Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-23 00:00:00

09.10.2014р. [PERSON] звернувся до Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська з позовом до ПрАТ "Страхової компанії Дніпроінмед" про стягнення суми страхового відшкодування (а.с. № 2 - 5). В обґрунтування позовних вимог в позовній заяві представник позивача, яка діє на підставі довіреності - [PERSON] (довіреність від 30.05.2014р. - а.с. № 41) вказала, що 20.05.2014р. у м. Дніпропетровську по пр. Гагаріна 101, сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля “Деу Ланос”, д/н [NUMBER], під керуванням [PERSON], автомобіля “Хундай Елантра”, д/н [NUMBER], під керуванням водія [PERSON], автомобіля "Форд Транзит" д/н [NUMBER], під керуванням водія [PERSON], автомобіля "Рено Кенго", д/н [NUMBER], під керуванням водія [PERSON] Внаслідок ДТП було пошкоджено автомобіль “Хундай Елантра”, д/н [NUMBER], що належить [PERSON] Постановою Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровську від 14.07.2014р. винним у скоєнні ДТП визнано водія "Деу Ланос", д/н [NUMBER], - [PERSON] Внаслідок його дій пошкоджено автомобіль “Хундай Елантра”, д/н [NUMBER]. 04.06.2014р. судовим експертом проведено огляд автомобіля “Хундай Елантра”, д/н [NUMBER], з метою визначення розміру шкоди. На огляді були присутні представник ПРАТ "СК "Дніпроінмед" Гордійчук Р.П. та власник т/з "Деу Ланос", д/н [NUMBER] - [PERSON] Відповідно до Висновку судового експерта №031/14 від 05.06.2014р. вартість матеріального збитку становить 20 559грн.87коп. Вартість відновлювального ремонту автомобіля “Хундай Елантра”, д/н [NUMBER], відповідно до калькуляції ПП "Аеліта" № АЛ00158836, №АЛ00001668 від 30.06.2014р. та №32 від 24.06.2014р. та товарних чеків про сплату наданих послуг, склала 21 200грн. На момент ДТП цивільно-правова відповідальність винуватця ДТП [PERSON] була застрахована у ПрАТ СК "Дніпроінмед" за полісом ОСЩТВВНТЗ АС/2621138. У відповідності до вимог ст. 990 ЦК України, ст. 35 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" 10.06.2014р. представник позивача звернувся із заявою до центрального офісу у ПрАТ СК "Дніпроінмед" на отримання страхового відшкодування від 10.06.2014р., яке отримано страховою компанією, що підтверджується повідомленням про вручення від 17.06.2014р. Проте страховою компанією проігнорована вимога представника позивача. Листом від 04.07.2014р. відповідно га підставі до п. 36.2. ст. 36 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" до ПРАТ "СК "Дніпроінмед" було надіслано підтверджуючі документи про оплату вартості відновлювальних робіт автомобіля “Хундай Елантра”, д/н [NUMBER]. Таким чином, [PERSON] було виконано всі покладені на нього зобов'язання щодо отримання страхового відшкодування без вирахування ПДВ, в повному розмірі. Тому, посилаючись на норми ст. 29, ч. 36.2. ст. 36 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" вважає, що страховик зобов'язаний здійснити виплату страхового відшкодування не пізніше 14.09.2014р. Оскільки після спливу передбаченого законодавством 90-денного терміну страхове відшкодування отримано не було, [PERSON] Звернувся з такими вимогами до суду. Представник позивача - [PERSON] (діє за дорученням від 30.05.2014р. - а.с. № 41) в заяві до суду від 24.12.2014р. позовні вимоги підтримала, просила суд їх задовольнити. Крім того, в цій заяві просила суд розглядати справу за її відсутністю та без фіксації судового процесу технічними засобами (а.с. № 54). Представник відповідача ПрАТ "СК "Дніпроінмед" - Журавель К.С. (діє на підставі довіреності від 16.12.2013р. - а.с. № 43), в судові засідання, які призначалися на 25.11.2014р. та 24.12.2014р. повторно не з,явився, про слухання справи був повідомлений належним чином, в справі є поштові повідомлення (а.с. № 38, 48), про причини неявки суд двічі не повідомив. Надав до канцелярії суду письмові заперечення від 25.11.2014р. (а.с. № 39-40), в яких проти позовних вимог заперечував, посилаючись на вимоги п. 35.1., 35.2. ст. 35, п. 36.2. ст. 36 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", вказав, що заява про виплату страхового відшкодування надана [PERSON] (представником). Однак до заяви не було додано документів, які підтверджують її повноваження представляти інтереси позивача у правовідносинах зі страховою компанією. Тому заява від 10.06.2014р. не є підставою для прийняття рішення щодо страхового відшкодування. Просив відмовити у задоволенні позову. За таких обставин, суд вважає розглянути справу за відсутності сторін по справі та без фіксування судового процесу технічними засобами на підставі ст. 169, ч. 2 ст. 197 ЦПК України. З урахуванням тих обставин, що представник відповідача надав суду свої заперечення на позов, які будуть враховані про розгляді справи, суд вважає за можливе винести рішення суду на загальних засадах ЦПК України. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги слід задовольнити з наступних підстав. Відповідно до ч.1 ст. 25 Закону України "Про страхування", здійснення страхових виплат і виплата страхового відшкодування проводиться страховиком згідно з договором страхування на підставі заяви страхувальника (його правонаступника або третіх осіб, визначених умовами страхування) і страхового акта (аварійного сертифіката), який складається страховиком або уповноваженою ним особою (аварійним комісаром) у формі, що визначається страховиком. Згідно ст. 979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов'язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. Згідно ст.982 ЦК України істотними умовами договору страхування є предмет договору страхування, страховий випадок, розміри грошової суми, в межах якої страховик зобов'язаний провести виплату у разі настання страхового випадку (страхова сума), розмір страхового платежу і строки його сплати, строк договору та інші умови, визначені актами цивільного законодавства. Відповідно до п.3 ст.988 ЦК України, ст.20 Закону України "Про страхування" страховик зобов'язаний у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату у строк, встановлений договором. Згідно ст. 26 Закону України "Про страхування" підставою для відмови страховика у здійсненні страхових виплат або страхового відшкодування є: 1) навмисні дії страхувальника або особи, на користь якої укладено договір страхування, спрямовані на настання страхового випадку. Зазначена норма не поширюється на дії, пов'язані з виконанням ними громадянського чи службового обов'язку, в стані необхідної оборони (без перевищення її меж) або захисту майна, життя, здоров'я, честі, гідності та ділової репутації. Кваліфікація дій страхувальника або особи, на користь якої укладено договір страхування, встановлюється відповідно до чинного законодавства України; 2) вчинення страхувальником-громадянином або іншою особою, на користь якої укладено договір страхування, умисного злочину, що призвів до страхового випадку; 3) подання страхувальником свідомо неправдивих відомостей про об'єкт страхування або про факт настання страхового випадку; 4) отримання страхувальником повного відшкодування збитків за майновим страхуванням від особи, винної у їх заподіянні; 5) несвоєчасне повідомлення страхувальником про настання страхового випадку без поважних на це причин або створення страховикові перешкод у визначенні обставин, характеру та розміру збитків; 6) інші випадки, передбачені законодавством України. Умовами договору страхування можуть бути передбачені інші підстави для відмови у здійсненні страхових виплат, якщо це не суперечить законодавству України. Таким чином, приписами даної правової норми визначено, що сторони за договором страхування можуть встановити і інші підстави для відмови у здійсненні страхових виплат, якщо це не суперечить чинному законодавству. Як встановлено судом та не оспорюють сторони 20.05.2014р. у м. Дніпропетровську по пр. Гагаріна 101, сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля “Деу Ланос”, д/н [NUMBER], під керуванням [PERSON], автомобіля “Хундай Елантра”, д/н [NUMBER], під керуванням водія [PERSON], автомобіля "Форд Транзит" д/н [NUMBER], під керуванням водія [PERSON], автомобіля "Рено Кенго", д/н [NUMBER], під керуванням водія [PERSON]. Внаслідок ДТП пошкоджено автомобіль “Хундай Елантра”, д/н [NUMBER], що належить [PERSON]. Постановою Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровську від 14.07.2014р. винним у скоєнні ДТП визнано водія "Деу Ланос", д/н [NUMBER], - [PERSON] (а.с. № 8 ). 04.06.2014р. на огляді пошкодженого були присутні представники ПРАТ"СК"Дніпроінмед" Гордійчук Р.П. та власник т/з "Деу Ланос", д/н [NUMBER] - [PERSON] Відповідно до висновку судового експерта №031/14 від 05.06.2014р. вартість матеріального збитку становить 20 559 грн.87коп. (а.с. № 23 - 34). Відповідно до ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно з ст. 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов'язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого. Відповідно до вимог ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі. Неправомірними діями [PERSON], пов'язаними з використанням джерела підвищеної небезпеки (транспортного засобу) позивачу було завдано майнової шкоди та прямих збитків, які знаходяться в безпосередньому причинно-слідчому зв'язку зі вказаними діями відповідача і підлягають повному відшкодуванню за рахунок винної особи. На момент ДТП цивільно-правова відповідальність винуватця ДТП [PERSON] була застрахована у ПрАТ СК "Дніпроінмед" за полісом ОСЩТВВНТЗ АС/2621138, що не оспорюється сторонами (а.с. № 55), згідно якого ліміт страхового відшкодування за заподіяння шкоди майну становить 50 000грн., франшиза нульова. Як видно з матеріалів справи, заява на отримання страхового відшкодування від 10.06.2014р. підписана самим [PERSON] (а.с. № 9). А його представником - [PERSON] були надані лише супровідні листи-запити від 10.06.2014р. та від 03.07.2014р. (а.с. № 10, 11). Мотивованої відповіді відповідач на заяву щодо виплати страхового відшкодування не надав, а послався лише на відсутність повноважень представника заявника. Інших підстав спору сторонами не наведено. Статтею 26 Закону України "Про страхування" не передбачено таку підставу для відмови страховика у здійсненні страхових виплат або страхового відшкодування як подання документів представником. Більш того, всі документи отримані страховою компанією, що підтверджується матеріалами справи та не заперечується відповідачем. Таким чином, [PERSON] виконано вимоги Закону щодо отримання страхового відшкодування. Згідно статті 22.1 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи. Згідно статті 28 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" шкода, заподіяна в результаті дорожньо-транспортної пригоди майну потерпілого, - це шкода, пов'язана: з пошкодженням чи фізичним знищенням транспортного засобу; з евакуацією транспортних засобів з місця дорожньо-транспортної пригоди. Згідно статті 29 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" у зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди. Згідно статті 30 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" транспортний засіб вважається фізично знищеним, якщо його ремонт є технічно неможливим чи економічно необґрунтованим та власник транспортного засобу згоден з визнанням його фізично знищеним. Ремонт вважається економічно необґрунтованим, якщо передбачені згідно з експертизою, проведеною відповідно до законодавства, витрати на ремонт транспортного засобу перевищують вартість транспортного засобу до дорожньо-транспортної пригоди. При цьому якщо власник транспортного засобу не згоден з визнанням транспортного засобу фізично знищеним, йому відшкодовується різниця між вартістю транспортного засобу до та після дорожньо-транспортної пригоди, а також витрати по евакуації транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди. Згідно статті 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов'язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Згідно пункту 9 постанови № 6 Пленуму Верховного Суду України від 27 березня 1992р. "Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди" коли відшкодування шкоди в натурі неможливе, потерпілому відшкодовуються в повному обсязі збитки відповідно до реальної вартості на час розгляду справи втраченого майна, робіт, які необхідно провести, щоб виправити пошкоджену річ, усунути інші негативні наслідки неправомірних дій заподіювача шкоди. Як при відшкодуванні в натурі, так і при відшкодуванні заподіяних збитків грішми потерпілому на його вимогу відшкодовуються неодержані доходи у зв'язку з заподіянням шкоди майну. Отже відповідач зобов'язаний відшкодувати позивачу реальні збитки, тобто збитки, які позивач мусить зробити для відновлення свого права, а саме для відновлення пошкодженого автомобіля. Сума відновлювального ремонту становить 20 559грн.87коп., тому ПрАТ "СК "Дніпромед", з урахуванням лімітів відповідальності, повинно сплати позивачу дану суму, яка є в межах ліміту (до 50 000 грн.), а за мінусом франшизи 0 грн. За таких обставин, суд доходить висновку про задоволення вимог про виплату страхового відшкодування. Що стосується позовних вимог про стягнення пені, то вони також підлягають задоволенню. З матеріалів справи вбачається, що позивач 10.06.2014р. звертався до відповідача з письмовою заявою про настання страхового випадку та з проханням виплатити страхове відшкодування, надавши всі необхідні документи для виплати страхового відшкодування. Згідно ч.36.2. ст.36 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" у разі невизнання майнових вимог заявника або з підстав, визначених ст.ст.32,37 цього Закону, страховик (МТСБУ) зобов'язаний прийняти вмотивоване рішення про відмову у здійсненні страхового відшкодування та протягом трьох робочих днів з дня прийняття відповідного рішення страховик (МТСБУ) зобов'язаний направити заявнику письмове повідомлення про прийняте рішення. Відповідач на заяву позивача щодо розміру належного йому страхового відшкодування та строків його виплати мотивованої відповіді не надав, письмове повідомлення про прийняте рішення не направлене. Відповідно до ч.1 ст.992 ЦК України у разі несплати страховиком страхувальникові або іншій особі страхової виплати страховик зобов'язаний сплатити неустойку в розмірі, встановленому договором або законом. Згідно ч.36.5. ст.36 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" за кожен день прострочення виплати страхового відшкодування (регламентної виплати) з вини страховика (МТСБУ) особі, яка має право на отримання такого відшкодування, сплачується пеня з розрахунку подвійної облікової ставки Національного банку України, яка діє протягом періоду, за який нараховується пеня. Тому вимоги про стягнення пені в сумі 337 грн. 94коп. є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Обговорюючи питання розподілу судових витрат, з урахуванням задоволення позовних вимог, суд на підставі ст. 88 ЦПК України вважає за можливе стягнути з відповідача ПРАТ "СК "Дніпроінмед" на користь позивача понесені ним судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 243грн. 60коп. (а.с. № 1). На підставі викладеного,

Outcome: approved