Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-29 00:00:00

Позивачем заявлені вимоги про визнання 1 / 4 частки житлового будинку з господарськими будівлями, розташованого в м.Ніжині Чернігівської області, вул.Свердлова, 5, об"єктом права спільної сумісної власності сторін, як подружжя, визнання права власності на 1 / 8 частку даного житлового будинку з господарськими будівлями. Позовні вимоги обгрунтовуються тим, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 14 листопада 1987 року, даний шлюб розірваний за рішенням суду від 01 червня 2013 року, в період шлюбу за спільні кошти сторін згідно договору купівлі-продажу від 29 вересня 1988 року придбано 1 / 4 частку спірного будинку, право власності на яку зареєстровано за відповідачем, угода сторін про поділ спільного майна в добровільному порядку відсутня, відповідачем оспорюється право позивача на належну частку в 1 / 4 частці даного будинку. В судовому засіданні представник позивача адвокат [PERSON] підтримала позов за вищевикладених обставин, просила визнати 1 / 4 частку вищезазначеного будинку з господарськими будівлям та спорудами, які існували станом на час укладення договору купівлі-продажу від 29 вересня 1988 року, об"єктом права спільної сумісної власності сторін, як подружжя, та визнати за позивачем право власності на 1 / 8 частку даного житлового будинку з господарськими будівлями, які існували станом на час укладення даного договору. Відповідач в судове засідання на 04 вересня 2015 року не зявився, про час і місце розгляду справи повідомлений, про що свідчить повідомлення від 20 серпня 2015 року про вручення судової повістки рекомендованим поштовим відправленням, в судове засідання на 30 вересня 2015 року повторно не з"явився, про час і місце розгляяду справи повідомлений відповідно до ч.5 ст.74 ЦПК України шляхом надіслання судової повістки за адресою його місця проживання, зареєстрованою у встановленому законом порядку,-[ADDRESS], клопотань про відкладення розгляду справи не надходило, причини неявки не повідомлені, заяви про розгляд справи за відсутності не подані. За таких обставин суд приходить до висновку про можливість ухвалення заочного рішення на підставі наявних у справі доказів, що узгоджується з положеннями ст.224 ЦПК України, представник позивача в судовому засіданні не заперечує проти такого порядку вирішення справи. Треті особи [PERSON] та [PERSON] в судове засідання не з"явились, відповідно до заяв від 26 вересня 2015 року вважають за можливе позов задовольнити, просять розглянути справу за їх відсутності. Позов підлягає задоволенню повністю зі слідуючих підстав. За приписами ст.ст.10, 11, 60 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін; сторони мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості; кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень; суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін; докази подаються сторонами; доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до положень ст.60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба, тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. У разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором (ч.1 ст.70 СК України). Аналогічні норми передбачені також в ст.ст.22, 28 КпШС України, який діяв з 01 січня 1970 року по 27 липня 2010 року. Сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 14 листопада 1987 року, що підтверджується копією свідоцтва про укладення шлюбу від 14 листопада 1987 року, даний шлюб розірваний згідно рішення Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 01 червня 2013 року, яке набрало законної сили 12 червня 2013 року. Згідно нотаріально посвідченого та зареєстрованого договору купівлі-продажу від 29 вересня 1988 року відповідач [PERSON] є покупцем 1 / 4 частки житлового будинку з господарськими будівлями, розташованого в м.Ніжині Чернігівської області, вул.Свердлова, 5, на земельній ділянці 910 кв.м., житловою площею 90, 6 кв.м., зазначеного в плані літерою "А", до якого примикають слідуючі господарчі, побутові будівлі та спорудження: веранда цегляна, зазначена літерою "а", три крильця цегляні, зазначені літерами "а3 ", "а4", "а6", огорожа дерев"яна, зазначена цифрами №1; 2, колодязь азбоцементний, зазначений літерою "К", сарай цегляний, зазначений літерою "Д", два льохи цегляні, зазначені літерами "П, П/", гараж цегляний, зазначений літерою "Е", дві уборни дерев"яні, зазначені літерами "У, У/". Відповідно до довідки КП "Ніжинське міжміське бюро технічної інвентаризації" від 25 серпня 2015 року буд.5 по вул.Свердлова м.Ніжина Чернігівської області зареєстрований на праві приватної власності за: [PERSON]-5 / 12 часток, [PERSON]-1 / 3 частка, за [PERSON]-1 / 4 частка (на підставі договору купівлі-продажу від 29 вересня 1988 року). Згідно Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 25 серпня 2015 року 5 / 12 часток вищезазначеного будинку зареєстровано на праві власності за [PERSON] (дата державної реєстрації-27 травня 2014 року, підстава-свідоцтво про право на спадщину від 27 травня 2014 року).Станом на час розгляду справи докази на підтвердження виділу в натурі вищезазначених часток співвласників даного будинку відсутні, що не заперечується представником позивача в судовому засіданні. Учасники спільної часткової власності мають право на частку у праві власності на майно (ч.1 ст.356 ЦК України), а не на конкретно визначену частку в майні, про що зазначено у постанові Верховного Суду України від 03 квітня 2013 року у справі №6-12цс13-"Кожен учасник спільної часткової власності володіє не часткою майна в натурі, а часткою в праві власності на спільне майно в цілому. Ці частки є ідеальними й визначаються відповідними відсотками від цілого чи у дробному виразі". Із врахуванням викладеного 1 / 4 частка спірного будинку, яка набута за час шлюбу сторін, є їх спільною сумісною власністю і на підставі ст.70 СК України частки майна подружжя є рівними-по 1 / 8 частці, що є підставою для визнання даної 1 / 4 частки об"єктом права спільної сумісної власності сторін, як подружжя, та визнання за позивачем права власності на 1 / 8 частку даного будинку із врахуванням об"єкту даного житлового будинку та господарських будівель, які існували станом на час укладення вищезазначеного договору купівлі продажу від 29 вересня 1988 року, залишивши за відповідачем право власності на 1 / 8 частку даного будинку. Позивач має право та інтерес до належної їй 1 / 8 частки даного будинку, визначення даної частки має правове визначення. При вирішення даної справи судом також враховується Рішення Конституційного Суду України від 01 грудня 2004 року по справі №1-10/2004, відповідно до якого поняття "охоронюваний законом інтерес", що вживається в ч.1 ст.4 ЦПК України та інших законах України у логічно-смисловому зв'язку з поняттям "права", треба розуміти як прагнення до користування конкретним матеріальним та/або нематеріальним благом, як зумовлений загальним змістом об'єктивного і прямо не опосередкований у суб'єктивному праві простий легітимний дозвіл, що є самостійним об'єктом судового захисту та інших засобів правової охорони з метою задоволення індивідуальних і колективних потреб, які не суперечать Конституції і законам України, суспільним інтересам, справедливості, добросовісності, розумності та іншим загальноправовим засадам. Із врахуванням положень ст.ст.11, 84, 88 ЦПК України, Закону України Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах, наявності договору про надання правової допомоги, квитанції на підтвердження оплати витрат на правову допомогу, розрахунку даних витрат,-на користь позивача із відповідача підлягають стягненню 1217 грн. витрат на правову допомогу та 487 грн. 20 коп судового збору. Докази, що спростовують висновки суду, станом на час розгляду справи відсутні.

Outcome: approved