Jurisdiction: civil
Date: 2021-08-03 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом, в якому просить визнати, в порядку спадкування після [PERSON] , яка померла [INFO] , право власності на: -земельну ділянку площею 2,3973 га, що розташована на території Ріпкинської селищної ради (Радульський старостинський округ), з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер 7424456400:08:001:0898; -земельну ділянку площею 1,1242 га, що розташована на території Ріпкнської селищної ради (Радульський старостинський округ), з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер 7424456400:08:001:0899. Позовні вимоги мотивовані тим, що позивач син померлої [PERSON] та спадкоємець за заповітом та за законом. Після смерті останньої позивач прийняв спадщину, та звернувся до державного нотаріуса Першої чернігівської державної нотаріальної контори, в.о. державного нотаріуса Ріпкинської районної державної нотаріальної контори Чернігівської області із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом та за законом на вищезазначені земельні ділянки у порядку спадкування, але йому було відмовлено. Причиною відмови стало те, що державний акт на право приватної власності на землю серії IV-ЧН №010921 містить невідповідність, а саме: в акті зазначено, що загальна площа земельних ділянок, які передаються у власність, складає 2,4 га, в той же час, в розділах «План зовнішніх меж земельної ділянки» та «Кількісна характеристика земель, переданих у приватну власність» даного акта зазначені дві земельні ділянки загальною площею 3,52 га (одна ділянка площею 2,4 га та одна ділянка площею 1,12 га). Відповідно до Протоколу про розподіл земельних ділянок між власниками земельних часток (паїв) по КСП "Дніпро" всім власникам сертифікатів передавалися у власність по дві земельні ділянки (рілля та кормові угіддя). Також, в даному протоколі зазначено, що [PERSON] було виділено в натурі дві земельні ділянки (рілля та кормові угіддя) ще до складання протоколу. Таким чином, у власності [PERSON] перебувало дві земельні ділянки, що відповідає даним, зазначеним у розділах "План зовнішніх меж земельної ділянки" та "Кількісна характеристика земель, переданих у приватну власність" державного акта на право приватної власності на землю серії IV-ЧН №010921, виданого на ім`я [PERSON] . Причиною того, що у державному акті на право приатної власності на землю зазначено, що у власність передається земельна ділянка площею 2,4 га, а не 3,52 га, є виключно помилка, допущена посадовими особами Радульської селищної ради при заповненні державного акта на право приватної власності на землю, адже у власність [PERSON] було передано дві земельні ділянки, а не одна. Факт належності [PERSON] земельних ділянок площею 2,3973 га та 1,1242 га, зазначених у державному акті на право приватної власності на землю серії IV-ЧН №010921, підтверджується витягами з Державного земельного кадастру від 05.05.2021 №НВ-3512726212021 та №НВ-3512726252021 щодо реєстрації зазначених земельних ділянок на підставі даного акта. Таким чином, вказаний вище державний акт посвідував належність [PERSON] на праві приватної власності земельних ділянок площею 2,3973 га та 1,1242 га в межах згідно з планом на території Ріпкинської селищної ради (Радульський старостинський округ) для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Оскільки чинним законодавством не передбачено можливості отримання дубліката державного акта на право власності на земельну ділянку взамін виданого з помилкою, позивач не може реалізувати своє право на спадкування в позасудовому порядку і вимушений звернутися з позовом до суду. У підготовче засідання позивач та його представник не з`явилися, надіславши до суду заяви, в яких просили справу розглядати у їх відсутність, позовні вимоги підтримують та просять їх задовольнити. Представник відповідача у підготовче засідання не з`явився, надіславши до суду клопотання, в якому просив справу розглядати у його відсутність, визнав заявлені вимоги та стосовно їх задоволення поклався на розсуд суду. У відповідності до ч.2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши позовну заяву та додані до неї письмові докази, суд вважає за можливе прийняти визнання позову відповідачем, оскільки таке визнання не суперечить закону, не порушує права, свободи та інтереси інших осіб. У відповідності до ч. 4 ст. 206 ЦПК України та п. 24 Постанови Пленуму Верховного суду України від 12.06.2009 року № 2 "Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції", у разі визнання відповідачем позову, суд, за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з`ясування і дослідження обставин справи. Відповідно до\~ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема в порядку спадкування. Згідно до\~ст.ст.1216, 1218 ЦК України\~спадкування є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).\~До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Таким чином, суд доходить висновку, що позовні вимоги необхідно задовольнити в повному обсязі.

Outcome: approved