Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-23 00:00:00

06 грудня 2010 року суддею Кіровського районного суду міста Макіївки за заявою комунального підприємства "Макіївтепломережа" видано судовий наказ про стягнення з [PERSON] заборгованості за надані послуги з централізованого теплопостачання та понесених при зверненні до суду судових витрат. Ухвалою суду від 14 квітня 2011 року задоволена заява [PERSON] та зазначений судовий наказ скасовано. 05 серпня 2013 року комунальне підприємство "Макіївтепломережа" звернулось до суду з уточненим під час розгляду справи позовом до [PERSON], [PERSON], діючої від свого імені та в інтересах неповнолітньої дитини [PERSON], [PERSON], діючої від свого імені та в інтересах неповнолітньої дитини [PERSON], про стягнення заборгованості з оплати наданих послуг з централізованого теплопостачання та судових витрат, мотивуючи свої вимоги тим, що відповідачами у порушення зобов'язань тривалий час не здійснюється оплата комунальних платежів. У судовому засіданні представник КП "Макіївтепломережа" Дрозд Т.А. підтримала позовні вимоги, в обґрунтування яких послалась на факти і обставини, викладені у заяві, та зазначила, що відповідачі, які є співвласниками квартири [ADDRESS], користуються послугами з постачання теплової енергії, які надаються централізовано, відповідно до встановленого порядку комунальним підприємством як суб'єктом господарювання. Відповідачі тривалий час не вносять поточні щомісячні платежі з оплати наданої комунальної послуги, у зв'язку з чим за період з 01 квітня 1996 р. по 01 липня 2013 р. вони мають борг у сумі 13183,46 грн. Посилаючись на зазначені обставини, представник позивача просить суд стягнути з відповідачів наявну заборгованість із поточних платежів у розмірі 13183,46 грн. та судовий збір у дохід держави у розмірі 229,40 грн. Відповідачі [PERSON], [PERSON] та [PERSON] позовні вимоги КП «Макїівстепломережа» визнали частково - в межах строку позовної давності, надавши суду письмову заяву. Вивчивши матеріали справи і дослідивши надані докази, суд у межах заявлених позовних вимог (стаття 11 ЦПК України) установив наступне. Комунальне підприємство "Макіївтепломережа" є юридичною особою, з 08 червня 2001 року зареєстроване в Єдиному державному реєстру підприємств та організацій України (ЄДРПОУ). Відповідно до Статуту КП "Макіївтепломеража" є самостійним суб'єктом господарювання. Метою діяльності підприємства є виробництво, транспортування і постачання теплової енергії, пари та гарячої води споживачам (підприємствам, організаціям та населенню міста) на підставі укладених договорів; задоволення потреб ринку у наданні послуг належної якості (робіт, продукції) власного виробництва; забезпечення економічних та соціальних інтересів трудового колективу підприємства за рахунок отриманого прибутку. Згідно свідоцтва про право власності на житло № 41283 від 18 лютого 2008 року, виданого Управління обліку, розподілу та приватизації житла Макіївської міської ради, квартира, яка знаходиться за адресо: [ADDRESS], належить на праві спільної часткової власності [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON]. Загальна площа зазначеної квартири становить 45,10 кв. метрів. Наявними в матеріалах справи доказами підтверджено, що комунальне підприємство «Макіївтепломережа» у спірний період надавало на об'єкт споживання комунальні послуги з централізованого опалення, які використані відповідачами для власних потреб. Підключення квартири відповідача до централізованого опалення житлового будинку та відкриття особового рахунку теплопостачальним підприємством свідчить про фактичне існування між сторонами договірних відносин з приводу постачання та споживання теплової енергії. За таких обставин при вирішенні справи суд виходить із обсягу прав і обов'язків сторін відповідно до чинного законодавства, яке регулює взаємовідносини суб'єкта господарювання, предметом діяльності якого є надання житлово-комунальних послуг, та фізичних осіб, які отримують послуги з централізованого Статтями 20, 21 Закону України від 24 червня 2004 року № 1875-ІV «Про житлово-комунальні послуги» визначені права й обов'язки споживача і виконавця житлово-комунальних послуг. Зокрема, правом споживача є одержання вчасно та відповідної якості житлово-комунальних послуг згідно із законодавством та умовами договору, а обов'язком - оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Згідно з пунктом 18 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 р. № 630, розрахунковим періодом для оплати послуг є календарний місяць. Плата за послуги вноситься не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим, якщо договором не встановлено інший строк. З інформації та представленого комунальним підприємством «Макіївтепломережа» розрахунку про нарахування та оплату поточних комунальних платежів з централізованого теплопостачання по квартирі [ADDRESS] убачається, що за період з 01 квітня 1996 року по 01 вересня 2012 року заборгованість за спожиту теплову енергію становить 11339 грн. 06 коп. Частково оплата поточних платежів та наявної заборгованості здійснювалась відповідачем у липні і серпні 2010 року, лютому 2011 року. Відповідно до пункту 32 Правил споживач має право на несплату вартості послуг лише в разі їх ненадання виконавцем або припинення надання в установленому порядку за письмовою заявою споживача. Матеріалами справи встановлено, що комунальне підприємство «Макіївтепломережа» у спірний період надавало на об'єкт споживання комунальні послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води. Суб'єктом господарювання у відповідних випадках неналежного надання послуг з теплопостачання по даному житловому будинку здійснювався перерахунок вартості послуг по кожній квартирі. Згідно з частиною 3 статті 31 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" органи місцевого самоврядування затверджують ціни (тарифи) на житлово-комунальні послуги в розмірі економічно обґрунтованих витрат на їх виробництво. Відповідно до положень ст. 322 ЦК України власник зобов*язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. За правилами статті 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом ( ст. 525 ЦК). Положеннями частин 1-3 статті 614 ЦК України визначено, що особа, яка порушила зобов'язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов'язання. Відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобов'язання. Враховуючи викладе, суд визнає, що відповідачами [PERSON], [PERSON], діючої від свого імені та в інтересах неповнолітньої дитини [PERSON], [PERSON], діючої від свого імені та в інтересах неповнолітньої дитини [PERSON], порушено виконання зобов'язання з оплати фактично наданих КП "Макіївтепломережа" послуг з централізованого теплопостачання, чим заподіяно матеріальну шкоду позивачу. Стороною відповідача не представлено суду об'єктивних доказів, що це сталося не з його вини. Суд визнає правильним наданий позивачем розрахунок терміну та суми заборгованості по оплаті наданих послуг з централізованого опалення спірної квартири, який відповідає встановленому законодавством порядку і затвердженим тарифам. У відповідності до положень частини 3 статті 267 ЦК України відповідачі звернулись до суду з письмовою заявою про застосування до спірних правовідносин строку позовної давності. За матеріалами справи комунальне підприємство "Макіївтепломережа" в установлений строк, в порядку, передбаченому законодавством, звернулось до суду із заявою про видачу судового наказу щодо стягнення заборгованості, що свідчить про переривання перебігу строку позовної давності. Звернення позивача року в суд з відповідною заявою про видачу судового наказу об'єктивно підтверджені наявними у матеріалах справи доказами. Згідно з вимогами статей 256, 257 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Позовна давність переривається, як визначено правилами статті 264 ЦК України, у разі пред'явлення особою позову до одного із кількох боржників, а також якщо предметом позову є лише частина вимоги. Після переривання перебіг позовної давності починається заново. Відповідно до положень статей 95, 96 ЦПК України у редакції Закону України від 07.07.2010 року № 2453-VІ, судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбачених статтею 96 цього Кодексу. Із заявою про видачу судового наказу може звернутися особа, якій належить право вимоги. Судовий наказ може бути видано, у разі якщо: 3) заявлено вимогу про стягнення заборгованості за оплату житлово-комунальних послуг. Приписами частини 3 статті 118 ЦПК України передбачено, що позовна заява щодо вимог, визначених у частині першій статті 96 цього Кодексу, може бути подана тільки в разі відмови у прийнятті заяви про видачу судового наказу або скасування його судом. Враховуючи наведене, суд визнає, що по даній справі позовна давність перервалася зверненням 27 жовтня 2010 року позивача в установленому законом порядку до суду із заявою про видачу судового наказу. Отже, вимоги комунального підприємства "Макіївтепломережа" за період з 01 квітня 1996 року по 31 жовтня 2007 року у розмірі 2149,24 грн., заявлені за межами трирічного строку позовної давності, тому зазначена сума виключається із загального розміру заборгованості, вказаного позивачем. Ухвалою Кіровського районного суду м.Макїівки від 24 лютого 2014 року провадження по справі в частині стягнення з комунального підприємства "Макіївтепломережа" до [PERSON], [PERSON], діючої від свого імені та в інтересах неповнолітньої дитини [PERSON], [PERSON], діючої від свого імені та в інтересах неповнолітньої дитини [PERSON], суми заборгованості за відпущену теплову енергію в період з 01 квітня 1996 року по 01 квітня 2005 року, закрито. За таких обставин підлягає стягненню на користь позивача в межах строку позовної давності заборгованість по комунальним платежам за період з 01 листопада 2007 року по 01 липня 2013 року в сумі 11034,22 грн. Виходячи із закріпленого в статті 11 ЦПК України принципу диспозитивності цивільного судочинства, суд за основу приймає період та, зокрема первісну та кінцеву дати стягнення заборгованості, визначені позивачем. Проаналізувавши встановлені фактичні обставини по справі, оцінивши надані сторонами в порядку положень статті 60 ЦПК України докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що відповідачі [PERSON], [PERSON], що діє від свого імені та в інтересах неповнолітньої дитини [PERSON], [PERSON], яка діє від свого імені та в інтересах неповнолітньої дитини [PERSON], як споживачі послуг з централізованого теплопостачання внаслідок односторонньої відмови від договірних зобов'язань припинив їх виконання. Такі дії відповідачів є протиправними, у зв'язку з чим за правилами статті 611 ЦК України стосовно них настають правові наслідки у вигляді відшкодування на користь позивача заборгованості - в розмірі 11034,22 грн. Позивачем, на користь якого ухвалене рішення, документально підтверджена сплата судового збору у розмірі 229 грн. 40 коп. Відповідно до вимог статті 88 ЦПК України понесені судові витрати підлягають стягненню з відповідачів на користь позивача в повному обсязі. На підставі вищевикладеного,

Outcome: partial