Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-16 00:00:00

Позивач МТСБУ в квітні 2016 року звернулося з позовом до [PERSON] про відшкодування шкоди в порядку регресу. Свої вимоги мотивує тим, що 22.11.2013 року о 09-15 год., водій [PERSON], керуючи автомобілем [NUMBER], рухався по просп. Свободи, 4-А у м. Києві, де в порушення п. 10.1, 10.4 ПДР, під час здійснення розвороту не надав дорогу та здійснив зіткнення з автомобілем [NUMBER], який рухався у зустрічному напрямку під керуванням водія [PERSON], що спричинило пошкодження транспортних засобів. Постановою Подільського районного суду м. Києва від 02.01.2014 року відповідач визнаний винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. У результаті дій відповідача, автомобіль [NUMBER], який належить [PERSON] на праві власності, отримав пошкодження. Згідно висновку ТОВ "ЕАК "Довіра" №7880 від 23.12.2013 рокувартість відновлювального ремонту досліджуваного колісного транспортного засобу «Audi», д.н.з. [NUMBER], з врахуванням значення коефіцієнта фізичного зносу складників становить 103 911,08 грн. Вказав, що на час скоєння даної ДТП, [PERSON] не мав чинного договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників транспортних засобів. У зв'язку з чим, власник пошкодженого автомобіля звернувся до МТСБУ з відповідною заявою з метою отримання страхового відшкодування. 12.02.2014 року МТСБУ здійснило виплату відшкодування потерпілому в розмірі 50 000 грн. згідно наказу №880 від 11.02.2014 року про відшкодування шкоди з фонду захисту потерпілих. Крім того, МТСБУ були понесені додаткові витрати за послуги аварійного комісару за огляд автомобіля та збір документів у розмірі 1 030,00 грн. Посилаючись на те, що позивач повністю виконав покладені на нього зобов'язання щодо виплати страхового відшкодування з вини власника транспортного засобу, цивільно-правова відповідальність якого не була застрахована, а відповідач не відшкодував потерпілій особі в добровільному порядку, завдану шкоду, просив стягнути з відповідача 51 030,00 грн. на відшкодування шкоди, витрати на правову допомогу в розмірі 2 000,00 грн. та судові витрати у розмірі 1378,00 грн. На підставі протоколу повторного автоматичного розподілу від 25.10.2017 року вищевказану справу передано в провадження судді Ларіонової Н.М. Позивач в судове засідання не з"явився, подав до суду заяву, в якій він зазначає, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить розглядати справу без його участі, проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідач, будучи повідомленим про день, час та місце розгляду справи належним чином, в судове засідання повторно не з'явився, про причини неявки суд не повідомив, не подав відзив на позовну заяву, в зв'язку з чим відповідно до вимог ст.ст.280-281 ЦПК України розгляд даної справи проведений в заочному порядку. Суд, дослідивши письмові докази, оцінивши їх у сукупності, приходить до таких висновків. Судом встановлено, що 22.11.2013 року о 09-15 год., водій [PERSON], керуючи автомобілем [NUMBER], рухався по просп. Свободи, 4-А у м. Києві, де в порушення п. 10.1, 10.4 ПДР, під час здійснення розвороту не надав дорогу та здійснив зіткнення з автомобілем [NUMBER], який рухався у зустрічному напрямку під керуванням водія [PERSON], що спричинило пошкодження транспортних засобів. В результаті даної ДТП зазначені транспортні засоби отримали механічні пошкодження. Постановою Подільського районного суду м. Києва від 02.01.2014 року [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. У результаті дій відповідача, автомобіль [NUMBER], який належить [PERSON] на праві власності, отримав механічні пошкодження. Згідно висновку ТОВ "ЕАК "Довіра" №7880 від 23.12.2013 рокупро оцінку колісного транспортного засобу вартість відновлювального ремонту досліджуваного колісного транспортного засобу «Audi», д.н.з. [NUMBER], з врахуванням значення коефіцієнта фізичного зносу складників становить 103 911,08 грн. Матеріали справи свідчать, що власник пошкодженого транспортного засобу звернувся до МТСБУ з відповідною заявою з метою отримання страхового відшкодування. Відповідно до ст. 39 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» МТСБУ є єдиним об'єднанням страховиків, які здійснюють обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів за шкоду, заподіяну третім особам. Основними завданнями МТСБУ є здійснення виплат із централізованих страхових резервних фондів компенсацій та відшкодувань на умовах, передбачених Законом України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів". Відповідно до п.п. "а" п. 41.1 ст. 41 Закону, МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих, відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом, у разі її заподіяння транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім шкоди, заподіяної транспортному засобу, який не відповідає вимогам пункту 1.7 статті 1 цього Закону, та майну, яке знаходилося в такому транспортному засобі. На час скоєння даної ДТП, [PERSON] не мав чинного договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників транспортних засобів. В зв'язку з чим, судом встановлено, що договірні зобов'язання між МТСБУ, потерпілою особою та відповідачем відсутні. 12.02.2014 року МТСБУ здійснило виплату відшкодування потерпілому в розмірі 50 000 грн. згідно наказу №880 від 11.02.2014 року про відшкодування шкоди з фонду захисту потерпілих, що підтверджується платіжним дорученням №1/1-22392 від 12.02.2014 року. Відповідно до ст. 27 Закону України „Про страхування", ст.993 ЦК України до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток. Таким чином, у зв'язку з настанням страхового випадку позивач фактично поніс витрати на сплату страхового відшкодування у розмірі 50 000,00 грн. Пунктом 38.2.1 ст.38 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що МТСБУ після сплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до власника, водія транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, який не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім осіб, зазначених у пункті 13.1 статті 13 цього Закону. На підставі п.40.3 ст.40 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» МТСБУ має право залучати аварійних комісарів, експертів або юридичних осіб, у штаті яких є аварійні комісари чи експерти, у порядку, встановленому Уповноваженим органом, для визначення причин настання страхового випадку та розміру збитків у випадках, визначених у статті 41 цього Закону. А тому у позивача виникло право зворотної вимоги до [PERSON] як до винної особи, в розмірі понесених витрат, що складають 50 000,00 грн., оскільки дана особа на момент ДТП не мала договору обов'язкового страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. А відтак, вимоги позивача в частині стягнення в порядку регресу суми страхового відшкодування є обґрунтованими та заснованими на законі, в зв'язку з чим підлягають задоволенню. Вирішуючи вимоги щодо стягнення з відповідача на користь позивача вартості послуг за збір документів в розмірі 1 030,00 грн., суд виходить з такого. Як вбачається з матеріалів справи, МТСБУ було сплачено за послуги аварійного комісару за огляд транспортного засобу та збір документів у розмірі 1 030,00 грн. Витрати страховика, направлені на визначення розміру матеріального збитку, які не є страховим відшкодуванням, належать до звичайних виробничих витрат страховика, які покриваються за рахунок страхової премії, що сплачується страхувальником при укладенні договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності та за рахунок внесків страховиків до фондів МТСБУ відповідно до ст.43 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Суд не приймає до уваги посилання позивача на те, що вказані витрати є шкодою для позивача, з обгрунтуванням на ст.ст.1166, 1187 ЦК України, оскільки вказані правові норми не стосуються правовідносин, що виникли між сторонами у справі. А тому вимоги позивача щодо стягнення витрат на збір документів та послуги аварійного комісара в розмірі 1 030,00 грн. (звичайні виробничі витрати) не підлягають задоволенню, оскільки є безпідставними та не ґрунтуються на законі, в зв'язку з чим в їх задоволенні слід відмовити. На основі повно та всебічно з'ясованих обставин справи, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин, та правові норми, які підлягають застосуванню, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача підлягають частковому задоволенню. Згідно з п.п. 47, 48 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ №10 від 17.10.2014 року «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах», в яких зазначено, що право на правову допомогу гарантовано статтями 8, 59 Конституції України, офіційне тлумачення якого надано Конституційним Судом України (Рішення від 16.11.2000 року №13-рп/2000; Рішення від 30.09.2009 року №23-рп/2009; Рішення від 11.07.2013 року №6-рп/2013). Витрати, пов'язані з оплатою правової допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, несуть сторони, крім випадків надання безоплатної правової допомоги. Порядок надання безоплатної правової допомоги у цивільних справах передбачений у розділі III Закону України від 02.06.2011 року № 3460-VI "Про безоплатну правову допомогу", положення якого забезпечуватимуться поетапно, починаючи з 01.01.2015 року. При стягненні витрат на правову допомогу слід враховувати, що особа, яка таку допомогу надавала, має бути адвокатом (стаття 6 Закону України від 05.07.2012 року № 5076-VI "Про адвокатуру та адвокатську діяльність") або іншим фахівцем у галузі права незалежно від того, чи така особа брала участь у справі на підставі довіреності, чи відповідного договору. Розмір витрат на оплату правової допомоги визначається за домовленістю між стороною та особою, яка надає правову допомогу. Разом з тим, граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу встановлений Законом України від 20 грудня 2011 року № 4191-VI "Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах". Витрати на правову допомогу, граничний розмір якої визначено відповідним законом, про що зазначено в пункті 47 цієї Постанови, стягуються не лише за участь у судовому засіданні при розгляді справи, а й у разі вчинення інших дій поза судовим засіданням, безпосередньо пов'язаних із наданням правової допомоги у конкретній справі (наприклад, складання позовної заяви, надання консультацій, переклад документів, копіювання документів). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Доказів, які б свідчили, про понесення позивачем витрат на правову допомогу у розмірі 2 000,00 грн. суду також надано не було (зокрема, відсутній розрахунок витраченого часу на надання правової допомоги, не надано документального підтвердження розміру понесених витрат). А тому, витрати на правову допомогу задоволенню не підлягають стягненню.. Крім того, відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сплачений судовий збір у розмірі 1 378,00 грн., визначеному на день звернення до суду. На підставі наведеного, ст.993 ЦК України, ст.ст.22, 29, 38, 40, 41 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", ст.27 Закону України «Про страхування»,

Outcome: partial