Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-22 00:00:00

У вересні 2014 року [PERSON] звернувся в суд з позовом до ПАТ КБ "Приватбанк" про визнання недійсною додаткової угоди № 1 до кредитного договору № №VIW3GА00001547 від 26.06.2013 року, укладену між ПАТ КБ "ПриватБанк" та [PERSON], на підставі ст. 233 ЦК України. Позовні вимоги мотивовані тим, що додаткова угода до кредитного договору була укладена під впливом тяжкої обставини і на вкрай невигідних умовах, оскільки укладенню даного правочину передувало виселення позивача та членів його сім'ї з належного йому на праві власності жилого будинку - предмету іпотеки, на який рішенням Вінницького міського суду від 12.03.2013 року у справі за позовом ПАТ КБ "ПриватБанк" до [PERSON], [PERSON], [PERSON] та малолітньої [PERSON] звернуто стягнення на предмет іпотеки - жилий будинок за адресою: м. Вінниця, [ADDRESS]. Єдиною умовою банку для припинення подальшого виселення та закриття виконавчого провадження було укладення додаткової угоди до кредитного договору на умовах, запропонованих банком. У зв'язку з тим, що на час провадження виконавчих дій по виселенню позивача та членів його сім'ї з будинку, позивач тимчасово не працював, дружина [PERSON] перебувала на 6 місяці вагітності та знаходилась на стаціонарному лікуванні у зв'язку з погрозою викидню, хворіла мати [PERSON], якій на той час було 75 років, існувала реальна загроза втратити ще не народжену дитину у зв'язку зі стресом, пов'язаним з втратою єдиного житла, [PERSON] прийняв умови банку та підписав додаткову угоду до кредитного договору на вкрай невигідних для себе умовах. Кредитні кошти в сумі 144 072, 15 доларів США на споживчі цілі та 64 072, 15 доларів США на сплату страхових платежів згідно з п. 7.1 додаткової угоди Позивач ніколи не отримував, однак вимушений був під тиском банку визнати за собою обов'язок по їх поверненню. За даних умов просить визнати додаткову угоду № 1 до кредитного договору № №VIW3GА00001547 від 26.06.2013 року, укладену між ПАТ КБ "ПриватБанк" та [PERSON], недійсною на підставі ст. 233 ЦК України. В судовому засіданні представники позивача позовні вимоги підтримали, посилаючись на обставни, викладені в позовній заяві. Просили задовольнити позов у повному обсязі. В судовому засіданні представник відповідача проти позову заперечив щодо задоволення позову. Суду пояснив, що додаткова угода до кредитного договору була укладена за волевиявленням сторін з дотриманням вимог чинного законодавства. Кошти в сумі 144 072, 15 доларів США позивачу не надавались. Дана сума складається з заборгованості за кредитним договором згідно рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 12.03.2013 р. у справі № 221/4304/2012 в сумі 499 343,68 грн., заборгованості згідно з рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 07.11.2011 р. в сумі 604 000, 23 грн., а також пені та штрафних санкцій. Вислухавши пояснення представників позивача, представника відповідача, дослідивши матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно д ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Згідно ч.ч.1,3 ст. 215 ЦК України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу; якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин). Відповідно до ч. 3 ст. 203 ЦК України, волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Судом встановлено, що 06 серпня 2007 року між позивачем [PERSON] та ПАТ КБ "Приватбанк" було укладено кредитний договір №VIW3GА00001547 (а.с.8-10). Згідно п. 7.1 кредитного договору відповідач зобов'язався надати позивачу кредитні кошти шляхом видачі готівки через касу на строк з 06 серпня 2007 року по 04 серпня 2017 року у вигляді не поновлюваної лінії у розмірі 89 459,00 доларів США на наступні цілі: споживчі потреби 80000 (вісімдесят тисяч ) доларів США, а також у розмірі 9 459,00 доларів США на сплату страхових платежів у випадку та в порядку, передбачених пунктом 2.1.3, 2.2.7 даного Договору, зі сплатою за користування кредитом відсотків у розмірі 0,92% за місяць на суму залишку заборгованості за Кредитом, винагороди за надання фінансового інструменту у розмірі 1,5% від суми виданого кредиту у момент надання кредиту та 0,2 % від суми виданого кредиту щомісяця в період сплати відсотків та дострокове погашення кредиту згідно з п. 3.11 даного Договору та винагороди за проведення додаткового моніторингу згідно п. 6.2 даного Договору. Періодом сплати слід вважати період з "08" по "13" число кожного місяця. В забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором 06 серпня 2007 року між сторонами укладено також договір іпотеки, відповідно до якого [PERSON] (Іпотекодавець) надав в Іпотеку Банку (Іпотекодержателю) нерухоме майно (Предмет іпотеки), а саме житловий будинок з прибудовами, господарськими будівлями та спорудами загальною площею 165,10 кв.м., житловою площею 63,7 кв.м. Предмет іпотеки належить Іпотекодавцю на праві власності (а.с.11-12). Згідно Довідки № 563 від 25.07.2014 р. Асоціації органів самоорганізації населення м. Вінниці /квартального комітету/, в будинку [ADDRESS], постійно проживають та зареєстровані [PERSON], 1937 року - мати, [PERSON], [INFO] - син, [PERSON], [INFO] - дружина, [PERSON], [INFO] - донька, [PERSON], [INFO] - син (а.с. 13). З рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 12.03.2013 року у справі № 221/4304/2012, суд вбачає, що в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором №VIW3GА00001547 від 06.08.2007 року в розмірі 499348,68 гривні було звернуто стягнення на житловий будинок, загальною площею 165,10 кв.м., який розташований в м. Вінниця, по вул. Бучми, буд. 130 а. Визначено початкову ціну предмету іпотеки для його подальшої реалізації в розмірі 551370 грн. Виселено [PERSON], [PERSON], [PERSON], малолітню [PERSON], які зареєстровані та проживають у житловому будинку (предмет іпотеки), розташованому за адресою: [ADDRESS]. (а.с.27-28). 22.05.2013 р. Вінницький міський суд Вінницької області видав виконавчі листи № 221/4304/12 про виконання вищевказаного рішення суду в частині виселення [PERSON] та членів його сім'ї з житлового будинку та в цей же день Староміським відділом ДВС Вінницького МУЮ були відкриті виконавчі провадження № 3813559, 38135456, 38135554, 38135513. 20.06.2013 року державним виконавцем Староміського відділу ДВС Вінницького МУЮ Смиричинським С.Л. при примусовому виконанні виконавчого листа № 221/4304/12, виданого 22.05.2013 р. Вінницьким міським судом Вінницької області про виселення [PERSON], [PERSON], малолітню [PERSON], [PERSON] на користь ПАТ КБ "ПриватБанк" складено Акт, згідно якого рішення Вінницького міського суду по справі № 221/4304/12 від 22.05.13 р. виконано в повному обсязі (а.с. 26). 25.06.2013 року державним виконавцем Староміського відділу ДВС Вінницького МУЮ Смиричинським С.Л. при примусовому виконанні виконавчого листа № 221/4304/12, виданого 22.05.2013 р. Вінницьким міським судом Вінницької області винесені постанови про закінчення виконавчих проваджень № 38135595, 38135456, 38135554, 38135513, припинено чинність арешту майна боржника та скасовано інші заходи примусового виконання рішення (а.с. 21-25). 26.06.2013 року між ПАТ КБ "ПриватБанк" та [PERSON] була укладена додаткова угода № 1 до кредитного договору № VVIW3GА00001547 від 06.08.2007 року (а.с.7). Згідно п.7.1 Додаткової угоди, Банк зобов'язується надати Позичальникові кредитні кошти на строк з 06.08.2007 р. по 04.08.2017 р включно, у вигляді непоновлюваної лінії (далі - Кредит) у розмірі 144 072,15 доларів США на споживчі цілі, а також у розмірі 64 072,15 доларів США на сплату страхових платежів у випадках та в порядку, передбачених п.п. 2.1.3, 2.2.7 даного Договору, зі сплатою за користування кредитом відсотків у розмірі 1,09 % річних на місяць на суму залишку заборгованості за кредитом, винагорода за надання фінансового інструменту у розміру 1,5% від суми виданого кредиту у момент надання кредиту, та 0,2 % від суми виданого кредиту щомісячно в період сплати. Погашення заборгованості за цим договором здійснюється в наступному порядку: щомісячно в період сплати, позичальник повинен надавати банку кошти (щомісячний платіж) у сумі 3282,23 доларів США для погашення заборгованості . В п.6 Додаткової угоди №1 зазначено, що в разі порушення позичальником строків по сплаті відсотків за користування кредитом та винагород, зазначених в договорі, позичальник за весь період неналежного виконання зобов'язань по сплаті плати за кредитом сплачує банку неустойку: в розмірі 100% від розміру неналежно сплачених відсотків за користування Кредитом; в розмірі 100% від розміру неналежно сплачених винагород, передбачених Договором. Оплата позичальником штрафу здійснюється за кожен місяць такого порушення, починаючи з останнього місяця неналежного виконання позичальником зобов'язання по сплаті плати за кредитом. З виписки з 06.08.2007 р. по 28.10.2014 р. з рахунку № [NUMBER] на ім'я [PERSON], суд вбачає, що позивач в період з 13.09.2007 р. по 26.11.2013 року перераховував кошти в рахунок погашення заборгованості та комісії по кредитному договору №VVIW3GА00001547 від 06.08.2007 року (а.с. 59-68). В період з 20.06.2013 р. по 26.11.2013 р. на виконання кредитних зобов'язань позивачем було сплачено 20 000 доларів США. Згідно довідки з банку від 21.08.2014 року заборгованість згідно кредитного договору зі змінами відповідно до додаткової угоди № 1 від 26.06.2013 р. складає 185 122.23 долара США (а.с.19). У зв'язку з наведеним, суд приходить до висновку, що умови погашення кредиту згідно додаткової угоди є кабальними та такими, які виконати неможливо. Також судом враховано і підтверджено матеріалами справи, що час укладення додаткової угоди співпадає з часом закінчення виконавчого провадження про виселення позивача та членів його сім'ї з жилого будинку, який є предметом іпотеки. На час розгляду справи в суді сторони не заперечили той факт, що позивач та члени його родини продовжують проживати в будинку по [ADDRESS], з часу укладення додаткової угоди відповідач дії державного виконавця по закінченню виконавчого провадження не оскаржував, що свідчить про існування домовленості між банком та позивачем. На вимогу суду відповідачем не надано жодного належного та допустимого доказу видачі позивачу коштів в сумі 144 072, 15 дол. США згідно додаткової угоди № 1 від 26.06.2013 р. Згідно довідки № 202 від 22.08.2014 року Міської лікарні Центру матері та дитини м. Вінниці (а.с. 16), [PERSON] знаходилась на обліку по вагітності в ж/к МЛ "ЦМ та Д" з діагнозом: вагітність на 30.07.2013 р. - 25 тижнів. Дисплазія шийки матки. Анемія. ВСД за гіпотонічним типом. Відповідно до довідки комунального підприємства ВМБТІ від 28.08.2014 р. № 3881 (а.с. 16), станом на 29.12.2012 р. в реєстрі прав власності на об'єкти нерухомого майна за [PERSON], [INFO], зареєстровано будинковолодіння по [ADDRESS]. Іншого нерухомого майна за позивачем не зареєстровано. За даних обставин суд приходить до висновку, що додаткова угода № 1 від 26.06.2013 р. була укладена позивачем під загрозою втрати житла та загрози викидню. Відповідно до ст.233 ЦК України правочин, який вчинено особою під впливом тяжкої для неї обставини і на вкрай невигідних умовах, може бути визнаний судом недійсним незалежно від того, хто був ініціатором такого правочину. При визнанні такого правочину недійсним застосовуються наслідки, встановлені статтею 216 цього Кодексу. Сторона, яка скористалась тяжкою обставиною, зобов'язана відшкодувати другій стороні збитки і моральну шкоду, що завдані їй у зв'язку з вчиненням цього правочину. Згідно п. 23 Постанови Пленуму ВСУ № 9 від 06.11.2009 р. "Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними" правочин може бути визнаний судом недійсним на підставі статті 233 ЦК України, якщо його вчинено особою під впливом тяжкої для неї обставини і на вкрай невигідних умовах, чим друга сторона правочину скористалася. Тяжкими обставинами можуть бути тяжка хвороба особи, членів її сім'ї чи родичів, смерть годувальника, загроза втратити житло чи загроза банкрутства та інші обставини, для усунення або зменшення яких необхідно укласти такий правочин. Особа, яка оскаржує правочин, має довести, що за відсутності тяжкої обставини правочин не було б вчинено взагалі або вчинено не на таких умовах. Суд приходить до висновку, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню в повному обсязі. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача слід стягнути 243 грн. 60 коп. судового збору. На підставі викладеного та

Outcome: approved