Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-30 00:00:00

Позивач звернувся до суду із даним позовом, посилаючись на те, що згідно з розпорядженням виконавчого комітету Ірпінської міської ради Київської області № 135 від 26.12.1995 року та рішення виконавчого комітету Гостомельської селищної ради Київської області № 174 від 10 грудня 2004 року йому та відповідачам безоплатно передано у спільну сумісну власність трикімнатну квартиру за адресою [ADDRESS] загальною площею 76,3 кв. м., житловою площею 37,1 кв. м. Відповідачі по справі [PERSON] - його мати, [PERSON] - його брат, [PERSON] та [PERSON] - його сини. Вказує, що згідно архівної довідки КП КОР "Північне БТІ" за № 595 від 11.07.2014 року об'єкт нерухомого майна - квартира [ADDRESS] станом на 31.12.2012 року зареєстровано за ним та відповідачами на праві спільної сумісної власності на підставі свідоцтва на право власності № 609/9 від 10 січня 1996 року, виданого виконавчим комітетом Ірпінської міської ради згідно розпорядження № 135 від 26.12.1995 року ( дата реєстрації 16.01.1996 року), реєстровий № 133, книга 10, стор. 278. Позивач вказує, що на сьогоднішній день він не має змоги розпорядитися своєю часткою в праві власності на квартиру, оскільки не визначена його частка. Оскільки квартира [ADDRESS] належить на праві сумісної власності йому та відповідачам на підставі свідоцтва про право власності № 609/9 від 10 січня 1996 року, виданого виконавчим комітетом Ірпінської міської ради згідно з розпорядженням № 135 від 26 грудня 1995 року і оскільки в них була домовленість на їх частки в праві власності на неї є рівними, то він вважає, що його частка в праві власності на квартиру складає 1/5 частину. В зв'язку із викладеними обставинами позивач просив визначити частки в спільній сумісній власності на квартиру [ADDRESS] за ним [PERSON] - 1/5 частину, за відповідачами - [PERSON] - 1/5 частину, [PERSON] - 1/5 частину, [PERSON] - на 1/5 частину, [PERSON] - на 1/5 частину. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] позов підтримав, підтвердив обставини, викладені у позовній заяві, просив позов задовольнити. Відповідачка [PERSON] в судовому засіданні позов не визнала, суду пояснила, що квартиру отримала вона та її покійний чоловік; у літку 2013 року вони з позивачем домовилися переписати квартиру на його сина [PERSON], т. я. він проживає в складних умовах. Пояснила, що позивач розвівся зі своєю дружиною, живе зараз з іншою жінкою в м. Одеса у великій квартирі, робив там ремонт, набрався кредитів і тепер на їх адресу приходять листи з різних банків, судів. Пояснила, що квартира належить їм і вони її перепишуть на сина позивача [PERSON]; на час видачі Свідоцтва про право власності на цю квартиру вона погоджувалась, що позивач є співвласником квартири, приватизацію квартири у передбаченому законом порядку вона не оскаржувала. Просила у позові відмовити. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позов не визнав, підтримав пояснення, які надала відповідач [PERSON], просив у позові відмовити. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позов не визнав, підтримав пояснення відповідачки [PERSON] Пояснив, що коли його батьки розводились, між ними була усна домовленість, що батько не платить аліменти на них з братом, а коли вони з братом стануть повнолітніми, він перепише на когось із них свою частку в квартирі. Влітку 2013 року він казав, що треба переоформити квартиру, але зараз все помінялось. Просив у позові відмовити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, надав суду письмову заяву, в якій просив розглядати справу в його відсутності, позов не визнає та вказує, що він проти виділення частки [PERSON] за адресою [ADDRESS] у зв'язку з тим, що [PERSON] після розлучення аліментів на дітей не платив, веде асоціальний образ життя (ніде не працює, зловживає алкоголем), набрався кредитів не менше ніж в п'яти банках, які не сплачує, роздав номера телефонів родичів цим банкам, які тепер регулярно їм дзвонять і які тепер теж мають право на цю частку. В зв'язку із цим суд, заслухавши думку учасників процесу, які не заперечували проти розгляду справи у відсутності відповідача [PERSON] та враховуючи його письмову заяву, вважав за можливе розглянути справу в його відсутності. Заслухавши пояснення представника позивача [PERSON], відповідачів [PERSON], [PERSON], [PERSON], вивчивши письмові докази по справі, суд вважає заявлений позов таким, що підлягає до задоволення, виходячи із наступного. В судовому засіданні встановлено, що відповідно до свідоцтва про право власності на житло № 609/9 від 10 січня 1996 року, виданого виконкомом Ірпінської міської ради народних депутатів згідно з розпорядженням від 26 грудня 1995 року № 135 [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] належить на праві спільної сумісної власності квартира [ADDRESS]. В судовому засіданні також встановлено, що згідно архівного витягу із розпорядження № 135 від 26.12.1995 року виконавчого комітету Ірпінської міської ради народних депутатів "Про передачу житла у власність громадян" розглянувши документи, подані громадянами для приватизації передано [PERSON] та членам її сім'ї [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] (склад сім'ї - 5 осіб) безоплатно в спільну сумісну власність 3-кімнатну квартиру за адресою [ADDRESS]; квартира належить Ірпінському відділу освіти, загальна площа квартири - 52,0 кв. м. при нормі - 115,0 кв. м., житлова площа - 37,1 кв. м. Встановлено, що згідно рішення виконавчого комітету Гостомельської селищної ради Київської області № 174 від 10 грудня 2004 року "Про надання дозволу [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] на оформлення правової документації на самочинні побудови" дозволено громадянам [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON] оформити правову документацію на самочинно побудовані приміщення : ІІІ площею 20,0 кв. м. та приміщення ІУ площею 4,9 кв. м. в квартирі [ADDRESS]. Загальна площа по даній квартирі становитиме 76,3 кв. м., житлова площа 37,1 кв. м. Встановлено, що згідно архівної довідки Комунального підприємства Київської обласної ради "Північне бюро технічної інвентаризації" від 11.07.2014 року № 595 згідно матеріалів архівної справи на об'єкт нерухомого майна - квартира [ADDRESS] станом на 31 грудня 2012 року на праві спільної сумісної власності зареєстрована за [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності № 609/9 від 10 січня 1996 року виданого виконавчим комітетом Ірпінської міської ради згідно розпорядження № 135 від 26 грудня 1995 року (дата реєстрації 16 січня 1996 року), реєстровий № 133, книга 10 сторінка 278, реєстраційний номер в РПВН відсутній. Згідно матеріалів технічної інвентаризації від 28 червня 2014 року самовільних забудов, перепланування та реконструкції не виявлено, загальна площа по квартирі становить 76,3 кв. м., житлова площа - 37,1 кв. м. Наведені обставини підтверджуються поясненнями представника позивача [PERSON], відповідачів [PERSON], [PERSON], [PERSON], матеріалами справи. У відповідності до ст. 355, 357 ЦК України майно, що є у власності двох або більше осіб належить їм на праві спільної власності, спільна власність вважається частковою, якщо договором або законом не встановлена спільна сумісна власність на майно. Частки у праві спільної часткової власності вважаються рівними, якщо інше не встановлено за домовленістю співвласників або законом. У відповідності до ч.1 ст. 368 ЦК України спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю. У відповідності до ст. 369 ЦК України співвласники майна, що є у спільній сумісній власності, володіють і користуються ним спільно, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Розпоряджання майном, що є у спільній сумісній власності, здійснюється за згодою всіх співвласників. У разі вчинення одним із співвласників правочину щодо розпорядження спільним майном вважається, що він вчинений за згодою всіх співвласників. Згода співвласників на вчинення правочину щодо розпорядження спільним майном, який підлягає нотаріальному посвідченню та (або) державній реєстрації, має бути висловлена письмово і нотаріально посвідчена. Співвласники мають право уповноважити одного з них на вчинення правочинів щодо розпорядження спільним майном. Правочин щодо розпорядження спільним майном, вчинений одним із співвласників, може бути визнаний судом недійсним за позовом іншого співвласника у разі відсутності у співвласника, який вчинив правочин, необхідних повноважень. У відповідності до ч.2 ст. 370 ЦК України у разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. Суд вважає, що необхідно визначити, що частка [PERSON] та частки співвласників [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] в праві власності на квартиру [ADDRESS] згідно Свідоцтва про право власності на житло № 609/9 від 10 січня 1996 року, виданого виконкомом Ірпінської міської ради народних депутатів згідно з розпорядженням від 26 грудня 1995 року № 135 є рівними та становлять по 1/5 частині за кожним. При цьому суд вважає безпідставними та такими, що не ґрунтуються на вимогах закону доводи відповідачів про те, що вони не визнають за позивачем право на 1/5 частину спірної квартири, оскільки у них була домовленість про те, що вони переоформлять квартиру на відповідача [PERSON], оскільки дані питання повинні вирішуватися шляхом укладення відповідних цивільно-правових угод. Крім того в судовому засіданні відповідачкою [PERSON] визнано ті обставини, що на час видачі Свідоцтва про право власності на житло вона погоджувалася з тим, що позивач є співвласником даної квартири, а приватизацію квартири у передбаченому законом порядку вона на даний час не оскаржувала. Інших належних та допустимих доказів на підтвердження чи спростування позовних вимог суду надано не було. За таких обставин суд вважає позов таким, що підлягає до задоволення. На підставі ст. ст. 355, 368, 369, 370 ЦК України,

Outcome: approved