписував. Відомості про вказане кримінальне правопорушення внесені до ЄРДР за № 12013070140000764 19 липня 2013 року (а.с.19-20). На даний час, суду не відома доля вказаного кримінального провадження. Згідно Постанови Пленуму Верховного Суду України від 12.06.2009 N 2 "Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції" при неможливості розгляду справи до вирішення іншої справи, що розглядається в порядку кримінального судочинства, підставою для зупинення провадження у цивільній справі може бути лише наявність кримінальної справи на розгляді в суді, отже суд не взмозі був зупинити провадження в справі до вирішенн зазначеного кримінального провадження. Для перевірки справжності факту непідписання позивачами вищевказаних довіреностей, судом Ухвалами суду від 15.04.2015, 29.02.2016. 21.11.2016 (а.с. 121-122,198-200, т.1, а.с. 47-49 т.2) призначалася судово-поччеркознавча експертиза на вирішення якої ставились питання чи виконано (вчинено) підписи від імені позивачів на довіреностях та в реєстрі для реєстрації нотаріальних дій, ними особисто чи іншою особою. ГІри цьому сторонам були роз'яснені наслідки ухилення від участі в експертизі, передбачені ст. 146 ЦПК України. Всі три ухвали суду про призначення експертизи, повернулись без виконання, у зв'язку з неможливістю виконання такої, оскільки експерту не було надано для дослідження оригінали довіреностей та журналу вчинення нотаріальних дій. Судом, неодноразово витребовувались від Рахівської ДНК оригінали довіреностей та журналу вчинення нотаріальних дій, які необхідні були для проведення судово-поччеркознавчої експертизи (а.с. 121, 130, 166,171, 206, 228-229 т.1, а.с. 56 т.2). Вказані вимоги ні Рахівською ДНК ні ТОВ "Кредитні ініціативи" виконані не були, а Державний нотаріус замість витребовуваних документів надавав суду прості, нічим не обгрунтовані, відписки (а.с. 132, 241 т.1 59 т.2). Зі своєї сторони, позивачі надали всі необхідні матеріали для проведення експертизи оплатили її проведення. Відповідач [PERSON] «Кредитні ініціативи» надав суду нотаріально посвідчені ектрографічні копії вище вказаних довіреностей, посвідчених 08.12.2014 року приватним нотаріусом Ужгородського міського нотаріального округу [PERSON], по яких провести судово-почеркознавчу експертизу неможливо (а.с.70-73 т.1). Це також свідчить про той факт, що оригінали оспорюваних довіреностей знаходяться у відповідача ТОВ "Кредитні ініціативи". Однак, через ухилення Рахівською державною нотаріальною конторою [PERSON] «Кредитні ініціативи» від надання необхідних документів для експертного дослідження, судово-почеркознавча експертиза так і не була проведена. Таким чином, [PERSON] «Кредитні ініціативи» та Рахівська державна нотаріальна контора навмисно ухилилися від подання експертам необхідних матеріалів, без яких провести експертизу було неможливо. В даному випадку суд виходить з припущення, що ТОВ "Кредитні ініціативи" та Рахівська ДНК ухиляються від участі в експертизі, оскільки вважають, що її результати стануть не на їх користь, а тому визнає факт, який треба було встановити експертизою, доведеним. Ця норма є винятком із загального правила, сформульованого у ч. 4 ст. 60 ЦПК про те, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ч. 1 ст. 146 ЦПК України у разі ухилення особи, яка бере участь у справі, від подання експертам необхідних матеріалів, документів або від іншої участі в експертизі, якщо без цього провести експертизу неможливо, суд, залежно від того, хто із цих осіб ухиляється, а також яке для них ця експертиза має значення, може визнати факт, для з'ясування якого експертиза була призначена, або відмовити у його визнанні. Ухиленням від участі в експертизі є умисні дії особи, яка бере участь у справі, метою яких є неможливість проведення експертизи: неподання експертам необхідних матеріалів або документів, які є в особи; відмова надати зразки для дослідження; недопуск до приміщень або майна, яке підлягає дослідженню тощо. Враховуючи зазначені норми, а також те, що висновок експерта в даному випадку мав важливе значення для правильного вирішення справи, в суду є всі підстави визнати факт, для з'ясування якого експертиза була призначена, а саме те, що: підпис від імені [PERSON] в реєстрі для реєстрації нотаріальних дій Рахівської державної нотаріальної контори (справа № 2-30 том № 5) за № 3658 від 07 грудня 2006 року в графі «розписка в отриманні нотаріально оформленого документу» виконано (вчинено) не особисто [PERSON], а іншою особою; підпис від імені [PERSON] в реєстрі для реєстрації нотаріальних дій Рахівської державної нотаріальної контори за № 3659 від 07 грудня 2006 року в графі «розписка в отриманні нотаріально оформленого документу» виконано (вчинено) не особисто [PERSON], а іншою особою; підпис від імені [PERSON] в графі «Підпис" ([PERSON])» в довіреності оформленій від її імені на ім'я [PERSON], посвідченій державним нотаріусом Рахівської державної нотаріальної контори [PERSON] 07.12.2006 року, зареєстрованої в реєстрі № 3658 виконано (вчинено) не особисто [PERSON], а іншою особою; підпис від імені [PERSON] в графі «Підпис ([PERSON])» в довіреності оформленій від його імені на ім'я [PERSON], посвідченої державним нотаріусом Рахівської державної нотаріальної контори [PERSON] 07.12.2006 року, зареєстрованої в реєстрі № 3659, виконано (вчинено) не особисто [PERSON], а іншою особою. Тому, факт не підписання позивачами вказаних довіреностей мав місце і це доведено у спосіб передбачений діючим цивільно-процесуальним законодавством. Відповідно до ч. З ст. 215 ЦК України, якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин). Зазначені вище довіреності та договори, які позивачі просять визнати недійсними є оспорюваними правочинами, а тому саме суд повинен визнати їх недійсними. Загальні вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину, визначено в ст. 203 ЦК України. Зокрема, згідно з ч. З ст. 203 ЦК України волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Недотримання цієї вимоги згідно з ч. 1 ст. 215 ЦК України є підставою недійсності правочину. Оскільки позивачі заперечують той факт, що вони видавали довіреності від свого імені на ім'я [PERSON], заперечили факт підписання ними вказаних довіреностей, факт що вони їх не підписували визнано судом, є всі підстави вважати, що такі були видані та посвідчені всупереч волі позивачів. Актом прийому-передачі послуг по договору (а.с. 176 т.1) стверджується, що позивачка, [PERSON], в час складання оспорюваних правочинів перебувала та працювала в Російській Федерації по цивільно-правовому договору з приватним підприємцем [PERSON], в селі Селятино, Наро-Фомінського району, Московської області . Окрім того, 06.12.2006 року, за день до посвідчення довіреностей [PERSON] позичала в [PERSON] 20000 рублів, які віддала при закінченні договору 25.12.2006 року, що підтверджується відповідною взаємною розпискою, тобто перебувала на території іншої держави (а.с.177 т.1). Поряд з цим, з оглянутих в суді копій довіреностей вбачається, сам зміст довіреностей не відповідає вимогам закону, зокрема, в них зазначено наступне формулювання «укласти від мого імені договір іпотеки та кредитну угоду на нерухоме майно». Законодавством, яке діяло на момент видачі довіреності, а також чинним законодавством такого договору як кредитна угода на нерухоме майно не передбачено. Таким чином, навіть якщо припустити, що позивачі дійсно підписали дані довіреності та уповноважили [PERSON] на вчинення певних правочинів, то все одно, на підставі цих довіреностей укласти кредитний договір було неможливо. В довіреності повинні бути чітко визначені повноваження представника, які він має право вчиняти від імені особи, яку представляє. Згідно змісту зазначених довіреностей повноваження на отримання кредитних коштів [PERSON] не мав. Тому знову ж таки, якщо припустити, що дійсно такі довіреності були підписані позивачами, то все одно отримати кошти за ними [PERSON] не мав права. Також в реєстрі для реєстрації нотаріальних дій Рахівської державної нотаріальної контори (справа № 2-30 том № 5), розпочатого 23 серпня 2006 року, закінченого 08 грудня 2006 року, державним нотаріусом 07.12.2006 року за № 3658 зареєстровано посвідчення нотаріальної дії від імені [PERSON], мешканки [INFO] зі змістом нотаріальної дії «довіреність на посвідчення договору іпотеки» з розбірливим підписом особи, який виконано в графі «розписка в одержанні нотаріально оформленого документу», а за № 3659 зареєстровано посвідчення нотаріальної дії від імені [PERSON], с. Середнє Водяне, вул. Борканюка, 24 також зі змістом нотаріальної дії «довіреність на посвідчення договору іпотеки» з нерозбірливим підписом особи виконаного в графі «розписка в одержанні нотаріально оформленого документу». Тобто, навіть в зазначеному реєстрі не вказано, що довіреність була видана на укладення кредитного договору. Отже, зважаючи на викладене суд вважає що позовні вимоги позивачів є обгрунтовані та підлягають до задоволення. Представник ТОВ "Кредитні ініціативи" надав суду заяву про застосування строку позовної давності, просив обчислювати його перебіг з 08 грудня 2009 року, оскільки наслідки нікчемного правочину починаються від дня коли почалося його виконання. Суд не погоджується з таким твердженням представника відповідача з наступних підстав. В даному випадку ставиться питання про визнання правочинів недійсними а не застосування наслідків нікчемного правочину, що являє собою дві різні вимоги. У відповідності до ст. 253 ЦК України, перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок. Згідно з ч.1 ст. 260 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права. Позивачі ствердили, що про існування оспорюваних договорів та довіреностей їм стало відомо лише після звернення ТОВ "Кредитні ініціативи" з позовом до них про звернення стягнення на предмет іпотеки. З ухвали про відкриття провадження цивільної справи №305/1355/13-ц вбачається, що провадження по справі за позовом ТОВ "Кредитні ініціативи" до [PERSON], третя особа - [PERSON] про звернення стягнення на предмет іпотеки відкрито 05 липня 2013 року, отже в липні 2013 року, позивачі й дізналися про існування оскаржуваних правочинів, тому саме з липня 2013 року й починається перебіг строку позовної давності для звернення позивачів до суду. З даним позовом до суду [PERSON], [PERSON] звернулися 17.09.2014 року, отже ними не пропущено строк позовної давності для звернення до суду передбачений ст. 257 ЦК України. Питання про відшкодування судових витрат позивачами не ставилось, тому такі слід віднести за їх рахунок. На підставі наведеного,

Outcome: approved