Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-19 00:00:00

в серпні 2018 року позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про позбавлення батьківських прав. Ухвалою судді Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 17.09.2018 року відкрито провадження у справі та призначено підготовче судове засідання. Ухвалою суду від 15.02.2019 року підготовче судове засідання закрито, справу призначено до судового розгляду. На підтвердження позовних вимог позивач вказала, що перебувала з відповідачем у зареєстрованому шлюбі з 04 серпня 2012 року по 26 [INFO] року. Від шлюбу мають доньку [PERSON] , [INFO] , яка після розірвання шлюбу залишилась проживати разом з нею. З січня 2013 року батько дитини проживає окремо та з цього часу жодного з покладених законом на батьків обов`язків не виконує, не бере педагогічної, матеріальної, грошової, посильної трудової, або будь-якої іншої участі у вихованні доньки. З 26.03.2013 року, за рішенням Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу, відповідач повинен сплачувати аліменти на утримання доньки, станом на 01 травня 2018 року заборгованість по аліментам складає 71771,34 грн.. Всі питання щодо виховання доньки вирішуються позивачем самостійно, без участі та підтримки з боку відповідача. Дитина знаходиться на повному забезпеченні позивача, відповідач ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків по вихованню дитини, не цікавиться її життям, не відвідує її вдома, в дитячому садку. Позивач просить позбавити відповідача батьківських прав. Позивач [PERSON] з 17.10.2018 року в жодне судове засідання не з`явилась. Відповідно до п.2 ч.3 ст.223 ЦПК України якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі: повторної неявки в судове засідання учасника справи (його представника), крім відповідача, незалежно від причин неявки. Позивачкою [PERSON] 20.11.2019 року та 19.02.2019 року до суду подано ідентичні клопотання про перенесення розгляду справи у зв`язку з хворобою, які документально нічим не підтверджені, відповідно причину неявки позивача у судове засідання суд визнає неповажною та на підставі ст. 223 ЦПК України вважає за можливе розглянути справу за наявними у справі матеріалами. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги не визнав, надав суду відзив на позовну заяву в якому просив у задоволенні позовних вимог відмовити, в подальшому подав заяву про розгляд справи у його відсутності. Представник третьої особи Органу опіки та піклування в особі виконавчого комітету Покровської районної у місті ради м. Кривого Рогу в судовому засіданні висновок про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] від 07.02.2019 року підтримала та вважала за доцільне позбавити відповідача батьківських прав, в подальшому подала заяву про розгляд справи у її відсутність. Вислухавши сторони, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 04 серпня 2012 року, який розірваний рішенням Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 26 березня 2014 року. Від шлюбу сторони мають неповнолітню дитину - доньку [PERSON] , [INFO] , матір`ю дитини є позивачка - [PERSON] , батьком - відповідач [PERSON] , що підтверджується долученим до матеріалів справи свідоцтвом про народження Серія [NUMBER] , що видане Жовтневим відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Криворізького міського управління юстиції у Дніпропетровській області 14 березня 2013 року. Як вбачається з рішення Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 26 березня 2014 року, після розірвання шлюбу [PERSON] змінено прізвище на дошлюбне - [PERSON] . Рішенням Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу від 31.05.2013 року з відповідача стягнуто аліменти на користь позивача на утримання доньки [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частини з усіх видів доходу відповідача [PERSON] .. У відповідності до ст. 150 Сімейного Кодексу України батьки зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Відповідно ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» на батьків покладається відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки зобов`язані виховувати дітей, піклуватися про їх здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку їх природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Пунктом 2 частини 164 Сімейного Кодексу України передбачено, що підставою для позбавлення батьків або одного з них батьківських прав, може бути ухилення останніх від виконання своїх обов`язків по вихованню дітей, засудження за вчинення умисного злочину щодо дитини. При вирішенні питання щодо позбавлення батьківських прав необхідно впевнитися не лише в невиконанні батьком обов`язків по вихованню, а також встановити, що батько ухиляється від їх виконання свідомо, тобто, що він систематично, незважаючи на всі заходи попередження та впливу, продовжує не виконувати свої батьківські обов`язки. Позбавлення батьківських прав відноситься до крайньої міри відповідальності, а це означає, що застосовується ця міра судом тоді, коли всі інші засоби впливу виявилися безрезультатними. Жодної з цих обставин на час розгляду судом справи та ухвалення судового рішення не встановлено. Позивач в підтвердження позовних вимог про позбавлення батьківських прав, послалася на те, що відповідач систематично ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків відносно доньки, не цікавиться її долею, не відвідує її вдома, в комунальному закладі "Дошкільний навчальний заклад (ясла-садок) № 20", аліменти не сплачує, однак як вбачається з відповідного висновку про доцільність позбавлення батьківських прав відповідача, яким встановлюється, що батько дитини [PERSON] за місцем мешкання характеризується позитивно, жорстокого поводження у відношенні дитини з боку батька не було, з сусідами доброзичливий, згідно довідки про доходи, наданої ТОВ "ОА "Бастіон", [PERSON] офіційно працює з 25.10.2017 року, займає посаду заступника начальника групи швидкого реагування, з липня 2018 року сплачує аліменти на утримання доньки. Таким чином, в судовому засіданні не було встановлено, що відповідач є особою, яка злісно ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків. Не підтверджено належними доказами те, що до відповідача застосовувалися заходи впливу у вигляді попередження з боку органів внутрішніх справ, накладення адміністративної відповідальності, бесіди, попередження з боку органу опіки та піклування, органів місцевого самоврядування, спеціалістами служби у справах дітей виконкому Покровської районної в місті ради з [PERSON] проведена профілактично - роз`яснювальна бесіда щодо виконання батьківських обов`язків. Як вбачається з пояснень відповідача [PERSON] від 27.09.2018 року наданих службі у справах дітей виконкому Покровської районної в місті ради, останній не згодний з позбавленням його батьківських прав відносно доньки [PERSON] , він бажає приймати участь у житті та розвитку своєї доньки, спілкуватися з нею, він офіційно працевлаштований, аліменти сплачує та виплачує заборгованість по аліментам. Дані обставини не були спростовані позивачем. Крім цього у судовому засіданні відповідач [PERSON] пояснив, що він намагався спілкуватися з донькою, однак коли він приходив за адресою проживання дитини та в дошкільний навчальний заклад, який відвідує дитина, позивачкою чинилися перешкоди в такому спілкуванні. Позивач всіляко перешкоджає йому у спілкуванні з дитиною, з цього приводу відповідач неодноразово звертався до виконкому Покровської районної у місті ради. Слід зазначити, що позивач [PERSON] працює в КЗ "Дошкільний н6авчальний заклад (ясла-садок) № 20 загального розвитку" на посаді вихователя-методиста (довідка КЗ "Дошкільний навчальний заклад (ясла-садок) № 20 загального розвитку" від 15.06.2018). Дитина сторін по справі [PERSON] відвідує вказаний заклад з 11.05.2017 (довідка від 15.06.2018 КЗ "Дошкільний навчальний заклад (ясла-садок) № 20 загального розвитку"). Відповідно, суду не надано жодного належного доказу в підтвердження позовних вимог щодо ухилення відповідача від спілкування з дитиною. Умовою по ухиленню від обов`язків по вихованню дитини, як підстава позбавлення батьківських прав, передбачена п. 2. ч.1 ст. 164 СК України, може бути лише винна поведінка особи, свідоме нехтування нею своїми батьківськими обов`язками. Відповідні докази умисного ухилення від виконання батьківських обов`язків відповідача відносно своєї дитини в матеріалах справи відсутні. Пунктом 18 Постанови Пленуму Верховного суду України № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» від 30 березня 2007 року передбачено право суду, зважаючи на те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось з батьків з урахуванням характеру, особи батька, а також конкретних обставин справи, відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав, попередивши відповідача про необхідність зміни ставлення до виховання дітей, поклавши на орган опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов`язків. Відповідно до положень ч. 3 ст. 12, ч. 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Позивачем не доведено, що поведінка відповідача відносно його доньки є свідомим нехтуванням ним своїми батьківськими обов`язками. Декларацією прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року (далі - Декларація), у принципі 6 проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості; малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли є виняткові обставини, бути розлучена зі своєю матір`ю (батьком). ВССУ у справі №211/559/16-ц від 01.11.2017 року зауважив, що позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини та допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини в діях батьків. В даній постанові суд касаційної інстанції підкреслив наступне, що при позбавленні батьківських прав суду слід не тільки встановити ухилення батька від виконання батьківських обов`язків, а також чи попереджувався батько офіційно про необхідність змінити ставлення до дитини. Позиція Верховного Суду у даній справі базується, серед іншого, на рішенні ЄСПЛ від 07 грудня 2006 року у справі «Хант проти України». За таких обставин, суд прийшов до висновку, що позбавлення батьківських прав відповідача відносно його доньки не забезпечуватиме інтересів самої дитини, а також суперечить інтересам відповідача, батька дитини, що встановлено в судовому засіданні Позивач не довела та не надала суду доказів, в чому полягає захист інтересів дитини шляхом позбавлення її батька по відношенню до неї батьківських прав та доказів, які б безспірно свідчили про умисне ухилення відповідачем від виконання батьківських обов`язків відносно дитини. З урахуванням наведеного, суд дійшов висновку, що позбавлення батьківських прав у даному випадку є не доцільним, оскільки позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, який за обставин, що встановлені в судовому засіданні , застосовувати не можна. З урахуванням вищевикладеного, суд приходить до висновку, що під час розгляду справи не було достовірно доведено, що відповідач ухиляється від виконання батьківських обов`язків, не встановлено обставин, які є беззаперечними підставами для позбавлення відповідача батьківських прав, у зв`язку з чим, слід відмовити в задоволенні позову. Згідно ст. 141 ЦПК України, судові витрати зі сплати судового збору покладаються на позивача.

Outcome: dismissed