Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-25 00:00:00

В серпні 2013 року компанія Імеріс ("Imerys", юридична особа за законодавством Франції) звернулася з позовом до Державної служби інтелектуальної власності України (Відповідач-1) та [PERSON] (Відповідач-2) з позовними вимогами про дострокове припинення дії свідоцтва України [NUMBER] на знак для товарів і послуг «[INFO]» та зобов'язання Відповідача-1 внести зміни до Державного реєстру свідоцтв України на знаки для товарів і послуг щодо дострокового припинення свідоцтва України [NUMBER] та здійснення відповідної публікації в офіційному бюлетені "Промислова власність". В обґрунтування заявлених позовних вимог Позивач зазначає, що торговельна марка за оспорюваним свідоцтвом не використовуються Відповідачем-2 [PERSON] понад 3 роки на території України без поважних причин, а тому в силу п.4 ст.18 Закону України «Про охорону прав на знаки для товарів і послуг» дія оспорюваного свідоцтва має бути достроково припинена відносно всіх товарів 11 класу МКТП. В обґрунтування права на звернення до суду з даним позовом Позивач вказує, що невикористання Відповідачем-2 знаку для товарів та послуг за свідоцтвом України [NUMBER] порушує його право та охоронюваний законом інтерес. Зокрема, Позивач звернувся до Державної служби з заявкою на реєстрацію на території України торгівельної марки «[INFO]» відносно товарів 11 класу МКТП. Проте, враховуючи наявність зареєстрованого знаку для товарів і послуг за свідоцтвом України [NUMBER], що належить Відповідачу-2, який зареєстровано раніше та є схожим зі знаком «[INFO]». Представники Позивача в судовому засіданні позов підтримали, просили задовольнити заявлені позовні вимоги у повному обсязі. Відповідач-1 в судовому засіданні надав пояснення з приводу відсутності порушень прав Позивача Державною службою інтелектуальної власності України, звернув увагу суду на необхідність Позивачем обґрунтування позовних вимог належними доказами у справі, погоджуючись при цьому з тим, що тягар доведення використання знаку для товарів та послуг покладено законом в першу чергу на [PERSON] [PERSON] у судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся за зареєстрованим місцем проживання. Вислухавши думку Сторін, суд вважає за можливе розглядати справу у відсутність відповідача [PERSON] на підставі наявних матеріалів справи. Заслухавши пояснення представників Позивача та Відповідача-1, дослідивши та оцінивши матеріали справи у їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що компанія Імеріс (Imerys) є юридичною особою за законодавством Франції. Встановлено, що підставі поданої [PERSON] заявки № m200916851 від 14.12.2009 р. Державний департамент інтелектуальної власності Міністерства освіти і науки України (в подальшому - Державна служба інтелектуальної власності України) зареєстрував торговельну марку, що являє собою словесне позначення "[INFO]" для товарів 11 класу Міжнародної класифікації товарів і послуг ("Клас 11 Устаткування для освітлювання, нагрівання, виробляння пари, куховарення, холодження, сушіння, вентилювання, водопостачання та на санітарно-технічні потреби»). У результаті зазначеної реєстрації на ім'я Відповідача-2 було видано свідоцтво України [NUMBER] на знак для товарів і послуг, а 25.02.2010 р. була здійснена публікація відомостей про видачу зазначеного свідоцтва в офіційному бюлетені "Промислова власність" № 4 за 2010 рік. Згідно з ч. 2 ст. 497 Цивільного кодексу України чинність майнових прав інтелектуальної власності на торговельну марку може бути припинено достроково за ініціативою особи, якій вони належать, якщо це не суперечить умовам договору, а також в інших випадках, передбачених законом. Відповідно до ч. 1 ст. 494 ЦК України набуття права інтелектуальної власності на торговельну марку засвідчується свідоцтвом. Зважаючи на викладені приписи, у передбачених законом випадках достроковому припиненню підлягає саме дія свідоцтва, яким засвідчується право на знак для товарів і послуг. На підставі положень абз. 1 п. 4 ст. 18 Закону України «Про охорону прав на знаки для товарів і послуг», якщо знак не використовується в Україні повністю або щодо частини зазначених у свідоцтві товарів і послуг протягом трьох років від дати публікації відомостей про видачу свідоцтва або від іншої дати після цієї публікації, будь-яка особа має право звернутися до суду із заявою про дострокове припинення дії свідоцтва повністю або частково. Згідно з положеннями ч. 4 ст. 16 Закону використанням знака визнається: нанесення його на будь-який товар, для якого знак зареєстровано, упаковку, в якій міститься такий товар, вивіску, пов'язану з ним, етикетку, нашивку, бирку чи інший прикріплений до товару предмет, зберігання такого товару із зазначеним нанесенням знака з метою пропонування для продажу, пропонування його для продажу, продаж, імпорт (ввезення) та експорт (вивезення); застосування його під час пропонування та надання будь-якої послуги, для якої знак зареєстровано; застосування його в діловій документації чи в рекламі та в мережі Інтернет. Відповідно до абз. 2 п. 4 ст. 18 Закону про товарні знаки дія свідоцтва може бути припинена повністю або частково лише за умови, що власник свідоцтва не зазначить поважні причини такого невикористання. Таким чином, за вказаними нормами, для задоволення позову про дострокове припинення дії свідоцтва достатньо того, що власник оскаржуваного свідоцтва на знак не подасть доказів його використання або доказів, що підтверджують наявність поважних причин неможливості використання ним знака. З огляду на це, судом в першу чергу мають досліджуватись не докази невикористання знака власником свідоцтва, подані позивачем, а докази того, що знак використовується або не використовується з поважних причин, які на свій захист повинен надати Відповідач-2, як власник оскаржуваного свідоцтва. Відповідачем-2 не подано суду доказів використання спірної торговельної марки, як і не подано суду доказів наявності поважних причин невикористання торговельної марки за свідоцтвом України [NUMBER] на території України. Натомість, оцнюючи обґрунтованість позовних вимог, суд звертає увагу на наступні обставини. Відповідно до норми п. 2 ст. 494 ЦК України обсяг правової охорони торговельної марки визначається наведеними у свідоцтві її зображенням та переліком товарів і послуг, якщо інше не встановлено законом. Разом з тим, згідно з приписом ст. 17 Закону про знаки власник свідоцтва повинен добросовісно користуватися правами, що випливають із свідоцтва. Як вбачається зі свідоцтва України [NUMBER] торговельна марка «[INFO]» набула правової охорони для усіх товарів 11 класу МКТП. У переліку товарів, зазначеному у оспорюваному свідоцтві України [NUMBER], наведено заголовок класу 11 МКТП, а саме: «Устаткування для освітлювання, нагрівання, виробляння пари, куховарення, холодження, сушіння, вентилювання, водопостачання та на санітарно-технічні потреби», який вказує загальні назви галузей, до яких належать товари в межах цього класу. Виходячи з положень ст. 11 Закону України «Про забезпечення санітарного та епідемічного благополуччя населення» устаткування для освітлювання, нагрівання, виробляння пари, куховарення, холодження, сушіння, вентилювання, водопостачання та на санітарно-технічні потреби, як продукція, використання, передача або збут якої може завдати шкоди здоров'ю людей, а також документація на таке устаткування, підлягає державній санітарно-епідеміологічній експертизі. Відповідно до абзацу 4 п.1 та п.7.11 Порядку проведення державної санітарно- епідеміологічної експертизи, затвердженого наказом Міністерства охорони здоров'я України від 9 жовтня 2000 р. №247, на кожен об'єкт експертизи готується окремий висновок, тобто документ установленої форми, що засвідчує відповідність (невідповідність) об'єкта державної санітарно-епідеміологічної експертизи медичним вимогам безпеки для здоров'я і життя людини, затверджується відповідним головним державним санітарним лікарем і є обов'язковим для виконання власником об'єкта експертиз. Згідно з п. 7.13 Порядку після затвердження висновок уноситься до реєстру висновків державної санітарно-епідеміологічної експертизи. Відповідно до п.п. 20 п. 4 Положення про Державну санітарно-епідеміологічну службу України, затвердженого Указом Президента України №400/2011 від 06.04.2011р., Державна санітарно-епідеміологічна служба України здійснює, зокрема, ведення реєстру висновків державної санітарно-епідеміологічної експертизи. У офіційній довідці №05.03-21-1540/27 від 26.02.2013 р., виданій Державною санітарно-епідеміологічною службою України, зазначається, що до Держсанепідемслужби України для проведення державної санітарно-епідеміологічної експертизи устаткування для освітлювання, нагрівання, виробляння пари, куховарення, холодження, сушіння, вентилювання, водопостачання та на санітарно-технічні потреби заявники [PERSON] та Товариство з обмеженою відповідальністю «КОВЧЕГ-БЛАГ 2009» (юридична особа, засновником якої є [PERSON]) не звертались. З викладеного вбачається, що Відповідач-2 не здійснив необхідних дій, які є обов'язковою передумовою використання, передачі або збуту товарів 11 класу МКТП, зазначених у свідоцтві України [NUMBER], оскільки устаткування для освітлювання, нагрівання, виробляння пари, куховарення, холодження, сушіння, вентилювання, водопостачання та на санітарно-технічні потреби під знаком для товарів і послуг «[INFO]» не проходило санітарно-епідеміологічну експертизу, передбачену для такого устаткування та документації на нього законодавством України. Відтак є підстави стверджувати, що Відповідач-2 не здійснює використання знака для товарів і послуг за свідоцтвом України [NUMBER] у зв'язку з товарами, що належать до 11 класу МКТП. Згідно з результатами маркетингового дослідження, проведеного компанією «Міжнародна маркетингова група» в період з 18 лютого по 14 березня 2013 року, устаткування для освітлювання, нагрівання, виробляння пари, устаткування для теплової обробки харчових продуктів, холодження, сушіння, вентилювання, водопостачання та санітарно-технічного устаткування, маркованого знаком для товарів і послуг «[INFO]» у торгових точках різних міст України виявлено не було. Відповідно до довідки № 2 від 27.02.2013 р., виданої ДП «Моніторинг ЗМІ України», згідно з даними проведеного моніторингу на телебаченні, радіо та у друкованих засобах масової інформації в період з 25.02.2010р. по 26.02.2013р. товари 11 класу МКТП, зазначені у свідоцтві України [NUMBER], під торговельною маркою «[INFO]» не рекламувались. Таким чином, суд має підстави для того, щоб погодитись із тим, що [PERSON] не використовує знак для товарів та послуг «[INFO]» за свідоцтвом України [NUMBER] у зв'язку з товарами 11 класу МКТП на території України, крім того, товари 11 класу МКТП під торговельною маркою «[INFO]» за свідоцтвом України [NUMBER] в Україні не рекламувались протягом трьох років від дати публікації відомостей про видачу свідоцтва. Згідно з п. 2.3. Положення про Державний реєстр свідоцтв до реєстру вносяться відомості, зокрема, щодо видачі ліцензії на використання знака. Так, виписка з Державного реєстру свідоцтв України на знаки для товарів і послуг відносно свідоцтва України [NUMBER] станом на 27.02.2013 р. не містить інформації щодо видачі ліцензій на використання знака для товарів і послуг за свідоцтвом України [NUMBER]. Окрім того, як вбачається з відповіді начальника Відділення забезпечення державної реєстрації ДП «Український інститут промислової власності» станом на 28.02.2013 р. до Державного реєстру свідоцтв України на знаки для товарів і послуг відомості щодо видачі ліцензій на використання зазначеного знака для товарів і послуг не вносились. Відтак, є підстави вважати, що ліцензії на використання знака для товарів і послуг за свідоцтвом України [NUMBER] не видавались. Таким чином, торговельна марка за свідоцтвом України [NUMBER] не використовувалась в Україні також і іншими особами під контролем Відповідача-2, що підтверджено належними доказами у справі. Отже, наявні у матеріалах справи докази свідчать про те, що Відповідач-2 протягом трьох останніх років не здійснював жодної з дій, які визнавалися і визнаються використанням знака, тобто щодо вказаної вище торговельної марки не вичинялися дії, які ст. 16 Закону України «Про охорону прав на знаки для товарів і послуг» кваліфікуються як використання знака. Згідно зі ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Аналізуючи вимоги діючого законодавства суд вважає, що з позовом про дострокове припинення дії свідоцтва України на торговельну марку може звернутися лише особа, яка подаючи такий позов має намір захистити свої порушені, невизнані або оспорювані права, свободи чи інтереси. Тобто обов'язковою передумовою звернення до суду має бути наявність у особи порушеного, невизнаного або оспорюваного права, свободи чи інтересу, яке (порушене право) вона намагається захистити у судовому порядку та таке порушене право має бути наявне саме на момент звернення особи до суду. Встановлено, що Позивач є компанією, що спеціалізується на видобутку та переробці мінералів, таких як каолін, для використання в целюлозній промисловості, кераміці, та виробництві тугоплавких матеріалів, а також на виробництві печей та горнів, що є товарами, які належать до 11 класу МКТП. Позивачу також належать права на знак для товарів та послуг "[INFO]" для товарів 1, 2, 6, 7, 17, 19 та послуг 36, 37, 39, 40, 42 класів МКТП за міжнародною реєстрацію № 745233, що поширює свою дію і на територію України. 22 липня 2013 року Позивач подав до ДП «УІПВ» заявку на реєстрацію знака для товарів і послуг "[INFO]" за номером m 2013 13015 для товарів 11 класу МКТП в Україні. При цьому зареєстрований на ім'я Відповідача-2 знак для товарів і послуг "[INFO]", зокрема, для товарів 11 класу МКТП, що згідно зі звітом пошуку на схожість і тотожність позначень, проведеного Українським центром інноватики та патентно-інформаційних послуг від 31.07.2013р., може перешкодити реєстрації знака Позивача за заявкою m 2013 13015. Суд звертає увагу на те, що у відповідності до ст. 17 Закону України «Про охорону прав на знаки для товарів і послуг» володілець власник знаку для товарі і послуг повинен добросовісно користуватися правами, що випливають із даної реєстрації. Згідно зі ст. 16 Закону України «Про охорону прав на знаки для товарів і послуг» одним з основних прав володільця знаку є право на використання торговельної марки. Відтак зловживаючи правами, які випливають з національної реєстрації знаку для товарів і послуг за свідоцтвом України [NUMBER], а саме не використовуючи торговельну марку за спірним свідоцтвом для перелічених у ньому товарів протягом періоду тривалістю більше трьох років без поважних причин, відповідач [PERSON] створює перешкоди Gозивачу у набутті ним прав інтелектуальної власності на торговельну марку «[INFO]» на території України. На підставі викладеного вище, суд вважає, що у розумінні вимог ст. 3 ЦПК України у Позивача виникло право на звернення до суду з даним позовом для поновлення порушеного права та охоронюваному законом інтересу. Враховуючи те, що підставою для припинення дії свідоцтва України [NUMBER] є невикористання знаку для товарів та послуг, а також те, що належними у справі доказами доведено факт невикористання торговельної марки Відповідачем-2 за свідоцтвом України [NUMBER] на території України, суд приходить до висновку про задоволення позову. Згідно чинного законодавства України, зокрема, п. 2.3. Положення про Державний реєстр свідоцтв України на знаки для товарів і послуг, затвердженого Наказом Міністерства освіти і науки України від 10.01.2002 р. № 10, у процесі ведення реєстру до нього вносяться відомості щодо визнання свідоцтва недійсним повністю або частково та дострокового припинення його дії і такі відомості в силу п. 1.3. вказаного положення Державна служба публікує в офіційному бюлетені «Промислова власність», суд визнає обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню позовні вимоги щодо зобов'язання Державної служби інтелектуальної власності України внести зміни до Державного реєстру свідоцтв України на знаки для товарів і послуг щодо дострокового припинення дії свідоцтва України [NUMBER] на знак для товарів і послуг «[INFO]» та здійснити публікацію про це в офіційному бюлетені «Промислова власність». Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Враховуючи те, що Державна служба інтелектуальної власності України відповідно до покладених на неї повноважень, не здійснює контроль за використанням товарних знаків їх власниками, суд вважає, що на Відповідача-2 необхідно покласти витрати, пов'язані з розглядом даної справи. Таким чином, з Відповідача-2 на користь Позивача підлягає стягненню судовий збір в розмірі 114,70 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved