Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-20 00:00:00

ПАТ «Дельта Банк» звернулося до суду з позовом, в якому просить стягнути з [PERSON], [INFO], ІПН - [NUMBER] на його користь (р/р 29091000630840, МФО 380236, ідентифікаційний код за ЄДРПОУ 34047020) заборгованість за кредитним договором № 001-24034-060407 від 06 квітня 2007 року у розмірі 3 269 грн. 59 коп. Стягнути з відповідача судовий збір (р/р [NUMBER], МФО 380236, ідентифікаційний код за ЄДРПОУ 34047020) в розмірі 243 грн. 60 коп. Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що відповідно до умов договору надав [PERSON] кредит в сумі 2 750 грн. 00 коп. на придбання певного майна, зі сплатою процентів 12% річних та за ведення кредитної справи у розмірі 1,45% на місяць, із остаточним терміном повернення до 05 квітня 2009 року. В порушення умов кредитного договору позичальник систематично не сплачував кредит та відсотки, внаслідок чого утворився борг, який станом на 27 лютого 2014 року становить 3 269 грн. 59 коп., з яких 1959 грн. 59 коп. - заборгованість за сумою кредиту; 321 грн. 95 коп. - заборгованість по відсоткам та 988 грн. 05 коп. - комісії. Оскільки відповідачем кредитні зобов'язання не виконуються, сума боргу підлягає примусовому стягненню. В судове засідання представник позивача не з'явився, надав заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує, не заперечував проти заочного розгляду справи. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, про причину неявки суд не повідомив, згідно положень частини 8 ст. 76 ЦПК України, вважається належним чином повідомленим. Враховуючи, що відповідач заяви про відкладення розгляду справи чи про розгляд справи у його відсутність не надав, а також враховуючи згоду позивача на винесення заочного рішення, суд вважає можливим розглянути справу без участі сторін, оскільки в справі є достатньо матеріалів про права та взаємовідносини сторін. Відповідно до положень ст. 197 ЦПК України, фіксація судового процесу за допомогою звукозаписувальної техніки не здійснюється. Дослідивши письмові докази у справі, суд вважає, що позов обґрунтований і підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що між Товариством з обмеженою відповідальністю "Комерційний банк «Дельта» та [PERSON] 06 квітня 2007 року укладено Кредитний договір № 001-24034-060407, згідно якого кредитодавець зобов'язувався надати позичальнику кредит в сумі 2 750 грн. 00 коп. на придбання певного майна, а той в свою чергу - погасити кредит в строк до 05 квітня 2009 року, сплатити проценти і комісійні за користування кредитом. Товариством з обмеженою відповідальністю "Комерційний банк «Дельта» свої зобов'язання за кредитним договором № 001-24034-060407 від 06 квітня 2007 року виконав і надав кредитні кошти позичальнику в повному обсязі, про що свідчить меморіальний ордер № 11720038 від 06 квітня 2007 року (а.с.5). Відповідач [PERSON] отримав у своє розпорядження майно (мопед «VIPER Дельта V50»), що підтверджується Рахунком за № 323 від 11 лютого 2008 року (а.с.16). Згідно статуту ПАТ "Дельта Банк" є правонаступником ТОВ "Комерційний банк "Дельта" з усіма правами та обов'язками. Відмовляючи в задоволенні позовних вимог ПАТ КБ «ПриватБанк», суд першої інстанції, виходив з того, що позов поданий з пропуском строку позовної давності, а тому до спірних правовідносин підлягають застосуванню наслідки спливу позовної давності, передбачені ст. 267 ЦК України. Такий висновок місцевого суду підтверджується матеріалами справи, яким суд дав правильну оцінку і не суперечить нормам матеріального та процесуального права, які регулюють спірні правовідносини. Отже посилання суду на ст. 257 ЦК України слід визнати правильним. Не може бути задоволена апеляційна скарга банку, щодо необґрунтованості в рішенні суду відмови в задоволенні позовних вимог в зв'язку з пропуском строку позовної давності, яка на думку апелянта переривалась шляхом вчинення особою дії, що свідчила про визнання нею свого боргу, а саме: шляхом погашення заборгованості [PERSON] 31 листопада 2011 року в сумі 1 гривна та 15 січня 2013 року в сумі 852 гривни 64 копійки, оскільки суд правомірно дійшов висновку, щодо застосування строку позовної давності до спірних правовідносин. Факт внесення коштів на погашення кредитної заборгованості, після винесення рішення суду про її стягнення, категорично заперечувався представником відповідачів, який вважає, що перериву строку позовної давності не було. Копії документів є неналежними доказами. Апеляційному суду у відповідності до вимог ст.64 ч.2 ЦПК України, за клопотанням представника відповідачів [PERSON], не було надано оригіналів документів, які б свідчили про сплату відповідачем [PERSON] коштів в сумі 1 гривна та 852 гривни 64 копійки на погашення заборгованості по кредиту. В порушення умов кредитного договору [PERSON] погашення основної суми кредиту та відсотків за його користування не здійснював. Загальна сума боргу, відповідно до розрахунку банку, станом на 27 лютого 2014 року становить 3 269 грн. 59 коп., з яких 1959 грн. 59 коп. - заборгованість за сумою кредиту; 321 грн. 95 коп. - заборгованість по відсоткам та 988 грн. 05 коп. - комісії. Оскільки відповідачем кредитні зобов'язання не виконуються, сума боргу підлягає примусовому стягненню. У відповідності до ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору , а стаття 530 ЦК України регламентує, що якщо в зобов'язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню в цей строк (термін). Статтею 1049 ЦК України визначено, що позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві гроші у такій самій кількості, що були передані йому позикодавцем у строк та в порядку, становленому договором. Згідно ч. 1 ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу, згідно якої боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. При цьому в законодавстві визначаються різні поняття як "строк дії договору", так і "строк (термін) виконання зобов'язання" (ст.ст. 530, 631 ЦК України). Якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов'язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події (ч. 1 ст. 530 ЦК України). Наслідки прострочення позичальником повернення позики визначено у ст. 1050 ЦК України. Якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 цього Кодексу (ч. 2 ст. 1050 ЦК України). Цивільно-правова відповідальність - це покладення на правопорушника основаних на законі невигідних правових наслідків, які полягають у позбавленні його певних прав або в заміні невиконання обов'язку новим, або у приєднанні до невиконаного обов'язку нового додаткового. Покладення на боржника нових додаткових обов'язків як заходу цивільно-правової відповідальності має місце, зокрема, у випадку стягнення неустойки (пені, штрафу). З наданого позивачем у справі розрахунку заборгованості за договором вбачається, що позичальник отримав кредитні кошти, які в межах визначеного строку не повернув та кредит не погасив, у зв'язку з чим утворилася заборгованість у загальному розмірі 13888,42 Доларів США, з яких: 1286,50 Доларів США - заборгованість за кредитом, 5489,71 Доларів США. - заборгованість по процентам за користування кредитом, 7112,21 Доларів США - пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором (а.с.5-6). Відповідно до ст.256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. У відповідності до вимог ст.257 ЦК України, загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки, проте згідно договору кредиту [PERSON] зобов'язувався повернути отриманий кредит в сумі 30000 доларів США,відсотки у визначений строк та інші платежі, передбачені договором. За п.4.7 цього договору, термін позовної давності по вимогах про стягнення кредиту, відсотків за користування кредитом, винагороди, комісії, неустойки - пені, штрафів встановлюється сторонами тривалістю 5 років. Проте, з наданого розрахунку вбачається, що відповідач здійснював останній платіж по відсоткам в березні 2008 року, позивач в свою чергу звернувся до суду про стягнення заборгованості в січні 2013 року, тобто доводи апелянта щодо застосування строку позовної давності не підлягають задоволенню. Не заслуговують на увагу також доводи апелянта стосовного того, що позивач не надав розрахунку заборгованості, оскільки спростовуються матеріалами справи. Наведене дає підстави вважати вимоги ПАТ "Дельта Банк" правомірними, а відповідача таким, що за невиконання умов договору № 001-24034-060407 від 06 квітня 2007 року повинен відповідати за цивільними зобов'язаннями, сплативши на користь банка відповідну суму боргу. Враховуючи, що позовні вимоги підлягають задоволенню, судовий збір в сумі 243 грн. 60 коп. слід стягнути з відповідача на користь позивача. На підставі викладеного,

Outcome: approved