Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-20 00:00:00

У квітні 2015 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про позбавлення його батьківських прав та стягнення аліментів. В обґрунтування позовних вимог зазначив, що у комунальному закладі "Дніпропетровський спеціалізований будинок дитини Дніпропетровської обласної ради" з 28 березня 2011 року по цей час знаходиться малолітній [PERSON], [INFO]. Мати дитини - [PERSON], мати-одиначка, 23 березня 2011 року написала заяву на ім'я голови Дніпропетровської держадміністрації про тимчасове влаштування малолітнього сина [PERSON], [INFO], до дитячого закладу на період її довготривалого лікування в клінічному лікувально-профілактичному об'єднанні „Фтизіатрія". Відомості про батька записані до свідоцтва про народження дитини за вказівкою матері відповідно до ч.1 ст. 135 Сімейного кодексу України. За весь час перебування у комунальному закладі „Дніпропетровський спеціалізований будинок дитини" Дніпропетровської ради" з 28.03.2011 року по цей час ні мати, ні батько, ніхто з близьких родичів хлопчика не відвідував, не цікавився станом його здоров'я, ні письмово, ні по телефону, не виявляв до дитини батьківської турботи та піклування, не надавав будь-якої допомоги. [PERSON] має рідних сестру [PERSON], [INFO], та брата [PERSON], [INFO], які проживають разом з матір'ю. В зв'язку з викладеним просять суд визнати позбавити батьківських прав [PERSON] по відношенню до її малолітнього сина [PERSON] та стягнути з неї аліменти на його утримання у розмірі ? частини заробітку на користь комунального закладу «Дніпропетровський спеціалізований будинок дитини» Дніпропетровської обласної ради. У ході розгляду справи представник позивача позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила суд їх задовольнити, надала суду пояснення аналогічні викладеним в змісті позову. Прокурор позовні вимоги підтримав, просив суд їх задовольнити в повному обсязі. Представник третьої особи - Служби у справах дітей Дніпропетровської районної державної адміністрації - позовні вимоги підтримала. Представник третьої особи - Служби у справах дітей виконавчого комітету Амур-Нижньодніпровської районної у м. Дніпропетровську ради - позовні вимоги підтримав. У судове засідання призначене на 21 липня 2015 року учасники процесу не з'явилися, представником позивача та представником третьої особи - Служби у справах дітей виконавчого комітету Амур-Нижньодніпровської районної у м. Дніпропетровську ради - надано суду заяви про слухання справи у їх відсутність, на задоволенні позову наполягають. Відповідачка [PERSON], належним чином та завчасно сповіщена про час та місце розгляду справи, в судове засідання не з'явилася, про причини неявки суду не повідомила. Суд, вислухавши пояснення та доводи на підтвердження своїх позицій всіх учасників процесу, дослідивши наявні докази по справі в їх сукупності, приходить до наступного. Судом встановлено, що згідно розпорядження голови районної державної адміністрації №634-р від 24.03.2011 року малолітнього [PERSON], [INFO] було влаштовано до комунального закладу "Дніпропетровський спеціалізований будинок дитини Дніпропетровської обласної ради", де він перебуває з 28 березня 2011 року та по даний час. Матір'ю [PERSON], [INFO] є [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про його народження серії [NUMBER], виданого Жовтневим відділом державної реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції у Дніпропетровській області. Відомості про батька внесені на підставі заяви матері у відповідності до ч.1 ст. 135 Сімейного кодексу України. Судом встановлено, що відповідачка [PERSON] не займається вихованням свого сина, його розвитком, станом здоров'я не цікавиться та фактично самоусунулся від виконання батьківських обов'язків по відношенню до сина. З часу влаштування його за заявою до дитячого закладу на період свого лікування, сина не навідувала, ним не цікавилася. Як передбачено ч. 2 ст. 150 СК України батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. За ст.. 12 Закону України «Про охорону дитинства» виховання в сім'ї є першоосновою розвитку особистості дитини. Батьки мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Суд також виходить з положень визначених п. 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.03.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», згідно яких ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Згідно висновку Дніпропетровської районної державної адміністрації Дніпропетровської області ними вирішено питання про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно сина - [PERSON], [INFO]. За таких підстав, суд вважає доведеними та обґрунтованими вимоги позивача щодо позбавлення батьківських прав [PERSON] Відповідно до ст. 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Частина 1 ст. 183 СК України встановлює, що частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Згідно змісту ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, згідно якого держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Батьки зобов'язані утримувати дітей до їх повноліття ( ст. 51 Конституції України). Таким чином, суд також вважає за можливе стягнути з відповідача аліменти на утримання сина у розмірі ? частини усіх видів її доходів на користь дитячого закладу, в якому перебуває дитина. За ч.1 ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Згідно зі ст.88 ЦПК України з відповідача слід стягнути на користь держави судовий збір в сумі 243,60 грн.

Outcome: approved