Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-21 00:00:00

В грудні 2015 року позивач звернувся до суду із вищезазначеним позовом, в якому просив визнати за ним в порядку спадкування за заповітом право власності на гаражний бокс за [NUMBER], який знаходиться на території Обслуговуючого гаражного кооперативу «Комета» (далі - ОГК "Комета")за адресою: [ADDRESS] та розміщений на 1 поверсі у 3 ряду із підвалом, вирішити питання про судові витрати, мотивуючі свої вимоги наступним. [INFO] померла мати позивача [PERSON]. За життя, а саме 12.09.2011 вона склала заповіт, за яким все належне їй майно заповіла своєму сину (позивачу) 08.10.2015 позивач звернувся до Дев'ятої Київської державної нотаріальної контори з метою отримання свідоцтва про право власності на спадщину за заповітом та надав всі наявні в нього документи щодо належного померлій [PERSON] майна. На виконання вимог Закону України «Про нотаріат» нотаріусом здійснено запит до Київського міського бюро технічної інвентаризації для підтвердження права власності [PERSON], зокрема і на вищезазначений гаражний бокс. 05.11.2015 державним нотаріусом отримано відповідь з Київського міського бюро технічної інвентаризації, з якої вбачається, що право власності на даний гаражний бокс не зареєстроване. На підставі отриманої відповіді державним нотаріусом винесено постанову про відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину на гаражний бокс [NUMBER], який знаходиться на території ОГК «Комета» за адресою: [ADDRESS] розміщеного на 1 поверсі у 3 ряду площею 27,8 кв.м. та підвалом площею 7,5 кв.м. Позивач не погоджується із таким рішенням нотаріуса і вважає, що його матері спірний бокс [NUMBER] належав на праві власності, що підтверджується за його переконанням довідкою, виданою відповідачем 29.10.2008 під №159 для оформлення технічного паспорта та самим технічним паспортом, виготовленим Київським міським бюро технічної інвентаризації 19.11.2008 року, де зазначено, що вона є власником спірного гаражного боксу. При цьому саме документальне підтвердження здійснення виплати [PERSON] пайового внеску за гаражний бокс [NUMBER] у позивача відсутнє, однак даний факт позивач вважає підтверджується лише вищезазначеною довідкою самого відповідача від 29.10.2008 під №159, де зазначено, що вона видана останній на підставі рішення загальних зборів членів ОГК «Комета» від 27.10.2000 року протокол № 18 для оформлення технічного паспорта на спірний гаражний бокс, а також узгоджується із Законом України «Про кооперацію» та Положенням про порядок оформлення права власності на об'єкти нерухомого майна, затвердженого Розпорядженням КМДА № 1820 від 31.08.2001 року, на підставі яких Київське міське бюро технічної інвентаризації здійснює підготовку та виготовлення технічного паспорта приміщення, лише в разі наявності підтвердження виплати пайового внеску у повному обсязі та фактичного переходу права власності. На підставі вищевикладеного просив позов задовольнити в повному обсязі. В судове засідання сторони не з'явились, хоча про час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином, відповідно до вимог ст.74 ЦПК України. Разом з тим, представник позивача направив до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, а також зазначив що позовні вимоги підтримує у повному обсязі та просить задовольнити на підставі наявних у справі доказів (а.с.158). Також подав заяву про виключення з числа доказів, згідно якої представник позивача піддає сумніву долучені до заперечень відповідача документи, які не є оригіналами, що на його думку, викликає сумнів в їх достовірності, окремо акцентує увагу суду на тому, що "докази" відповідача містять протиріччя при викладі тих обставин, які на його думку "засвдчені" доказами, наданими позивачем. Відповідач в судове засіданні свого представника не направив, в той же час подав письмові заперечення і заяву про розгляд справи за відсутності відповідача і ухвалення рішення на підставі наявних доказів. Так, в своїх запереченнях зазначає, що відповідно до довідки ОГК «Комета» від 12.03.2011 власником (користувачем) спірного гаражного боксу [NUMBER] був [PERSON]. Дане право було оформлено за ним як за членом гаражного кооперативу на підставі його заяви від 25.05.2006 року. Померла [PERSON] була лише довіреною особою [PERSON] і діяла на підставі довіреності від 12.03.2011 року. Цією довіреністю їй було надане лише право користування та обслуговування гаражного боксу [NUMBER], однак без права розпорядження, а також остання мала право представляти інтереси [PERSON], як члена гаражного кооперативу «Комета» на загальних зборах при вирішенні питань щодо діяльності кооперативу. Технічний паспорт, наданий позивачем в якості доказу належності [PERSON] на праві власності спірного гаражного боксу [NUMBER], не є за твердженням відповідача правовстановлюючим документом, а сама довідка № 159 від 28.10.2008, підписана Головою правління кооперативу, була видана лише для оформлення технічного паспорта, про що в ній так і зазначено. Станом на день звернення позивача до суду право користування спірним гаражним боксом закріплене за [PERSON], після виходу [PERSON] із членів кооперативу на підставі його заяви від 16.09.2015 та ст.ст. 2.4, 2.7 Статуту ОГК «Комета». Повністю погоджується з довідкою, виданою Київським міським бюро технічної інвентаризації № ГЖ-2015 № 3979 від 05.11.2015 року, де зазначено, що право власності на гаражний бокс [NUMBER] не зареєстроване в тому числі і за [PERSON] Така саме інформація міститься і у відповідача. Зазначає, що документального підтвердження підстав переходу до померлої [PERSON] права власності на спірний гаражний бокс [NUMBER] позивачем суду не надано (підтвердження виплати пайового внеску), у відповідача така інформація також взагалі відсутня, а тому вважає, що станом на день смерті ([INFO] року) [PERSON] не мала права власності на спірний гаражний бокс [NUMBER], розташований у ОГК «Комета», тому до позивача не може перейти в порядку спадкування за заповітом право власності на спірне майно. Крім того, відмітив, що померла [PERSON] не мала прав на земельну ділянку, на якій розташований спірний гаражний бокс [NUMBER], і доказів її права користування цією земельною ділянкою позивачем не надано (а.с.43) Головне територіальне управління юстиції у місті Києві надіслало до суду письмові пояснення, де зазначило, що відмова нотаріуса у вчиненні нотаріальної діє ґрунтувалась на вимогах чинного законодавства, оскільки у позивача були відсутні правовстановлюючі документи на спірний гаражний бокс [NUMBER], а інформації щодо зареєстрованого за померлою [PERSON] права власності на нього в Київському міському бюро технічної інвентаризації немає. Також просило розглядати справу за відсутності їх представника та винести рішення по справі на підставі вимог чинного законодавства України (а.с.40) Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Відповідно до ст.213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Під час ухвалення рішення суд вирішує, зокрема, такі питання, чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються, які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин, яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин, чи слід задовольнити позов або в позові відмовити (ст.214 ЦПК України) При цьому саме сторони повинні довести ті обставини, на які вони посилаються як на підставу своїх вимог чи заперечень належними та допустими доказами (ч.3 ст.10, ч.1 ст.60 ЦПК України) Подану представником позивача заяву про виключення з числа доказів суд розглядає як заперечення і оцінку позивачем доводів відповідача, чому також судом буде надана оцінка нижче. Так, з представлених суду документів вбачається, що [INFO] померла [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть (а.с.12) 12.09.2011 [PERSON] складено заповіт, який був посвідчений державним нотаріусом Дев'ятої Київської державної нотаріальної контори Ловчинською Л.А. Як вбачається з даного заповіту [PERSON] заповіла все своє майно, де б воно не було і з чого б воно не складалось своєму сину [PERSON] (позивачу) (а.с.13) 08.10.2015 [PERSON] звернувся до нотаріуса з метою отримання свідоцтва про право власності на спадщину за заповітом (а.с.113) В той же час з матеріалів витребуваної спадкової справи вбачається, що першим відповідну заяву подав [PERSON] (24.07.2015), в якій він зазначив, що померла його колишня дружина [PERSON], під час шлюбу з якою він придбав нерухоме майно, а саме трикімнатну квартиру №104 в корпусі №8, будинку [ADDRESS] (а.с.109 на звороті), була заведена спадкова справа після смерті [PERSON], претендуючи на частину спадщини як спадкоємець спільної сумісної власності на майно, набуте за час шлюбу (а.с.109) До даної заяви долучив свідоцтво про розірвання шлюбу із останньою, згідно якого шлюб між сторонами розірвано 25 вересня 2007 року, тобто задовго до моменту відкриття спадщини (а.с.110) 30.09.2015 державним нотаріусом Дев*ятої Київської державної нотаріальної контори [PERSON] винесена постанова про відмову у вчиненні нотаріальної дії, в якій нотаріус зазначив, що видати [PERSON] свідоцтво про право власності на 1/2 частку у праві спільної сумісної власності на майно, набуте подружжям за час шлюбу, яке складається із вищезазначеної квартири, неможливо, оскільки згідно п.п.2.1 п.2 Глави 11 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України при видачі свідоцтва нотаріус вимагає документ, який посвідчує шлюбні відносини, в порядку, встановленому чинним законодавством, а шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано (а.с.112 на звороті) Дані встановлені судом обставини виключають залучення [PERSON] до участі в справі як третьої особи. Також з матеріалів спадкової справи вбачається, що 24.12.2015 державним нотаріусом Дев'ятої Київської міської нотаріальної контори позивачу також було відмовлено у видачі свідоцтва про право власності на спадщину за заповітом, про що винесено відповідну постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії, згідно якої видача свідоцтва про право власності на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації проводиться нотаріусом після подання спадкоємцем правовстановлюючих документів щодо належності цього майна спадкодавцеві та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна, а у спадкоємця ([PERSON].) відсутні правовстановлюючі документи на спадкове майно. Крім того, згідно інформаційної довідки №3979 ГЖ-2015 від 05.11.2015 у КП КМБТІ гаражний бокс [NUMBER], розташований в Гаражному кооперативі «Комета» за адресою: [ADDRESS] на 1 поверсі у 3 ряду на праві власності не зареєстрований. Згідно Витягу з Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об*єктів нерухомого майна за спадкодавцем на праві власності будь-який гаражний бокс за вищезазначеною адресою не зареєстрований. В той же час позивач надав суду довідку від 29.10.2008 під №159 за підписом Голови правління ОГК «Комета» [PERSON], в якій зазначено, що [PERSON] є членом кооперативу згідно рішення загальних зборів членів ГК (протокол №19 від 27.10.2001), також зазначено, що вона є власником гаражного боксу [NUMBER], розташованого на 1 поверсі у 3 ряду, площею 27,8 кв.м., підвалом площею 7,5 кв.м за адресою [ADDRESS] (а.с.20) На підставі даної довідки [PERSON] звернулась до Київського міського бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на об'єкти нерухомого майна та отримала 19.11.2008 року технічний паспорт на гаражний бокс [NUMBER], розташований в Гаражному кооперативі «Комета» за адресою: [ADDRESS] на 1 поверсі у 3 ряду (а.с.21) В той же час, в матеріалах справи міститься довідка від 12.03.2011, згідно якої [PERSON], який є членом даного кооперативу згідно рішення загальних зборів членів ОГК «Комета» (протокол №4 від 05.11.2000). Також значиться, що власником гаражного боксу [NUMBER], розташований в Гаражному кооперативі «Комета» за адресою: [ADDRESS] на 1 поверсі у 3 ряду площею24 кв.м, з ямою, погребом є [PERSON] за підписом Голови правління [PERSON] (а.с.48) Надаючи оцінку цим двом довідкам суд схиляється до позиції, яку зайняв позивач. По-перше, оригінал довідки від 29.10.2008 під №159, в якій власником гаражного боксу значиться [PERSON] був представлений суду в судовому засіданні під час розгляду справи, на відміну від довідки від 12.03.2011 без номеру, яка містить виправлення не засвідчені підписом та печаткою повноважної особи в частині, що стосується року рішення загальних зборів, відтак суд відхиляє цей документ як доказ в розумінні ст.ст.57-58 ЦПК України. Крім того, слід наголосити на тому, що згідно ст.64 ЦПК України письмові докази як правило подаються в оригіналі, якщо подано копію письмового доказу, суд за клопотанням осіб, які беруть участь у справі, має право вимагати подання оригіналу. Тут слід також наголосити, що довідка, в якій власником даного гаражного боксу зазначена [PERSON] видана на підставі рішення 2001 року, а по [PERSON] ксерокопія - стосується рішення ймовірно 2000 року)) Крім того, на довідці, в якій мова йде про [PERSON] не зазначений її номер. Так, як вбачається з матеріалів справи представник позивача неодноразово подавав клопотання про виклик представника відповідачу голову правління ОГК «Комета» [PERSON] для з*ясування тих обставин, які мають значення для справи і вирішення протирічь у поданих цих документах, також з метою підтвердження в судовому засіданні тих заперечень, які письмово викладені відповідачем та долучені до справи. В той же час, кожного разу відповідачем подавалися то клопотання про відкладення розгляду справи через необхідність підготуватися, то через хворобу, що призвело до необґрунтованого затягування розгляду даної справи (а.с.33, 72, 82, 83, 149) Зважаючи на те, що сторони повинні добросовісно користуватися своїми правами, а участь в цивільних справах сторін є виключно є їх правом, а не обов*язком, суд розцінює таку поведінку відповідача як згоду вирішити справу на підставі тих в тому числі «доказів», які долучені ним до заперечень. Аналогічно суд оцінює документи в копіях, це так звана довіреність [PERSON], якою він нібито уповноважив [PERSON] користуватися та обслуговувати вищезазначений гаражний бокс (а.с.49). Відсутність оригіналів цих документів чи належним чином засвідчених їх копій виключає їх з числа належних доказів у справі. Аналогічно і щодо заяви [PERSON] (копії), в якій зазначено, що [PERSON] нібито передає своє право на членство в кооперативі т право користування вищезазначеним боксом [PERSON] від 16.09.2015 (тобто вже після смерті [PERSON].) (а.с.50) Згідно відповіді ОГК «Комета» на 03.12.2015 жодні дані стосовно членства [PERSON] в кооперативі відсутні (а.с.61) Матеріали справи також містять адвокатські запити, в яких представник позивача намагався отримати у відповідача інформацію щодо ідентичності вищенаведених довіреностей та заяв, іншу інформацію щодо членства [PERSON] в кооперативі (а.с.59-60), проте на них відповіді не отримав, що також за переконанням суду свідчить про латентність відповідача і його небажання надавати докази в разі такі наявності заперечень проти вимог позивача. Також і суд в порядку ч.4 ст.10 ЦПК України сприяв сторонам в отриманні тих доказів, які вони власними силами отримати можливості не мають, витребовував також вищенаведену інформацію та докази у відповідача (а.с.66), з відповіді що надійшла, жодного власника даного гаражного боксу на даний час немає (а.с.70) З наданої на запит державного нотаріуса інформаційної довідки Київського міського бюро технічної інвентаризації ГЖ-2015 №3979 від 05.11.2015 року (зворотній бік а.с. 142) вбачається, що згідно з даними які містяться у Бюро гаражний бокс [ADDRESS] на праві власності не зареєстрований. Відповідно до ст. 67 Закону України «Про нотаріат» свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою всіх спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, встановленому цивільним законодавством. Якщо нотаріусом обґрунтовано відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, виникає цивільно-правовий спір, що підлягає розглядові у позовному провадженні. Згідно ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно ч.1 ст.1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (ч.1 ст.1270 ЦК України) Згідно з абзацом 3 ч. 2 ст. 331 ЦК України якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації. Частиною 3 ст. 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» передбачено, що права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації. Відповідно до ч. 4 ст. 3 ст. 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» права на нерухоме майно, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав діяло законодавство, що не передбачало обов'язкової реєстрації таких прав. Як вбачається з матеріалів справи та не заперечується самим позивачем, на момент звернення до нотаріуса з метою отримання свідоцтва про право на спадщину за заповітом в нього були відсутні правовстановлюючі документи на спірний гаражний бокс [NUMBER], а тому відмова нотаріуса у вчиненні нотаріальної дії була правомірною. Проте, відповідно до ст.15 Закону України «Про власність", яка регулювала порядок набуття права власності на майно в будинках житлово-будівельних кооперативів, член житлового, житлово-будівельного, дачного, гаражного чи іншого кооперативу або товариства, який повністю вніс свій пайовий внесок за квартиру, дачу, гараж, іншу будівлю або приміщення, надані йому в користування, набуває права власності на це майно. Крім того, згідно зі ст. 19-1 Закону України «Про кооперацію» член житлово-будівельного, дачно-будівельного, гаражно-будівельного, житлового, дачного, гаражного чи іншого відповідного кооперативу має право володіння, користування, а за згодою кооперативу - розпорядження квартирою, дачею, гаражем, іншою будівлею, спорудою або приміщенням кооперативу, якщо він не викупив це майно. В разі викупу квартири, дачі, гаража споруди або приміщення член житлово-будівельного, дачно-будівельного, гаражно-будівельного, житлового, дачного, гаражного чи іншого відповідного кооперативу стає власником цього майна. Відповідно до п. 8 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» у разі смерті члена житлово-будівельного, дачно-будівельного, гаражно-будівельного кооперативу, члена садівницького товариства, яким до дня смерті не були внесені повністю пайові внески, до складу спадщини входять частина внесеного паю та інші суми, які підлягають поверненню, а не квартира, дача, гараж, садовий будинок. Частка пайового внеску, що належала померлому входить до складу спадщини на загальних підставах. Якщо спадкодавець повністю вніс пайовий внесок, то до складу спадщини включається відповідно квартира, дача, гараж, садовий будинок, інші будівлі та споруди. Тобто, виходячи з аналізу вищенаведених норм, вбачається, що після смерті [PERSON], в разі повного внесення нею пайового внеску, до позивача повинно було перейти право власності на гаражний бокс [NUMBER], яке мала спадковадець. Наведена вище довідка та вищезазначені положення закону дають підстави стверджувати, що формулювання «гр. [PERSON] є власником гаражного боксу»,свідчить про те, що нею як членом даного кооперативу повністю внесені пайові внески, що не спростовано відповідачем. Відповідно до ст.88 ЦПК України з відповідача на користь позивача слід стягнути судовий збір. На підставі викладеного та

Outcome: approved