Jurisdiction: civil
Date: 2020-06-01 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, зазначивши, що 10.10.2017 року о 13-00 год. по вул.Парижської Комуни, 5 у м. Коростені відповідач керуючи автомобілем марки "ГАЗ" д/н [NUMBER] , здійснюючи поворот ліворуч не дотримався безпечного інтервалу, здійснив зіткнення з автомобілем марки "ВАЗ 2104" д/н [NUMBER] , внаслідок чого транспортні засоби отримали механічні пошкодження. [PERSON] у зв`язку з порушенням ПДР України був притягнутий до адміністративної відповідальності за ст.124 КУпАП. Своїми діями відповідач завдав йому матеріальної шкоди, яка полягає в пошкодженні автомобіля, вартість відновлювального ремонту якого становить 21936,12 грн., яку він просить стягнути з відповідача на його користь. З приводу відшкодування завданих збитків звертався до Моторно (транспортного) страхового бюро України, однак отримав відмову у виплаті страхового відшкодування у зв`язку з тим, що особа страхувальника та учасник ДТП, є різні особи. Позивач просить стягнути з [PERSON] й спричинену йому моральну шкоду у розмірі 20000 грн., яка на його думку буде включати всі страждання та переживання які ним були отримані внаслідок неправомірних дій відповідача, витрати за сплату судового збору в розмірі 704,80 грн. та витрати понесені на проведення оцінки вартості збитків у розмірі 950,00 грн.. Сторони клопотали про розгляд справи у їх відсутність подавши письмові заяви. Представник позивача [PERSON] позовні вимоги підтримав в повному обсязі, з підстав викладених в позові та просив їх задовольнити, вказавши, що МТСБУ листом від 06.07.2018 року відмовило [PERSON] у виплаті страхового відшкодування та йому були повернуті всі документи, оскільки особа страхувальника відповідно до полісу №АК 3294054 та учасник ДТП - відповідач, є різні особи. Як наслідок, відповідач не мав право керувати транспортним засобом без відповідного страхового полісу оформленого на його ім`я, тому страхова відповідальність відповідача не була застрахована, як наслідок відповідальність за нанесення збитків повинен нести саме відповідач. Представник відповідача [PERSON] в задоволенні позову просив відмовити, з підстав викладених у відзиві на позовну заяву. Причини неявки третьої особи: ПрАТ «Європейський Страховий Союз» суду невідомі. Позивачем відповіді на відзив подано не було. Дослідивши письмові матеріали справи в їх сукупності, суд дійшов висновку про наступне. Судом встановлено, що 10.10.2017 року о 13-00 год. по вул.Парижської Комуни, 5 у м. Коростені гр. [PERSON] керуючи автомобілем марки "ГАЗ" державний номер [NUMBER] , здійснюючи поворот ліворуч не дотримався безпечного інтервалу, внаслідок чого здійснив зіткнення з автомобілем марки "ВАЗ 2104" державний номер [NUMBER] , в результаті якого транспортні засоби отримали механічні пошкодження. Згідно постанови Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 20.11.2017 року [PERSON] притягнутий до адміністративної відповідальності за ст.124 КУпАП, на нього було накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 340 гривень. На час розгляду справи дане судове рішення є чинним. Транспортний засіб, автомобіль марки "ГАЗ" державний номер [NUMBER] застрахований в ПрАТ "Європейський Страховий Союз", відповідно до поліса обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АК/3294054, страхувальником є [PERSON] .. Згідно звіту №60/17 від 24.11.2017 року про оцінку вартості (розміру) збитків, заподіяних пошкодженням транспортного засобу «ВАЗ 21043», вартість відновлювального ремонту становить 21936,12 гривень. За послуги по визначенню матеріального збитку позивачем [PERSON] було сплачено 950,00 гривень, що стверджується розрахунковою квитанцією від 24.11.2017 року. Розмір завданої майнової шкоди відповідачем оспорено, однак спростовано не було. Страхування - це вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів фізичних та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати фізичними особами та юридичними особами страхових платежів (страхових внесків, страхових премій) та доходів від розміщення коштів цих фондів (ст.1 Закону України «Про страхування»). За договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору (ст.979 ЦК України). Страхувальник вносить страховику згідно з договором страхування певну плату, яка називається страховим платежем (страховим внеском, страховою премією) (ч.1 ст.10 Закону України «Про страхування»). Предметом договору страхування можуть бути майнові інтереси, які не суперечать закону і пов`язані, зокрема, з відшкодуванням шкоди, завданої страхувальником (страхування відповідальності) (ст.980 ЦК України). Розрізняють добровільну та обов`язкову форми страхування (ст.5 Закону України «Про страхування»). Добровільним може бути, зокрема, страхування наземного транспорту (п.6 ч.4 ст.6 Закону України «Про страхування»). Втім, законом може бути встановлений обов`язок фізичної або юридичної особи бути страхувальником життя, здоров`я, майна або відповідальності перед іншими особами за свій рахунок чи за рахунок заінтересованої особи (обов`язкове страхування) (ч.1 ст.999 ЦК України). Види обов`язкового страхування в Україні визначені у ст.7 Закону України «Про страхування». До них п.9 ч.1 вказаної статті відносить страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Відносини у цій сфері регламентує, зокрема, Закон України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Статтею 6 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого. Відповідно до п.3 ч.1 ст.20 Закону України "Про страхування" страховик зобов`язаний при настанні страхового випадку здійснити страхову виплату або виплату страхового відшкодування у передбачений договором строк. Згідно ст.1192 ЦК України розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Відшкодування завданої шкоди врегульовано й ст.ст.22,23,1166,1167,1187 ч.2 ЦК України. Статтею 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Відповідно до ст.33 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», учасники дорожньо-транспортної пригоди зобов`язані: вжити заходів для невідкладеного, але не пізніше трьох робочих днів, повідомлення страховика, з яким було укладено договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, або, у випадках, передбачених цим Законом, МТСБУ про настання дорожньо-транспортної пригоди (п.33.1.2). Статтею 38 цього ж Закону встановлено, що страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, якщо він не повідомив страховика у строки і за умови визначених у підпунктах 33.1.2. пункту 33.1 статті 33 цього Закону. Таким чином, з викладеного вбачається, що обов`язок страховика відшкодувати заподіяну страхувальником шкоду виникає із самого факту заподіяння застрахованою особою у результаті ДТП такої шкоди. Згідно зі ст.27 Закону України «Про страхування» та ст.993 ЦК України до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. Обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів здійснюється, зокрема, з метою забезпечення відшкодування шкоди майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників (ст.3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»). Об`єктом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов`язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров`ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу (ст.5 вказаного Закону). Стаття 1191 ЦК України та стаття 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», з одного боку, і стаття 993 ЦК України та стаття 27 Закону України «Про страхування», з іншого боку, регулюють різні за змістом правовідносини. У випадках, коли деліктні відносини поєднуються з відносинами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, боржником у деліктному зобов`язанні в межах суми страхового відшкодування виступає страховик завдавача шкоди. Цей страховик, хоч і не завдав шкоди, але є зобов`язаним суб`єктом перед потерпілим, якому він виплачує страхове відшкодування замість завдавача шкоди у передбаченому Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» порядку. Після такої виплати деліктне зобов`язання припиняється його належним виконанням страховиком завдавача шкоди замість останнього. За умов, передбачених у статті 38 вказаного Закону, цей страховик набуває право зворотної вимоги (регрес) до завдавача шкоди на суму виплаченого потерпілому страхового відшкодування. Згідно зі статтями 993 ЦК України та 27 Закону України «Про страхування» до страховика потерпілого переходить право вимоги до завдавача шкоди у деліктному зобов`язанні у межах виплаченого потерпілому страхового відшкодування. Після такої виплати деліктне зобов`язання не припиняється. У ньому відбувається заміна кредитора: до страховика потерпілого переходить право вимоги, що належало цьому потерпілому у деліктному зобов`язанні, у межах виплаченого йому страхового відшкодування. Такий перехід права вимоги є суброгацією. Відповідно до статті 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Відтак, відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, що згідно з цим договором або Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування (зокрема, у випадках, передбачених у статті 37), чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування. Покладання обов`язку з відшкодування шкоди у межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності (стаття 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»). Уклавши договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, страховик на випадок виникнення деліктного зобов`язання бере на себе у межах суми страхового відшкодування виконання обов`язку страхувальника, який завдав шкоди. А тому страховик, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, згідно зі статтями 3 і 5 вказаного Закону реалізує право вимоги, передбачене статтями 993 ЦК України та 27 Закону України «Про страхування», шляхом звернення з позовом до страховика, в якого завдавач шкоди застрахував свою цивільно-правову відповідальність. Саме таких висновків дійшла Велика Палата Верховного Суду у постанові від 04.07.2018 року за результатами розгляду справи № 755/18006/15-ц. Позивач повідомив страхову компанію про страховий випадок. Як вбачається з матеріалів справи, листом МТСБУ від 25.01.2018 року позивача було повідомлено про те, що виконання зобов`язань буде здійснюватися у розмірі оціненої шкоди, але не вище граничної суми виплати страхового відшкодування на одного потерпілого, та зазначено про необхідність надання відповідного пакету документів, а саме копії свідоцтва про реєстрацію ТЗ , заяву встановленого зразку від власника ТЗ, картки платника податків, паспорта. Звернуто увагу, що у випадку ненадання зазначених вище документів у визначений термін до 28.02.2018 року у МТСБУ будуть відсутні підстави для визнання заяви та відшкодування заподіяної шкоди. В той же час, як свідчать данні листа МТСБУ від 06.07.2018 року у відповідь на звернення [PERSON] від 12.06.2018 року, останньому повернуто документи, а саме копію постанови суду завірену гербовою печаткою, що підтверджує відповідальність іншого учасника за скоєння ДТП, яка набрала законної сили, оригінал авто товарознавчого дослідження щодо встановлення розміру шкоди, та відповідно позивач не отримував відмову страховика у виплаті страхового відшкодування. Враховуючи наведене, те що цивільно-правова відповідальність на час настання страхового випадку була застрахована у ПрАТ «Європейський Страховий Союз», то у даному випадку, відповідальною особою за відшкодування збитків, завданих відповідачем, є страховик - третя особа. Аналізуючи вище викладені обставини в їх сукупності, оцінивши зібрані у справі докази, суд приходить до висновку про необґрунтованість позовних вимог [PERSON] та відмову у задоволенні позову в частині відшкодування матеріальних збитків. Вимога про відшкодування моральної шкоди, є похідною, а тому також задоволенню не підлягає. При цьому, суд зважає на те, що будь - яких доказів того, що діями відповідача позивачу була заподіяна моральна шкода, позивачем та його представником не надано. Розподіл судових витрат у справі підлягає вирішенню в порядку ст.141 ЦПК України.

Outcome: dismissed