Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-09 00:00:00

[PERSON] звернулась до Рубіжанського міського суду Луганської області із позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «АЛАНД», треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача: Приватний нотаріус Житомирського міського нотаріального округу Горай Олег Станіславович, Приватний виконавець виконавчого округу м. Києва Клітченко Оксана Анатоліївна, якою просить визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис нотаріуса, що зареєстровано в реєстрі за №3911 та вчинено приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Горай Олегом Станіславовичем 03 липня 2020 року про звернення стягнення з [PERSON] яка є боржником за Кредитним договором № 002-12405-270114 від 27.01.2014 року, укладеним нею із ПАТ «Дельта Банк», правонаступником усіх прав та обов`язків якого, на момент вчинення виконавчого напису зазначено ТОВ "ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «АЛАНД», заборгованості у розмірі 20803 гривні 52 копійки. Процесуальні дії у справі. Ухвалою від 25 листопада 2020 року позовну заяву [PERSON] було залишено без руху. Після усунення недоліків, ухвалою від 14 грудня 2020 року суд відкрив провадження у цивільній справі. Справу вирішено розглянути за правилами спрощеного позовного провадження та призначено судове засідання на 13 січня 2021 року, о 10 годині 00 хвилин, у приміщенні зали судових засідань Рубіжанського міського суду Луганської області. Задоволено клопотання представника позивачки про витребування доказів у вигляді документів, на підставі яких нотаріус вчинив оскаржуваний виконавчий напис. Задоволено клопотання представника позивачки про забезпечення позову шляхом зупинення стягнення на підставі виконавчого напису. Тринадцятого січня 2021 року, у зв`язку з невиконанням вимог ухвали, повторно зобов`язано приватного нотаріуса Житомирського міського нотаріального округу Горая Олега Станіславовича виготовити та надати належним чином засвідчені ним копії усіх документів та матеріалів, на підставі яких він вчинив виконавчий напис нотаріуса 03 липня 2020 року. В судовому засіданні оголошено перерву до 10 лютого 2021 року 09 години 30 хвилин. Десятого лютого 2021 року в судове засідання учасники справи не з`явились, були повідомлені належним чином. Представник позивача подав заяву, якою просив розглянути справу без його участі на підставі наявних у справі доказів, не заперечував проти розгляду справи у заочному порядку та ухвалення заочного рішення, а також вказував на те, що правові наслідки ухвалення заочного рішення йому відомі та зрозумілі, а їх роз`яснення судом він не потребує. Відповідач причини неявки у судове засідання не повідомив, як і треті особи. У зв`язку із чим, а також в силу положень частини другої статті 247 Цивільного процесуального кодексу України, розгляд справи здійснювався за відсутності учасників справи, а фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Відповідач правом на подачу відзиву на позов не скористався, і будь-які докази суду не надав, двічі був повідомлений належним чином про дату, час і місце судового засідання, але не з`явився без повідомлення причин, представник позивача просив розглянути справу на підставі доказів, які є в матеріалах справи та не заперечував проти розгляду справи та вирішення справи у заочному порядку. Тому суд, на підставі частини 1 статті 280 ЦПК України, здійснював розгляд справи за відсутності відповідача, на підставі наявних у справі доказів (у заочному порядку), про що судом була постановлена ухвала без виходу до нарадчої кімнати. Позиції учасників у справі. Позиція позивача, полягала в тому, що 03 липня 2020 року приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Горай Олегом Станіславовичем був вчинений виконавчий напис, за наявності спору про право відповідача, який не був стороною договору, стягнути заборгованість по кредитному договору у визначеному ним розмірі, у зв`язку із відсутністю документів, що підтверджують безспірність вимог відповідача до неї. Крім того, з моменту виникнення права вимоги по договірним зобов`язанням між позивачкою та ПАТ «Дельт Банк» минуло три роки. Позиція відповідача у справі суду не відома, оскільки останній своїм правом на надання суду відзиву на позов та доказів, які могли би його підтвердити, не скористався. Позиції третіх осіб суду також не відомі, оскільки вони не надали суду будь-яких пояснень по суті спору. Оцінка суду щодо фактів. 03 липня 2020 року приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Горай Олегом Станіславовичем, було вчинено виконавчий напис про стягнення з [PERSON] заборгованості за кредитним договором № 002-12405-270114 від 27 січня 2014 року, укладеного нею з Публічним акціонерним товариством «Дельта Банк», правонаступником усіх прав та обов`язків якого, на момент вчинення виконавчого напису було зазначено Товариство з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «АЛАНД», в розмірі 20303 гривні 52 копійки, з яких: прострочена заборгованість за сумою кредиту становить 12705 гривень 62 копійки, прострочена заборгованість по несплаченим відсоткам за користування кредитом становить 7597 гривень 90 копійок. Строк, за який провадиться стягнення з 14 травня 2020 року по 25 травня 2020 року. Стягувачем за виконавчим написом, на підставі договору відступлення права є Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Аланд» (а.с.4,33). 22 липня 2020 року, на підставі вказаного виконавчого напису, приватним виконавцем виконавчого округу міста Києва Клітченко Оксаною Анатоліївною було відкрито виконавче провадження (а.с.31-32). Постановою приватного виконавця від 24 липня 2020 року звернуто стягнення на доходи [PERSON] (а.с.12). І вказану постанову із супровідним листом було направлено для виконання та для відома [PERSON] , Товариству з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Аланд» та Головному управлінню ДПС у Луганській області (місце роботи боржника) (а.с.11,12). За допомогою поштового зв`язку [PERSON] звертався до приватного нотаріуса Житомирського міського округу Горай Олега Станіславовича з проханням надати копії документів на підставі яких ним було видано виконавчий напис, але відповіді або копій цих документів йому надано не було, які і на дві ухвали суду (а.с. 9,40-46,66-67). Проте на запит адвоката позивачки, приватний виконавець надав йому копії постанови про відкриття виконавчого провадження та виконавчого напису і заяви №002-12405-270114 від 27 січня 2014 року, яка підписана [PERSON] та представницею ПАТ "Дельта Банк", номер та дата якої співпадають із номером і датою кредитного договору, на підставі якого нотаріус видав виконавчий напис. І саме на підставі цих документів, приватний виконавець відкрив виконавче провадження (а.с.35-36,30-34). Але зміст заяви № 002-12405-270114 від 27 січня 2014 року [PERSON] до ПАТ «Дельта Банк» вказує на те, що Договір, який [PERSON] просила укласти банк з нею, складається з: цієї заяви; Правил банківського обслуговування фізичних осіб у Публічному акціонерному товаристві "Дельта Банк", затверджених рішенням Ради Директорів Банку від 20 березня 2013 року, протокол №14; Тарифів Банку; Умов кредитування (а.с.34). При цьому суд відзначає, що цією заявою [PERSON] просила: відкрити їй поточний рахунок, операції за яким можуть здійснюватись з використанням електронних платіжних засобів; оформити електронний платіжний засіб; встановити ліміт кредитної лінії на рахунку (а.с.34). Однак ніде у цій заяві немає відомостей про те, що [PERSON] та банк домовились про те, що вони укладають саме кредитний договір. І із змісту виконавчого напису суд не бачить можливим встановити яким саме чином нотаріус встановив що ця заява складає зміст кредитного договору [PERSON] та Публічного акціонерного товариства "Дельта Банк". При цьому суд відзначає, що протягом строку розгляди справи ні відповідач, ні приватний нотаріус, який видав виконавчий напис не надали суду жодних документів, які могли би підтвердити факт вчинення приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Горай Олегом Станіславовичем виконавчого напису, що оскаржується позивачкою, на підставі оригіналу кредитного договору та засвідченої виписки з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення, з відміткою стягувача про непогашення заборгованості (а.с.1-80). І, ні відповідач, ні приватний нотаріус, який видав виконавчий напис навіть не заперечили проти аргументів адвоката позивачки про те, що виконавчий напис, що оскаржується позивачкою, був вчинений не на підставі вказаних документів (а.с.1-80). Оцінка судом змісту правовідносин. Суд не має жодних сумнівів у тому, що між позивачкою та Публічним акціонерним товариством "Дельта Банк" виникли цивільно-правові (зокрема, зобов`язальні) правовідносини, в межах яких відповідач вважає себе правонаступником банку, як кредитора у кредитних відносинах в частині стягнення з позивачки грошового боргу. І в межах цих правовідносин, позивачка оспорює правомірність обраного відповідачем способу захисту свого можливого цивільного права шляхом вчинення виконавчого напису. Частиною 6 статті 55 Конституції України гарантовано право кожного захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань будь-якими не забороненими законом засобами. А стаття 18 Цивільного кодексу України прямо передбачає можливість захисту цивільних прав нотаріусом шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі, але у випадках і в порядку, встановлених законом. Зокрема, в редакції чинній на дату вчинення нотаріусом виконавчого напису, стаття 87 Закону України „Про нотаріат встановлювала, що для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. При цьому перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадилось у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, тобто перелік документів, які підтверджують безспірність боргу, з огляду на положення статті 87 Закону України „Про нотаріат, встановлювався Кабінетом Міністрів України. Разом з\~цим стаття\~88\~Закону України\~"Про\~нотаріат"\~уточнювала,\~що нотаріус\~вчиняє виконавчі\~написи,\~якщо подані\~йому документи\~підтверджують безспірність\~заборгованості або\~іншої відповідальності\~боржника перед\~стягувачем та\~за умови,\~що з\~дня виникнення\~права вимоги\~минуло не\~більше трьох\~років. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. На момент вчинення виконавчого напису нотаріусом, перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадилось у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, був затверджений постановою Кабінету Міністрів України №1172 від 29 червня 1999 року. І для стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин, цей перелік, для одержання виконавчого напису, передбачав подання нотаріусу оригіналу кредитного договору та засвідченої стягувачем виписки з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості. Застосовуючи вказані норми матеріального права, суд вважає, що нотаріус при вчиненні виконавчого напису не встановлює права та обов`язки учасників правовідносин, а перевіряє безспірність заборгованості в контексті наявності документів, з урахуванням положень Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку. Як наслідок, у разі вчинення виконавчого напису за відсутності доказів (тобто за відсутності встановлених переліком документів), які б підтверджували факт безспірної заборгованості, виконавчий напис має визнаватися таким, що не підлягає виконанню. Як спосіб захисту боржника. Наведені висновки суду узгоджуються і з висновками, що зроблені в узагальненні Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ щодо судової практики розгляду справ про оскарження нотаріальних дій або відмову в їх вчиненні (пункт 10, сторінки 18 та 23). І, застосовуючи саме вказаний правовий підхід, суд констатує, що ні відповідач, ні нотаріус, що вчинив виконавчий напис не надали суду доказів того, що відповідач надав нотаріусу і нотаріус вчинив виконавчий напис саме на підставі документів, які входять до переліку документів, що були встановлені Кабінетом Міністрів України як необхідні для підтвердження факту безспірної заборгованості [PERSON] перед фінансовою компанією, як правонаступником банка, за кредитним договором від 002-12405-270114 року від 27 січня2014 року у розмірі 20303 гривні 52 копійки. Суд врахував заяву №002-12405-270114, як таку, на підставі якої мміг бути вчиненим виконавчий напис, але відзначає, що вона не містить жодних відомостей, з яких можна було б зробити висновок, що ця заява сама по собі, являє собою кредитний договір або ж частину змішаного договору, який містить елементи кредитного договору. Такий висновок судом зроблено у зв`язку із оцінкою положень заяви та застосування положень Цивільного кодексу України і Закону України „Про захист прав споживачів в частині, що унормовують інститут кредитного договору або ж договору про надання споживчого кредиту та встановлюють умови, яких повинні досягти його сторони для того аби вважати, що між ними було укладено саме такий договір. Сам же виконавчий напис не містить відомостей про те, що відповідач надав у розпорядження нотаріуса і ним було використано саме оригінал кредитного договору та засвідчену стягувачем виписку з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості. Висновок суду по суті позовних вимог. Тож зважаючи на викладені обставини, суд вважає, що вони, у своїй сукупності, є достатніми і самостійними підставами для того аби задовольнити позов [PERSON] у повному обсязі, а отже визнати виконавчий напис нотаріуса таким, що не підлягає виконанню. Висновок суду щодо судових витрат. Згідно частини першої статті 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. З огляду на те, що позовні вимоги підлягають задоволенню повністю, а судові витрати у вигляді судового збору у розмірі 840 гривень 80 копійок (за подання позову) та 420 гривень 40 копійок (за подання заяви про забезпечення позову), які понесені позивачем по цій справі, суд вважає документально підтвердженими (а.с.15,37), і ці судові витрати складають у загальному розмірі 1261 гривня 20 копійок, тому вони підлягають стягненню на користь позивачки з відповідача у повному обсязі. \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~Висновок суду щодо заходу забезпечення позову. І оскільки суд ухвалив рішення про задоволення позову, на підставі частини 7 статті 158 ЦПК України, зупинення стягнення на підставі виконавчого напису №4404 від 14 червня 2017 року, як захід забезпечення позову у цій справі, продовжує діяти протягом 90 днів з дня набрання законної сили цим рішенням. Тому,

Outcome: approved