Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-12 00:00:00

позивач звернувся до суду з позовом до відповідача, в якому зазначає, що 16.11.2007р між позивачем та відповідачем був укладений кредитний договір №1363Н/07-6 за умовами якого банк надав останньому кредит у сумі 353 500грн. зі сплатою 18 % річних, яка в подальшому була збільшена до 24,5% згідно додатковій угоді від 14.11.2008року, з щомісячною сплатою за обслуговування кредиту в розмірі 247,45грн та кінцевим терміном погашення по 10.11.2017р. В забезпечення виконання зобов"язань за кредитним договором, між позивачем та відповідачем був укладений іпотечний договір від 16.11.2007року. Відповідно до п.2.1 Іпотечного договору від 16.11.2007р , предметом іпотеки є нерухоме майно, а саме: житловий будинок, що знаходиться за адресою м.Дружківка, смт. Олексіїїво-Дружківка, вул.Комсомольська,30, загальною площею 65,9кв.м. зі всіма об"єктами функціонально пов"язаних з цим нерухомим майном. Земельні ділянки під кадастровими номерами № 1411745300:00:004:0141 та № 1411745300:00:004:0241, які знаходяться за адресою м.Дружківка, смт. Олексіїво-Дружківка, вул.Комсомольська,30. Нерухоме майно передається в іпотеку з усіма його приналежностями. Відповідачем порушені зобов"язання за кредитним договором щодо погашення частини кредиту, сплати нарахованих процентів. 10 грудня 2010року Дружківським судом ухвалено рішення у справі № 2-8728/2010р за позовом ПАТ "ВіЕйБі банк" до [PERSON], [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. З відповідачів було стягнуто заборгованість за кредитним договором у розмірі 489 478,30грн, яка складається з заборгованості за кредитом - 318 100грн; несплачені проценти за користування кредитом - 141 468,20грн; несплачена комісія 5 392,60грн; штраф - 24 517,50грн. Згідно з розрахунком заборгованості по кредитному договору розмір невиконанних зобов"язань відповідача перед позивачем станом на 07.04.2016року становить: 944 421,77грн. Розмір невиконаних зобов"язань відповідача перед позивачем за кредитним договором станом на 07.04.2016р, з вирахуванням суми заборгованості стягнутої з боржника рішенням суду від 10.12.2010року, становить 479 460,97грн, в тому числі несплачені проценти за користування кредитом - 439 309,85грн, несплачена комісія - 16 630,52грн, штраф 23 520,60грн. Загальна заборгованість за кредитним договором з урахуванням стягнутої з боржника за рішенням суду від 10.12.2010р, становить 968 939,27грн: 489478,30+479460,97. Згідно п. 2.12 Іпотечного договору та ч.1 ст. 7 Закону України "Про іпотеку", за рахунок предмета іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити свою вимогу за основним зобов"язанням у повному обсязі , включаючи сплату процентів, неустойки , основної суми боргу, а також витрат , пов"язаних з пред"явленням вимоги за основним зобов"язанням і зверненням стягнення на предмет іпотеки, витрат на утримання і збереження предмета іпотеки, витрат на страхування предмету іпотеки. Посилаючись на норми Закону України "Про іпотеку" просить в рахунок погашення заборгованості [PERSON] перед позивачем в розмірі 968939,27грн, яка складається з 489 478,30грн, сума , що стягнута рішенням суду від 10.12.2010р, та 479 460,97грн, сума, яка виникла після ухвалення рішення Дружківського суду від 10.12.2010р , звернути стягнення на нерухоме майно, яке є предметом іпотечного договору від 16.11.2007р , а саме житловий будинок по вул.Комсомольська,30 м.Дружківки, земельні ділянки під кадастровим № 1411745300:00:004:0141 та № 1411745300:00:004:0241, які знаходяться за адресою м.Дружківки, вул. Комсомольська ,30 , шляхом надання права продажу банку від свого імені будь-якій особі - покупцю за початковою ціною, визначеною на рівні не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна на підставі оцінки, проведеної суб"єктом оціночної діяльності під час його реалізації у порядку, передбаченому ст. 38 Закону України "Про іпотеку", з наданням банку всіх прав продавця, у тому числі, але не виключно: укладати договір купівлі продажу, отримувати дублікати правовстановлюючих документів на вказаний предмет іпотеки в органах БТІ, органах нотаріату та інших органах державної влади, місцевого самоврядування та у будь-яких установах незалежно від форм власності; отримувати всі необхідні документи та довідки ( в тому числі витяг з державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власнсоті) для продажу вищезазначеного предмета іпотеки у Державній реєстраційній службі України та всіх підпорядкованих структурних підрозділах , в органах нотаріату або у інший органах, які будуть здійснювати функції з реєстрації речових прав на нерухоме майно; здійснювати будь-які платежі у якості продавця в процесі укладання договору купівлі - продажу предмету іпотеки; звертатися до суб"єктів оціночної діяльності із заявою про проведення експертної оцінки предмету іпотеки, а також ставити підписи від свого імені за одержання експертної оцінки; отримувати довідки та документи , які необхідні для укладання та нотаріального посвідчення договору купівлі-продажу; надати приватному нотаріусу право відкрити розділ на предмет іпотеки - нежитлову за набувачем (покупцем); отримувати в органах місцевого самоврядування за місцезнаходженням предмета іпотеки довідки про склад сім"ї іпотекодавця, копії будинкових книг, технічну документацію. Також просять стягнути з відповідача судові витрати. В судове засідання представник позивача не з"явився. Про час та місце розгляду справи повідомлені. Надали суду заяву про розгляд справи у відсутність представника банку. На позові наполягають. Відповідач [PERSON] та його представник [PERSON] позовні вимоги визнали частково. [PERSON] не заперечує факт отримання кредитних коштів, факт не виконання умов кредитного договору щодо оплати кредиту, відсотків. Але вважають, що позивач повторно просить стягнути з відповідача суму заборгованості, яка вже стягнута за рішенням суду від 10.12.2010року. Крім того, вважають, що рішення суду виконується, оскільки із пенсії [PERSON] з 01.05.2016року відраховують на виконання рішення суду від 10.12.2010року. за виконавчим провадженням № 44198214 від 22.03.2016р . Просять в позові відмовити. Суд, дослідивши докази по справі, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню. Відповідно до статей 526, 530, 610, частини першої статті 612 ЦК України зобов'язання повинні виконуватись належним чином, у встановлений термін, відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Згідно із частиною першою статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов"язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. За частиною першою статті 1049 ЦК України позичальник зобов"язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Судом встановлено, що між відкритим акціонерним товариством «ВіЕйБі Банк» та відповідачем [PERSON] був укладений кредитний договір № 136ЗН/07-6 від 16 листопада 2007року, відповідно до умов якого, [PERSON] надав кредит відповідачеві [PERSON] у сумі 353 500грн., зі сплатою 18 % річних за користування кредитом, щомісячною платою в розмірі 247,45грн за обслуговування кредиту, строком погашення 10 листопада 2017року. Додатковою угодою №1 від 14 листопада 2008року до кредитного догвору сторони домовились, що за користування кредитними коштами встановлюється плата в розмірі 24,5% річних. Відповідно до п. 2.5.1, 3.3.3 кредитного договору [PERSON] зобовязався щомісячно повертати частини кредитних коштів згідно з Графіком . (а.с.8-24) Судом встановлено, що в забезпечення виконання зобов"язань за кредитним договором, між позивачем та відповідачем укладений Іпотечний договір від 16.11.2007року та передано в іпотеку банку нерухоме майно: житловий будинок №30, що знаходиться за адресою м.Дружківка, смт. Олексіїво-Дружківка, вул.Комсомольська, 30, загальною площею 65,9кв. м., та земельні ділянки під кадастровими номерами №1411745300:004:0141 та № 1411745300:004:0241, які знаходяться за адресою вул.Комсомольська,30, смт Олексіїво-Дружківка, м.Дружківки. Нерухоме майно належить відповідачеві на праві власності і передано в іпотеку з усіма його приналежностями (а.с.27-34). Згідно п.3.5 договору іпотекодавець засвідчує, що при зміні позичальника, зміні змісту та обсягу (в тому числі зміна суми кредиту, плати за користування кредитом, суми комісій), забезпеченого цією іпотекою зобов"язання (в тому числі новація зобов"язання) за кредитним договором цей договір буде діяти до повного виконання зобов"язань за кредитним договором, а також при переході права власності на предмет іпотеки від Іпотекодавця до іншої особи іпотека є дійсною для набувача предмета іпотеки. Пунктом 4.1.5 Іпотечного договору передбачено право іпотекодержателя звернути стягнення на предмет іпотеки у випадку, якщо при настанні строку (терміну) виконання зобов"язання (або тієї чи іншої частини), воно не буде виконане. Згідно п.7.2 іпотечного договору звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі: рішення суду; продажу Іпотекодержателем від свого імені предмета іпотеки будь-які особі на підставі договору купівлі продажу в порядку , встановленому статтею 38 закону України "Про іпотеку" та умовами цього Договору. У випадку набуття Іпотекодержателем права звернення стягнення на предмет іпотеки Іпотекодержатель набуває право від свого імені продати предмет іпотеки будь-якій особі з дотриманням умов визначених в Законі України "Про іпотеку" . Сторони домовились , що ціною продажу предмета іпотеки є ціна, яка визначена Іпотекодержателем на підставі оцінки предмета іпотеки суб"єктом оціночної діяльності, якого обирає Іпотекодержатель на свій розсуд без погодження з іпотекодавцем. сума, що зафіксована у цьому договорі, як узгоджена сторонами оцінка предмета іпотеки (п.2.3.3 цього договору). В п.2.3.3 договору визначено, що узгоджена сторонами оціночна вартість предмета іпотеки становить 586688,00грн. Судом встановлено, що відповідач не виконував умови кредитного договору щодо повернення кредитних коштів, у зв"язку з чим позивач звертався до суду з позовом до відповідача та поручителя за кредитним договором. Рішенням Дружківського суду у цивільній справі № 2-8728/2010р від 10 грудня 2010року позов ПАТ "Всеукраїнський [PERSON] банк" до [PERSON] , [PERSON] задоволено, стягнуто солідарно з [PERSON] та [PERSON] на користь банку заборгованість за кредитним договором № 136ЗН/07-6 від 16 листопада 2007року станом на 17 вересня 2010року у сумі 489478,30грн, в тому числі заборгованість за кредитом 318 100грн , по процентам 141468,20грн , комісія 5392,60грн, штраф - 24517,50грн. Рішення набрало чинності 11.01.2011р. (а.с.25-26). Судом встановлено, [PERSON] продовжує не виконувати умови кредитного договору щодо повернення кредиту, сплати відсотків, і станом на 07 квітня 2016року має заборгованість за кредитним договором по процентам 439 309,85грн, по комісії 16 630,52грн, пеня 23520,30 грн. Всього 479460,97грн. Таким чином, загальна сума заборгованості становить 968 939,27грн, яка складається з 489 478,30грн за рішенням суду від 10.12.2010р. та 479460,97грн, яка виникла після ухвалення рішення суду . Відповідно до статті 2 Закону України від 02.09.2014, № 1669-VII "Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції" на час проведення антитерористичної операції забороняється нарахування пені та/або штрафів на основну суму заборгованості із зобов'язань за кредитними договорами та договорами позики з 14 квітня 2014 року громадянам України, які зареєстровані та постійно проживають або переселилися у період з 14 квітня 2014 року з населених пунктів, визначених у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція, а також юридичним особам та фізичним особам - підприємцям, що провадять (провадили) свою господарську діяльність на території населених пунктів, визначених у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція. Банки та інші фінансові установи, а також кредитори зобов'язані скасувати зазначеним у цій статті особам пеню та/або штрафи, нараховані на основну суму заборгованості із зобов'язань за кредитними договорами і договорами позики у період проведення антитерористичної операції. Судом встановлено, що [PERSON] проживає в м.Дружківка (а.с.39). Відповідно до Розпорядження Кабінету Міністрів України від 2 грудня 2015 року № 1275 «Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, та визнання такими, що втратили чинність, деяких розпоряджень Кабінету Міністрів України» місто Дружківка віднесена до населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція . Банком у супереч вимогам Закону України від 02.09.2014, № 1669-VII та розпорядження Кабінету Міністрів України від 2 грудня 2015 року № 1275 нарахована відповідачу пеня за період з 11 травня 2015 року по 07 квітня 2016 року в сумі 23520,60 грн., яка має бути скасована з загальної суми заборгованості за кредитним договором. Тому загальна сума заборгованості складає: 489478,30грн. + 455940,37 грн. = 945418,67грн. Виконання зобов"язання може забезпечуватися заставою (частина перша статті 546 ЦК України). Іпотекою є застава нерухомого майна, що залишається у володінні заставодавця або третьої особи (стаття 575 ЦК України). Відповідно до статті 1 Закону України «Про іпотеку» іпотека це вид забезпечення виконання зобовязання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобовязання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом. Згідно із частиною першою статті 7 цього Закону за рахунок предмета іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити свою вимогу за основним зобовязанням у повному обсязі або в частині, встановленій іпотечним договором, що визначена на час виконання цієї вимоги, включаючи сплату процентів, неустойки, основної суми боргу та будь-якого збільшення цієї суми, яке було прямо передбачене умовами договору, що обумовлює основне зобовязання. Відповідно до частини першої статті 33 Закону України «Про іпотеку» в разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобовязання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобовязанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Право іпотекодержателя на звернення стягнення на предмет іпотеки також виникає з підстав, встановлених статтею 12 цього Закону. Відповідач не виконує умови кредитного договору щодо повернення кредитних коштів, відсотків, комсії та інших платежів, передбачених договором, відповідно у позивача є право задовольнити свої вимоги за основним зобовязанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Тому позовні вимоги позивача про звернення стягнення на предмет іпотеки підлягають задоволенню. Однак суд вважає, що звернення стягнення на предмет іпотеки підлягає в рахунок погашення заборгованості у розмірі 945418,67грн, яка складається із заборгованості станом на 07 квітня 2016року за кредитом 318 100грн, по процентам - 580778,05грн, по комісії 22023,12грн, штраф 24517,50грн. За вимогами частини першої ст. 39 Закону України "Про іпотеку" у разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет іпотеки у рішенні суду зазначаються в тому числі початкова ціна предмету іпотеки для його подальшої реалізації. В правовій позиції, яка висловлена Верховним судом України в постанові від 02 листопада 2016року у справі № 6-1907 цс16 зазначено, що оскільки рішення суду про звернення стягнення на предмет іпотеки дає право на примусовий продаж іпотечного майна, то викладаючи резолютивну частину рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки, суд повинен обов"язково врахувати вимоги ст. 39 Закону України "Про іпотеку", тобто встановити у грошовому вираженні початкову ціну предмета іпотеки для його подальшої реалізації, визначену за процедурою, передбаченою частиною шостою ст. 38 Закону України "Про іпотеку". Посилання суду в резолютивній частині рішення на визначення початкової ціни предмета іпотеки суб"єктом оціночної діяльності суперечить вимогам статей 39 та 43 Закону України "Про іпотеку" В розумінні норми ст. 39 цього Закону зазначення в рішенні суду початкової ціни предмета іпотеки, встановленої за процедурою , передбаченою ст. 38 цього Закону, означає встановлення її в грошовому вираженні. Враховуючи викладену позицію, суд вважає необхідним встановити початкову ціну іпотечного майна в розмірі 586 688,00грн, яка узгоджена сторонами в п. 2.3.3. іпотечного договору. Згідно ст. 9 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» протягом терміну дії цього Закону щодо нерухомого майна, розташованого на території проведення антитерористичної операції, що належить громадянам України (у тому числі фізичним особам - підприємцям) або юридичним особам - суб'єктам малого і середнього підприємництва та перебуває в іпотеці, зупиняється дія\~статті 37\~(у частині реалізації права іпотекодержателя на набуття права власності на предмет іпотеки),\~статті 38\~(у частині реалізації права іпотекодержателя на продаж предмета іпотеки),\~статті 40\~(у частині виселення мешканців із житлових будинків та приміщень, переданих в іпотеку, щодо яких є судове рішення про звернення стягнення на такі об'єкти),\~статей 41,\~43 - 47\~(у частині реалізації предмета іпотеки на прилюдних торгах)\~Закону України "Про іпотеку". Майно, на яке звертається стягнення, розташовано на території проведення антитерористичної операції, відповідно на час дії мораторію встановленого вищевказаною статтею, рішення в частині звернення стягнення не підлягає виконанню. Доводи відповідача про подвійне стягнення суд не приймає до уваги, оскільки задоволення позову кредитора про стягнення заборгованості з поручителя не є перешкодою для пред"явлення позову про звернення стягнення на предмет іпотеки/застави з метою погашення заборгованості за тим самим договором кредиту у разі, якщо на час розгляду спору заборгованість за кредитом не погашена. Звернення стягнення на предмет іпотеки не призводить до заміни основного зобовязання на забезпечувальне. Позивач також просить в позові надати приватному нотаріусу право відкрити розділ на предмет іпотеки нежитлову за набувачем (покупцем), однак така вимога ніяким чином в позові необґрунтована, тому суд вважає підстав для її задоволення немає. На підставі ст. 88 ЦПК України суд вважає необхідним стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати в розмірі 7191,92грн.

Outcome: partial