Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-27 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до відповідача, в якому просить визнати за нею право власності на 1/5 ідеальну частину квартири № 71 в будинку № 78 на вулиці Самбірська в м. Дрогобичі Львівської області після смерті чоловіка [PERSON], який помер 27.05.2014р. В обґрунтування позову покликається на те, що 27.05.2014 р. помер її чоловік [PERSON], після чого відкрилася спадщина на належне йому на праві власності майно, зокрема на 1/5 ідеальну частину в спірній квартирі, яка належить на праві власності позивачці, чоловіку [PERSON], синам [PERSON], [PERSON] (після зміни прізвища ЛОМАК), [PERSON] Спадкоємцями після смерті чоловіка є спільні діти, які від прийняття спадщини відмовились в користь позивачки , тому позивачка є єдиним спадкоємцем по смерті чоловіка, яка прийняла спадщину. На звернення до нотаріуса про видачу свідоцтва про право на спадщину відмовлено по тій причин , що втрачений оригінал свідоцтва про право власності на квартиру, тому звертається до суду із вказаним позовом. Позивач в судовому засіданні позов підтримала з мотивів викладених у позові, просить такий задоволити.. Представник відповідача в судовому засіданні щодо задоволення позову поклалась на думку суду. Перевіривши матеріали справи, заслухавши пояснення сторін, оцінивши зібрані по справі докази, суд вважає, що позов є підставним та підлягає до задоволення, виходячи з наступних міркувань. З копії свідоцтва про шлюб 26.01.1973 року між [PERSON] та [PERSON] було зареєстровано шлюб. Після одруження [PERSON] прийняла прізвище чоловіка\~[PERSON] ( а/с 9). З свідоцтв про народження судом встановлено, що у подружжя [PERSON] народилося троє дітей : [PERSON], [PERSON], [PERSON] ( а/с 6-8). Матеріалами справи встановлено, що згідно Свідоцтва про право власності на квартиру від\~27.01.1998 року, виданого\~Дрогобицьким міським бюро з приватизації державного житлового фонду, квартира [ADDRESS]\~належить на праві спільної сумісної\~власності: [PERSON] та членам її сім'ї [PERSON] у [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON].\~Загальна площа квартири становить 60.5 кв.м. (а.с. 5). Відповідно до копії свідоцтва про смерть 1-СГ№007506 від 02.07.2002р. [PERSON] 27.05.2014 року помер (а/с 11). Після його смерті відкрилася спадщина, спадкоємцями якої є позивачка [PERSON] та діти: [PERSON], [PERSON] (свідоцтво про зміну прізвища а/с 10) , [PERSON] Останні від прийняття спадщини відмовились в користь позивачки, що стверджується письмовою заявою про відмову від прийняття спадщини (а/с 12). За таких обставин позивачка є єдиним спадкоємцем після смерті чоловіка. Матеріалами справи встановлено, що після смерті [PERSON] нотаріусом Сколівської державної нотаріальної контори заведено спадкову справу № 138/14 від 24.11.2014 року , що стверджується витягом про реєстрацію в Спадковому реєстрі, однак у видачі свідоцтва про право на спадщину відмовлено у зв»язку з відсутністю правовстановлюючого документу на спадкове майно (а.с. 13, 14). Відповідно до\~ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (ст. 1218 ЦК України). Відповідно до\~ст. 1223 ЦК України, право на спадкування мають особи, визнанні у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначенні у\~статтях 1261-1265 цього Кодексу. Відповідно до\~ст. 1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Таким чином, позивач\~[PERSON] є спадкоємцем за законом\~після смерті її чоловіка [PERSON] Відповідно до ч.1\~ст. 355 ЦК України, майно, яке є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності. Відповідно до ч. 1\~ст. 368 ЦК України, спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю. Також в\~ст. 1226 ЦК України\~зазначено, що частка у праві спільної сумісної власності спадкується на загальних підставах. Суб'єкт права спільної сумісної власності має право заповідати свою частку у праві спільної сумісної власності до її визначення та виділу в натурі. У разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду (ч. 2\~ст. 370 ЦК України). Відповідно ч.2\~ст. 372 ЦК України, у разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. За рішенням суду частка співвласника може бути збільшена або зменшена з урахуванням обставин, які мають істотне значення. Відповідно до п. 5\~постанови Пленуму Верховного суду України від 22.12.1995 року №20 "Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності", частка учасника спільної сумісної власності визначається при поділі майна, виділі частки з спільного майна, зверненні стягнення на майно учасника спільної власності за його боргами, відкритті після нього спадщини. При відсутності доказів про те, що участь когось з учасників спільної сумісної власності (крім сумісної власності подружжя) у надбанні майна була більшою або меншою - частки визначаються рівними. Відповідно до положень\~постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 "Про судову практику у справах про спадкування", у разі смерті співвласника частки кожного із співвласників у праві спільної власності є рівними, якщо інше не було встановлено договором між ними. Частка померлого співвласника не може бути змінена за рішенням суду. Суд, враховує положення вказаних вище норм законодавства про рівність часток, а також ту обставину, що ніяких домовленостей про розмір часток між співвласниками не було, жодних доказів щодо цього суду не надано, а також те, що частка померлого співвласника не може бути змінена за рішенням суду, а невизначення часток не дає можливості в повній мірі розпоряджатися своїм правом власності на вказане майно. Як роз'яснено в листі Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ № 24-753/0/4-13 від 16.05.2013 умовою для переходу в порядку спадкування права власності на об»єкти нерухомості, в тому числі житловий будинок, інші споруди, земельну ділянку є набуття спадкодавцем зазначеного права у встановленому законодавством України порядку. \~\~\~\~\~Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку, в тому числі й у випадку визначення судом за позовом спадкоємця додаткового строку для прийняття спадщини. Ст. 1268 ЦК України\~передбачено, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно (ч. 1\~ст. 1297 ЦК України). Згідно з ч. 1\~ст. 182 ЦК України право власності та інші речові права на нерухомі речі, обтяження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації. За змістом ч.ч. 1, 3\~Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень"\~державна реєстрація прав є обов'язковою. Інформація про права на нерухоме майно та їх обтяження підлягає внесенню до Державного реєстру прав. Права на нерухоме майно та їх обтяження, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього\~Закону, виникають з моменту такої реєстрації. Згідно\~ст. 50 Закону України "Про нотаріат"\~спір про право, оснований на вчиненій нотаріальній дії, розглядається судом у порядку позовного провадження. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Статтею 68 Закону України "Про нотаріат», пункту 4.15. глави 10 розділу II Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України визначено, що видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, проводиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів щодо належності цього майна спадкодавцеві. \~\~\~\~\~\~ Відповідно до роз'яснень, викладених у п. 23\~Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 року "Про практику розгляду судами України справ про спадкування", у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Ст. 8 Конституції України\~визначено, що норми\~Конституції України\~є нормами прямої дії; звернення до суду для захисту конституційних прав і свобод людини і громадянина безпосередньо на підставі\~Конституції України\~гарантується. Статтею 392 ЦК України\~визначено, що власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Відповідно до п. 1 ч. 2\~ст. 16 ЦК України, способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права, а тому у даному випадку існують підстави та необхідність для захисту прав позивача шляхом\~про визначення розміру часток співвласників у спільній сумісній власності та визнання права власності на частину квартири в порядку спадкування, оскільки іншим шляхом захистити цивільне право позивача неможливо. Тому, суд, оцінивши допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів, приходить до висновку, що позовні вимоги позивача\~ знайшли своє підтвердження в судовому засіданні, а тому позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved