Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-08 00:00:00

В вересні 2014 року позивач звернувся до суду з позовом, в якому просив визнати за ним та відповідачкою право власності на 1/2 частину автомобіля марки "Citroen C4", державний номер [NUMBER], 2006 року випуску, колір чорний, номер [NUMBER], за кожним з них, а також стягнути з відповідачки судові витрати. В обґрунтування позову позивач вказав на те, що він та відповідачка перебували у зареєстрованому шлюбі з 16.07.2010 року, який на теперішній час розірваний, але шлюбні відносини фактично припинилися у червні 2014 року. За час подружнього життя в них народилася дитина: [PERSON], [INFO]. Під час шлюбу ними за спільні кошти було набуто наступне майно: транспортний засіб - на підставі довідки-рахунку № КІМ245754 від 15.02.2011 року, а саме автомобіль марки "Citroen C4", державний номер [NUMBER], 2006 року випуску, колір чорний, номер [NUMBER], який за їхньою згодою зареєстрований 13.08.2011 року за відповідачкою та є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. Іншого майна під час шлюбу вони не придбали. Спірний ТЗ належить їм на праві спільної сумісної власності та відноситься до неподільної речі. Оскільки автомобіль є річчю неподільною, а іншого спільного майна та фінансових можливостей сплатити один одному компенсацію вартості частки у праві спільної власності на автомобіль жоден з подружжя не має, єдиним можливим способом поділу манна є визначення часток у праві спільної сумісної власності для перетворення її у спільну часткову власність. Ухвалою суду відповідачку по справі було уточнено на [PERSON]. В судовому засіданні позивач свої вимоги уточнив, а саме просив не стягувати з відповідачки судовий збір, в іншій частині підтримав свої позовні вимоги та просив задовольнити їх в повному обсязі. При цьому, посилався на обставини викладені в позовній заяві. Відповідачка в судовому засіданні визнала позовні вимоги позивача та не заперечувала проти задоволення позовних вимог позивача. Вислухавши сторони, вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню по наступним підставам. У судовому засіданні було встановлено, що 16 липня 2010 року між позивачем та відповідачкою був укладений шлюб у Самарському відділі реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції, актовий запис № 194. На теперішній час шлюб між сторонами розірваний. За час шлюбу подружжям було придбане майно, а саме автомобіль марки "Citroen C4", державний номер [NUMBER], 2006 року випуску, колір чорний, номер [NUMBER], який зареєстрований 13.08.2011 року за відповідачкою (а.с.14-15). Вищевказані обставини не заперечували та не оспорювали сторони по справі, тому доказуванню ці обставини не підлягають у відповідності з ч. 1 ст. 61 ЦПК України. Відповідно до ч. 1 ст. 60 СК України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Аналогічні положення має ч. 3 ст. 368 ЦК України, згідно якої - майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно з положеннями ст. 68 СК України, розірвання шлюбу не припиняє права спільної сумісної власності на майно, набуте за час шлюбу. Розпоряджання майном, що є об'єктом права спільної сумісної власності, після розірвання шлюбу здійснюється співвласниками виключно за взаємною згодою, відповідно до Цивільного кодексу України. Встановлюючи право подружжя на поділ майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, ч. 1 ст. 69 СК України визначає, що дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. На підставі вищевказаного, позивач звернувся до суду з даним позовом та просив поділити між ним та відповідачкою майно набуте ними під час шлюбу. З огляду на вищевказане, суд прийшов до висновку, що автомобіль марки "Citroen C4", державний номер [NUMBER], 2006 року випуску, колір чорний, номер [NUMBER], є спільною сумісною власністю подружжя позивача та відповідачки, оскільки був придбаний ними під час шлюбу. При цьому, згідно з ч. 1 ст. 183 ЦК України, неподільною є річ, яку не можна поділити без втрати її цільового призначення. Так, спірний автомобіль є неподільною річчю, проте, сторони в судовому засіданні пояснили, що вони не мають можливості сплатити один одному вартість належної їм частини. За таких обставин, з урахуванням всього вищевказаного, суд вважає можливим визнати за [PERSON], ідентифікаційний номер [NUMBER], право власності на 1/2 частину автомобіля марки "Citroen C4", державний номер [NUMBER], 2006 року випуску, колір чорний, номер [NUMBER], та визнати за [PERSON], право власності на 1/2 частину автомобіля марки "Citroen C4", державний номер [NUMBER], 2006 року випуску, колір чорний, номер [NUMBER]. На підставі викладеного,

Outcome: approved