Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-04 00:00:00

У травні 2019 року [PERSON] звернулася до суду із позовом до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія Оранта-Січ» (надалі -ПрАТ «СК «Оранта-Січ») про відшкодування шкоди. В обґрунтування позову зазначала, що 25 листопада 2017 року, близько 19 год. 45хв., по вулиці Івана Сікорського в м. Запоріжжя, водій [PERSON] , керуючи автомобілем "ЗАЗ 110307", д.н.з. [NUMBER] , здійснив наїзд на пішохода [PERSON] , який перетинав проїзну частину справа наліво по ходу руху автомобіля. В результаті дорожньо-транспортної пригоди пішохід [PERSON] загинув на місці пригоди. В зв`язку з тим, що цивільно-правова відповідальність водія автомобіля "ЗАЗ 110307", д.н.з. [NUMBER] була застрахована в ПрАТ «СК «Оранта-Січ» згідно полісу АК/3689761, [PERSON] - як дружина загиблого та як мати малоліньої доньки загиблого - [PERSON] , 19.04.2018р . звернулась до Відповідача з заявами про виплату страхового відшкодування в загальній сумі 45 100,00 грн, яке складається з: 6 700,00 грн - відшкодування витрат на поховання; 38 400,00 грн - відшкодування пов`язане із заподіяною моральною шкодою, що належить їй, як дружині загиблого та малолітній доньці загиблого - [PERSON] . Однак, по теперішній час страхова виплата здійснена не була. Своїм листом вих. № 3035 від 24.07.2018р. ПрАТ «СК «Оранта-Січ» повідомило, що рішення щодо страхового відшкодування, або щодо відмови у виплаті буде прийняте після отримання страховою компанією відповідного рішення по кримінальній справі, яке набрало законної сили. З таким рішенням страховика про зупинення строків розгляду справи і прийняття рішення про виплату страхового відшкодування позивач не погоджується, вважає його безпідставним, оскільки, як вже зазначалось вище, внаслідок дорожньо-транспортної пригоди загинула третя особа - пішохід [PERSON] і цивільно-правова відповідальність водія автомобіля "ЗАЗ 110307", д.н.з. [NUMBER] , в силу вимог ст.ст. 1166, 1187 ЦК України, настає незалежно від вини. Отже, відсутність рішення, яке набрало законної сили у кримінальній справі жодним чином не перешкоджає здійсненню страхової виплати, а тому позивач просив суд стягнути з ПрАТ «СК «Оранта-Січ» на користь позивача у відшкодування моральної шкоди 38400 грн. та у відшкодування витрат на поховання 6700 грн., витрати на правничу допомогу 8100 грн. Ухвалою від 13.05.2019 року прийнято позовну заяву [PERSON] до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження та відкрито спрощене провадження у справі. Ухвалою від 18.06.2019 року клопотання представника позивача про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції задоволено. Розгляд справи призначено на 05.07.2019 року. У судовому засіданні 05.07.2019 року в режимі відеоконференції представник позивача позов підтримав у повному обсязі та просить його задовольнити на підставах викладених у позовній заяві. Зазначив також про те, що дружина загиблого має право на відшкодування моральної шкоди та витрат на поховання і це право страховою компанією не оспорюється, однак станом на теперішній час досудове розслідування у кримінальному провадженні не закінчено, оскільки особа, яка керувала застрахованим транспортним засобом, переховується від слідства у м. Донецьк і перебуває у розшуку. З огляду на ті обставини, що за таких обставин час ухвалення вироку у кримінальному провадженні є невизначеним, і може і не настати, а цивільно-правова відповідальність водія автомобіля ЗАЗ 110307 в силу вимог ст.ст. 1166, 1187 ЦК України, настає незалежно від вини, позивач має право на виплати, просив суд задовольнити позов. У судовому засіданні представник відповідача, не оспорюючи право позивача на відшкодування шкоди і не оспорюючи розміру такого відшкодування, зазначив, що рішення по виплатам припинено до набрання вироком у зазначеному провадженні законної сили, просить у позові відмовити. Також представник відповідача зазначив про необґрунтовано завищений розмір витрат на правничу допомогу, у стягненні яких також просить відмовити. Заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши матеріали справи, проаналізувавши надані докази, суд приходить до наступного. Відповідно до ч. 2 ст. 124 Конституції України, юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі. Згідно ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Статтею 12 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Відповідно до змісту ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ст. 77, 81 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ст. ст. 3, 6 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників. Страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого. Пунктами 9.1, 9.2 ст. 9 вказаного Закону визначено, що страхова сума - це грошова сума, у межах якої страховик зобов`язаний здійснити виплату страхового відшкодування відповідно до умов договору страхування. Судом встановлено, що 25 листопада 2017 року близько 19 год. 45хв., по вулиці Івана Сікорського в м. Запоріжжя, водій [PERSON] керуючи автомобілем "ЗАЗ 110307", д.н.з. [NUMBER] , здійснив наїзд на пішохода [PERSON] , який перетинав проїзну частину справа наліво по ходу руху автомобіля. Внаслідок ДТП пішохід [PERSON] загинув на місце пригоди.(копія свідоцтва про смерть від 27.11.2017 р.(а.с.12). [PERSON] є дружиною загиблого [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] (а.с.13), а [PERSON] є дочкою загиблого [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] (а.с.14). Відповідно до висновку експерта від 08.12.2017 року у кримінальному провадженні №12017080000000349, внесеного до ЄРДР 25.11.2017 року в діях водія автомобіля ЗАЗ-110307 д.н.з. [NUMBER] [PERSON] є невідповідності вимогам пп. 12.3.,12.4.12.9б Правил дорожнього руху України, а при сповільненні автомобіля 6.9 м/с - також є невідповідність вимогам п. 12.2 Правил дорожнього руху України, невідповідність вимогам п.12.3. ПДР знаходиться в причинному зв`язку з дорожньо-транспортною пригодою(а.с.24-31). Згідно з висновком експерта №4145 судово-медичної експертизи, смерть [PERSON] настала від поєднаної тупої травми голови, тулубу та кінцівок з переломами кісток скелету та ушкодженням внутрішніх органів, що ускладнились ознаками шоку,…пошкодження у [PERSON] могли утворитися в результаті дорожньо-транспортної пригоди при зіткненні рухомого транспортного засобу з пішоходом (а.с.32-37). За фактом смерті [PERSON] відкрито кримінальне провадження №12017080000000349, внесене до ЄРДР 25.11.2017 року. Однак, чого і не оспорюється відповідачем, кримінальне провадження №12017080000000349, внесене до ЄРДР 25.11.2017 року за ч.2 ст.286 КК України на теперішній час перебуває у провадженні органу досудового розслідування, зупинено у зв`язку із розшуком [PERSON] , який переховується на території м. Донецьк, кримінальне провадження не закінчено і до суду не передано, вирок не ухвалено. На момент ДТП цивільно-правова відповідальність [PERSON] була застрахована відповідно до полісу № АК/3689761, який діяв на момент ДТП, у ПрАТ «Страхова компанія «Оранта-Січ». Строк дії полісу з 05.07.2017р. до 04.07.2018р. 19.04.2018р. у зв`язку з тим, що цивільно-правова відповідальність водія автомобіля "ЗАЗ 110307", д.н.з. [NUMBER] була застрахована в ПрАТ «Страхова компанія «Оранта-Січ» згідно полісу АК/3689761, [PERSON] - як дружина загиблого та як мати малоліньої доньки загиблого - [PERSON] , звернулась до Відповідача з повідомленням про дорожню-транспортну пригоду(а.с.7) та з заявами про виплату страхового відшкодування в загальній сумі 45 100,00 грн, яке складається з:6 700,00 грн - відшкодування витрат на поховання 38 400,00 грн - відшкодування пов`язане із заподіяною моральною шкодою, що належить їй, як дружині загиблого та малолітній доньці загиблого - [PERSON] (а.с.8,9). Листом вих. № 3035 від 24.07.2018р. ПрАТ "Страхова компанія "ОРАНТА-СІЧ" повідомило, що рішення щодо страхового відшкодування, або щодо відмови у виплаті буде прийняте після отримання страховою компанією відповідного рішення по кримінальній справі, яке набрало законної сили. (а.с. 38). На теперішній час страхова виплата здійснена не була. Відповідно до частини 1 статті 1187 Цивільного кодексу України: «Джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб». «Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку» (ч.2 ст.1187 ЦКУ). Згідно ч. 5 статті 1187 цього Кодексу особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого. Згідно із ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, заподіяної внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. Відповідно до роз`яснень пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, викладених у пункті 8 його постанови від 01 березня 2013 року № 4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки», судам роз`яснено, що розглядаючи позови про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, суди повинні мати на увазі, що відповідно до статей 1166, 1187 ЦК України шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала. Обов`язок відшкодувати завдану шкоду виникає у особи, що її завдала, за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини. Згідно із ст. 6 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", "страховим випадком є дорожньо- транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого". Відповідно до статті 22 Закону, «У разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи». Згідно із п. 23.1. ст. 23 Закону, «Шкодою, заподіяною життю та здоров`ю потерпілого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, є: шкода, пов`язана з лікуванням потерпілого; шкода, пов`язана з тимчасовою втратою працездатності потерпілим; шкода, пов`язана із стійкою втратою працездатності потерпілим; моральна шкода, що полягає у фізичному болю та стражданнях, яких потерпілий - фізична особа зазнав у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; шкода, пов`язана із смертю потерпілого». Пунктом 27.1. статті 27 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» встановлено, що страхове відшкодування виплачується, якщо смерть потерпілого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди настала протягом одного року після дорожньо-транспортної пригоди та є прямим наслідком цієї дорожньо-транспортної пригоди. Відповідно до п. 27.3. ст. 27 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно- правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» Страховик (у випадках, передбачених підпунктами "г" і "ґ" пункту 41.1 та підпунктом "в" пункту 41.2 статті 41 цього Закону, - МТСБУ) відшкодовує моральну шкоду, заподіяну смертю фізичної особи, її чоловіку (дружині), батькам (усиновлювачам) та дітям (усиновленим). Загальний розмір такого страхового відшкодування (регламентної виплати) цим особам стосовно одного померлого становить 12 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законодавством на день настання страхового випадку, і виплачується рівними частинами. Дорожньо-траспортна пригода (страховий випадок) трапився 25.11.2017р. і мінімальний розмір заробітної плати на цей момент становив 3200,00грн. Отже, [PERSON] , як дружина загиблого та законний представник малолітньої доньки загиблого, має право на отримання відшкодування моральної шкоди в розмірі 38 400,00 грн. (3200,00 х 12 = 38 400,00грн) Згідно з п. 27.4. ст. 27 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик (МТСБУ) здійснює відшкодування особі, яка здійснила витрати на поховання та на спорудження надгробного пам`ятника. [PERSON] понесла витрати на поховання в розмірі 6 700,00 грн, що підтверджується накладною від 28.11.2017 і квитанцією № 203059 від 28.11.2017р. виданими ФОП [PERSON] (а.с.21-23) і ці витрати також підлягають відшкодуванню. Дорожньо-транспортна пригода, внаслідок якої загинула третя особа - пішохід [PERSON] , трапилась за участю автомобіля "ЗАЗ 110307", д.н.з. [NUMBER] , який є забезпеченим транспортним засобом згідно полісу № АК/3689761. Стаття 36 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" регламентує порядок прийняття рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) страховиком та порядок його виплати:в п. 36.1. ст 36 зазначено - страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ),

Outcome: partial