Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-28 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся в Царичанський районний суд Дніпропетровської області з позовом до Царичанської селищної ради Царичанського району Дніпропетровської області, в якому просить: 1.Визнати за [PERSON], як спадкоємцем за заповітом після померлого 21 вересня 2016 року [PERSON], право власності на: - житловий будинок з усіма господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: вул. Приорільська, 20 с.Турове Царичанського району Дніпропетровської області; -земельну ділянку для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, що розташована по вул.Приорільська, 20 с.Турове Царичанського району Дніпропетровської області, площею 0,2500 га, кадастровий номер 1225655100:08:007:0025, та яка належала померлому [PERSON] на підставі Державного акта на право власності на земельну ділянку серії ЯЗ №318519, виданого Царичанським районним відділом земельних ресурсів 18.02.2009 року на підставі рішення Царичанської селищної ради від 10.11.2008 року №707-31/V; -земельну ділянку для ведення особистого селянського господарства, що розташована по вул. Приорільська, 20 с.Турове Царичанського району Дніпропетровської області, площею 0,8000 га, кадастровий номер 1225655100:08:007:0026, та яка належала померлому [PERSON] на підставі Державного акта на право власності на земельну ділянку серії ЯЗ №318518, виданого Царичанським районним відділом земельних ресурсів 18.02.2009 року на підставі рішення Царичанської селищної ради від 10.11.2008 року №707-31/V. На обґрунтування своїх вимог у позовній заяві [PERSON] вказав, що 21 вересня 2016 року помер [PERSON], після смерті якого відкрилась спадщина на вищевказане спадкове майно. За життя [PERSON] склав заповіт, за яким все своє майно заповів йому. Зазначає, що у встановлені строки він прийняв спадщину, подавши до приватного нотаріуса Царичанського районного нотаріального округу [PERSON] заяву про прийняття спадщини. В листопаді 2017 року він звернувся до приватного нотаріуса [PERSON] із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом. Проте, постановою нотаріуса від 17.11.2017 року у видачі свідоцтва йому було відмовлено з наступних причин. По-перше, різниця написання адреси нерухомості, а саме в Державних актах на землю невірно зазначено назву населеного пункту "Турово" замість "Турове". По-друге у свідоцтві про право власності і в технічному паспорті на житловий будинок є розбіжності в зазначенні площі житлового будинку, а саме помилково вказано загальну площу 22,8 кв.м., житлову 16,8 кв.м., в той час як вірно загальна площа 50,2 кв.м., а житлова 22,8 кв.м. Вказана помилка в свідоцтві про право власності в загальній та житловій площах будинку була допущена при реєстрації права власності вказаного житлового будинку. Те, що була допущена саме технічна помилка підтверджує довідкою КП "Царичанське БТІ" ДОР від 13.10.2017 року №438. Проте, коли він звернувся із заявою до державного реєстратора про внесення змін в реєстрі нерухомого майна, йому в цьому було відмовлено. Вважає, що так само і в Державних актах сталася суто технічна помилка з написанням назви населеного пункту. Стверджує, що інших спадкоємців після смерті [PERSON] ні за заповітом, ні за законом не має. У зв'язку з відмовою нотаріуса в оформленні йому права на спадщину він вимушений звернутися до суду з даним позовом. У підготовче засідання позивач [PERSON] не з'явився. Надав суду заяву про розгляд справи без його участі, заявлені позовні вимоги підтримує та просить задовольнити їх у повному обсязі. Представник відповідача в підготовче засідання не з'явився. Надіслав на адресу суду заяву про розгляд справи без його участі, позов визнає в повному обсязі. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що заявлені позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню у повному обсязі з наступних підстав. Згідно ч.1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч.1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Частиною першою ст. 5 ЦПК України передбачено, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (ч.1 ст. 81 ЦПК України). Обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обгрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників (ч.1 ст. 82 ЦПК України). У відповідності до ч.1 ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Згідно ст. 206 ч.1 ЦПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд (ст. 206 ч.4 ЦПК України). Статтею 392 ЦК України\~встановлено, що власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється, або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до \~ст. 1217 ЦК України\~спадкування здійснюється за заповітом або за законом,\~ст. 1218 ЦК України - до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно приписів ст.1233 ЦК України заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Суд, перевіривши справу, з`ясувавши правові позиції сторін, перевіривши відповідність визнання позову відповідачем вимогам закону за відсутності загрози порушенню прав, свобод чи інтересів інших осіб, вважає можливим та необхідним прийняти визнання відповідачем позову, оскільки це не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, так як позивач є єдиним спадкоємцем за заповітом після померлого 21 вересня 2016 року [PERSON]; інших осіб, які б мали право на обов'язкову частку в спадковому майні, не має; інші особи на це майно з дня смерті спадкодавця своїх претензій не заявляли. Обставини, викладені в позовній заяві, визнані відповідачем та знайшли своє підтвердження в ході судового розгляду. Із встановлених обставин випливає, що між сторонами існують правові відносини щодо набуття права власності на майно в порядку спадкування за заповітом, до яких повинні бути застосовані ст. ст. 328, 1216, 1218, 1233 Цивільного кодексу України. За викладених обставин, суд приходить до висновку про те, що маються законні підстави для винесення судового рішення про задоволення позовних вимог у повному обсязі. На підставі викладеного,

Outcome: approved