Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-13 00:00:00

[PERSON] звернулася з позовом до суду до [PERSON] про відшкодування шкоди, завданої при ДТП. В обгрунтування позову вказувала, що 06.12.2020 року близько 15 год. в м. Славута по вулиці Соборності, навпроти будинку № 40 відповідачка керуючи автомобілем ВАЗ-21093, реєстраційний номер [NUMBER] , не врахувавши дорожньої обстановки, не вибравши безпечної швидкості руху та дистанції здійснила наїзд передньою частиною автомобіля на велосипед під керуванням позивачки, яка рухалась в попутному напрямку. Внаслідок наїзду [PERSON] отримала тілесні ушкодження та була доставлена до КП "Славутська міська лікарня ім. Ф.М. Михайлова". З 07.12.2020 року по 22.01.2021 року позивачка у зв`язку із тілесними ушкодженнями отриманими під час ДТП, перебувала на амбулаторному лікуванні. Славутським ВП ГУНП в Хмельницькій області були внесені відомості до ЄРДР за № 12020240210000536 за попередньою кваліфікацією кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України. За постановою слідчого СВ Славутського ВП ГУНП в Хмельницькій області від 29.12.2020 року вказане кримінальне провадження було закрито за відсутністю в діянні [PERSON] складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286, оскільки відповідно до висновку судово-медичної експертизи при ДТП позивачка отримала легкі тілесні ушкодження. Позивачка вказує, що постановою Славутського міськрайонного суду від 27.01.2021 року відповідачку визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена ст. 124 КУпАП та на неї було накладено стягнення у виді сплати на користь держави штрафу в сумі 340 гривень. Зазначає, що діями відповідачки їй було заподіяно матеріальну та моральну шкоду, а саме, що при ДТП було пошкоджено належний позивачці велосипед марки "ARDIS", вартістю 3850 грн., було пошкоджено мобільний телефон, на ремонт якого позивачка витратила кошти в сумі 1500 грн., на лікування позивачкою були витрачені кошти в розмірі 4889,18 грн. Крім того, позивачка вважає, що з відповідачки на її користь підлягає стягненню моральна шкода, яку вона оцінює в 20 000 гривень. З викладених підстав позивачка просить суд стягнути з відповідачки на її користь матеріальні збитки та 20 000 грн. моральної шкоди. В судовому засіданні позивачка та її представник адвокат Жилюк О.В. підтримали позовні вимоги з підстав викладених в позовній заяві, просили їх задоволити. Позивачка також суду пояснила, що при ДТП, яке мало місце 06.12.2020, вона керувала велосипедом, на неї здійснила наїзд відповідач на авто, в результаті чого вона впала на проїжджу частину, забила сідниці та спину, був біль у лівій частині ребер. Стверджує, що відповідач мала намір залишити місце події, жодної допомоги їй не пропонувала. ЇЇ велосипед зазнав пошкоджень - було погнуто заднє крило, кошик-багажник, та два колеса. Через що вона його ремонтувала - замінила два колеса, два крила та кошик, на це витратила до 800 грн. Також в результаті ДТП впала її сумка з велосипеда, в якій знаходилося два телефони - один належний їй «Нокія» та телефон її дочки ( повнолітньої) «Редмі», сенсорний, який вона амла з собою та мала повернути доньці. Від падіння телефон дочки пошкодився - розбилося скло, вона його поремонтувала і замінила сенсорне скло та деталі плати, ремонт коштував 1500 грн. ЇЇ телефон не зазнав пошкоджень. Її було викликано ШМД та доставлено до лікарні, проте вона відмовилася від госпіталізації, повернулася додому того дня. Наступного дня звернулася за лікуванням амбулаторно та лікувалася близько місяця. На лікування витратила 4 889,18 грн, про що надала фіскальні чеки. Окрім того, їй спричинено в результат події ДТП моральну шкоду - через біль і страх вона мала порушення сну, лікувалася у психіатра, пила заспокійливе. Моральну шкоду оцінює у 20 000 грн. Відповідачка [PERSON] в судовому засіданні позов визнала частково. Суду пояснила, що факт ДТП з власної вини як водійка визнає, згідна відшкодувати шкоду частково . Під час ДТП велосипед зазнав пошкодження заднього крила та корзини-багажника з урахуванням їх ринкової вартості у 130 грн. та 150 грн. відповідно, та ремонту вона визнає шкоду у 500 грн. Щодо вартості ремонту мобільного телефону - заперечує свою причетність до його пошкодження, оскільки за матеріалами справи по факту ДТП - пошкодження телефону «Редмі» не підтверджено. На місці події в руках у потерпілої бачила лише маленький телефон, коли та телефонувала до чоловіка. Витрати на лікування позивачки визнає, лише в частині підтверджених витрат на придбання медичних препаратів за призначенням лікаря. Моральну шкоду визнає в розмірі 1 000 гривень. Заперечує обставини своєї байдужості до події ДТП та потерпілої - на місці події вона вийняла аптечку для надання першої медичної допомоги, давала потерпілій воду, викликала поліцію та ШМД. Щодо тілесних ушкоджень потерпілої - вказує, що вона впала з велосипеда та отримала легкі тілесні ушкодження, - синці на поверхні сідниць, що було підтверджено висновком судово-медичної експертизи під час її проведення в рамках кримінального провадження за вказаним фактом ДТП, яке було закрито за постановою слідчого. [PERSON] також вказала суду, що ще до пред`явлення позивачкою позову до суду, вона з нею зустрічалась 2 січня 2021 року у адвоката та пропонувала їй відшкодувати заподіяні під час ДТП збитки, тобто пропонувала їй гроші виходячи з об`єктивно заподіяної шкоди, але остання вимагала від неї значно більшої суми грошей, ніж об`єктивно було заподіяно шкоди - за лікування просила 4000 грн, за велосипед - 4000 грн., за телефон - 6 000 грн., за моральну шкоду - 5000 грн. Заслухавши присутніх учасників справи, дослідивши письмові докази, суд дійшов висновку, що позовні вимоги слід задовольнити частково з наступних підстав. Судом встановлено, що 06.12.2020 року о 15 годині 00 хв., гр. [PERSON] в м. Славута по вулиці Соборності, навпроти будинку № 9 під час керування автомобілем марки "ВАЗ-21093", державний номер [NUMBER] , не врахувала дорожньої обстановки, не вибрала безпечної швидкості руху та дистанції, внаслідок чого допустила наїзд на велосипедиста [PERSON] , яка їхала в попутному напрямку чим порушила вимоги п. 12.1, 13.1 Правил дорожнього руху та вчинила адміністративне правопорушення, відповідальність за яке передбачена ст.124 КУпАП . Постановою Славутського міськрайонного суду Хмельницької області від 27 січня 2021 року у справі про адміністративне правопорушення № 682/177/21, [PERSON] визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП та накладено на неї адміністративне стягнення у виді сплати на користь держави штрафу у розмірі 340 гривень. Вказана постанова суду набрала законної сили, а отже, в силу положень ч. 6 ст. 82 ЦПК України, обставини встановлені у ній не підлягають повторному доказуванню. Відповідно до ухвали слідчого судді Славутського міськрайонного суду від 08.12.2020 року 06.12.20 в ході проведення поверхневого огляду велосипеда марки «ARDIS», яким керувала [PERSON] , на його зовнішніх поверхнях виявлені наступні пошкодження : зігнуте заднє крило та пошкоджена корзина для багажу. Згідно протоколу допиту від 07.12.2020 року [PERSON] не вказувала на пошкодження, внаслідок ДТП , телефону «Редмі», щодо якого нею заявлено про відшкодування. З матеріалів справи слідує, що внаслідок ДТП, окрім механічних ушкоджень велосипеда позивачка отримала легкі тілесні ушкодження. Так, за змістом постанови слідчого СВ Славутського ВП ГУНП в Хмельницькій області від 29 грудня 2020 року слідує, що в межах кримінального провадження № 12020240210000536 за фактом ДТП, проводилася судово-медична експертиза потерпілої [PERSON] , в ході якої були виявлені тілесні ушкодження: синці на поверхні обох сідниць. За ступенем своєї тяжкості ці тілесні ушкодження відносяться до категорії легких. Відповідно до витягу з медичної картки амбулаторного хворого від 19.02.2021 [PERSON] перебувала на лікуванні у травматолога з 07.12.2020 року по 22.01.2021 року, де їй було лікарем призначено: дексалгін 50 мг ( 1 ампула) з інтервалом 8-12 годин 5 днів , дексалгін 25 мг ( 1 таблетка) - кожні 8 год./ 3 таблетки в сутки; гель ліотон і фастум гель. Відповідно до витягу з медичної карти амбулаторного хворого від 02.03.2021 [PERSON] звернулася за амбулаторною допомогою до сімейного лікаря 08.12.2020 року щодо діагнозу Гіпертонічна хвороба ІІ ст., де їй було було лікарем призначено: мебікар 0,5 г №20 1т 2 р/д; клогарин 100 мг №30 1 т/ ввечері; ко-амлега 8/2 1 т/зранку. Відповідно до витягу з медичної карти амбулаторного хворого від 11.03.2021 [PERSON] звернулася за амбулаторною допомогою 09.12.2020 року щодо діагнозу Посттравматичний стресовий розлад, посттравматичний остеохондроз хребта, де їй лікарем було призначено лікування: тироксин 20 мг 1 т вранці; мебікар 1 т/ 3 р/день; гибантин 75 мг, 2р; кветирон 25 мг 1 т. Із доданих до позовної заяви фіскальних чеків витрат на лікування [PERSON] підтверджуються лише витрати на препарат мебікар вартістю 75,60 грн. ( чек від 09.12.2020). Отже, що стосується майнової шкоди, то суд приходить до висновку, що така підлягає відшкодуванню відповідачкою на користь позивачки в розмірі 500 гривень - витрат на ремонт велосипеда, які визнала відповідачка та 75, 60 гривень - витрат позивачки на придбання препарату "мебікар", що підтверджено письмовими доказами, а всього 575,60 грн. Характер решти витрат на лікування, витрат на ремонт телефону, витрат на ремонт велосипеда не відповідає обставинам справи про адміністративне правопорушення щодо [PERSON] за ст. 124 КУпАП, дослідженими в судовому засіданні, письмові докази щодо них не є належними. Надаючи правову оцінку правовідносинам, що склалися між сторонами, суд зазначає таке. Відповідно до ч.1 ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до ч. 2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Що стосується вимоги про відшкодування моральної шкоди, суд зазначає таке. Статтею 23 ЦК України визначено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Якщо інше не встановлено законом, моральна шкода відшкодовується грошовими коштами, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом. У частині першій статті 1167 ЦК України передбачено, що моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. На переконання суду, своїми діями, які виразилися у вчиненні ДТП за результатом якого було завдано шкоди здоров`ю позивачки, відповідачкою завдано моральну шкоду, яка виразилася в душевних стражданнях потерпілої через фізичний біль та стражданнях, яких позивачка зазнала у зв`язку з отриманою травмою - синцями обох сідниць, через необхідність лікування після ДТП, необхідність звернення до суду для поновлення своїх порушених прав. Визначаючи розмір належної до компенсації моральної шкоди, суд виходить з наступного. У пункті 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» (з відповідними змінами) роз`яснено, що розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне - за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого - спростування інформації редакцією засобу масової інформації. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. Приймаючи до уваги встановлені судом обставини, виходячи з засад розумності, виваженості та справедливості, враховуючи ступінь душевних страждань та пережитого фізичного болю у зв`язку із ДТП, суд приходить до висновку, що з відповідачки на користь позивачки слід стягнути 5 000 грн. на відшкодування моральної шкоди завданої у зв`язку з ушкодження її здоров`я внаслідок ДТП. Судові витрати підлягають розподілу за правилами ст.141 ЦПК України.

Outcome: approved