Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-02 00:00:00

Позивачі звернулися до суду з вказаним вище позовом, в якому просили визнати за ними в рівних частках право власності на 133,7 кв. м. в квартирі [ADDRESS]. В обґрунтування своїх вимог, позивачі зазначили наступне. Вони є співвласниками комунальної квартири, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] на підставі Свідоцтва про право власності від 25 грудня 1997 року, та їм належить 64,3 кв.м. З метою покращення умов для проживання, позивачами, за власні кошти, було здійснено реконструкцію вищевказаної квартири, яка відповідно до технічного висновку, знаходиться в задовільному стані, що забезпечує несучу здатність необхідну для подальшої експлуатації. Таким чином, площа квартири № 9 збільшилася на 69,4 кв.м. Інспекція ДАБК в Одеській області видала позивачам декларацію про готовність об'єкта до експлуатації. Однак, зареєструвати право власності на реконструйовану квартиру позивачі не мають можливості, так як відсутні дозвільні документи. До судового засідання сторони не з'явилися, від позивачів надійшла письмова заява про розгляд справи за їх відсутності, просять позовні вимоги задовольнити в повному обсязі, справу розглянути заочно, відповідач (представник) про час, дату та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив, заяви про розгляд справи в його відсутність та заперечень на позов не надав. Згідно ч. 2 ст. 158 ЦПК України, особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. Відповідно до ст. 224 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнанні неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Частиною 2 ст. 197 ЦПК України закріплено, що у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі фіксування судового процесу звукозаписувальним засобом не здійснюється. Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо доказів щодо взаємовідносин сторін, а також маючи згоду позивачів на заочний розгляд справи, суд ухвалив заочно розглядати справу у відсутності належно повідомленого відповідача без фіксування судового процесу звукозаписувальним засобом. З'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, суд, на підставі всебічного, повного, об'єктивного і безпосереднього дослідження наявних у справі доказів, встановив наступне. [PERSON], [PERSON] та [PERSON] є співвласниками комунальної квартири [ADDRESS], на підставі Свідоцтва про право власності від 25 грудня 1997 року, яке зареєстровано та записано у реєстраційну книгу під номером №7-12919 та їм, відповідно кожному в рівних частках, належить 64,3 кв.м. В процесі експлуатації вказаної вище квартири та з метою покращення умов для проживання, позивачами, за власні кошти, було здійснено її реконструкцію, яка відповідно до технічного висновку, виконаного ТОВ "РЕАЛ"ЛТД (ліцензія АВ №347499), визнана такою, що технічний стан будівельних конструкцій знаходиться в задовільному стані, що забезпечує несучу здатність необхідну для подальшої експлуатації. Зовнішній огляд приміщень і фасадів будівлі в межах обслідуваного об'єму на момент обслідування не виявив наявності пошкоджень і деформацій несучих і огороджуючи конструкцій і відхилення від архітектурно-будівельних норм. Застосовані матеріали і розміри конструктивних елементів володіють достатньою надійністю і відповідають вимогам будівельних норм по несучій здатності. Ступінь зносу несучих і огороджуючи конструкцій не перевищує гранично допустимих параметрів. Конструктивні елементи і планування об'єкту не протирічать будівельно-технічним, протипожежним і санітарно-гігієнічним вимогам. Всі інженерні комунікації під'єднанні до мереж живлення і знаходяться в робочому режимі експлуатації. В ході проведення реконструкції квартири [ADDRESS], позивачі збільшили її площу на 69,4 кв. м., а саме, згідно технічного паспорту від 18.10.2012 р.: приміщення: №12 - 3,5 кв.м. , №13 - 2,7 кв.м., №14 - 11,1 кв.м., №15 - 8,1 кв.м., №16 - 1,6 кв.м., №17 - 1,4 кв.м., №18 - 24,5 кв.м., №19 - 1,2 кв.м., №20 - 1,2 кв.м., №21 - 14,1 кв.м. Інспекція ДАБК в Одеській області видала позивачам декларацію про готовність об'єкта до експлуатації (від 08.10.2012 р. №ОД14212184178), а саме квартири [ADDRESS]. Стаття 41 Конституції України гарантує, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Відповідно до ч. 2 ст. 383 ЦК України, власник квартири може на свій розсуд здійснювати ремонт і зміни у квартирі, наданій йому для використання як єдиного цілого, - за умови, що ці зміни не призведуть до порушень прав власників інших квартир у багатоквартирному житловому будинку та не порушать санітарно-технічних вимог і правил експлуатації будинку. У частинах 1, 2, 5, ст. 319 ЦК України закріплено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Власник не може використовувати право власності на шкоду правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію та природні якості землі. Проведене позивачами перепланування квартири не порушило прав власності інших квартир, санітарно-технічних вимог і правил експлуатації будинку, про що свідчить відсутність будь-яких скарг з даного приводу протягом тривалого часу. Відповідно до ч.1 ст.4 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень" №1952-ІV від 01.07.2004 р., обов'язковій державній реєстрації підлягають речові права на нерухоме майно, що знаходиться на території України, фізичних та юридичних осіб. Відповідно до ч.2 ст. 328 ЦК України, право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Згідно ст. 392 ЦК України, власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, а відповідно до ч.2 ст. 16 ЦК України одним із способів захисту цивільного права є його визнання. Відповідно до ст. 331 ЦК України право власності на новостворене нерухоме майно виникає з моменту завершення будівництва. Вищевказані приміщення закінчені будівництвом. Згідно ч.1 ст. 19 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав та нерухоме майно та їх обмежень", державна реєстрація прав проводиться на підставі: договорів, укладених у порядку, встановленому законом порядку; свідоцтв про право власності на нерухоме майно, виданих відповідно до вимог цього Закону; свідоцтв про право власності, виданих органами приватизації наймачам житлових приміщень у державному та комунальному житловому фонді; державних актів на право власності або постійного користування на земельну ділянку у випадках, встановлених законом; рішень судів, що набрали законної сили; інших документів, що підтверджують виникнення, перехід, припинення прав на нерухоме майно, поданих органу державної реєстрації прав разом із заявою. Статтею 182 ЦК України передбачено обов'язкова державна реєстрація права власності на нерухоме майно. Посилаючись на наведене та

Outcome: approved