Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-03 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON], треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору [PERSON], [PERSON] про відшкодування матеріальної шкоди, мотивуючи позов тим, що 23.07.2012 року [PERSON], керуючи автомобілем марки "Пежо Боксер" д.н.з. [NUMBER] , який належить [PERSON], рухаючись по вул. Островського в м. Вінниці в порушення вимог п. 10.1 Правил дорожнього руху України, під час зміни напрямку руху не переконався, що це буде безпечним та не створить перешкод чи небезпеки іншим учасникам дорожнього руху, внаслідок чого допустив зіткнення з автомобілем марки "Вольво" модель "460" д.н.з. [NUMBER] під керуванням водія [PERSON], який належить [PERSON], що призвело до пошкодження транспортних засобів. Згідно довідки про дорожньо-транспортну пригоду №9042366 та постанови Замостянського районного суду м. Вінниці у справі №206/4978/2012 від 07.08.2012 року [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. Згідно висновку експертного дослідження №152П-07 від 26.07.2012 року виготовленого ФОП [PERSON], складеного 01.11.2012 року вартість відновлювального ремонту автомобіля "Вольво" марки "460" д.н.з. [NUMBER] внаслідок його пошкодження під час ДТП складає 6 307 грн. 67 коп. Враховуючи те, що відповідач під час вчинення ДТП мав посвідчення водія [NUMBER] та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, оскільки його відсутність працівниками ДАІ встановлено не було, то і відповідач безпосередньо повинен відшкодовувати майнову шкоду завдану позивачу під час ДТП. Позивач керував транспортним засобом без доручення, але на підставі документів, визначених п. 2.1 Правил дорожнього руху, тому має право на відшкодування йому майнової шкоди завданої відповідачем, тобто особою, якою ця шкода була завдана безпосередньо внаслідок ДТП. Просить стягнути з відповідача на його користь 6 307 грн. 67 коп. матеріальної шкоди завданої внаслідок ДТП. Позивач [PERSON] в судовому засіданні позов підтримав з наведених у ньому підстав та просить позов задовольнити? не заперечує проти винесення заочного рішення. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, про причини неявки суд не повідомив, заяви про розгляд справи у його відсутності не надав. Треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору [PERSON], [PERSON] в судове засідання не з'явилися, про причини неявки суд не повідомили, заяв про розгляд справи у їх відсутності не надали. Відповідно до ч. 4 ст. 169 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Враховуючи викладене, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності відповідача в порядку ч. 4 ст. 169 ЦПК України та ухвалити заочне рішення. Суд, дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення позивача, оцінивши докази в їх сукупності, прийшов до висновку, що позов є обґрунтованим та підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 23.07.2012 року [PERSON] керуючи автомобілем марки "Пежо Боксер" д.н.з. [NUMBER] , який належить [PERSON], рухаючись по вул. Островського в м. Вінниці в порушення вимог п. 10.1 правил дорожнього руху України, під час зміни напрямку руху не переконався, що це буде безпечним та не створить перешкод чи небезпеки іншим учасникам дорожнього руху, внаслідок чого допустив зіткнення з автомобілем "Вольво" марки "460" д.н.з. [NUMBER] під керуванням водія [PERSON], який належить [PERSON], що призвело до пошкодження транспортних засобів. Відповідно до постанови Замостянського районного суду м. Вінниці від 07.08.2012 року, [PERSON] визвано винним у вчиненні правопорушення передбаченого ст. 124 КУпАП та призначено йому адміністративне стягнення у виді штрафу в сумі 425 грн. на користь держави. Згідно висновку експертного дослідження №152П-07 виготовленого ФОП [PERSON] від 26.07.2012 року, вартість відновлювального ремонту з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу КТЗ складає 6 307 грн. 67 коп. (в тому числі ПДВ). Відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу, виданого ВРЕР-8 УДАІ в м. Києві серії [NUMBER], [PERSON] є власником автомобіля марки "Вольво" модель "460" д.н.з. [NUMBER]. Як вбачається з тимчасового реєстраційного талону виданого Вінницьким МРЕВ 31.10.2008 року, [PERSON] є власником автомобіля марки "Вольво" модель "460" д.н.з. [NUMBER]. Як вбачається з водійського посвідчення серії [NUMBER] дане посвідчення видане 28.10.1978 року на ім'я [PERSON] Відповідно до ч. 4 ст. 61 ЦПК України вирок у кримінальній справі, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Відповідно до ст. 1166 ЦК України шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно із ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Згідно роз'яснень, які містяться в п.п. 4, 6, 13 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01.03.2013 року № 4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» розглядаючи позови про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, суди повинні мати на увазі, що відповідно до статей 1166, 1187 ЦК шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала. Обов'язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини. Відповідно до частини четвертої статті 61 ЦПК вирок у кримінальній справі, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Особою, яка зобов'язана відшкодувати шкоду, завдану джерелом підвищеної небезпеки, є фізична або юридична особа, що на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди, позички тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Якщо особа під час керування транспортним засобом має посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії і реєстраційний документ на транспортний засіб, переданий їй власником або іншою особою, яка на законній підставі використовує такий транспортний засіб, то саме ця особа буде нести відповідальність за завдання шкоди (пункт 2.2 Правил дорожнього руху України). Враховуючи, що відповідно до статей 386, 395, 396 ЦК положення щодо захисту права власності поширюються також на осіб, які хоч і не є власниками, але володіють майном на праві господарського відання, оперативного управління або на іншій підставі, передбаченій законом чи договором (речове право), такі особи також мають право вимагати відшкодування шкоди, завданої цьому майну. До таких осіб належить і особа, яка керувала транспортним засобом без доручення, але на підставі документів, визначених пунктом 2.1 Правил дорожнього руху України (посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії та реєстраційного документа на транспортний засіб). Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ст. ст. 10, 60 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що позивачем доведено ті обставини, на які він посилається як на підставу своїх вимог, позов є обґрунтованим та підлягає задоволенню. Відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Оскільки позивачем було сплачено судовий збір при подачі позовної заяви до суду, то відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК України з відповідача на користь позивача слід стягнути понесені і документально підтвердженні судові витрати. На підставі викладеного,

Outcome: approved