Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-26 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовною заявою про стягнення доплати страхового відшкодування з ПАТ "Українська Охоронно - Страхова Компанія". В обґрунтування своїх позовних вимог позивач посилається на те, що 21 грудня 2013 року о 10 годині 40 хвилин у м. Дніпропетровську в районі е/о № 36 по вул. Космічна сталася ДТП за участю транспортного засобу "ЗАЗ" державний номер [NUMBER], під керуванням водія [PERSON] та автомобіля [NUMBER], під керуванням [PERSON] в результаті ДТП було пошкоджено транспортний засіб "ГАЗ" державний номер [NUMBER], що належить на праві власності позивачу. Постановою Амур - Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 22 січня 2013 винним у скоєнні ДТП було визнано [PERSON] Цивільно правова відповідальність водія транспортного засобу "ЗАЗ" державний номер [NUMBER] було застраховано в ПРАТ "Українська Охоронно - Страхова Компанія", згідно поліса АС / 5515017, строк дії якого з 22 червня 2013 року по 21 червня 2014 року. 31 грудня 2013 року за участю винуватця ДТП - [PERSON] в присутності представника відповідача незалежним судовим експертом Цаберябим В.М. було проведено огляд пошкодженого транспортного засобу "ГАЗ" державний номер [NUMBER]. Висновком судового експерта Цаберябого В.М. № 003/14 від 05 січня 2014 року вартість матеріального збитку завданого [PERSON] як власнику транспортного засобу "ГАЗ " державний номер [NUMBER] становить 30 776,39 грн. Відповідно до акта виконаних робіт ПП "[PERSON]". № 066 від 12 лютого 2014 року вартість відновлювального ремонту становить 35 128,80 грн. оплата вартості відновлювального ремонту позивачем була сплачена в повному обсязі, що підтверджується квитанціями до прибуткового ордеру № 2 від 05 лютого 2014 року, № 4 від 07 лютого 2014 року, № 5 від 10 лютого 2014 року № 8 від 12 лютого 2014 року. 30 січня 2014 року позивач направив відповідачу заяву на отримання страхового відшкодування, яку останні отримали 03 лютого 2014 року, тобто кінцевий термін виплати страхового відшкодування 03 травня 2014 року. 20 травня 2014 року відповідач сплатив [PERSON] страхове відшкодування у розмірі 7 107,25 грн., що підтверджується випискою із банківського рахунку від 27 травня 2014 року. Оскільки сума відповідачем визначна значно меншою чим спричинена матеріальна шкода позивач просить суд достягнути з відповідача страхове відшкодування в розмірі 22 669,14 грн. Окрім того відповідачем було прострочено виплату страхового відшкодування, тому позивач просить суд стягнути з відповідача пеню, за період з 03 травня 2014 року по 06 червня 2014 рік в розмірі 6640,70 грн. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримала в повному обсязі просила їх задовольнити. Представник відповідача в судовому засіданні заперечував проти задоволенні позовних вимог пославшись на їх безпідставність та не обґрунтованість. Вислухавши думку сторін, допитавши експерта, оцінивши надані і добуті докази, перевіривши матеріали справи, суд вважає позовні вимоги обґрунтованими і підлягаючими задоволенню. Згідно ст. 3 ЦПК Україникожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Згідно ст. 10 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставі своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч. 2 ст. 124 Конституції Україниюрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі. В судовому засіданні встановлено, що 21 грудня 2013 року о 10 годині 40 хвилин у м. Дніпропетровську в районі е/о № 36 по вул. Космічна сталася ДТП за участю транспортного засобу "ЗАЗ" державний номер [NUMBER], під керуванням водія [PERSON] та автомобіля [NUMBER], під керуванням [PERSON] в результаті ДТП було пошкоджено транспортний засіб "ГАЗ" державний номер [NUMBER], що належить на праві власності позивачу. Постановою Амур - Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 22 січня 2013 винним у скоєнні ДТП було визнано [PERSON] /а.с. 8/ Згідно ст. 61 ЦПК Україниобставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Обставини, визнані судом загальновідомими, не потребують доказування. Обставини, встановлені судовим рішення у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Вирок у кримінальній справі, що набрав законної сили, або постанова суду в справі про адміністратвине правопорушення обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Таким чином, постановою Амур - Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 22 січня 2013 року [PERSON] на своєму автомобілі адміністративного правопорушення відносно позивача, факт завдання діями вказаної особи шкоди позивачу, а також наявність причинно-слідчого зв'язку між винними діями [PERSON] та зазначеними наслідками у вигляді шкоди позивачу і відповідно винність цієї третьої особи в завданні шкоди, ця вина встановлена і доведена. Постанова Амур - Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 22 січня 2013 року відносно [PERSON] набрала законної сили, а тому є достатньо підстав для звільнення позивача від доказування даного позову в частині питань чи мали місце винні дії третьої особи на своєму автомобілі, а саме дії, що містять в собі склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУПАПП, факт завдання ушкоджень позивачу, наявність причинно-слідчого зв'язку між винними діями, пов'язаними з порушенням вимог Правил дорожнього рухуУкраїни, третьою особою і завданням шкоди позивачу. Вказаними протиправними діями позивачу було завдано матеріальної шкоди. Стаття 15 ЦК Українипередбачає право на захист цивільних прав та інтересів: " 1. Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання…". Стаття 16 ЦК Українипередбачає, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. В судовому засіданні встановлено, що винними діями [PERSON] на вказаному автомобілі позивачу було завдано матеріальної шкоди. Матеріальна шкода полягає в значних витратах на ремонтно-відновлювальні роботи свого пошкодженого винними діями вказаної особи автомобіля. Відповідно до ст. 1166 ЦК Українимайнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно з ст. 1187 ЦК Україниджерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов'язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, ..., що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.... Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого. Відповідно до ч. 1 ст. 1195 ЦК Українифізична або юридична особа, яка завдала шкоди каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я фізичній особі, зобов'язана відшкодувати потерпілому ... додаткові витрати, викликані необхідністю посиленого харчування, санаторно-курортного лікування, придбання ліків, протезування, стороннього догляду тощо. Відповідно до вимог ст. 22 ЦК Україниособа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі. Таким чином неправомірними діями саме цієї особи ([PERSON]О.), пов'язаними з використанням джерела підвищеної небезпеки (транспортного засобу) позивачу було завдано майнової шкоди та прямих збитків, які знаходяться в безпосередньому причинно-слідчому зв'язку зі вказаними діями третьої особи і підлягають повному відшкодуванню за рахунок винної особи. На час вказаної дорожньо-транспортної пригоди [PERSON] мав страховий поліс ПАТ "Українська охоронно - страхова компанія" № АС/5515017 від 21 червня 2013 року про обов*язкове страхування цивільно-правової відповідальності за шкоду, заподіяну життю, здоров*ю, майну третіх осіб під час експлуатації наземного транспортного засобу, термін дії полісу: з 22 червня 2013 року по 21 червня 2014 року /а.с. 56/ . Висновком судового експерта Цаберябого В.М. № 003/14 від 05 січня 2014 року вартість матеріального збитку завданого [PERSON] як власнику транспортного засобу "ГАЗ " державний номер [NUMBER] становить 30 776,39 грн /а.с.12-23/. Стаття 6 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", страховим випадком є подія, внаслідок якої заподіяна шкода третім особам під час дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася за участю забезпеченого транспортного засобу і внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована за договором. 23 грудня 2013 року позивач відразу повідомили відповідача про ДТП /а.с. 57/ 31 грудня 2013 року за участю винуватця ДТП - [PERSON] в присутності представника відповідача незалежним судовим експертом Цаберябим В.М. було проведено огляд пошкодженого транспортного засобу "ГАЗ" державний номер [NUMBER]. Відповідно до акта виконаних робіт ПП "[PERSON]". № 066 від 12 лютого 2014 року вартість відновлювального ремонту становить 35 128,80 грн. оплата вартості відновлювального ремонту позивачем була сплачена в повному обсязі, що підтверджується квитанціями до прибуткового ордеру № 2 від 05 лютого 2014 року, № 4 від 07 лютого 2014 року, № 5 від 10 лютого 2014 року № 8 від 12 лютого 2014 року /а.с. 27/. 30 січня 2014 року позивач направив відповідачу заяву на отримання страхового відшкодування, яку останні отримали 03 лютого 2014 року, тобто кінцевий термін виплати страхового відшкодування 03 травня 2014 року. 24 лютого 2014 року на замовленням відповідача було надано звід № 077/14 згідно якого вартість майнової шкоди, заподіяної власнику транспортного засобу ГАЗ 33023 складає 8 142,96 грн./а.с. 61-82/. 20 травня 2014 року відповідач сплатив [PERSON] страхове відшкодування у розмірі 7 107,25 грн., що підтверджується випискою із банківського рахунку від 27 травня 2014 року /а.с. 88/. 30 вересня 2014 року ухвалою суду по справі було призначено судову авто товарознавчу експертизу, однак в зв*язку з тим, транспортний засіб на момент проведення експертизи було відремонтовано встановити вартість майнової шкоди заподіяної власнику транспортного засобу ГАЗ 33023 не має можливим. В судовому засіданні судовий експерт Цаберябий В.М. підтвердив даний ним висновок експертного дослідження № 003/14 від 05 січня 2014 року Відповідно п. 22.1 ст. 22 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті ДТП життю, здоров*ю, майну третьої особи. Згідно ст. 29 Закону України, у зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки. Відповідно п. 4 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01 березня 2013 року № 4 "Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки" встановлено, що розглядаючи позови про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, суди повинні мати на увазі, що відповідно до статей 1166, 1187 ЦК шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала. Обов'язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини. Згідно Полісу №АС/5515017 та ст. 9 Закону України про обов'язкове страхування, обов'язковий ліміт відповідальності страховика за шкоду, заподіяну майну потерпілих, становить 50 000 грн. на одного потерпілого, та визначено суму франшизи в розмірі 1 000,00 грн. Отже, враховуючи що згідно висновку судового експерта Цаберябого В.М. № 003/14 від 05 січня 2014 року вартість матеріального збитку становить 3 776,39 грн. - 1 000 грн. франшиза - 7 107,25 грн. виплачене страхове відшкодування = 22 669,14 грн. доплата страхового відшкодування. Стосовно позовних вимог про стягнення з відповідача пені за прострочення виплат по страховому відшкодуванню за страховою подією у розмірі подвійної облікової ставки НБУ суд також вважає обґрунтованими та такими що підлягають задоволенню з наступних підстав. Стаття 36 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" передбачає відповідальність страховика, якою визначено, що за кожен день прострочення виплати страхового відшкодування (регламентної виплати) з вини страховика (МТСБУ) особі, яка має право на отримання такого відшкодування, сплачується пеня з розрахунку подвійної облікової ставки Національного банку України, яка діє протягом періоду, за який нараховується пеня Враховуючи те, що [PERSON] 08 січня 2014 року надала заяву про настання страхового випадку, яка була отримана відповідачем, 03 лютого 2014 року, що підтверджується поштовим повідомленням / а.с. 10-11/. Після спливу 90 денного строку, відведеного законодавством на здійснення оплати по страховому відшкодуванню, [PERSON] лише 20 травня 2014 року отримала страхове відшкодування, Отже з 05 травня 2014 року рахується прострочення виплати страховика за формулою СБ (сума страхового відшкодування) х П (простроченні дні) х (13%, 19%, 25%, 28%, 39% (подвійна облікова ставка НБУ)) / 100 /365 (дні в році) = СП (сума пені). За період з 03 по 20 травня 2014 року пеня на суму обов'язкового ліміту 29 776,39 - становить 263,50 грн., а з 20 травня по 06 червня 2014 року на суму 22 669,14 грн. сума страхового відшкодування - становить 401,20 грн. Згiдно ст. 60 ЦПК Україникожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на якi вона посилається як на пiдставу своїх вимог i заперечень. Частиною 3 вказаної статтi передбачено, що доказуванню пiдлягають обставини, якi мають значення для ухвалення рiшення у справi i щодо яких у сторін та iнших осiб, якi беруть участь у справi, виникає спiр. Відповідно до ст. 212 ЦПК Українисуд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємозв'язок доказів у їх сукупності. Всебічне дослідження усіх обставин справи та письмових доказів, з урахуванням допустимості доказів та узгодженістю і несуперечністю між собою дають об'єктивні підстави вважати, що позов підлягає задоволенню повністю. Вiдповiдно до ч. 4 ст. 60 ЦПК Українидоказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Позивач заперечує будь-якi домовленості i зобов'язання стосовно вказаного вiдповiдача відносно завданої шкоди, предмета спору, а вiдповiдач не довів незаконність дій позивача. Твердження вiдповiдача про наявнiсть будь-яких iнших зобов'язань стосовно позовних вимог - є припущенням. Таким чином суд вважає, що позовні вимоги про відшкодування завданих збитків, матеріальної шкоди та витрат знайшли своє об'єктивне підтвердження в ході судового засідання і підлягають задоволенню в повному обсязі. Судові витрати розподілити відповідно до ст.. 88 ЦПК України. На підставі викладеного,

Outcome: approved