Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-19 00:00:00

У лютому 2014 року [PERSON] звернулася до суду з зазначеним позовом. В позовній заяві позивач вказує, що 03.10.2013 року близько 08 год. 20 хв. [PERSON] будучи власником та керуючи автомобілем марки "Фіат Добло", державний номерний знак [NUMBER], у м. Сквира, Київської області по вул. К. Лібкнехта не врахував дорожню обстановку, не вибрав безпечної швидкості руху, проявив неуважність і допустив зіткнення з автомобілем "ВАЗ 21112", державний номерний знак [NUMBER] під керуванням - водія [PERSON], внаслідок чого відбулося зіткнення та пошкодження транспортних засобів. В результаті вищевказаної дорожньо-транспортної пригоди, автомобілю "ВАЗ 21112", державний номерний знак [NUMBER], 2007 року випуску, який відповідно до свідоцтва про державну реєстрацію серії [NUMBER] належить [PERSON], завдано механічні пошкодження, в зв'язку з чим зменшилася вартість транспортного засобу. Дорожньо-транспортна пригода сталася з вини відповідача - [PERSON], який керував автомобілем "Фіат Добло", державний номерний знак [NUMBER], про що свідчать матеріали перевірки по факту дорожньо-транспортної пригоди, яка мала місце 03.10.2013 року та на якого був складений, на місці дорожньо - транспортної пригоди, протокол про порушення Правил дорожнього руху та скоєння адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. Відповідно до постанови Сквирського районного суду Київської області від 22.10.2013 року по справі № 376/2411/13-ц, [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КупАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 340,00 грн. [PERSON], будучи власником автомобіля "ВАЗ 21112", державний номерний знак [NUMBER], 2007 року випуску звернулася до суб'єкта оціночної діяльності фізичної особи - підприємця [PERSON], сертифікат № 13972/12 за визначенням вартості матеріального збитку, завданого її майну при ДТП. Огляд об'єкту оцінки проводився 04 листопада 2013 року в присутності власника - [PERSON], що підтверджується підписом у протоколі огляду колісного транспортного засобу від 04.11.2013 року. Згідно висновку № 258 експертного автотоварознавчого дослідження про визначення матеріального збитку, заподіяного ушкодженням колісного транспортного засобу автомобіля "ВАЗ 21112", державний номерний знак [NUMBER] від 06.11.2013 року, матеріальний збиток, спричинений власнику КТЗ (колісного транспортного засобу), "ВАЗ 21112", державний номерний знак [NUMBER] в результаті його пошкодження при ДТП складає 21523,29 грн. За складання звіту № 258 автотоварознавчого дослідження від 06.11.2013 року позивачем були оплачені послуги експерта в сумі 720,00 грн., що підтверджується квитанцією до прибуткового касового ордера № 64 від 06.11.2013 року. 22.11.2013 року відповідачам була направлена письмова вимога про добровільне відшкодування матеріальної шкоди, завданої дорожньо-транспортною пригодою. Станом на 05.02.2014 року відповідачі завдані матеріальні збитки не відшкододували і станом на 05.02.2014 року вартість матеріального збитку відповідача перед позивачем, завданого внаслідок ДТП становить 21523,19 грн., а також вартість послуг експерта - 720,00 грн. Крім матеріальної шкоди, позивач вважає, що їй було завдано ще й моральну шкоду, оскільки внаслідок ДТП було порушено її повсякденний ритм життя і трудову діяльність, пошкоджене майно. Позивачу нанесені душевні страждання, які вона зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою відповідача [PERSON], у зв'язку із пошкодженням автомобіля. Позивач змушена виправдовуватися перед сином та членами сім'ї з приводу причин пошкодження автомобіля, що в свою чергу гнітить її. Після ДТП позивачу доводилося мати справу з правоохоронними органами (брати участь у оформлені ДТП, складанні процесуальних документів, брати різного роду довідки), витрачати на це свій час, здоров'я, витрачати кошти (які вона могла використати на себе і свою сім'ю) для оплати послуг експерта, фахівців в галузі права, турбувалася і вживала заходів для добровільного відшкодування шкоди відповідачами, а потім - зверталася до юриста за допомогою в складанні даного позову, так як відповідачі відмовилися добровільно відшкодувати нанесені збитки, а це викликало її переживання, душевні страждання і турботу з приводу повернення нанесеної шкоди. Моральну шкоду позивач оцінює в сумі 5000,00 грн. Позивач у листопаді 2013 року зверталася за виплатою страхового відшкодування до ПрАТ «Страхова компанія «Статус» надавши при цьому всі документи, які вимагала страхова компанія, однак по даний час повідомлення про прийняття страховою компанією рішення про виплату страхового відшкодування або рішення про відмову у виплаті страхового відшкодування на адресу позивача не надходили, як не надходило і саме страхове відшкодування, що змушує позивача звернутися за відшкодуванням збитків безпосередньо до особи, яка заподіяла шкоду. Таким чином, на протязі всього періоду, тобто з 03.10.2013 року і по даний час ні від [PERSON], ні від страхової компанії Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Статус», куди позивач зверталася за страховим відшкодуванням - кошти, за нанесені збитки не отримувала, що і спонукає позивача звернутися в суд для примусового стягнення матеріальної шкоди (збитків). У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав у повному обсязі, посилаючись на обставини зазначені в позові та просив суд їх задовольнити. Відповідач [PERSON] та його представник заперечили проти позовних вимог, посилаючись на те, що 22листопада 2013 року, власник автомобіля [PERSON]подала пакет документів для виплати страхового відшкодування до ПрАТ «Страхова компанія» «Статус». Останнятакож зверталася до відповідача з письмовою вимогою від 22 листопада 2013 р. про відшкодування матеріальної шкоди. На момент ДТП цивільно-правова відповідальність [PERSON] за шкоду, заподіяну життю, здоров'ю та майну потерпілого, була застрахована у Приватному акціонерному товаристві «Страхова компанія «Статус» відповідно до полісу № АЕ/1028081 обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власника наземних транспортних засобів від 03.01.2013 р. (строк дії страхового полісу один рік), а тому просять в задоволенні позовних вимог відмовити. Представник відповідача - Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Статус», у судове засідання не з`явився, про розгляд справи повідомлений належним чином, до суду не подавав будь-яких заперечень проти позовних вимог. Третя особа у справі [PERSON] надав до суду заяву про розгляд справи в його відсутності, позовні вимоги підтримав, заперечень не має. Суд, заслухавши сторін, представників сторін, перевіривши матеріали справи та дослідивши докази, надані сторонами в обґрунтування та заперечення позовних вимог, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом установлено, що 03.10.2013 року близько 08 год. 20 хв. [PERSON] будучи власником та керуючи автомобілем марки "Фіат Добло", державний номерний знак [NUMBER], у м. Сквира, Київської області по вул. К. Лібкнехта не врахував дорожню обстановку, не вибрав безпечної швидкості руху, проявив неуважність і допустив зіткнення з автомобілем "ВАЗ 21112", державний номерний знак [NUMBER] під керуванням - водія [PERSON], внаслідок чого відбулося зіткнення та пошкодження транспортних засобів. В результаті вищевказаної дорожньо-транспортної пригоди, автомобілю "ВАЗ 21112", державний номерний знак [NUMBER], 2007 року випуску, який відповідно до свідоцтва про державну реєстрацію серії [NUMBER] належить [PERSON], завдано механічні пошкодження, в зв'язку з чим зменшилася вартість транспортного засобу. Дорожньо-транспортна пригода сталася з вини відповідача - [PERSON], який керував автомобілем "Фіат Добло", державний номерний знак [NUMBER], про що свідчать матеріали перевірки по факту дорожньо-транспортної пригоди, яка мала місце 03.10.2013 року та на якого був складений, на місці дорожньо - транспортної пригоди, протокол про порушення Правил дорожнього руху та скоєння адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. Відповідно до постанови Сквирського районного суду Київської області від 22.10.2013 року по справі № 376/2411/13-ц, [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КупАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 340,00 грн. [PERSON], будучи власником автомобіля "ВАЗ 21112", державний номерний знак [NUMBER], 2007 року випуску звернулася до суб'єкта оціночної діяльності фізичної особи - підприємця [PERSON], сертифікат № 13972/12 за визначенням вартості матеріального збитку, завданого її майну при ДТП. Огляд об'єкту оцінки проводився 04 листопада 2013 року в присутності власника - [PERSON], що підтверджується підписом у протоколі огляду колісного транспортного засобу від 04.11.2013 року. Згідно висновку № 258 експертного автотоварознавчого дослідження про визначення матеріального збитку, заподіяного ушкодженням колісного транспортного засобу автомобіля "ВАЗ 21112", державний номерний знак [NUMBER] від 06.11.2013 року, матеріальний збиток, спричинений власнику КТЗ (колісного транспортного засобу), "ВАЗ 21112", державний номерний знак [NUMBER] в результаті його пошкодження при ДТП складає 21523,29 грн. За складання звіту № 258 автотоварознавчого дослідження від 06.11.2013 року позивачем були оплачені послуги експерта в сумі 720,00 грн., що підтверджується квитанцією до прибуткового касового ордера № 64 від 06.11.2013 року. 22.11.2013 року відповідачам була направлена письмова вимога про добровільне відшкодування матеріальної шкоди, завданої дорожньо-транспортною пригодою. Станом на 05.02.2014 року відповідачі завдані матеріальні збитки не відшкододували і станом на 05.02.2014 року вартість матеріального збитку відповідача перед позивачем, завданого внаслідок ДТП становить 21523,19 грн., а також вартість послуг експерта - 720,00 грн. Крім матеріальної шкоди, позивач вважає, що їй було завдано ще й моральну шкоду, оскільки внаслідок ДТП було порушено її повсякденний ритм життя і трудову діяльність, пошкоджене майно. Згідно ч.4 ст.61 ЦПК України вирок у кримінальному провадженні, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. За таких обставин, вина [PERSON] у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 Кодексу України про адміністративні правопорушеннявстановлена. Відповідно до ч.1 ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Згідно ч.1 ст.1166 ЦК України,майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до ч.2 ст.1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. За змістом ст.1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов'язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Відносини у сфері обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів регулюються Законом України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів". Відповідно до ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі. За змістом статті 1192 ЦК України з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов'язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Згідно ст.988 ЦК України страховик зобов'язаний у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату у строк, встановлений договором. Страхова виплата за договором майнового страхування і страхування відповідальності (страхове відшкодування) не може перевищувати розміру реальних збитків. Інші збитки вважаються застрахованими, якщо це встановлено договором. Відповідно до ч.1 ст. 22 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи. Згідно ст.9 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страхова сума - це грошова сума, у межах якої страховик зобов'язаний здійснити виплату страхового відшкодування відповідно до умов договору страхування. Розмір страхової суми за шкоду, заподіяну майну потерпілих, становить 50 тисяч гривень на одного потерпілого. Страхові виплати за договорами обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності обмежуються страховими сумами, які діяли на дату укладення договору та зазначені в договорі страхування. Статтею 991 ЦК України передбачено умови відмови страховика від здійснення страхової виплати. Згідно ч.3 ст.10 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, надавши докази відповідно до ст. 57-60 ЦПК України. Поряд з цим ПАТ «Страхова компанія «Статус» не довела обставин, які підтверджують обґрунтованість її відмови від здійснення [PERSON] страхової виплати, зазначеної в договорі страхування. За ч.4 ст. 60 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. При цьому суд зазначає, що сторони мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості, відповідно до засад змагальності сторін за ст.10 ЦПК України. Суд вважає, що позивач [PERSON] надала належні та допустимі докази, що підтверджують факт завдання та розмір завданої матеріальної шкоди. Як вбачається із матеріалів справи, відповідач [PERSON]виконав обов'язок, передбачений статтею 33 Закону № 1961-IV щодо письмового надання страховику ПрАТ «Страхова компанія «Статус», з яким укладено відповідний договір, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду встановленого зразка. Крім того, згоду на відшкодування шкоди позивачу [PERSON] одноособово відповідач [PERSON]не давав, що підтверджується матеріалами справи. Також, судом встановлено, що ПрАТ «Страхова компанія «Статус» не здійснила виплату страхового відшкодування позивачу [PERSON] у строк встановлений законом та не надала обгрунтованої відмови у здійсненні такої виплати, не надала суду відомостей про недостатність коштів та майна страховика у зв`язку із визнанням його банкрутом та/або ліквідацією. Згідно п.3 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 18.12.2009 року за № 14 «Про судове рішення у цивільній справі», відповідно до положень статей 10 і 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи в межах заявлених позивачем вимог та зазначених і доведених ним обставин. Відповідно до статті 19 Конституції України, статті 1 ЦПК України та з урахуванням положення частини четвертої статті 10 ЦПК України вийти за межі заявлених вимог (вирішити незаявлену вимогу, задовольнити вимогу позивача у більшому розмірі, ніж було заявлено), суд має право лише у випадках, прямо передбачених законом. Оскільки ст. 988, 1194 ЦК України прямо передбачають обов'язок страховика відшкодувати шкоду в такому випадку та виходячи з вищевказаного, цивільний позов в частині стягнення матеріальної шкоди, суд вважає задовольнити повністю, при цьому стягнувши її виключно із Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Статус». Крім того, цивільний позов в частині стягнення моральної шкоди, на думку суду, підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступних міркувань. Відповідно до ч. 1, п. 3 ч.2 ст.23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода, відповідно до вищевказаних пунктів, полягає: у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи. Згідно ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Пункт третій постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" № 4 від 31.03.1995 року вказує, що під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до п.9 названої Постанови розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає в межах заявлених вимог залежно від характеру та обсягу заподіяних позивачеві моральних і фізичних страждань, з урахуванням в кожному конкретному випадку ступеня вини відповідача та інших обставин. Зокрема, враховується характер і тривалість страждань, стан здоров'я потерпілого, тяжкість завданої травми, наслідки тілесних ушкоджень, істотність вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації (останнє залежить від характеру діяльності потерпілого, посади, часу й зусиль, необхідних для відновлення попереднього стану, наміру, з яким діяв заподіювач шкоди тощо). На думку суду, позивач [PERSON] зазнала душевних страждань, у зв'язку із пошкодженням майна, що перебувало в її користуванні, що знаходить підтвердження у висновку експертного автотоварознавчого дослідження за №258 від 06 листопада 2013 року. Тому, визначаючи суму заподіяної моральної шкоди, суд бере до уваги вище наведене, одночасно враховує ступінь вини відповідача [PERSON], і виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості визначає розмір заподіяної моральної шкоди позивачу [PERSON] у сумі 3000,00 грн., яка також підлягає стягненню із ПрАТ "Страхова компанія "Статус", виходячи із підстав зазначених вище. Судові витрати в розмірі 252,43 грн., відповідно до ст. 88 ЦПК України, суд покладає на ПрАТ "Страхова компанія "Статус".

Outcome: partial