Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-23 00:00:00

Товариство з обмеженою відповідальністю "ОТП Факторинг Україна" звернулося до суду з позовом про стягнення з [PERSON] суми заборгованості за договором про надання споживчого кредиту № 2004837726 у розмірі 33 865,76 грн., а також судових витрат по сплаті судового збору в розмірі 1218,00 грн., мотивуючи свої вимоги тим, що 23.07.2013 року між ПАТ «ОТП Банк» (правонаступником якого за всіма правами та обов'язками є ТОВ «ОТП Факторинг») та [PERSON] був укладений Договір № 2004837726 про надання споживчого кредиту. В порушення умов договору, позичальник не виконує зобов'язання по своєчасному поверненню кредитних коштів та процентів за користування кредитними коштами, у зв'язку з чим виникла заборгованість перед позивачем, що і є предметом позовних вимог. Представник позивача ТОВ "ОТП Факторинг Україна" - Зотов О.В. в судове засідання не з'явився, однак до суду надав заяву, відповідно до якої позовні вимоги підтримує в повному обсязі з підстав, викладених у позові та просить суд розглянути справу у його відсутність в заочному провадженні. Відповідачка [PERSON] в судове засідання не з'явилася, повідомлялася належним чином шляхом направлення судових повісток на адресу, вказану в позовній заяві, причини неявки суду не повідомила, заперечень проти позову не надавала. На підставі ч.1 ст.224 Цивільного процесуального кодексу України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. За таких обставин, враховуючи думку представника позивача, який подав заяву про розгляд справи в заочному провадженні, суд визнав можливим провести заочний розгляд справи у відсутність учасників судового процесу на підставі наявних у справі доказів та ухвалити заочне рішення. Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази у їх сукупності, приходить до наступного. Згідно положень ст.627 Цивільного кодексу України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Відповідно до ч.1 ст.1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ст. 509 ЦК України в силу зобов'язання одна особа (боржник) зобов'язана вчинити на користь іншої особи (кредитора) певну дію, як то: передати майно, виконати роботу, сплатити гроші тощо або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку Судом встановлено, що 23.07.2013 року між ПАТ «ОТП Банк» (правонаступником якого за всіма правами та обов'язками є ТОВ «ОТП Факторинг») та [PERSON] був укладений Договір про надання споживчого кредиту № 2004837726 (а.с.4-8). Відповідно до п.1.1. Кредитного договору, банк надає позичальнику споживчий кредит, а позичальник отримує його на наступних умовах: загальна сума кредиту - 25200,00 грн.; строк кредиту - 60 місяці з 23 липня 2013 року по 23 липня 2018 року; розмір процентної ставки - 15 % річних. Згідно п.1.2.1. Кредитного договору, банк надає позичальнику споживчий кредит у відповідності до умов кредитного договору, а позичальник зобов'язується повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом, інші платежі, визначені даним кредитним договором та додатком №1 «Графік платежів», що є його невід'ємною частиною, а також виконувати умови кредитного договору. Вбачається, що позивач виконав свої зобов'язання за кредитним договором в повному обсязі. Згідно п. 1.5.1. Кредитного договору, за порушення позичальником строків або суми щомісячного платежу, з дня, наступного за датою платежу, визначеною графіком платежів, позичальник сплачує штраф - за кожен факт порушення 25 грн. Відповідно до п. 1.5.3. Кредитного договору, у разі виникнення простроченої заборгованості, на весь період такої заборгованості, до моменту її повного погашення, позичальнику встановлюється процентна ставка, яка дорівнює процентній ставці на суму основного боргу згідно п.1.1. Встановлено, що у передбачені строки відповідач зобов'язання за вказаним договором належним чином не виконала, а тому станом на 05.01.2015 року, непогашена сума заборгованості за Договором про надання споживчого кредиту № 2004837726 від 23.07.2013 року з боку відповідача становить 33 865,76 грн., і складається з: - суми простроченого кредиту - 24 342,29 грн., - суми прострочених відсотків за користування кредитом - 9 523,47 грн., що підтверджується наданим позивачем розрахунком заборгованості (а.с.15). Як зазначено у частині першій статті 628 Цивільного кодексу України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погодженні ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Відповідно до вимог ст. 526 Цивільного кодексу України зобов'язання повинні виконуватись належним чином відповідно до умов договору, актів цивільного законодавства. Згідно з ч.1 ст. 625 Цивільного кодексу України передбачено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Відповідно до вимог ст. 629 Цивільного кодексу України договір є обов'язковим для виконання сторонами. Тому, відповідно до вимог ст.ст. 1048, 1049 Цивільного кодексу України, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем) та сплатити відсотки за користування коштами у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ст.1 Цивільного процесуального кодексу України завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтереси юридичних осіб, інтересів держави. Відповідно до ст. 15 Цивільного кодексу України кожна особа має права на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. ( ст. 16 Цивільного кодексу України). За нормою статті 4 Цивільного процесуального кодексу України визначено, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України. Враховуючи наведене, суд приходить до висновку, що позов Товариства з обмеженою відповідальністю "ОТП Факторинг Україна" до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором підлягає задоволенню, а саме стягненню з відповідачки суми заборгованості за Договором про надання споживчого кредиту № 2004837726 в розмірі 33 865,76 грн. Відповідно до ст.88 Цивільного процесуального кодексу України суд присуджує з відповідача [PERSON] на користь позивача понесені судові витрати по сплаті судового збору в сумі 1218,00 грн. Враховуючи наведене та

Outcome: approved