Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-13 00:00:00

[PERSON] звернулася до Хмільницького міськрайонного суду Вінницької області з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу та стягнення аліментів. Позов мотивований тим, що 08.06.2012 року між позивачем та відповідачем було укладено шлюб, від якого вони мають доньку - [PERSON], [INFO], яка проживає разом із позивачем та знаходиться на її утриманні. Позивач зазначає, що спільне життя подружжя не склалося, спільно з відповідачем вони не проживають, шлюб існує лише формально, а подальше спільне життя і збереження шлюбу, на думку позивача, є неможливим. За таких обставин позивач просить шлюб розірвати, стягнути з відповідача аліменти на утримання доньки в розмірі 1/4 частки від його заробітку, але не менше ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня пред'явлення позову до суду до досягнення донькою повноліття, допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць, а також стягнути з відповідача на її користь судові витрати, а саме 704.80 грн. судового збору та 5000 грн. за надання правничої допомоги. Ухвалою суду від 21.11.2018 року у даній справі відкрито загальне позовне провадження та призначено підготовче судове засідання. Відповідачу визначено п'ятнадцятиденний строк з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі для подання відзиву на позовну заяву. Ухвалою суду від 07.12.2019 року задоволено клопотання відповідача та надано сторонам строк на примирення терміном 1 місяць. Провадження у справі зупинено до закінчення строку для примирення визначеного судом. Ухвалою суду від 09.01.2019 року провадження у справі відновлено. Позивач та її представник - адвокат Касинюк Ю.І. у підготовче судове засідання не з'явилися, позивач надала заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить задоволити позов. Після розірвання шлюбу просить змінити їй прізвище на дошлюбне - "[PERSON]". Відповідач у підготовче судове засідання не з'явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги визнає в повному обсязі, проти задоволення позову не заперечує. Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов наступного висновку. Свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] (а.с. 5) підтверджено, що [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб 08.06.2012 року, про що в Книзі реєстрації шлюбів зроблено відповідний актовий запис за № 47. Прізвища подружжя після реєстрації шлюбу: [PERSON]. Свідоцтвом про народження серії [NUMBER] (копія на а.с. 7) підтверджено, що [PERSON] є батьком, а [PERSON] матір'ю [PERSON], [INFO] Відповідно до ч. 2 ст. 104 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Згідно із ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст. 110 СК України. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення (ч. 2 ст. 112 СК України). Враховуючи викладене, а також те, що вжиті судом заходи щодо примирення подружжя виявилися безрезультатними, суд приходить до висновку, що шлюб підлягає розірванню, оскільки подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу не можливе, так як це буде суперечити інтересам позивача. Відповідно до ст. ст. 180, 181 ч. 3, 183 ч. 1 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Згідно із ч. 2 ст. 182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Статтею 7 Закону України "Про Державний бюджет України на 2019 рік" установлено у 2018 році прожитковий мінімум на дітей віком до 6 років: з 1 січня 2019 року - 1626 гривень, з 1 липня - 1699 гривень, з 1 грудня - 1779 гривень. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Як встановлено судом, відповідач є батьком [PERSON], [INFO], пред'явлений позов визнає, а тому наявні підстави для задоволення позову. При цьому, суд враховує обставини, визначені в ст. 182 СК України. Щодо розподілу судових витрат, пов'язаних з оплатою витрат на правничу допомогу, суд враховує наступне. Згідно із п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України до витрат, пов'язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. За положеннями Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об'єднання) зобов'язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов'язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору. Закон України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" визначає, що видами правової допомоги - є надання правової інформації, консультацій і роз'яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складання заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення. За змістом положень статті 29 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" дія договору про надання правової допомоги припиняється його належним виконанням. Згідно із ч.ч. 1, 2 ст. 30 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час. Склад та розмір витрат, пов'язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг тощо), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов'язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку. Витрати на правову допомогу мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. Якщо стороною буде документально доведено, що нею понесено витрати на правову допомогу, а саме: надано договір на правову допомогу, акт приймання-передачі наданих послуг, доказ про оплату таких послуг, розрахунок таких витрат, то у суду відсутні підстави для відмови у стягненні цих витрат стороні, на користь якої ухвалено судове рішення. На підтвердження витрат на правничу допомогу, позивач та її представник - адвокат Касинюк Ю.І. надали суду ордер серії ВН № 030931 від 31.10.2018 року, свідоцтво про право на зайняття адвокатською діяльністю серії ВН № 000060 від 20.01.2016 року, договір про надання правничої допомоги від 31.10.2018 року, акт виконаних робіт № ЦС-3005/18 від 06.12.2018 року, а також розрахункову квитанцію від 01.12.2018 року. При цьому, а ні позивачем, а ні її представником - адвокатом Касинюком Ю.І., не надано суду розрахунку витрат на професійну правничу допомогу. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що доводи позивача та її представника - адвоката Касинюка Ю.І. щодо розміру витрат на правничу допомогу не підтверджені належними та допустимими доказами, а тому в задоволенні вимог про відшкодування таких витрат слід відмовити. Судові витрати по оплаті судового збору підлягають розподілу відповідно до ст. 141 ЦПК України. На підставі п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України рішення суду слід допустити до негайного виконання в межах суми аліментних платежів за один місяць. На підставі ст. ст. 110, 112-115, 181, 182, 183 СК України,

Outcome: approved