Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-15 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Стандарт» про стягнення заборгованості за договором оренди нежитлових приміщень. Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що між позивачем та ПАТ «КБ «СТАНДАРТ» було укладено договір оренди нежитлових приміщень від 19.12.2012 року, за умовами якого було передано передано в оренду нежитлові приміщення магазину промислових товарів, а саме : приміщення підвалу з №1-1 по №1-7, приміщення першого поверху з №1-8 по №1-12, 10-А, загальною площею 145,5 кв.м., які розташовані за адресою : м. Черкаси, вул.. Гоголя, 250. Відповідно до п.1.3 договору об»єкт оренди був наданий орендарю з метою здійснення банківської діяльності. Відповідно до п. 3.1договору строк оренди приміщення з 19.12.2012 р. по 30.11.2015 р. Відповідно до п. 4.2 договору сплата орендної плати здійснюється орендарем щомісячно не пізніше 10 числа поточного місяця шляхом безготівкового перерахування на рахунок орендодавця. Відповідно до п.8.3.2 договору може бути достроково розірваний за ініціативою орендаря з повідомленням орендодавця за 60 календарних днів до запланованої дати припинення договору. Станом на момент подання позовної заяви орендна плата за лютий, березень, квітень, травень і червень 2015 року відповідачем не сплачена в повному обсязі. В кінці травня 2015 р. позивач отримала від відповідача лист-повідомлення №10/04-548 від 10.04.2015 р. та зразок договору про розірвання договору оренди від 19.12.2012 р. щодо припинення договору оренди приміщення, яке повинно надсилатись орендарем за 60 днів до дня припинення. Дані документи були надіслані поштовим відправленням в конверті, на якому зазначено дату відправки 19.05.2015 р. Враховуючи п. 8.3.2 та п. 8.3.2.1 договору датою повідомлення про розірвання договору є 19.05.2015 р., а тому договір оренди вважається припинений 19.07.2015 року. Таким чином, заборгованість з лютого 2015 по липень 2015 р. становить 124000 грн. Оскільки відповідачем не сплачено орендну плату з 11.02.2015 р. по 19.07.2015 р. то позивач має право на відшкодування 13212 грн. інфляційні витрати, 739,37 грн. 3% річних, 14636,30 пеня. Просить стягнути з відповідача на її користь заборгованість за договором оренди 124000 грн., 13212 грн. інфляційні, 739,37 грн. 3% річних, 14636,30 грн. пені та судові витрати. Ухвалою суду від 12.10.2015 року до участі в справі в якості співвідповідача залучено Фонд гарантування вкладів фізичних осіб. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив їх задовольнити. Представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги позивача не визнала, просила в позові відмовити, в подальшому в судове засідання я не з»явилась, скерувала до суду заяву про розгляд справи у її відсутність. Представник Фонду гарантування вкладів фізичних осіб в судове засідання не з»явився, хоч належним чином повідомлений про час та місце слухання справи.. Заслухавши пояснення сторін, свідка, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Згідно ч.І ст. 759 ЦК України за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов'язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк. Судом встановлено, що 19.12.2012 року між позивачем та ПАТ «КБ «СТАНДАРТ» було укладено договір оренди нежитлових приміщень, які розташовані за адресою : м. Черкаси, вул.. Гоголя, 250. Відповідно до п.1.3 договору об»єкт оренди був наданий орендарю з метою здійснення банківської діяльності. Відповідно до п. 3.1договору, строк оренди приміщення з 19.12.2012 р. по 30.11.2015 р. Одним із обов'язків орендаря, за договором оренди, є своєчасне здійснення орендних платежів. Відповідно до п. 4.2 договору сплата орендної плати здійснюється орендарем щомісячно не пізніше 10 числа поточного місяця шляхом безготівкового перерахування на рахунок орендодавця. Відповідно до п.8.3.2 договір може бути достроково розірваний за ініціативою орендаря з повідомленням орендодавця за 60 календарних днів до запланованої дати припинення договору. Згідно ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до п. 1\~ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). За змістом ст. 610 ЦКУ порушення зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначеним змістом зобов'язань. Статтею 611 ЦК України встановлено, що у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки встановлені договором або законом. Як зазначив представник позивача, позивачка зі своє сторони всі умови договору виконала, а відповідач в свою чергу не виконав свої зобов»язання відповідно до договору оренди. Відповідно до листа №10/04-548 від 10.04.2015 р. ПАТ КБ «Стандарт» не заперечує факту наявності заборгованості по договору оренду, але в зв»язку з віднесенням банку до категорії неплатоспроможних гарантують оплату до 19.05.2015 р. У свою чергу ст.625 ЦК України передбачає, що боржник не звільняться від свого грошового зобов'язання при неможливості ним виконання грошового зобов'язання. Відповідно до ст.. 76 ЗУ «Про банки і банківську систему», національний банк України не пізніше дня, наступного за днем прийняття рішення про віднесення банку до категорії неплатоспроможних, повідомляє про це рішення Фонд гарантування вкладів фізичних осіб для вжиття ним заходів, передбачених\~Законом України\~"Про систему гарантування вкладів фізичних осіб". Відповідно до постанови Правління Національного банку України від 19.02.2015 № 116 "Про віднесення ПУБЛІЧНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА "КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК "СТАНДАРТ" до категорії неплатоспроможних", виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 19.02.2015 № 38 "Про запровадження тимчасової адміністрації у ПАТ КБ "СТАНДАРТ", згідно з яким з 20.02.2015 запроваджено тимчасову адміністрацію та призначено уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації у ПУБЛІЧНОМУ АКЦІОНЕРНОМУ ТОВАРИСТВІ "КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК "СТАНДАРТ". У звязку із віднесенням Національним банком України ПАТ «КБ Стандарт» до категорії неплатоспроможних і запровадження в ньому тимчасової адміністрації, банк здійснює свою діяльність з обмеженнями, визначеними Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб». Згідно з частиною пятою статті 36 вказаного Закону під час тимчасової адміністрації, зокрема, не здійснюється задоволення вимог вкладників та інших кредиторів банку (п.1), примусове стягнення коштів та майна банку, звернення стягнення на майно банку, накладення арешту на кошти та майно банку, нарахування відсотків за зобовязаннями перед кредиторами, нарахування неустойки (штрафів, пені), інших фінансових санкцій (п.п.2-5). Відповідно до п.п.2-5 ст.36 Закону поширюються обмеження в тому числі щодо заборони примусового стягнення коштів з банку, нарахування фінансових санкцій в період дії тимчасової адміністрації, отже обраний позивачем\~ спосіб захисту права порушує порядок здійснення тимчасової адміністрації та суперечить положенням Глави 16 Закону України «Про банки та банківську діяльність» та\~ Закону України «Про систему гарантування вкладників фізичних осіб». Суд також при цьому враховує, що відповідно до ч.5 ст.34 Закону «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» під час тимчасової адміністрації Фонд гарантування вкладів фізичних осіб в особі призначеної ним Уповноваженої особи має повне і виняткове право управляти банком відповідно до цього Закону, нормативно-правових актів Фонду та вживати дії, передбачені планом врегулювання. На час вирішення справи стосовно даного банку триває тимчасова адміністрація та функції керівника банку здійснює Уповноважена Фондом особа. Згідно з ст. 3 Закону «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» Фонд є юридичною особою публічного права, оскарження рішень, дій чи бездіяльності Фонду та його посадових осіб може здійснюватись виключно в порядку адміністративного судочинства. Оскільки Фонд гарантування вкладів фізичних осіб, його посадові особи, є особами публічного права, тому в порядку цивільного судочинства не можуть оскаржуватись дії(бездіяльність) Уповноваженої особа Фонду під час здійснення тимчасової адміністрації в ПАТ «КБ Стандарт», позивачем такі дії (бездіяльність) в порядку адміністративного судочинства не оскаржував. Крім того, ч.6 ст.49 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб»\~ Уповноважена особа Фонду не має права здійснювати задоволення вимог кредиторів до затвердження реєстру акцептованих вимог кредиторів. Згідно оголошення на офіційному сайті Фонду гарантування вкладів фізичних осіб 26.06.2015 року та опубліковано в газеті «Голос України» № 113 оголошено про початок процедури ліквідації банку. Статтею 49 Закону передбачено, що Уповноважена Фондом особа припиняє приймання вимог кредиторів після 30 днів з дня опублікування відомостей відповідно до ст. 45 Закону. Будь-які вимоги, що надійшли після закінчення строку, вважаються погашеними. 18.08.2015 р. [PERSON] звернулась до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації у ПАТ КБ «Стандарт» з заявою про надання інформації про включення її кредиторських вимог до реєстру вимог кредиторів ПАТ КБ «Стандарт» зазначені відповідно до претензії від 06.07.2015 р. Таким чином, оцінивши зібрані у справі докази, суд не знаходить підстав для задоволення позову так як введена процедура ліквідації, тому Закон «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб»\~ є спеціальним, всі інші закони України можуть застосовуватись до правовідносин з банком лише в тій частині, що не суперечить положенням спеціального закону, з приводу вирішення публічного спору про оскарження дій чи бездіяльності Уповноваженої особи Фонду на здійснення тимчасової адміністрації в ПАТ «КБ Стандарт», позивач вправі звернутись до суду порядку адміністративного судочинства.

Outcome: dismissed