Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-08 00:00:00

В березні 2015 року [PERSON] пред'явив позов до публічного акціонерного товариства " Міський комерційний банк " (надалі - банк), в якому просить стягнути з банку на його користь суму грошову компенсацію за несвоєчасне повернення депозиту в сумі 12\~788 грн., яке складається з пені в сумі 650 грн. за 155 прострочених діб, інфляційні втрати в сумі 5\~502,05 грн. за період з 27.09.2014р. по 24.02.2015р., а також 3 % річних за 155 діб в сумі 650 грн., компенсацію грошових втрат з урахуванням подвійної обілкової ставки НБУ в сумі 5\~985,52 грн. за 151 добу прострочи. Вимоги обґрунтовує тим, що між ним та банком було укладено договір банківського вкладу, згідно якого позивач розмістив строковий банківський вклад строком на 385 днів, але гроші були повернуті позивачу лише 24.02.2015р. Позивач в судовому засіданні вимоги підтримав та просив їх задовольнити в повному обсязі, посилаючись на викладені в позовній заяві обставини. Представник відповідача до суду не зявився, банк повідомлявся про час та місце розгляду справи належним чином та своєчасно, причини неявки представника банку суду повідомлені не були. На адресу суду надійшли письмові заперечення відповідача, в яких банк просив відмовити в задоволенні позову, посилаючись на те, що такі вимоги не підлягають задоволенню відповідно до положень ст. 36 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб». Суд, заслухав пояснення представника позивача, дослідивши надані докази, прийшов до висновку, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав. 07.09.2013р. року між банком та [PERSON] було укладено договір банківського вкладу „Ваш накопичувальний" № 2630/12/130774, предметом якого, відповідно до п.1.1 є розміщення вкладником ([PERSON]С.) в банку строкового вкладу на строк до 07.09.2014р., з виплатою процентів у розмірі 19,95 % річних. Сума початкового вкладу 500 грн. Вказаним договором визначено, крім предмета договору, права та обов'язки сторін, відповідальність сторін за невиконання або неналежне виконання умов цього договору, тощо. Позивачем було внесено 500 грн. за вказаним договором 07.09.2013р. (а.с. 13), 859,92 грн. 21.09.2013р. (а.с. 14) й 41\~022,22 грн. 11.10.2013р. (а.с. 15). 22.09.2014р. позивач звернувся до банку із заявою про повернення вкладу (а.с. 16), сума якого згідно виписки з особового рахунку позивача складала 51\~018,55 грн. (а.с. 17). Гроші в сумі 51\~024,50 грн. позивачем було отримано в 24.02.2015р. Як вбачається з інформації, розміщеної на офіційному сайті Фонду гарантування вкладів фізичних осіб та не заперечувалось позивачем в судовому засіданні, на підставі постанови Правління Національного банку України від 20.11.2014 № 732 "Про віднесення ПАТ" Міський комерційний банк" до категорії неплатоспроможних", виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 20.11.2014 № 124 «Про запровадження тимчасової адміністрації у ПАТ "Міський комерційний банк", згідно з яким з 21.11.2014р. запроваджено тимчасову адміністрацію та призначено уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на тимчасову адміністрацію в ПАТ "Міський комерційний банк". Тимчасову адміністрацію в ПАТ "Міський комерційний банк" запроваджено строком на три місяці з 21.11.2014р. по 20.02.2015р.; строк дії тимчасової адміністрації було продовжено до 20.03.2015р. Відповідно до постанови Правління Національного банку України від 19.03.2015 № 187 «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію ПАТ «Міський комерційний банк», виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб (далі Фонд) прийнято рішення від 20.03.2015 № 64 «Про початок процедури ліквідації ПАТ «Міський комерційний банк» та призначення уповноваженої особи Фонду на ліквідацію банку», згідно з яким було розпочато процедуру ліквідації ПАТ «Міський комерційний банк» та призначено уповноваженою особою Фонду на ліквідацію ПАТ «Міський комерційний банк» провідного професіонала з питань врегулювання неплатоспроможності банків відділу запровадження процедури тимчасової адміністрації та ліквідації департаменту врегулювання неплатоспроможності банків [PERSON] строком на 1 рік з 20.03.2015 по 19.03.2016 включно. Відповідно до ст.526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. За договором банківського вкладу незалежно від його виду банк зобов'язаний видати вклад або його частину на першу вимогу вкладника, крім вкладів, зроблених юридичними особами на інших умовах повернення, які встановлені договором. Умовами договору про відмову від права на одержання вкладу на першу вимогу є нікчемною (ч.2 ст.1060 ЦК України). Згідно із частиною другою статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідно до частини першої статті 631 ЦК України строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обовязки відповідно до договору. Згідно із частиною першою статті 1058 ЦК України за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором. Відповідно до частини пятої статті 1061 ЦК України проценти на банківський вклад нараховуються від дня, наступного за днем надходження вкладу у банк, до дня, який передує його поверненню вкладникові або списанню з рахунка вкладника з інших підстав. Судом встановлено, що позивач після закінчення строку дії договору звернувся до банку із заявою про повернення банківських вкладів, у звязку з цим банк був зобовязаний повернути вкладнику депозитні кошти з процентами в строк закінчення дії договору, проте кошти були повернуті позивачу лише 24.02.2015р., чим банк порушив свої грошові зобовязання. За таких обставин з відповідача на користь позивачів необхідно стягнути проценти по банківським вкладам за прострочений строк до дня фактичного повернення коштів вкладникам, а також 3 % річних та суму відповідно до індексу інфляції за несвоєчасне виконання грошового зобовязання на підставі частини другої статті 625 ЦК України. Вказана позиція такою підтверджується висновком Верховного Суду України, зробленого в постанові від 29 травня 2013 року в справі №6-39цс13. Разом з тим, так як розпочалась процедура ліквідації банку, тому до правовідносин, які склалися між сторонами, застосовуються не норми ЦК України, а спеціальні норми Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб". Фонд гарантує кожному вкладнику банку відшкодування коштів за його вкладом. Фонд відшкодовує кошти в розмірі вкладу, включаючи відсотки, нараховані на день початку процедури виведення Фондом банку з ринку, але не більше суми граничного розміру відшкодування коштів за вкладами, встановленого на дату прийняття такого рішення, незалежно від кількості вкладів в одному банку. Сума граничного розміру відшкодування коштів за вкладами не може бути меншою 200 000 гривень. Адміністративна рада Фонду не має права приймати рішення про зменшення граничної суми відшкодування коштів за вкладами ч.1 ст.26 ЗУ "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб". Вкладник набуває право на одержання гарантованої суми відшкодування коштів за вкладами за рахунок коштів Фонду в межах граничного розміру відшкодування коштів за вкладами після прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку ч.2 ст. 26 ЗУ "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб". Таким чином обґрунтованими є вимоги позивача в частині стягнення з банку 3 % річних та суму відповідно до індексу інфляції за несвоєчасне виконання грошового зобовязання за період з 28.09.2014р. по 24.02.2015р., тобто 3% річних в сумі 620.68 грн. та індексу інфляції (який у лютому 2015р. відносно вересня 2014р. склав 116,7%) 8\~521,09 грн., так як відповідно до положень ч.5 ст. 36 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" під час тимчасової адміністрації не здійснюється нарахування неустойки (штрафів, пені), інших фінансових (економічних) санкцій за невиконання чи неналежне виконання зобовязань щодо сплати податків і зборів (обовязкових платежів), а також зобовязань перед кредиторами, у тому числі не застосовується індекс інфляції за весь час прострочення виконання грошових зобовязань банку; нарахування відсотків за зобовязаннями банку перед кредиторами тощо. Порядок оголошення про ліквідацію банку визначений ст. 45 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" та порядок здійснення заходів з підготовки та здійснення задоволення вимог кредиторів банку, зокрема черговість та порядок визначені ст.ст. 49, 52 цього Закону тобто позивач має звернутися з відповідними вимогами до уповноваженої особи Фонду, порядок розвязання яких визначений цим спеціальним Законом, тому позовні вимоги [PERSON] до публічного акціонерного товариства «Міський комерційний банк» про захист прав споживачів та стягнення грошової компенсації за несвоєчасне повернення депозиту задоволені бути не можуть. Відповідно до ст.5 ЗУ "Про судовий збір", відповідач звільняється від сплати судового збору.

Outcome: dismissed