Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-23 00:00:00

позивач звернувся в суд з позовною заявою, яку в подальшому уточнив та просить суд визнати недійсним видане [PERSON] свідоцтво про право власності 10.02.1991 року Банюнинською сільською радою на житловий будинок [ADDRESS] і зареєстрованого Червоноградським МБТІ в реєстровій Книзі за реєстровим № 60; визнати дії Банюнинської сільської ради та Убинівської сільської ради такими, що не відповідають вимогам здійснення ведення записів в погосподарських книгах згідно Переліку правовстановлюючих документів, на підставі яких провадиться реєстрація будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР та Інструкції про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР; визнати незаконною здійснену Банюнинською сільською радою виписку з погосподарської книги виключно на ім`я [PERSON] ; визнати незаконним та скасувати рішення Банюнинської сільської ради №54 від 13.12.1990 року "Про оформлення права власності громадянам села Убині" в частині оформлення права власності в цілому [PERSON] на житловий будинок [ADDRESS] ; визнати недійсним та скасувати видане [PERSON] свідоцтво про право власності 10.02.1991 року Банюнинською сільською радою на житловий будинок [ADDRESS] і зареєстрованого Червоноградським МБТІ в реєстровій Книзі за реєстровим № 60 та скасувати проведену державну реєстрацію за [PERSON] в цілому на житловий будинок [ADDRESS] ; визнати житловий будинок [ADDRESS] майном колишнього колгоспного двору; поновити загально визначений строк звернення до суду за захистом свого порушеного права на обов`язкову частку в майні померлої [INFO] [PERSON] , оскільки такий строк пропущено з поважних і незалежних від нього причин; визнати за ним право на обов`язкову частку в майні померлої [INFO] [PERSON] . Скасувати свідоцтво про право на спадщину за заповітом видане 25.06.2015 року за реєстровим № 1064 Кам`янка-Бузькою державною нотаріальною конторою Кам`янка-Бузького районного управління юстиції Львівської області [PERSON] на земельну ділянку площею 0,1432 га кадастровий номер 4622188000:03:000:0112, яка виділена для ведення сільськогосподарського виробництва і знаходяться на території Убинівської сільської ради Кам`янка-Бузького району Львівської області і яка належала померлій [INFO] [PERSON] на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЛВ № 041698 виданого 20.08.2004 року Кам`янка-Бузькою РДА на підставі розпорядження голови Кам`янка-Бузької РДА №243 від 07.07.2004 року та зареєстрованого в Книзі записів державних актів за № 01:04:453:02981 та скасувати проведену державну реєстрацію, яка здійснена державним реєстратором Кам`янка-Бузької державної нотаріальної контори Прокопенко Л.О. за індексним номером 22372616 25.06.2015 року о 12:06:50 і з приводу чого 25.06.2015 року 10:55:47 було здійснено номер запису про право власності 10175839 за [PERSON] права власності на земельну ділянку (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 666502546221) площею 0,1432 га, яка виділена для ведення сільськогосподарського виробництва і знаходиться на території Убинівської сільської ради Кам`янка-Бузького району Львівської області кадастровий номер 4622188000:03:000:0111, і визнати за ним право власності на Ѕ частку земельної ділянки площею 0,1432 га, яка виділена для ведення сільськогосподарського виробництва і знаходиться на території Убинівської сільської ради Кам`янка-Бузького району Львівської області кадастровий номер 4622188000:03:000:0112, яка виділена для ведення сільськогосподарського виробництва і знаходиться на території Убинівської сільської ради Кам`янка-Бузького району Львівської області. Поновити йому загально визначений строк звернення до суду за захистом свого порушеного права на обов`язкову частку в майні померлого [INFO] [PERSON] , оскільки такий строк пропущено з поважних і незалежних від нього причин; визнати за ним право на обов`язкову частку в майні померлого [INFO] [PERSON] , просив cкасувати свідоцтво про право на спадщину за заповітом видане 26.06.2015 року за реєстровим №1078 Кам`янка-Бузькою державною нотаріальною конторою Кам`янка-Бузького районного управління юстиції Львівської області [PERSON] на земельну ділянку площею 0,1422 га кадастровий номер 4622188000:03:000:0111, яка виділена для ведення сільськогосподарського виробництва і знаходиться на території Убинівської сільської ради Кам`янка-Бузького району Львівської області і яка належала померлому [INFO] [PERSON] на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЛВ № 041697 виданого 20.08.2004 року Кам`янка-Бузькою РДА на підставі розпорядження голови Кам`янка-Бузької РДА №243 від 07.07.2004 року та зареєстрованого в Книзі записів державних актів за № 01:04:453:02982, а також cкасувати проведену державну реєстрацію, яка здійснена державним реєстратором Кам`янка-Бузької державної нотаріальної контори Прокопенко Л.О. за індексним номером 22411214 26.06.2015 року о 11:55:03 і з приводу чого 26.06.2015 року 10:03:29 було здійснено номер запису про право власності 10194628 за [PERSON] права власності на земельну ділянку (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 667594746221) площею 0,1422 га, яка виділена для ведення сільськогосподарського виробництва і знаходиться на території Убинівської сільської ради Кам`янка-Бузького району Львівської області кадастровий номер 4622188000:03:000:0111 і визнати за ним право власності на Ѕ частку земельної ділянки площею 0,1422 га, яка виділена для ведення сільськогосподарського виробництва і знаходиться на території Убинівської сільської ради Кам`янка-Бузького району Львівської області кадастровий номер 4622188000:03:000:0111. Просив визнати недійсним, розірвати та скасувати договір купівлі-продажу житлового будинку [ADDRESS] , посвідченого 13.09.2016 року за реєстровим №1736 приватним нотаріусом Кам`янка-Бузького районного нотаріального округу Львівської області Робак Л.А. між продавцем [PERSON] та покупцем [PERSON] , cкасувати проведену державну реєстрацію права власності на житловий будинок [ADDRESS] за [PERSON] ; визнати недійсним, розірвати та скасувати договір купівлі-продажу земельної ділянки площею 0,0481 га кадастровий номер 4622188000:01:003:0074, яка призначена для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, що розташована по [ADDRESS] , посвідченого 13.09.2016 року за реєстровим №1738 між продавцем [PERSON] та покупцем [PERSON] , cкасувати проведену державну реєстрацію права власності на земельну ділянку площею 0,0481га кадастровий номер 4622188000:01:003:0074, яка призначена для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, що розташована по [ADDRESS] за [PERSON] ; скасувати рішення Убинівської сільської ради №12 від 02.11.2015 року про передачу у власність [PERSON] земельної ділянки ділянку площею 0,0481 га, яка призначена для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, що розташована по [ADDRESS] і скасувати проведену 24.03.2016 року державну реєстрацію права власності на земельну ділянку площею 0,0481 га кадастровий номер 4622188000:01:003:0074 реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 858312246221, яка призначена для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, що розташована по [ADDRESS] за [PERSON] , а також визнати за ним право власності в розмірі 1/2 частки в житловому будинку [ADDRESS] . У судовому засіданні позивач та його представник просили позов задовольнити з підстав наведених у позовній заяві, зазначив, що він народився в с.Убині, яке на той час було Новомилятинського району. За час шлюбу його батьки побудували в 1965 році житловий будинок, в якому проживали батьки, а також він і його сестра [PERSON] (після одруження [PERSON] ). Даний житловий будинок по [ADDRESS] належав його батькам (батькові [PERSON] та матері [PERSON] ), які за свого життя провели реконструкцію старого житлового будинку, який належав ще [PERSON] (дідові) і [PERSON] (бабці), оскільки його тато [PERSON] прийшов за зятя в с. Убині. В 1971 році [PERSON] пішов від батьків з с. Убині у м. Львів, оскільки одружився. До 1971 року був прописаний і проживав в житловому будинку по [ADDRESS] разом з батьками. [PERSON] померла [INFO] , а [PERSON] помер [INFO] . Його батьки все своє життя були прописані та проживали в с. Убині Кам`янка-Бузького району. При зверненні до нотаріуса в 2014 році після смерті батька [PERSON] із заявою про оформлення спадщини, йому стало відомо, що рішенням Банюнинської сільської ради № 54 від 13.12.1990 року було вирішено оформити право власності громадянам села Убині і згідно рішення виконкому Кам`янка-Бузької районної ради № 278 від 20.12.1990 року, відповідно до списку громадян і колгоспних дворів було оформлено право власності [PERSON] на житловий будинок в с.Убині Кам`янка-Бузького району Львівської області. 10.02.1991 року [PERSON] . Банюнинською сільською радою було видано свідоцтво про право власності в цілому на житловий будинок [ADDRESS] і зареєстрованого Червоноградським МБТІ в реєстровій Книзі за реєстровим № 60. Вважає, що видане 10.02.1991 року [PERSON] . Банюнинською сільською радою свідоцтво про право власності в цілому на житловий будинок [ADDRESS] повинно було виданим не на неї одну, а на всіх осіб, які були на той час зареєстровані в житловому будинку - в тому числі і на його батьків. Вважає, що загально визначений строк на звернення до суду пропустив з поважних, незалежних від нього причин, оскільки про існування оформлення права власності виключно на [PERSON] дізнався тільки в 2014 році, оскільки йому було надано копію свідоцтва про право власності відповідачки і вважає, що він має право на обов`язкову частку в майні, оскільки є особою з інвалідністю. Відповідачка [PERSON] в судове засідання не з`явилась, подала заяву, в якій просила проводити розгляд справи у її відсутності. У поданих запереченнях проти позову заперечила, вважає, що позивач не має жодних прав на спадкове майно батьків, оскільки власником спірного будинку була вона одноосібно, позивачем не надано доказів, що будинок відносився до колгоспного двору; землю успадкувала на підставі заповітів батьків. Крім того, позивачем пропущено строк звернення до суду. У судове засідання відповідач [PERSON] не з"явився, про день, час і місце слухання справи сповіщений належним чином, про причини неявки не повідомив. Представник відповідача Банюнинської сільської ради в судове засідання не з`явився, подав заяву, з якої вбачається, що не заперечує проти розгляду справи в його відсутність, при вирішенні позову покладається на думку суду. Представник відповідача Убинівської сільської ради в судове засідання не з`явився, надав заяву, з якої вбачається, що не заперечує проти розгляду справи в його відсутність, при вирішенні позову покладається на думку суду. Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог Кам`янка-Бузька державна нотаріальна контора Кам`янка-Бузького районного управління юстиції Львівської області в судове засідання не з`явилася, подала заяву, з якої вбачається, що не заперечує проти розгляду справи в її відсутність, при вирішенні позову покладається на думку суду. Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог приватний нотаріус Кам`янка-Бузького районного нотаріального округу Львівської області Робак Л.А. в судове засідання не з`явилась, подала заяву, з якої вбачається, що не заперечує проти розгляду справи в її відсутність, при вирішенні позову покладається на думку суду. З`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, всебічно та повно дослідивши матеріали справи та надані учасниками судового процесу докази, суд приходить до наступних висновків. Згідно свідоцтва про смерть, виданого 15.05.2012 року виконавчим комітетом Убінівської сільської ради Кам`янка-Бузького району Львівської області вбачається, що [INFO] у віці 100 років померла [PERSON] і з приводу чого в книзі реєстрації смертей здійснено актовий запис за №04. Згідно свідоцтва про смерть, виданого 30.09.2014 року виконавчим комітетом Убинівської сільської ради Кам`янка-Бузького району Львівської області вбачається, що [INFO] у віці 94 років помер [PERSON] і з приводу чого в книзі реєстрації смертей здійснено актовий запис за №04. Згідно свідоцтва про народження, виданого 03.11.1950 року Убинівською сільською радою Кам`янка-Бузького району Львівської області вбачається, що батьками позивача [PERSON] зазначено [PERSON] , як батька та [PERSON] , як матір, з приводу чого в книзі реєстрації народжень здійснено актовий запис за №18. Згідно посвідчення виданого 18.02.1970 року вбачається, що [PERSON] є інвалідом третьої групи, з приводу чого йому призначена і виплачується пенсія. Згідно довідки МСЕК [PERSON] від 14.04.2004 року та від 26.03.2013 року вбачається, що [PERSON] є інвалідом третьої групи. Рішенням Банюнинської сільської ради №54 від 13.12.1990 року було вирішено оформити право власності громадянам села Убині. Рішення виконкому Кам`янка-Бузької районної ради №278 від 20.12.1990 року, відповідно до списку громадян і колгоспних дворів було оформлено право власності [PERSON] на житловий будинок в [ADDRESS] і доручено виконкому Банюнинської сільської ради оформити право власності на такий будинок. Згідно виписки з погосподарської книги, яка була видана Банюнинською сільською радою 1990 року вбачається, що в житловому будинку по [ADDRESS] зареєстрована [PERSON] 10.02.1991 року [PERSON] . Банюнинською сільською радою було видано свідоцтво про право власності в цілому на житловий будинок [ADDRESS] і зареєстроване Червоноградським МБТІ в реєстровій Книзі за реєстровим №60. Згідно довідки Червоноградсього МБТІ №4565 від 03.10.2014 року вбачається, що [PERSON] являється власником в цілому житлового будиноку [ADDRESS] . Згідно оглянутої в судовому засіданні погосподарської книги станом на 1990 рік під особовим рахунком [NUMBER] рахується господарство [PERSON] з членами сім`ї - [PERSON] , [PERSON] , а під особовим рахунком [NUMBER] рахується господарство [PERSON] з членами сім`ї - [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . Згідно оглянутої в судовому засіданні погосподарської книги за 1990 рік особові рахунки № [NUMBER] і № [NUMBER] відкриті на один і той самий житловий будинок - 1965 року будівництва, загальною житловою площею 34 м.кв., з яких житлова площа 20 м.кв. Суд приходить до висновку що Банюнинською сільською радою було безпідставно видано [PERSON] довідку про те, що вона одна проживає в житловому будинку по [ADDRESS] і на підставі даної довідки (витягу з погосподарської книги) у подальшому рішенням виконкому Кам`янка-Бузької районної ради №278 від 20.12.1990 року, відповідно до списку громадян і колгоспних дворів було оформлено право власності виключно [PERSON] (та не зазначено [PERSON] та [PERSON] ) на житловий будинок в [ADDRESS]. Суд приходить до висновку, що спірний житловий будинок відноситься до суспільної групи "колгоспний двір" і прописані особи в такому будинку, як члени колгоспного двору, мали право на частку в житловому будинку під час оформлення права власності, на підставі того, що належність правовстановлюючих документів встановлюється відповідно до законодавства, яке було чинним на час набуття права власності на житловий будинок, зокрема, відповідно до Переліку правовстановлюючих документів, на підставі яких провадиться реєстрація будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затвердженого Міністерством комунального господарства УРСР 31 січня 1966 року та погодженого з Верховним Судом УРСР 15 січня 1966 року, який втратив чинність згідно з наказом Державного комітету України по житлово-комунальному господарству від 13 грудня 1995 року, та інших нормативно-правових актів. Всі правовстановлюючі документи видавалися посадовим особами сільської ради до 1995 року, тобто в період, коли діяло законодавство 1966 року. Погосподарські книги є особливою формою статистичного обліку, що здійснюється в Україні (УРСР) із 1979 року. Згідно Витягу з Розділу І "Документи, що створюються в управлінській діяльності" під № 786 передбачено, що картки реєстрації мешканців (домові книги), погосподарські книги зберігаються постійно і до державних архівів надходять через 75 років. У погосподарських книгах при визначенні року побудування зазначається рік введення в експлуатацію будинку. На виконання постанови Ради Міністрів УРСР від 11 березня 1985 року №105 у 1985 - 1988 роках сільськими, селищними, районними Радами народних депутатів ухвалювалось рішення щодо оформлення права власності та реєстрації будинків у бюро технічної інвентаризації за даними погосподарських книг сільських, селищних Рад із додатками списків громадян, яким ці будинки належали. Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затверджена заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року, передбачала обов`язкову реєстрацію (інвентаризацію) будинків і домоволодінь у межах міст і селищ (п. 4 Інструкції), в тому числі й на підставі записів у погосподарських книгах (п. 20 Інструкції). Реєстрові книги ведуться окремо по кожному населеному пункту на фізичних осіб, юридичних осіб і окремо по житловому та нежитловому фонду. Для вирішення питання про можливість оформлення права власності виконком місцевої Ради депутатів доручає бюро технічної інвентаризації: а) оглянути будинок (домоволодіння); б) одержати відомості у громадян, які проживають у будинку, зазначеному заявником, а також у сусідніх будинках, та з`ясувати, хто являється його власником. Про час огляду і збирання відомостей бюро технічної інвентаризації вивішує об`яви на видному місці на даному будинку і сусідніх будинках; в) скласти акт огляду будинку (домоволодіння) і одержати відомості за підписом представника бюро технічної інвентаризації і громадян, які дали відомості; г) перевірити документи і відомості, подані заявником, порівнюючи їх з матеріалами, що зібрані на місці огляду будинку (домоволодіння), із відомостями, одержаними від громадян. Бюро технічної інвентаризації на підставі зібраних матеріалів, а також матеріалів, поданих заявником, складає мотивований висновок про те, чи належить будівля заявнику, і подає його виконкому місцевої Ради депутатів трудящих, який виносить відповідне рішення. Після винесення виконкомом рішення про оформлення права власності на будинок або домоволодіння, виконком місцевої Ради депутатів видає власникові свідоцтво про право особистої власності на будинок за встановленою формою. У разі будівництва будинку на колгоспній землі, виконком місцевої Ради депутатів, на підставі витягу з рішення загальних зборів колгоспників або довідки правління колгоспу про надання земельної ділянки для будівництва, дозволу виконкому на будівництво та акту про закінчення будівництва і введення в експлуатацію будинку, разом з затвердженням цього акту вирішує питання про оформлення права власності і видачу свідоцтва про це. У свідоцтві на право власності, яке видано колгоспному двору, вказується, що будинок належить колгоспному двору і зазначається голова цього двору. При наявності погосподарських книг сільської ради бюро технічної інвентаризації складає списки будинків та домоволодінь, які належать громадянам або колгоспним дворам. Вищевказаною Інструкцією про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР від 1966 року Банюнинська сільська рада повинна була керуватися і дотримуватися. Проте ними було допущено порушення, яке виражається в тому, що [PERSON] за життя двох осіб - [PERSON] , яка померла [INFO] та [PERSON] , який помер [INFO] , - не видали документу (довідки), що такі особи, як працівники колгоспу, на час оформлення права власності проживали в своєму будинку. За правилами ст.120 ЦК УРСР (у редакції 1963 року, чинного на час виникнення спірних правовідносин) майно колгоспного двору належить його членам на праві сумісної власності. Відповідно до ч.2 ст.123 ЦК УРСР розмір частки члена двору встановлюється, виходячи з рівності часток усіх членів двору, включаючи неповнолітніх і непрацездатних. Так, колгоспний двір, згідно Цивільного кодексу Української РСР 1963 року, являв собою сімейно-трудове об`єднання, яке існувало тільки тоді, коли його члени своєю працею та коштами приймали участь в накопиченні і підтриманні майна двору. Згідно ст.126 цього Кодексу працездатний член колгоспного двору втрачає право на частку в майні двору, якщо він не менше трьох років підряд не приймав участь своєю працею чи коштами у веденні спільного господарства двору. Колгоспний двір був припинений 15 квітня 1991 року, коли відповідно до постанови Верховної Ради Української РСР № 885-XII був введений в дію Закону України "Про власність". Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України у п. 6 постанови від 22 грудня 1995 року №20 "Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності" до правовідносин, що виникли до прийняття 15 квітня 1991 року Закону України "Про власність" застосовується чинне на той час законодавство. Зокрема, спори щодо майна колишнього колгоспного двору, яке було придбане до 15 квітня 1991 року, мають вирішуватися за нормами, що регулюють власність цього двору, а саме: право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. До правовідносин, що виникли раніше, застосовується діюче на той час законодавство. Зокрема, спори щодо майна колишнього колгоспного двору, яке було придбане до 15 квітня 1991 року, мають вирішуватися за нормами, ще регулювали власність цього двору, а саме: право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. Такими, що втратили це право, вважаються працездатні члени двору, які не менше трьох років підряд до цієї дати не брали участі своєю працею і коштами у веденні спільного господарства двору. Особам, які вибули з членів двору, але не втратили права на частку в його майні, вона визначається виходячи з того майна двору, яке було на час їх вибуття і яке збереглося. Згідно Вказівок по веденню погосподарського обліку в сільських радах народних депутатів, затверджених ЦСУ СРСР 13 квітня 1979 року №11215, визначення в сільській місцевості громадського типу господарства в погосподарській книзі та відомостей щодо членів колгоспного двору, що має правове значення, було покладено саме на сільські ради. Видача 10.02.1991 року [PERSON] . Банюнинською сільською радою свідоцтва відбулася через безпідставно видану виписку з погосподарської книги, яка була видана посадовими особами сільської ради в грудні 1990 року і в таку довідку подані недостовірні відомості, оскільки згідно погосподарської книги станом на 1990 рік під особовим рахунком № [NUMBER] рахується господарство [PERSON] з членами сім`ї - [PERSON] , [PERSON] , а під особовим рахунком № [NUMBER] рахується господарство [PERSON] з членами сім`ї - [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . Вищевказані правові підстави вказують, що [PERSON] і [PERSON] , батьки позивача [PERSON] і відповідачки [PERSON] , являлися станом на час оформлення права власності в 1990 році власниками частки майна в колгоспному дворі в рівних частках, тобто по 1/3 частці кожен. При вирішенні цього позову суд керується нормами Цивільного кодексу Української РСР 1963 року та положеннями п.4 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України, в редакції 2003 року, згідно яких цей Цивільний Кодекс застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності, а щодо цивільних відносин, які виникли до набрання чинності Цивільним Кодексом України, положення цього Кодексу застосовуються до тих прав і обов`язків, що виникли або продовжують існувати після набрання ним чинності. 01.12.2006 року [PERSON] було складено заповіт, який посвідчено Убинівською сільською радою за реєстровим №43. [PERSON] належала на праві власності земельна ділянка площею 0,1432 га кадастровий номер 4622188000:03:000:0112, яка виділена для ведення сільськогосподарського виробництва і знаходиться на території Убинівської сільської ради Кам`янка-Бузького району Львівської області і яка належала померлій [INFO] [PERSON] на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЛВ № 041698 виданого 20.08.2004 року Кам`янка-Бузькою РДА на підставі розпорядження голови Кам`янка-Бузької РДА №243 від 07.07.2004 року та зареєстрований в Книзі записів державних актів за № 01:04:453:02981. Після смерті [PERSON] у Кам`янка-Бузькій ДНК була заведена спадкова справа №23/2015. 25.06.2015 року за реєстровим № 1064 Кам`янка-Бузькою державною нотаріальною конторою Кам`янка-Бузького районного управління юстиції Львівської області [PERSON] було видано свідоцтво про право на спадщину за заповітом на земельну ділянку площею 0,1432га кадастровий номер 4622188000:03:000:0112, яка виділена для ведення сільськогосподарського виробництва і знаходиться на території Убинівської сільської ради Кам`янка-Бузького району Львівської області. Державним нотаріусом Кам`янка-Бузької державної нотаріальної контори Прокопенко Л.О. за індексним номером 22372616 25.06.2015 року о 12:06:50 і з приводу чого 25.06.2015 року 10:55:47 було здійснено номер запису про право власності 10175839 за [PERSON] права власності на земельну ділянку (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 666502546221) площею 0,1432га, яка виділена для ведення сільськогосподарського виробництва і знаходиться на території Убинівської сільської ради Кам`янка-Бузького району Львівської області кадастровий номер 4622188000:03:000:0111. 01.12.2006 року [PERSON] було складено заповіт, який посвідчено Убинівською сільською радою за реєстровим №42. [PERSON] належала на праві власності земельна ділянка площею 0,1422 га кадастровий номер 4622188000:03:000:0111, яка виділена для ведення сільськогосподарського виробництва і знаходиться на території Убинівської сільської ради Кам`янка-Бузького району Львівської області і яка належала померлому [INFO] [PERSON] на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЛВ № 041697 виданого 20.08.2004 року Кам`янка-Бузькою РДА на підставі розпорядження голови Кам`янка-Бузької РДА №243 від 07.07.2004 року та зареєстрований в Книзі записів державних актів за №01:04:453:02982. Після смерті [PERSON] у Кам`янка-Бузькій ДНК була заведена спадкова справа №22/2015. 26.06.2015 року за реєстровим №1078 Кам`янка-Бузькою державною нотаріальною конторою Кам`янка-Бузького районного управління юстиції Львівської області [PERSON] видане свідоцтво про право на спадщину за заповітом на земельну ділянку площею 0,1422 га кадастровий номер 4622188000:03:000:0111, яка виділена для ведення сільськогосподарського виробництва і знаходиться на території Убинівської сільської ради Кам`янка-Бузького району Львівської області. Державним нотаріусом Кам`янка-Бузької державної нотаріальної контори Прокопенко Л.О. за індексним номером 22411214 26.06.2015 року о 11:55:03 і з приводу чого 26.06.2015 року 10:03:29 було здійснено номер запису про право власності 10194628 за [PERSON] права власності на земельну ділянку (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 667594746221) площею 0,1422 га, яка виділена для ведення сільськогосподарського виробництва і знаходяться на території Убинівської сільської ради Кам`янка-Бузького району Львівської області кадастровий номер 4622188000:03:000:0111. При вирішенні позовних вимог позивача щодо скасування свідоцтв про право на спадщину за заповітом, суд керується нормами права, які регулюють право на обов`язкову частку. Між позивачем та відповідачем виник спір з приводу розподілу спадкового майна. Прийняття і відмова від прийняття спадщини можуть мати місце щодо всього спадкового майна. Черговість одержання спадкоємцями за законом права на спадкування може бути змінена нотаріально посвідченим договором заінтересованих спадкоємців, укладеним після відкриття спадщини. Згідно зі ст. 1217 Цивільного кодексу України спадкування майна померлого громадянина може здійснюватися за законом чи за заповітом. Згідно ст.1222 ЦК України спадкоємцями за законом є фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини. Згідно вимог ст.1223 ЦК України у разі відсутності заповіту право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 ЦКУ. Крім цього, незважаючи на те, що позивач є спадкоємцем першої черги, він, як особа з інвалідністю, має право на спадкування на обов`язкову частку. Право на обов`язкову частку у спадщині виникає у спадкоємця, передбаченого ст. 1241 ЦК України. Право на обов`язкову частку у спадщині не залежить від згоди інших спадкоємців, волі спадкодавця та не пов`язане зі спільним проживанням спадкодавця й осіб, які мають право на обов`язкову частку. Право на обов`язкову частку у спадщині має особистий характер та не може переходити в порядку спадкової трансмісії. Враховуючи наведене, суд не приймає до уваги показання свідків [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] щодо не проживання позивача з батьками та не надання їм допомоги у веденні господарства. При визначенні розміру обов`язкової частки слід враховувати, що ч.1 ст.1241 ЦК України встановлено, що обов`язкова частка у спадщині визначається незалежно від змісту заповіту у розмірі половини частки, яка належала б кожному із спадкоємців у разі спадкування за законом. У зв`язку з цим позивач [PERSON] має право на спадкування після смерті спадкодавців спірних земельних ділянок в розмірі Ѕ частки як особа яка має право на обов`язкову частку, незважаючи на існування заповітів, враховуючи те, що відповідач [PERSON] при оформленні спадщини не вказала про існування особи, яка має право на обов`язкову частку в спадковому майні, а провела оформлення в 2015 році в Кам`янка-Бузькій ДНК спадкових справ. Спірні свідоцтва про право на спадщину мають бути визнані недійсним частково, оскільки відповідач [PERSON] як спадкоємець за заповітом після смерті батьків набула право власності у розмірі 1/2 частини спадкового майна та набула права власності на таке майно у порядку спадкування, а тому має право на отримання свідоцтва про право на спадщину щодо спадкового майна (1/2 його частини). Підлягають задоволенню позовні вимоги щодо визнання за [PERSON] права власності на Ѕ частку земельної ділянки площею 0,1432 га, яка виділена для ведення сільськогосподарського виробництва і знаходиться на території Убинівської сільської ради Кам`янка-Бузького району Львівської області кадастровий номер 4622188000:03:000:0112, яка виділена для ведення сільськогосподарського виробництва і знаходиться на території Убинівської сільської ради Кам`янка-Бузького району Львівської області і яка належала померлій [INFO] [PERSON] на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЛВ № 041698 виданого 20.08.2004 року Кам`янка-Бузькою РДА на підставі розпорядження голови Кам`янка-Бузької РДА №243 від 07.07.2004 року та зареєстрований в Книзі записів державних актів за №01:04:453:02981, а також визнання за ним права власності на Ѕ частку земельної ділянки площею 0,1422га, яка виділена для ведення сільськогосподарського виробництва і знаходиться на території Убинівської сільської ради Кам`янка-Бузького району Львівської області кадастровий номер 4622188000:03:000:0111 і яка належала померлому [INFO] [PERSON] на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЛВ № 041697 виданого 20.08.2004 року Кам`янка-Бузькою РДА на підставі розпорядження голови Кам`янка-Бузької РДА №243 від 07.07.2004 року та зареєстрованого в Книзі записів державних актів за № 01:04:453:02982. Рішенням Убинівської сільської ради №12 від 02.11.2015 року у власність [PERSON] передано земельну ділянку площею 0,0481га, яка призначена для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, що розташована по [ADDRESS] . 24.03.2016 року проведено державну реєстрацію права власності на земельну ділянку площею 0,0481 га кадастровий номер 4622188000:01:003:0074 реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 858312246221, яка призначена для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, що розташована по [ADDRESS] за [PERSON] . Згідно договору купівлі-продажу житлового будинку [ADDRESS] , посвідченого 13.09.2016року за реєстровим №1736 приватним нотаріусом Кам`янка-Бузького районного нотаріального округу Львівської області Робак Л.А. вбачається, що [PERSON] продала, а [PERSON] купив спірний житловий будинок. Згідно договору купівлі-продажу земельної ділянки площею 0,0481 га кадастровий номер 4622188000:01:003:0074, яка призначена для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд що розташована по [ADDRESS] , посвідченого 13.09.2016 року за реєстровим №1738 вбачається, що [PERSON] продала, [PERSON] купив спірну земельну ділянку. Таким чином договори купівлі-продажу були укладені під час розгляду спору щодо оспорювання правомірності набуття відповідачем [PERSON] права власності спадкового майна. Згідно ст. 203 ЦК України, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства; особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності; волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі; правочин має вчинятися у формі, встановленій законом; правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним; правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей. За правилом, передбаченим ч. 1 ст. 215 ЦК України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Відповідно до п.7 постанови Пленуму Верховного суду України №9 від 6 листопада 2009 року "Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними", правочин може бути визнаний недійсним лише з підстав, визначених законом, та із застосуванням наслідків недійсності, передбачених законом. Згідно ст. 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму. Оскільки судом встановлено, що [PERSON] набула право власності на житловий будинок та земельні ділянки в порушення вимог закону та всупереч інтересів позивача, то за таких обставин договори купівлі-продажу укладені нею з її сином - відповідачем [PERSON] не відповідають вимогам ч. 1 ст.203 ЦК України, а відтак позовні вимоги про визнання даних договорів недійсними підлягають до задоволення. З вищенаведених підстав підлягає до скасування рішення Убинівської сільської ради №12 від 02.11.2015 року про передачу у власність [PERSON] земельної ділянки площею 0,0481 га, яка призначена для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд що розташована по [ADDRESS] . Щодо позовних вимог, які стосуються скасування державної реєстрації права власності на житловий будинок та земельні ділянки, то у задоволенні таких слід відмовити, оскільки згідно з п. 1 ч. 1 ст. 2 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень", державна реєстрація речових прав на нерухоме майно - це офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення прав на нерухоме майно, шляхом внесення відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Частиною 1 та ч.2 ст 3 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень", передбачено, що державна реєстрація прав на нерухоме майно є обов`язковою. Держава гарантує достовірність зареєстрованих прав на нерухоме майно та їх обтяжень. Згідно ч. 2 ст. 26 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень", у разі скасування на підставі рішення суду рішення про державну реєстрацію прав, документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, скасування записів про проведену державну реєстрацію прав, а також у випадку, передбаченому підпунктом "а" пункту 2 частини шостої статті 37 цього Закону, до Державного реєстру прав вноситься запис про скасування державної реєстрації прав. Таким чином, у разі визнання згідно рішення суду недійсними свідоцтва про право власності, визнання частково недійсним свідоцтва про право на спадщину, визнання недійсним та скасування договору купівлі-продажу, на підставі яких проведено державну реєстрацію права власності, нотаріус, державний реєстратор вносить до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно запис про скасування державної реєстрації права. Тобто, вимога про скасування запису про проведену державну реєстрацію права власності, є похідною від скасування документу, на підставі якого було проведено державну реєстрацію права власності і такі вимоги можуть бути предметом судового розгляду у разі відмови посадових осіб вчинити відповідний запис. Як зазначено у п. 24 Постанови Пленуму ВС України №7 від 30.05.2008 року "Про судову практику в справах про спадкування" відповідачами у такій справі є спадкоємці, які прийняли спадщину. При відсутності інших спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття відповідачами є територіальні громади в особі відповідних органів місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини. Вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Досліджуючи поважність причин пропуску строку для прийняття спадщини позивачем, судом встановлено наступне. Позивач, будучи з 1970 року інвалідом III групи, не був обізнаний про наявність заповітів, посвідчених спадкодавцями, а також не був обізнаний про одноособове оформлення відповідачкою [PERSON] права власності на спірний житловий будинок. Вказані обставини суд визнає поважними причинами пропуску строку. Наведене відповідає правовій позиції Верховного Суду України, висловленій у постанові від 6 вересня 2017 року у справі № 6-496цс17, згідно з якою необізнаність спадкоємця про наявність заповіту є поважною причиною пропуску строку для прийняття спадщини, а у вирішенні питання про поважність причин пропуску строку для прийняття спадщини потрібно враховувати свободу заповіту як фундаментальний принцип спадкового права. На підставі вищевикладеного та

Outcome: partial