Jurisdiction: civil
Date: 2020-07-15 00:00:00

03 липня 2018 року [PERSON] звернувся до суду з позовною заявою до Акціонерного Товариства Комерційний Банк «Приватбанк» про стягнення коштів у розмірі 18 505,68 грн., а також пені у розмірі 3182,98 грн. 29 листопада 2018 року представник Акціонерного Товариства Комерційний Банк «Приватбанк» звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення заборгованості у розмірі 18604,47 грн. за кредитним договором №б/н від 10.09.2011 року. Короткий зміст та обґрунтування позову Свої позовні вимоги позивач за первісним позовом [PERSON] обґрунтовує тим, що з метою отримання безготівкових грошових коштів (соціальних виплат) як Почесний громадянин міста Білгород-Дністровський, він звернувся до ПАТ КБ «Приватбанк» із заявою про оформлення на його ім`я свого розрахункового рахунку (та дебетової картки). Представниками банку на ім`я [PERSON] був відкритий банківський рахунок та видана пластикова банківська картка № [NUMBER] (номер картки у позивача [PERSON] не зберігся, а сама картка була вилучена Службою безпеки банку 28.12.2017 року). Разом із дебетовою (соціальною) карткою [PERSON] в рекламних цілях надали кредитну картку № [NUMBER] (номер картки у позивача [PERSON] не зберігся, а сама картка була вилучена Службою безпеки банку 28.12.2017 року). На відмову позивача [PERSON] від кредитної картки співробітники банку йому пояснили, що це «політика банку» і без кредитної картки йому не видадуть дебетову картку. 28 грудня 2017 року [PERSON] звернувся до Білгород-Дністровського відділення ПАТ КБ «Приватбанк», співробітник якого повідомив йому, що грошові кошти у розмірі 18 505,68 гривень, що зберігались на картці № [NUMBER] відсутні. Крім того, співробітник банку повідомив позивачу [PERSON] , що на його ім`я було відкрито картковий рахунок № [NUMBER] , якого, як він стверджує, він ніколи не відкривав, не замовляв і банківську картку не отримував. Також [PERSON] наголошує на тому, що під час «ідентифікації клієнта» (його) за номером телефону, його мобільний телефон, який є фінансовим номером для банку не був зафіксований програмою; при цьому усі рахунки на його ім`я були «прив`язані» до іншого невідомого йому телефонного номеру. На заперечення [PERSON] представники банку повідомили йому, що усі кошти, що знаходились на карті № [NUMBER] , а також на картці № [NUMBER] (яку він також не замовляв, а отримав у рекламний цілях та не використовував і не активував), були переказані на картку № [NUMBER] , а після цього втрачені в мережі Інтернет (залишок 15,98 гривень). Представники банку повідомили позивачу [PERSON] , що він став жертвою шахраїв, але він зобов`язаний повернути кошти, які були зняті з кредитного рахунку № [NUMBER] у розмірі 7 993,00 гривні. З метою уточнення інформації щодо стану своїх коштів [PERSON] замовив виписку по банківському рахунку № [NUMBER] від 06.02.2018 року. З виписки вбачається, що 27.12.2017 року, згідно угоди №SAMDNWFC00039728913 на його ім`я було відкрито рахунок № [NUMBER] . Як стверджує [PERSON] , він не замовляв відкриття та обслуговування цього рахунку, жодних угод не підписував та не укладав, картку не отримував та не активував (зі слів працівників банку цей рахунок було закріплено за іншим мобільним номером, який йому не відомий). Виписка свідчить, що 27.12.2017 року було здійснено переказ коштів з: - Картки № [NUMBER] у розмірі 24 503,68 гривень (картка знаходилась у позивача [PERSON] , третім особам він її не надавав, на картці було 18 505, 68 гривень); з Картки № [NUMBER] у розмірі 689,20 гривень (картка знаходилась у позивача [PERSON] , третім особам він її не надавав, а кошти на ній були відсутні, строк дії картки до травня 2017 року (прострочена)). При цьому, згідно виписки переказ коштів з обох карток відбувався в зв`язку із розірванням договору. Після зарахування коштів, було здійснено кілька десятків платежів із призначенням «Переказ зі своєї картки» та «Телеком послуги: Tachkard». Тобто, невідомі особи здійснили викрадення грошових коштів з картки позивача [PERSON] № [NUMBER] у розмірі 18 505,68 гривень, а також з картки № [NUMBER] у розмірі 7 993,00 гривні. Позивач [PERSON] зазначає, що кредитна картка № [NUMBER] була нав`язана йому співробітниками банку з посиланням на внутрішні правила; кредитну картку він не замовляв; після отримання її в банку він її не активував та не користувався нею. Також позивач [PERSON] повідомив банк про некоректні операції одразу ж після того, як дізнався про зникнення його коштів. На письмові звернення [PERSON] представник відповідача АТ КБ «Приватбанк» не відреагував, тому позивач [PERSON] вимушений звертатись до суду за захистом своїх прав та законних інтересів. Відповідач за первісним позовом АТ КБ «Приватбанк» звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення заборгованості у розмірі 18604,47 грн. за кредитним договором №б/н від 10.09.2011 року та сплаченого судового збору у розмірі 1762,00 грн.. Свої позовні вимоги АТ КБ «Приватбанк» обґрунтовує тим, що [PERSON] звернувся до АТ КБ «Приватбанк» з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписав Заяву №б/н від 10.09.2011 року, згідно якої отримав кредит у розмірі 8000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Проте, як стверджує представник АТ КБ «Приватбанк», зобов`язання за кредитним договором не виконав, у зв`язку з чим у відповідача за зустрічним позовом [PERSON] станом на 18.11.2018 року мається заборгованість у сумі 18604,47 грн., з яких: - 7985,45 грн. - заборгованість за тілом кредита; - 2936,19 грн. - нараховано відсотків за користування кредитом; - 6320,71 грн. - нараховано пені; а також штрафи відповідно до пункту 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг: - 500,00 грн. - штраф (фіксована частина); - 862,12 грн. - штраф (процентна складова). Рух справи у суді Ухвалою Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 04.07.2018 року було відкрито загальне позовне провадження по цивільній справі №495/5931/18 за позовною заявою [PERSON] до Публічного акціонерного товариства КБ «Приватбанк» про стягнення коштів. Ухвалою Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 05.10.2018 року було витребувано з ПАТ КБ «Приватбанк» копії договорів про банківське обслуговування, що укладались з [PERSON] (ІПН [NUMBER] ); реквізити банківських рахунків та банківських карток, що були оформлені на [PERSON] (ІПН [NUMBER] ); виписки по банківським рахункам [PERSON] (ІПН [NUMBER] ) за період грудень 2017 року із зазначенням сум залишку по рахунку та здійсненим транзакціям. Ухвалою Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 30.11.2018 року було відкрито спрощене позовне провадження у справі за позовною заявою АТ КБ «Приватбанк» до [PERSON] про стягнення заборгованості. Ухвалою Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 25.03.2019 року було відмовлено у задоволенні клопотання представника АТ КБ «Приватбанк» про проведення судового засідання в режимі відеоконференції. Ухвалою Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 16.05.2019 року було об`єднано в одне провадження справу №495/5931/18 за позовом [PERSON] до Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» про стягнення коштів та справу №495/10798/18 за позовом Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» до [PERSON] про стягнення заборгованості. Об`єднаній справі присвоєно єдиний унікальний№495/5931/18. Ухвалою Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 10.10.2019 року було відмовлено у задоволенні клопотання представника АТ КБ «Приватбанк» про проведення судового засідання в режимі відеоконференції. Ухвалою Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 01.11.2019 року було задоволено клопотання представника АТ КБ «Приватбанк» про проведення судового засідання в режимі відеоконференції. Ухвалою Білгород- Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 02.03.2020 року було відмовлено у задоволенні клопотання представника АТ КБ «Приватбанк» про проведення судового засідання в режимі відеоконференції. Ухвалою Білгород- Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 14.05.2020 року було відмовлено у задоволенні клопотання представника АТ КБ «Приватбанк» про проведення судового засідання в режимі відеоконференції. Ухвалою Білгород- Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 08.07.2020 року було закрито підготовче провадження по даній справі та справу призначено до судового розгляду по суті. Короткий виклад позицій сторін по справі В судовому засіданні адвокат Назаров І.Б., який діє в інтересах позивача за первісним позовом [PERSON] , підтвердив доводи позивача та заявив, що позовні вимоги АТ КБ «Приватбанк» не ґрунтуються на належних та допустимих доказах, ухвалу про витребування доказів представником АТ КБ «Приватбанк» не було виконано, доказів в підтвердження того, що [PERSON] отримував зазначені АТ КБ «Приватбанк» кредитні картки не надано. Після того, як з карткових рахунків АТ КБ «Приватбанк» було знято кошти невстановленими особами, він звернувся до правоохоронних органів, відомості про кримінальне правопорушення було внесено до ЄРДР, проте на вимогу слідчого АТ КБ «Приватбанк» теж не надав інформацію щодо карткових рахунків. Також позивачем [PERSON] було надано на адресу суду копії фотографій [PERSON] з картками АТ КБ «Приватбанк», на яких зазначені дати 19.07.2013 року, 26.01.2016 року, що є датами отримання кредитних карток та укладення відповідних кредитних договорів та надано заяву про розгляд справи у його відсутність, свої позовні вимоги підтримує у повному обсязі, просить їх задовольнити. В судовому засіданні представник відповідача за первісним позовом АТ КБ «Приватбанк» Пучкова Л.А. наголошувала, що у АТ КБ «Приватбанк» наявні відомості, що [PERSON] отримував карту № [NUMBER] та знімав з неї кошти, які вчасно не повернув, у зв`язку з чим станом на 18.11.2018 року у нього мається заборгованість у сумі 18604,47 грн., з яких: - 7985,45 грн. - заборгованість за тілом кредита; - 2936,19 грн. - нараховано відсотків за користування кредитом; - 6320,71 грн. - нараховано пені, а також штрафи відповідно до пункту 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг: - 500,00 грн. - штраф (фіксована частина); - 862,12 грн. - штраф (процентна складова). Також згідно з поясненнями представника АТ КБ «Приватбанк», які містяться в матеріалах справи, перевіркою було встановлено, що клієнт [PERSON] звертався із заявою про шахрайство в правоохоронні органи. 03.02.2018 року за заявою клієнта [PERSON] Білгород-Дністровським ВП ГУНП України в Одеській області було відкрито кримінальне провадження за №12018160240000335. 30.04.2018 року кримінальне провадження за №12018160240000335 було закрито згідно п.2, ч.1 ст.284 (відсутність в діяннях складу кримінального правопорушення) КПК України. Перевіркою в комплексах банку встановлено наступне: 11.09.2011 року у ПК Приват24 було зареєстровано аккаунт [NUMBER] з ID [NUMBER] на ім`я клієнта [PERSON] (ІПН [NUMBER] ). Аккаунт реєструвався автоматично (Користувач - Фізособа- автомат) при оформленні продуктів Банку, згідно з даними Анкети-заяви про приєднання до Умов і Правил надання банковських послуг у Приватбанку. 17.02.2018 року Аккаунт з ID [NUMBER] було заблоковано Адміністратором ПК Приват24, шляхом зміни діючого логіну ( [NUMBER] ) на фіктивний ( [NUMBER] ), у зв`язку зі зверненням клієнта. Інформація про операції у аккаунті з ID [NUMBER] , лог входів до аккаунту та лог операцій з користувачами за 27.12.2017 року - відсутня, в зв`язку із закінченням строків зберігання електронних журналів операцій. 19.07.2013 відділенням №1 у м. Білгород-Дністровський Южного ГРУ, згідно з договорами (реф. SAMDN51000098306550, реф. SAMDNFF000098306552) клієнту [PERSON] видано карту "Голд універсальна" № [NUMBER] з кредитним лімітом 8000,00 грн. та карту "Голд для виплат" № [NUMBER] за послугою "пакетні продажі при видачі цільових". Для отримання карти клієнт [PERSON] особисто звертався до відділення банку та особисто отримав карту . Заявок про розірвання договору (реф. SAMDN51000098306550), у ПК Банку не зафіксовано. Згідно виписки за картрахунком № [NUMBER] клієнта [PERSON] : 27.12.2017 року у період часу з 06:45:57 до 07:23:14 з карти списано грошові кошти в загальній сумі 7993,44 грн. (з урахуванням комісій банку), з описом транзакції - Перевод на свою карту через ІVR-меню (З КАРТИ [NUMBER] НА КАРТУ [NUMBER] , З КАРТИ [NUMBER] НА КАРТУ [NUMBER] ). Згідно виписки за картрахунком № [NUMBER] клієнта [PERSON] : 27.12.2017 року зафіксовано спробу збільшення кредитного ліміту карти, через ПК Приват24 та отримано відмову - Кредитний лимит: 0.00. Примечание: Установление кредитного лимита; 27.12.2017 року в період часу з 06:45:57 до 07:23:15 на карту двома платежами зараховані грошові кошти в загальній сумі 680,00грн. (з урахуванням комісії банку), з описом транзакції - Перевод со своей карти 1**77 через ІVR -меню (З КАРТИ [NUMBER] НА КАРТУ [NUMBER] ); 27.12.2017 року о 07:49:24 з карти списано грошові кошти в сумі 689,20 грн., через ПК Приват24, з описом транзакції - Перевод средств при расторжении договора на карту [NUMBER] (З КАРТИ [NUMBER] НА КАРТУ [NUMBER] ). 26.01.2016 року відділенням №1 у м. Білгород-Дністровський Южного ГРУ, згідно з договором (реф. SAMDNWFC00023356125) клієнту [PERSON] видано карту "Голд для виплат" № [NUMBER] . Для отримання карти клієнт [PERSON] особисто звертався до відділення банку та особисто отримав карту. Згідно виписки за картрахунком № [NUMBER] клієнта [PERSON] : 26.12.2017 року в період часу з 17:19:56 до 17:20:33 на карту двома платежами зараховані грошові кошти в загальній сумі 11700,00грн. з описом транзакцій - Безналичное пополнение, ВИКОНКОМ МІСЬКОЇ РАДИ; 27.12.2017 року- зафіксовано спробу збільшення кредитного ліміту карти, через ПК Приват24 та отримано відмову - Кредитний ліміт: 0.00. Примечание: Установление кредитного лимита; 27.12.2017 року о 04:51:02 на карту зараховано грошові кошти в сумі 7000,00грн. (з урахуванням комісії банку), з описом транзакції - Переказ зі своєї карти [NUMBER] через ІVR-меню (З КАРТИ [NUMBER] НА КАРТУ [NUMBER] ); 27.12.2017 року о 05:06:44 з карти списано грошові кошти в сумі 24503,68 грн., через ПС Приват24, з описом транзакцїї - Перевод средств при расторжении договора на карту [NUMBER] (З КАРТИ [NUMBER] НА КАРТУ [NUMBER] ); 27.12.2017 року о 04:59: 19 з карти списано грошові кошти в сумі 967,00 грн., через Інтернет-сайт МОВІ WALLET, з описом транзакції - МОВІ WALLET KYIV, UA Переказ з карти. 17.12.2017 року у ПК Приват24 в аккаунті [NUMBER] з ID [NUMBER] на ім`я клієнта [PERSON] (ІПН [NUMBER] ) (розділ УСІ ПОСЛУГИ - КАРТКИ-ЗАМОВИТИ КАРТУ), було замовлено інтернет-карту "РІWE UAH" № [NUMBER] (реф. SAMDNWFС00039728913) клієнту [PERSON] . Згідно виписки за картрахунком № [NUMBER] клієнта [PERSON] : 27.12.2017 року в період часу з 05:06:45 до 07:49:25 на карту зараховано грошові кошти в загальній сумі 5192,88 грн. через ПС Приват24, з описом транзакції - Перевод средств при расторжении договора з карти [NUMBER] на карту [NUMBER] , з карти [NUMBER] на карту [NUMBER] ). 27.12.2017 року в період часу з 05:10:57 до 07:53:19 з карти списано грошові кошти в загальній сумі 5176,90грн. (31 транзакція), з описом транзакцій: Перевод зі своєї карти на сайті TACHCARD KYIV UA (термінал [NUMBER] - процесінг «Альфабанку»). Перевод зі своєї карти MOBI PAY KYIV UA (термінал 30000208- процесінг «Таскомбанку»). Телеком послуги TACHCARD, на сайті TACHCARD KYIV UA (термінал 30000208 - процесінг Стороннього банку). Додатковою перевіркою встановлено, що операції з картрахунками: [NUMBER] та [NUMBER] клієнта [PERSON] , які проводилися на зовнішніх сайтах: TACHCARD KYIV UA TACHCARD KYIV UA МОВІ WALLET KYIV, UA- проводилися шляхом ручного введення номеру карти, строку дії пластику та CVV-2 коду картки. Платежі підтверджувалися 8-ми значними кодами ствердження платежів, в рамках підтримки технології БЕЗПЕЧНИХ ПЛАТЕЖІВ (3D-Secure) і на фінансовий номер телефону [NUMBER] клієнта [PERSON] банком було направлено СМС - повідомлення з ОТР-паролями підтвердження платежів. Що не дає можливості проведення позовної роботи банком до отримувачів переказів. Таким чином, станом на 27.12.2017 року збиток клієнта [PERSON] складає: по карті [NUMBER] - 18500,00грн. по карті [NUMBER] - 7993,00грн. Строки дії карток: Картка номер строк дії місяць/рік [NUMBER] віза інтернет- безстрокова Та як стверджує представник АТ КБ «Приватбанк», строк дії картки ніяк не пов`язаний із строком на який відкрито поточний рахунок. Поточний рахунок відкривається безстроково, а пластикова картка - це тільки ключ доступу до поточного рахунку, для використання коштів з поточного рахунку в платіжних терміналах, терміналах самообслуговування та банкоматах. Строк дії картки- строк придатності магнітної полоси на картці чи чіпа, зі сплином строку якого чіп чи полоса розмагнічуються та пошкоджуються, що призводить до труднощів при використанні. В поясненнях представника АТ КБ «Приватбанк» також зазначено, що користувач банківських послуг повинен контролювати рух коштів за своїм рахунком та повідомляти емітента про операції, які не виконувалися користувачем. До моменту повідомлення користувачем банку ризик збитків від здійснення операцій та відповідальність несе користувач, а з часу повідомлення користувачем банку ризик збитків від здійснення операцій за електронним платіжним засобом користувача несе банк. Також на адресу суду надійшло клопотання від представника відповідача за первісним позовом АТ КБ «Приватбанк» про розгляд справи за його відсутності через запроваджений карантин. Фактичні обставини встановлені судом, позиція суду та нормативно-правове обґрунтування У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, у відповідності із ч.2 ст.247 ЦПК. Судом встановлено та матеріалами справи підтверджується, що позивач за первісним позовом [PERSON] з метою отримання безготівкових грошових коштів (соціальних виплат) як Почесний громадянин міста Білгород-Дністровський, звернувся до ПАТ КБ «Приватбанк» із заявою про оформлення на його ім`я свого розрахункового рахунку (та дебетової картки). Представниками банку на ім`я [PERSON] був відкритий банківський рахунок та видана пластикова банківська картка № [NUMBER] (номер картки у позивача [PERSON] не зберігся, а сама картка буча вилучена Службою безпеки банку 28.12.2017 року). Разом із дебетовою (соціальною) карткою [PERSON] в рекламних цілях надали кредитну картку № [NUMBER] (номер картки у позивача [PERSON] не зберігся, а сама картка буча вилучена Службою безпеки банку 28.12.2017 року). На відмову позивача [PERSON] від кредитної картки співробітники банку йому пояснили, що це «політика банку» і без кредитної картки йому не видадуть дебетову картку. 28 грудня 2017 року [PERSON] звернувся до Білгород-Дністровського відділення ПАТ КБ «Приватбанк», співробітник якого повідомив йому, що грошові кошти у розмірі 18 505,68 гривень, що зберігались на картці № [NUMBER] відсутні. Крім того, співробітник банку повідомив позивачу [PERSON] , що на його ім`я було відкрито картковий рахунок № [NUMBER] , однак належних та допустимих доказів щодо відкриття даного банківського рахунку за заявою [PERSON] представником відповідача за первісним позовом АТ КБ «Приватбанк» суду надано не було. Представником АТ КБ «Приватбанк» не було також у повному обсязі виконано ухвалу Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 04.07.2018 року про витребування доказів. З матеріалів справи вбачається, що позивач за первісним позовом [PERSON] звернувся 27.02.2018 року до АТ КБ «Приватбанк» з заявою, в якій повідомив, що невідомі особи здійснили викрадення з його рахунків коштів у розмірі 18505,68 грн. та про те, що за його рахунком були проведені некоректні операції. Тому просив АТ КБ «Приватбанк» поновити баланс на картковому рахунку у розмірі 18505,68 грн. та сплатити пеню у розмірі 0,1 відсотка за кожний день, починаючи з 27 грудня 2017 року до моменту повного розрахунку, а також розірвати договори банківського обслуговування, відкриті на його ім`я. Однак позивач за первісним позовом [PERSON] отримав відповідь, копія якої міститься в матеріалах справи, що звернення лише розглянуто та прийнято до уваги. Виписка по картковим рахункам, надана позивачем за первісним позовом [PERSON] свідчить, що 27.12.2017 року було здійснено переказ коштів з: - Картки № [NUMBER] у розмірі 24 503,68 гривень (картка знаходилась у позивача [PERSON] , третім особам він її не надавав, на картці було 18 505, 68 гривень); з Картки № [NUMBER] у розмірі 689,20 гривень (картка знаходилась у позивача [PERSON] , третім особам він її не надавав, а кошти на ній були відсутні, строк дії картки до травня 2017 року (прострочена)). При цьому, згідно виписки переказ коштів з обох карток відбувався в зв`язку із розірванням договору. Після зарахування коштів, було здійснено кілька десятків платежів із призначенням «Переказ зі своєї картки» та «Телеком послуги: Tachkard». Відтак, з матеріалів справи вбачаться, що невідомі особи здійснили викрадення грошових коштів з картки позивача [PERSON] № [NUMBER] у розмірі 18 505,68 гривень, а також з картки № [NUMBER] у розмірі 7 993,00 гривні. В судовому засіданні судом було допитано у якості свідка позивача [PERSON] , який пояснив, що основна картка, видана АТ КБ «Приватбанк» на даний час заблокована, усі кошти з неї зняті. Кредитну картку банк оформив без його згоди, він не знав про її існування та коштів з неї не знімав. Після закінчення строку її дії банком було випущено нову картку без заяви [PERSON] та без його згоди. Після того, як невідомими особами було знято кошти з його рахунку він звернувся до правоохоронних органів та відомості про вказане кримінальне правопорушення було внесено до ЄРДР. Одночасно він повідомив банк про некоректні операції за його рахунком. Згідно з доданих роздруківок фотографій [PERSON] з картами банку вбачається, що ним було отримано карту АТ КБ «Приватбанк» 19.07.2013 року та 26.01.2016 року, дані про інші отримані картки первісним позивачем [PERSON] , представником відповідача за первісним позовом АТ КБ «Приватбанк» до суду надано не було. Згідно ч.1 та ч.2 ст.614 ЦК особа, яка порушила зобов`язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов`язання. Відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобов`язання. Відповідно до ч. 1 ст. 1066 ЦК України за договором банківського рахунка банк зобов`язується приймати і зараховувати на рахунок, відкритий клієнтові (володільцеві рахунка), грошові кошти, що йому надходять, виконувати розпорядження клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунка та проведення інших операцій за рахунком. Відповідно до ч. 3 ст. 1068 ЦК України банк зобов`язаний за розпорядженням клієнта видати або перерахувати з його рахунка грошові кошти в день надходження до банку відповідного розрахункового документа, якщо інший строк не передбачений договором банківського рахунка або законом. Відповідно до ч. 1 та ч.2 ст. 1071 ЦК України банк може списувати кошти з рахунка на підставі розпорядження клієнта. Грошові кошти можуть бути списані з рахунка клієнта без його розпорядження на підставі рішення суду, а також у випадках, встановлених законом, договором між банком і клієнтом або умовами обтяження, предметом якого є майнові права на грошові кошти, що знаходяться на банківському рахунку. Тобто тільки клієнт може ініціювати списання коштів, а банк в свою чергу зобов`язаний ідентифікувати його особу. Разом з тим, даних про те, що договором між позивачем та відповідачем передбачено одностороннє списання коштів судом не встановлено. Тому у випадку допущення працівником банку недбалості або несправності електронних платіжних систем, внаслідок чого незаконно списуються гроші з поточного рахунку клієнта, клієнт фінансової установи не повинен відповідати перед цією фінансовою установою за рахунок коштів, які зберігаються на його банківському рахунку в цій фінансовій установі. Разом з тим, відповідач за первісним позовом АТ КБ «Приватбанк» не надав суду доказів, що позивач за первісним позовом [PERSON] вчиняв розпорядження щодо списання/перерахунку коштів, та вчиняв будь-які інші дії, що могли б призвести до списання 27.12.2017 року грошових коштів з його рахунку на суму 7993,00 гривень. Відповідно до п.8 розділу VI Положення «Про порядок емісії електронних платіжних засобів і здійснення операцій з їх використанням» (затвердженого постановою Правління Національного банку України №705 від 05.11.2014 року) емітент у разі здійснення помилкового або неналежного переказу, якщо користувач невідкладно повідомив про платіжні операції, що ним не виконувалися, після виявлення помилки негайно відновлює залишок коштів на рахунку до того стану, у якому він був перед виконанням цієї операції. Користувач не несе відповідальності за здійснення платіжних операцій, якщо електронний платіжний засіб було використано без фізичного пред`явлення користувачем та/або електронної ідентифікації самого електронного платіжного засобу і його користувача, крім випадків, якщо доведено, що дії чи бездіяльність користувача призвели до втрати, незаконного використання ПІН або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції. Відповідно до ч. 3 ст. 1092 ЦК України якщо порушення банком правил розрахункових операцій спричинило помилковий переказ банком грошових коштів, банк несе відповідальність відповідно до цього Кодексу та закону. Отже, положення Цивільного Кодексу передбачає прямий обов`язок банку в разі виявлення незаконного списання коштів повернути їх на рахунок клієнта. У відповідності до п. 32.3.2 ст.32 Закону України "Про платіжні системи та переказ грошей в Україні" у разі переказу з рахунка платника без законних підстав, за ініціативою неналежного стягувана, з порушенням умов доручення платника на здійснення договірного списання або внаслідок інших помилок банку повернення платнику цієї суми здійснюється у встановленому законом судовому порядку. При цьому банк, що списав кошти з рахунка платника без законних підстав, має сплатити платнику пеню у розмірі процентної ставки, що встановлена цим банком по короткострокових кредитах, за кожний день починаючи від дня переказу до дня повернення суми переказу на рахунок платника, якщо інша відповідальність не передбачена договором. Згідно зі ст. 1213 ЦК України набувач зобов`язаний повернути потерпілому безпідставно набуте майно в натурі. У разі неможливості повернути в натурі потерпілому безпідставно набуте майно відшкодовується його вартість, яка визначається на момент розгляду судом справи про повернення майна. Отже позовні вимоги [PERSON] про стягнення з відповідача за первісним позовом АТ КБ «Приватбанк» безпідставно списаних коштів з карткового рахунку позивача за первісним позовом на суму 18 505,68 гривень підлягають задоволенню повністю. Щодо стягнення з відповідача за первісним позовом АТ КБ «Приватбанк» пені згідно наданого розрахунку, загальна сума якої складає 3182,98 грн. суд зазначає наступне. Згідно ч. 1 ст. 37 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» від 05.04.2001 року, у разі правомірності переказу еквайр має завершити переказ та відшкодувати отримувачу 0,1 відсотка суми платежу за кожний день такого призупинення, якщо більший розмір пені не обумовлений договором між ними. Отже, позовні вимоги [PERSON] в частині стягнення пені за прострочений період з 28.12.2017 року у сумі 3182,98 грн. з АТ КБ «Приватбанк» підлягають задоволенню у повному обсязі згідно наданого до суду розрахунку. Виходячи з того, що позовні вимоги про зобов`язання ПАТ КБ «Приватбанк» про скасування заборгованості за користування кредитними коштами та процентами, а також відновлення кредитного балансу банківської карти № [NUMBER] є похідними від зазначених вище, вони теж підлягають задоволенню. Щодо позовних вимог в частині розірвання договорів про банківське обслуговування будь-яких рахунків, що відкриті на ім`я [PERSON] суд зазначає наступне. Згідно ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Конституційний Суд України в п.3.2 Рішення від 10.11.2011року №15-рп/2011 у справі №1- 26/2011 зазначив, що регулювання договірних цивільних відносин здійснюється як самостійно їх сторонами, так і за участю держави відповідно до положень Цивільного кодексу України. Відповідно до ч. 1 ст.627 ЦК України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Положеннями статті 651 ЦК України передбачено, що зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору. У разі односторонньої відмови від договору у повному обсязі або частково, якщо право на таку відмову встановлено договором або законом, договір є відповідно розірваним або зміненим. Згідно частин 1,2 ст. 634 ЦК України, договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Договір приєднання може бути змінений або розірваний на вимогу сторони, яка приєдналася, якщо вона позбавляється прав, які звичайно мала, а також якщо договір виключає чи обмежує відповідальність другої сторони за порушення зобов`язання або містить інші умови, явно обтяжливі для сторони, яка приєдналася. Сторона, яка приєдналася, має довести, що вона, виходячи зі своїх інтересів, не прийняла б цих умов за наявності у неї можливості брати участь у визначенні умов договору. Оскільки позивачем за первісним позовом [PERSON] доведено належними та допустимими доказами, що встановлення кредитного ліміту на його картковий рахунок, неможливості відмови від кредитних карток, які були видані йому разом з карткою для отримання соціальних виплат суперечило його законним правам та інтересам та беручи до уваги ч.1 ст. 22 Закону України «Про захист прав споживачів», суд приходить до обґрунтованого висновку, що в цій частині позовні вимоги [PERSON] теж підлягають задоволенню. Щодо зустрічного позову АТ КБ «Приватбанк» про стягнення з [PERSON] заборгованості у сумі 18604,47 грн., яка станом на 18.11.2018 року складається з: - 7985,45 грн. - заборгованість за тілом кредита; - 2936,19 грн. - нараховано відсотків за користування кредитом; - 6320,71 грн. - нараховано пені; а також штрафи відповідно до пункту 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг: - 500,00 грн. - штраф (фіксована частина); -862,12 грн. - штраф (процентна складова), суд зазначає наступне. Згідно ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. З матеріалів справи вбачається, що між сторонами 10.09.2011 року був укладений договір №б/н шляхом підписання анкети-заяви №000706000024310187, згідно якого АТ КБ «Приватбанк» зобов`язувався надати [PERSON] кредит в розмірі 8000,00 грн. у формі встановлення кредитного ліміту на картковий рахунок. Вказаний кредитний договір був укладений в письмовій формі, що відповідає вимогам ч.1 ст.1055 ЦК України. Суд вважає, що матеріали справи не містять переконливих доказів отримання [PERSON] грошових коштів в якості кредиту, оскільки АТ КБ «Приватбанк» не надано жодного належного та допустимого доказу, який би містив відомості про таку обставину, а відповідач за зустрічним позовом [PERSON] заперечив цей факт. Також представником АТ КБ «Приватбанк» не було виконано ухвалу про витребування доказів у повному обсязі, що позбавляє суд перевірити достовірність доводів АТ КБ «Приватбанк». Також з розрахунку заборгованості, наданої представником АТ КБ «Приватбанк» вбачається, що 27.12.2017 року було знято кошти у розмірі 7993,14 грн. Як зазначив сам [PERSON] та це підтверджується наданими поясненнями представника АТ КБ «Приватбанк» операції щодо списання цих коштів були некоректними. В той же час в матеріалах цивільної справи відсутній витяг з ЄРДР, який би підтвердив, що [PERSON] звернувся до правоохоронних органів щодо вчинення протиправних дій з боку невідомих осіб відносно грошових коштів на його рахунку, до суду також не було надано інформацію про результати досудового розслідування за даним кримінальним правопорушенням та кінцевого рішення, прийнятого за результатами проведення досудового розслідування за даним кримінальним провадженням. Крім того, розрахунок заборгованості за договором №б/н від 10.09.2011 року, долучений до позовної заяви АТ КБ «Приватбанк» не завірений належним чином, оскільки не містить печатки банку та не може слугувати належним та допустимим доказом наявності заборгованості [PERSON] перед АТ КБ «Приватбанк». Відповідно до п. 2.4 Положення про порядок емісії спеціальних платіжних засобів і здійснення операцій з їх використанням, затвердженого Постановою НБУ 30 квітня 2010 року №223, зазначено, що договір укладається в письмовій формі. Умови договору мають бути викладені державною мовою. Емітент зобов`язаний під час видачі спеціального платіжного засобу надати клієнту договір, правила використання спеціального платіжного засобу і тарифи банку. Пунктом 2.5 зазначеного Положення визначено, що Емітент зобов`язаний забезпечити наявність у договорі таких умов, зокрема, тип спеціального платіжного засобу, види платіжних операцій, які клієнт має право здійснювати з використанням спеціального платіжного засобу, правила та максимальний строк їх виконання, порядок обслуговування рахунку (за дебетовою, дебетово-кредитною або кредитною схемою, порядок кредитування клієнта, тарифів банку на обслуговування операцій з використанням спеціального платіжного засобу на момент укладення договору та порядок повідомлення клієнта про їх зміну, ліміти та/або обмеження за операціями з використанням спеціального платіжного засобу, порядок забезпечення емітентом та клієнтом безпеки під час користування спеціальним платіжним засобом, відповідальність емітента та клієнта тощо. Крім того, згідно ч. 3 ст. 1056-1 ЦК України, фіксована процентна ставка є незмінною протягом усього строку кредитного договору. Встановлений договором розмір фіксованої процентної ставки не може бути збільшено кредитором в односторонньому порядку. Умова договору щодо права кредитора змінювати розмір фіксованої процентної ставки в односторонньому порядку є нікчемною. Частиною 4 ст. 1056-1 ЦК України встановлено, що у разі застосування змінюваної процентної ставки кредитор самостійно, з визначеною у кредитному договорі періодичністю, має право збільшувати та зобов`язаний зменшувати процентну ставку відповідно до умов і порядку, встановлених кредитним договором. Кредитодавець зобов`язаний письмово повідомити позичальника, поручителя та інших зобов`язаних за договором осіб про зміну процентної ставки не пізніше, як за 15 календарних днів до дати, з якої застосовуватиметься нова ставка. У кредитному договорі встановлюється порядок розрахунку змінюваної процентної ставки із застосуванням погодженого сторонами індексу. Порядок розрахунку змінюваної процентної ставки повинен дозволяти точно визначити розмір процентної ставки за кредитом на будь-який момент часу протягом строку дії кредитного договору. Кредитор не має права змінювати встановлений кредитним договором порядок розрахунку змінюваної процентної ставки без згоди позичальника. Частиною 6 ст. 1056-1 ЦК України визначено, що у разі застосування змінюваної процентної ставки у кредитному договорі повинен визначатися максимальний розмір збільшення процентної ставки. Враховуючи вищезазначене, суд вважає, що розрахунок заборгованості, наданий АТ КБ «Приватбанк» не може підтверджувати існування заборгованості у [PERSON] , так як він не є первинним обліковим бухгалтерським документом, не відповідає Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» та відповідно не може підтверджувати існування тих чи інших операцій. Копія Анкети-заяви, яка додана до позовної заяви АТ КБ «Приватбанк», не може підтверджувати існування боргу, так як вона є лише пропозицією укласти договір (оферту) в розумінні ЦК України і для укладення договору обов`язковим елементом процедури такого укладення є прийняття цієї пропозиції (акцепт), відсутність якої підтверджується доданими до позовної заяви документами, що свідчить про відсутність договору між сторонами. В зазначеній Анкеті-заяві відсутні будь-які умови які є істотними для кредитного зобов`язання, насамперед, в Анкеті-заяві відсутня умова про надання позивачем тієї чи іншої суми, відсутня умова про обов`язок повернення відповідачем цих коштів. Умови та Правила надання банківських послуг та витяг з тарифів обслуговування кредитних карт не можуть підтверджувати факт існування боргу, так як в цих документах немає жодного посилання на відповідача за зустрічним позовом [PERSON] , а також вони ним не підписані, що свідчить про те, що вони на нього не розповсюджуються. В постанові Верховного Суду України №6-16цс15 від 11 березня 2015 року, у справі №6-2320цс17 від 22 березня 2017 року, посилання на внутрішні документи банка (правила, положення і т.д.), які не були підписані позичальником як додаток до договору і які містять умови надання користування банківським кредитом, не мають юридичного значення та юридичних наслідків. Такі документи не є частиною договору і не можуть бути використані судами про визнання умов кредитного договору, зокрема порядку його повернення, оскільки не можливо ідентифікувати, чи саме з цими умовами та правилами погоджувався позичальник при отриманні банківської карти. Зважаючи на вказану правову позицію та обставини справи, суд не може прийняти посилання ПАТ КБ «ПриватБанк» на існування Умов та Правил надання банківських послуг та Тарифів банку (які не підписані позичальником), їх не можна вважати складовою частиною укладеного між сторонами кредитного договору. Інших доказів з цього приводу до суду представником АТ КБ «Приватбанк» надано не було. Таким чином, в ході розгляду справи, позивачем за зустрічним позовом ПАТ КБ ПриватБанк» не було доведено обґрунтованості його доводів з приводу умов та порядку здійснення нарахувань (відсотків, пені, штрафу) за вказаним кредитом, а доданий до позовної заяви АТ КБ «Приватбанк» розрахунок заборгованості суд вважає таким, що не ґрунтується на вимогах закону та фактичних обставинах спору. Наявними у справі належними і допустимими доказами не підтверджено достатній обсяг фактів та обставин, які б надали можливість суду самостійно розрахувати розмір заборгованості у спірних правовідносинах, а представник АТ КБ «Приватбанк» усунувся від виконання своїх процесуальних зобов`язань щодо явки до суду, подання переконливих доказів та доведення перед судом обґрунтованості позову. Таким чином, обставини, що покладені в основу зустрічного позову АТ КБ «Приватбанк» до [PERSON] не знайшли підтвердження під час розгляду справи. Суд вважає, що АТ КБ «Приватбанк» не доведено обставин, які б породжували правові наслідки у виді виникнення зобов`язань [PERSON] сплатити визначені позовом кошти, тому достатніх підстав для задоволення позовних вимог АТ КБ «Приватбанк» суд не вбачає. Статтею 11 ЦК України передбачені підстави виникнення цивільних прав та обов`язків. Згідно ч.1 ст.12 ЦК України особа здійснює свої цивільні права вільно, на власний розсуд. Відповідно до ч.2 ст.14 ЦК України особа не може бути примушена до дій, вчинення яких не є обов`язковим для неї. Згідно ч.1 ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Відповідно до ч.1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Згідно ч. 1 ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Відповідно до ч. 1 ст. 79 ЦПК України, достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Згідно ч. 1 ст. 80 ЦПК України, достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Як передбачено ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Відповідно до вимог ст.264 ЦПК України, під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; 5) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; 6) як розподілити між сторонами судові витрати; 7) чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення; 8) чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову. При цьому суд зазначає, що Європейський суд з прав людини зауважує на тому, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, №4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року). Висновки за результатами розгляду справи та розподіл судових витрат Враховуючи вищезазначене, суд приходить до обґрунтованого висновку, що позивачем за первісним позовом [PERSON] було доведено належними та допустими доказами, що він не звертався до АТ КБ «Приватбанк» з заявою про видачу картки № [NUMBER] , грошові кошти згідно встановленого кредитного ліміту у розмірі 8000,00 грн. не знімав, про некоректні операції за своїм рахунком одразу попередив АТ КБ «Приватбанк» та правоохоронні органи, тому позовні вимоги за первісним позовом підлягають задоволенню у повному обсязі. Одночасно суд зазначає, що судом не встановлено достатніх правових і фактичних підстав для покладення на відповідача за зустрічним позовом [PERSON] в судовому порядку обов`язку сплати передбачених позовом коштів, оскільки позовні вимоги АТ КБ «Приватбанк» не доведені належними і допустимими доказами, тому позовні вимоги АТ КБ «Приватбанк» про стягнення з [PERSON] грошових коштів у сумі 18604,47 грн. не підлягають задоволенню через недоведеність та безпідставність. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача. При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. Відповідно до ч. 3 ст. 22 Закону України «Про захист прав споживачів», споживачі звільняються від сплати судового збору за позовами, пов`язаними з порушенням їх прав. Оскільки, позивач за первісним позовом [PERSON] звільнений від сплати судового збору при подачі позову і його позовні вимоги задоволено в повному обсязі, тому суд вважає необхідним стягнути з відповідача за первісним позовом АТ КБ «Приватбанк» на користь держави судовий збір в сумі 704,80 гривень.

Outcome: approved