Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-12 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом в якому просить стягнути з Селянського (фермерського) господарства «Ванакт» в особі голови Корби Віктора Володимировича на її користь заборгованість по орендній платі за землю та пені за 2018 рік в розмірі 6\~280 грн. 59 коп. Мотивуючи свої вимоги, позивач вказує, що 06 березня 2007 року між нею (попереднє прізвище [PERSON] ) та селянським (фермерським) господарством «Ванакт» в особі голови [PERSON] було укладено договір оренди, належної їй земельної ділянки, строком на 15 років, який того ж дня зареєстровано у Херсонській регіональній філії центру державного земельного кадастру за №040773300016. Відповідно до п.п. 10.11 умов вказаного Договору відповідач повинен сплачувати їй орендну плату один раз на рік не пізніше 25 листопада. Пункт 14 вказаного Договору передбачає, що у разі не внесення орендної плати у строк визначений договором, справляється пеня у розмірі 2% несплаченої суми за кожен день прострочення. Пунктом 28 зазначеного Договору передбачено, що орендодавець має право вимагати від орендаря своєчасного внесення орендної плати. Згідно умов Договору відповідач зобов`язувався протягом строку дії договору за кожен рік користування земельною ділянкою сплачувати орендну плату - 1,5 % від нормативної грошової оцінки земельної ділянки в строк не пізніше 25 листопада кожного року, що станом на 2007 рік становила 914,82 грн., за рік оренди землі. Однак, з моменту підписання договору нормативно-грошова оцінка земельної ділянки з урахуванням коефіцієнта індексації зросла. Крім того, в Постанові № 1185 від 31 жовтня 2011 року та статті 288.5.1 Податкового кодексу України передбачено, що за оренду земельних ділянок сільськогосподарського призначення встановлюється плата у розмірі не менше 3% визначеної відповідно до законодавства вартості земельної ділянки. Посилаючись на те, що відповідач порушив її право щодо належного встановлення розміру орендної плати, що він не сплатив їй орендну плату за 2018 рік, чим порушив свої зобов`язання за договором оренди, що заборгованість за орендною платою, виходячи з 3% нормативно-грошової оцінки земельної ділянки складає 6039 грн. 03 коп., просила суд стягнути на її користь зазначену заборгованість. Крім того, просила суд стягнути на її користь пеню в розмірі 2% від вказаної суми заборгованості за два дні прострочки, що становить 241 грн. 56 коп. Позивач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі та наполягала на їх задоволенні з підстав викладених у позові. При цьому пояснила, що орендна плата на сьогоднішній день сплачена в розмірі 2329,59 грн. Про зміну її прізвища відповідач повинен був знати, хоча письмово вона його про це не повідомляла. Із письмовою заявою про перегляд розміру орендної плати до відповідача не зверталася. Представник відповідача Селянського (фермерського) господарства «Ванакт» Корба Віктор Володимирович, в судовому засіданні позовні вимоги не визнав в повному обсязі в зв`язку з їх безпідставністю, надав суду квитанцію на суму 2400 грн. від 24 листопада 2018 року про здійснення поштового переказу в рахунок сплати орендної плати за 2018 рік на ім`я [PERSON] , оскільки саме таке прізвище зазначено в договорі про оренду землі. Із письмовою заявою про перегляд розміру орендної плати до відповідача позивач не зверталася. Ухвалою суду від 07 грудня 2018 року відкрито провадження у справі та призначено підготовче судове засідання. Ухвалою суду від 04 березня 2019 року закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до судового розгляду. Будь-які інші процесуальні дії судом не здійснювалися. Суд, дослідивши матеріали справи, докази, надані сторонами, приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення позову, виходячи з наступного. Відповідно до вимог\~ст.\~11\~ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше, як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до частин 1, 2 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду. Згідно ст.ст. 81-82 ЦПК України\~кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Як вбачається з матеріалів справи, 06 березня 2007 року між відповідачем фермерським господарством «Ванакт» в особі голови Корби Віктора Володимировича та позивачем [PERSON] було укладено договір оренди, належної їй земельної ділянки, площею 4,36 га, строком на 15 років. Договір зареєстровано у Херсонській регіональній філії центру державного земельного кадастру, про що в книзі записів державної реєстрації договорів 06 березня 2007 року вчинено запис за № 040773300016. Відповідно до п. 10.11 умов зазначеного договору, позивач передала в оренду відповідачеві належну їй земельну ділянку. Відповідач, в свою чергу, зобов`язувався використовувати земельну ділянку за призначенням та сплачувати позивачу орендну плату один раз на рік не пізніше 25 листопада кожного року. Пункт 14 вказаного Договору передбачає, що у разі не внесення орендної плати у строк визначений договором, справляється пеня у розмірі 2% несплаченої суми за кожен день прострочення. Позивач [PERSON] стверджує, що відповідач не сплатив їй орендну плату за 2018 рік та прострочив строк сплати орендної плати на 2 дні, тому відповідно до п. 14 Договору оренди повинен сплатити їм пеню в розмірі 2% несплаченої суми за кожен день прострочення, що становить 241 грн. 56 коп. Вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку, про відсутність підстав для задоволення позову в зв"язку з відсутності вини відповідача в прострочці сплати позивачу орендної плати з огляду на наступне. Відповідно до частини 2 ст. 792 ЦК України відносини щодо найму (оренди) земельної ділянки регулюються законом. Частиною 9 ст. 93 ЗК України також встановлено, що відносини, пов`язані з орендою землі, регулюються законом. Спеціальним законом, яким регулюються відносини, пов`язані з орендою землі, є Закон України від 06.10.98 року N 161-XIV "Про оренду землі". Відповідно до частини 4 ст. 124 ЗК України передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у власності громадян, здійснюється за договором оренди між власником земельної ділянки і орендарем. Згідно статті 1 Закону України від 06.10.98 року N 161-XIV "Про оренду землі оренда землі - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для проведення підприємницької та інших видів діяльності. Відповідно до ст. 13 Закону України "Про оренду землі" договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства. За змістом статті 15 Закону України "Про оренду землі" орендна плата із зазначенням її розміру, індексації, форм платежу, строків, порядку її внесення і перегляду та відповідальності за її несплату є однією з істотних умов договору оренди землі. Відповідно до ст. 21 Закону України "Про оренду землі" орендна плата за землю - це платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою. Згідно частини 4 ст. 22 Закону України "Про оренду землі" внесення орендної плати оформлюється письмово, за винятком перерахування коштів через фінансові установи. В матеріалах справи міститься квитанція на суму 2400 грн. від 24 листопада 2018 року про здійснення поштового переказу в рахунок сплати орендної плати за 2018 рік на прізвище [PERSON] . Судом встановлено, і дана обставина визнана сторонами, що позивач [PERSON] в квітні 2010 року розірвала шлюб, в результаті чого змінила прізвище з « [PERSON] » на « [PERSON] », однак орендаря про зміну прізвища не повідомляла. Відповідно до ст. 532 ЦК України місце виконання зобов`язання встановлюється у договорі. Якщо місце виконання зобов`язання не встановлено у договорі, виконання за грошовим зобов`язанням провадиться - за місцем проживання кредитора, а якщо кредитором є юридична особа, - за її місцезнаходженням на момент виникнення зобов`язання. Якщо кредитор на момент виконання зобов`язання змінив місце проживання (місцезнаходження) і сповістив про це боржника, зобов`язання виконується за новим місцем проживання (місцезнаходженням) кредитора з віднесенням на кредитора всіх витрат, пов`язаних із зміною місця виконання (п. 4). В договорі оренди місце виконання орендарем грошового зобов`язання по внесенню орендодавцю орендної плати не встановлено, а тому воно має виконуватися відповідно до п. 4 абзацу 2 частини 1 ст. 532 ЦК України за місцем проживання орендодавця, тобто позивача. В договорі місце проживання позивача [PERSON] визначено [ADDRESS] . Згідно повідомлення Укрпошти за період з 01.11.2018 року по 20 березня 2019 року значиться поштовий переказ в сумі 2\~364,53 грн. на ім`я [PERSON] , за адресою: [ADDRESS] , відправником якого є [PERSON] , який 27 грудня 2018 року було повернуто відправнику, оскільки за вказаним поштовим переказом ніхто не звернувся. Таким, чином суд приходить до висновку, що відповідач вчасно, в строк до 25 листопада здійснив поштовий переказ в рахунок сплати орендної плати позивачу за 2018 рік, на адресу місця проживання позивача, що була визначенна в договорі. Не отримання даного переказу позивачем не з вини відповідача, не свідчить про прострочення зобов"язання, тому є безпідставним посилання позивача на прострочку сплати орендної плати та вимоги про стягнення пені за несвоєчасну її сплату, оскільки відповідачем було здійсненно даний переказ саме за місцем проживання позивача визначеному у договорі оренди землі. Про зміну свого місця проживання позивач не повідомляла відповідача. Не погоджуючись з розміром орендної плати, визначеним у договорі, позивач в позовній заяві посилалась на те, що з моменту укладення договору нормативно-грошова оцінка земельної ділянки з урахуванням коефіцієнта індексації зросла. В Постанові № 1185 від 31 жовтня 2011 року та статті 288.5.1 Податкового кодексу України передбачено, що за оренду земельних ділянок сільськогосподарського призначення встановлюється плата у розмірі не менше 3% визначеної відповідно до законодавства вартості земельної ділянки. Виходячи з зазначеного, вважала, що відповідач порушив її право на належний розмір орендної плати, оскільки за 2018 рік повинен сплатити орендну плату в розмірі 6\~039 грн. 03 коп. Суд вважає дані посилання безпідставним та необґрунтованими з огляду на наступне. Зазначені вище норми Постанови № 1185 від 31 жовтня 2011 року та статті 288.5.1 Податкового кодексу України мають рекомендаційний характер, були прийняті після укладення сторонами договору і є підставою для перегляду розміру орендної плати, установленої умовами договору, лише за згодою сторін, а не для автоматичної зміни умов договору оренди та підвищення розміру орендної плати до 3 відсотків. Пунктом 9 договору встановлено, що орендна плата встановлюється у розмірі 1,5 % від нормативної грошової оцінки земельної ділянки та складає 914,82 грн. форма платежу - грошова. Згідно п. 10 договору перегляд річної орендної плати на землю здійснюється з урахуванням індексів інфляції. Згідно п. 13 договору розмір орендної плати переглядається один раз на три роки у разі: змін умов господарювання, передбачених договором; змін розмірів земельного податку, підвищення цін, тарифів, у тому числі внаслідок інфляції; погіршення стану орендованої земельної ділянки не з вини орендаря, що підтверджено документами; в інших випадках, передбачених законом. Відповідно до частини 2 ст. 23 Закону України "Про оренду землі" орендна плата за земельні ділянки, що перебувають у власності фізичних та юридичних осіб, переглядається за згодою сторін. Сторони в судовому засіданні визнали, що у встановленому законом порядку відповідні зміни до договору оренди щодо розміру орендної плати з урахуванням індексації нормативної грошової оцінки землі не вносилися. З огляду на викладене підстави для стягнення орендної плати виходячи з 3% нормативно-грошової оцінки земельної ділянки відсутні. Встановлені вище обставини, сторонами в ході розгляду справи не спростовано, тому враховуючи вищевикладене, аналізуючи надані докази та даючи їм правову оцінку, враховуючи встановлені судом і наведені вище обставини, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених\~\~обставин, та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд приходить до висновку, що в задоволені позову слід відмовити. Відповідно до положень ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, тому в зв`язку з відмовою в задоволені позову витрати по сплаті судового збору відшкодуванню не підлягають. \~\~\~\~\~\~Враховуючи вищевикладене,

Outcome: dismissed