Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-13 00:00:00

Позивач звернувся до Яготинського районного суду з позовною заявою до [PERSON], Головного управління Держгеокадастру у Київській області, третя особа: Державна реєстраційна служба Яготинського районного управління юстиції Київської області, про визнання недійсними наказів, скасування державної реєстрації договорів оренди та визнання права спільної сумісної власності, в котрому зазначено, що між [PERSON] та Головним управлінням Держгеокадастру у Київській області 06.08.2014 року укладено 8 договорів оренди землі: щодо земельної ділянки 19, 9326 га, кадастровий номер: [NUMBER], земельної ділянки площею 7,3985 га кадастровий номер [NUMBER] земельної ділянки площею 21,0211 га, кадастровий номер [NUMBER], земельної ділянки площею 18,3119 га, кадастровий номер [NUMBER], земельної ділянки площею 43,0042 га, кадастровий номер [NUMBER], земельної ділянки площею 44, 4864 га, кадастровий номер [NUMBER], земельної ділянки площею 37, 9045 га, кадастровий номер [NUMBER], земельної ділянки площею 24, 4503 га, кадастровий номер [NUMBER]. Вказані договори укладено на підставі наказів Головного управління Держземагентства у Київській області від 30 січня 2014 року, якими затверджено проекти землеустрою щодо відведення вказаних земельних ділянок в оренду. Розроблення проектів здійснювалось на підставі наказів головного управління Держземагентства у Київській області від 22.11.2013 року. Договори оренди землі зареєстровані державними реєстраторами державної реєстраційної служби Яготинського РУЮ. Видаючи спірні накази, Головне управління Держземагентства у Київській області не врахувало, що земельні ділянки, щодо яких видані такі накази, відносяться до земель сумісного використання членів колишнього КСП "Дружба", у зв"язку з чим вважає, що згадані накази Головного управління Держземагентства у Київській області та договори оренди мають бути визнані недійсними з наступних підстав. Внесення вказаних земельних ділянок до земель запасу державної власності та передача їх в оренду [PERSON] відбулась на підставі розпорядження голови Яготинської РДА № 612 від 22.08.2008 року, за яким землі спільного сумісного використання колишніх членів КСП "Дружба" віднесено до земель запасу відповідної ради. Яготинською РДА на момент прийняття згаданого розпорядження (скасованого постановою Київського окружного адміністративного суду від 19.03.2014 року у справі № 810/6685/13-а, залишеною без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 15.10.2014 року) не було враховано, що земельна ділянка відноситься до земель спільного сумісного використання (приватна, а не державна власність) членів колишнього КСП "Дружба". Так, згідно державного акту на право колективної власності на землю, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право колективної власності на землю за № 6-1 від 26.12.1995 року у колективну власність передано 3718 га земель згідно з планом. До вказаного державного акту додається список 939 громадян-членів КСП "Дружба", серед яких зазначено і його прізвище. У 1996 році ним було отримано Сертифікат на право на земельну частку (пай) розміром 3,7 га в умовних кадастрових гектарах. У 2000 році інститутом землеустрою Української академії аграрних наук. На підставі технічного завдання замовником якого виступала Яготинська РДА, було розроблено схему поділу земель колективної власності на земельні частки (паї) КСП "Дружба". Рішенням Капустинської сільської ради Яготинського району Київської області № 73-13-ХХIII від 22.03.2000 року Схему поділу земель затверджено. Згідно розпорядження № 54 від 11.02.1999 року Яготинської РДА "Про зміни в складі сільськогосподарських угідь району" в КСП "Дружба" частина ріллі переведена в сіножаті та пасовища (площа угідь колективної власності склала 3434,1 га, з них рілля 2713 га, сіножаті-434,2 га, пасовища-286,9 га). За змістом пояснювальної записки до схеми поділу земель, загальний обсяг земельних масивів було поділено на : земельні ділянки, що підлягають поділу на земельні частки (паї) без обмежень в часі, земельні ділянки, що не підлягають поділу і будуть використовуватись сумісно (сіножаті та пасовища), виходячи з екологічних умов та неможливості в результаті поділу їх на окремі дрібні земельні ділянки механізованого обробітку грунту, однак, при цьому було зазначено, що у разі виходу члена КСП із колективного господарства, йому по бажанню може бути виділена відповідна площа сіножатей. зазначені умови були затверджені зборами уповноважених КСП "Дружба" (пункт 2 протоколу від 12.02.2000 року) та рішенням сільської ради № 73-13-ХХIII від 22.03.2000 року виокремлено земельні ділянки, що не підлягають поділу і повинні використовуватись сумісно (власниками) 963 громадянами-пайовиками, загальною площею 721,1 га (сіножаті-434,2 га, пасовища-286,9 га). З часу проведення та прийняття зборами уповноважених КСП "Дружба" рішення 12.02.2000 року про виокремлення земельних ділянок, що не підлягають поділу і повинні використовуватись сумісно, інших рішень уповноваженими органами не приймалось, право спільної сумісної власності не припинялось. Таким чином, за колишніми 963 членами КСП "Дружба" у встановленому законом порядку визначено та залишається право спільної сумісної власності, що полягає у сумісному використанні земельних ділянок, що не підлягали поділу, у тому числі щодо земельних ділянок, переданих безпідставно в оренду гр. [PERSON] незаконних розпоряджень і як наслідок нікчемних договорів оренди. Також зазначеним вище співвласникам належить виключне право визначення правового статусу цих земель. На момент укладення оскаржуваних договорів правової підстави для їх укладення не існувало, оскільки розпорядження голови Яготинської РДА № 612 від 22.08.2008 року втратило чинність, в зв"язку із скасуванням. Так, оскаржувані договори було укладено 06.08.2014 року, а розпорядження № 612 було скасовано розпорядженням голови Яготинської РПДА № 156 від 24.07.2014 року, тобто за два тижні до цього. Розпорядження № 156 за своїм змістом і юридичними наслідками є актом індивідуальної дії, оскільки не встановлює загально визначених правил поведінки, даний акт не направлений на невизначений перелік суб"єктів, останнє характерно для нормативно-правових актів. відповідно до чинного законодавства, розпорядження № 156 набрало чинності 24.07.2014 року, і відповідно, в цей же момент 24.07.2014 року розпорядження № 612 втратило чинність, внаслідок чого правовий статус спірних земель змінився на той, який існував на момент до прийняття розпорядження № 612-землі сумісного використання сільськогосподарських підприємств. Таким чином, на момент укладення оскаржуваних договорів землі, які передавалися в оренду [PERSON] мали статус земель сумісного використання сільськогосподарських підприємств, і не могли розподілятись Головним управлінням Держгеокадастру у Київській області, у зв"язку з відсутністю у них відповідної компетенції. Оскаржувані договори оренди були укладені неповноважною особою- Головним управлінням Держгеокадастру у Київській області протиправно, в порушення його прав. Відповідачі своїми діями (укладанням зазначених вище договорів оренди землі) порушили його право, а саме, право володіння, користування та розпорядження своїм майном, котре належить йому на підставі права спільної сумісної власності. Накази Головного управління Держземагентства у Київській області від 22.11.2013 року про надання [PERSON] дозволів на розроблення проектів відведення земельних ділянок (землі сільськогосподарського призначення), які розташовані за межами населених пунктів в адміністративних межах Капустинської сільської ради для ведення фермерського господарства, не відповідають вимогам чинного законодавства. Крім цього, надання спірних земельних ділянок мало бути здійснено на конкурентних засадах відповідно до вимог ст. 134 ЗК України: «земельні ділянки державної чи комунальної власності або права на них (оренда, суперфіцій, емфітевзіс), у тому числі з розташованими на них об"єктами нерухомого майна державної або комунальної власності, підлягають продажу окремими лотами на конкурентних засадах (земельних торгах), крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті». Просив визнати недійсними з моменту укладання та скасувати державну реєстрацію договорів оренди земельних ділянок від 06.08.2014 року, укладених між Головним управлінням Держземагентства у Київській області та [PERSON] щодо: земельної ділянки з кадастровим номером: [NUMBER] площею 19,9326 га, земельної ділянки з кадастровим номером: [NUMBER] площею 7,3985 га, земельної ділянкиз кадастровим номером: [NUMBER] площею 21,0211 га, земельної ділянки з кадастровим номером [NUMBER] площею 18,3119 га, земельної ділянки з кадастровим номером: [NUMBER] площею 43,0042 га, земельної ділянки з кадастровим номером [NUMBER] площею 44,4864 га, земельної ділянки з кадастровим номером: [NUMBER] площею 37,9045 га, земельної ділянки з кадастровим номером [NUMBER] площею 24,4503 га. Визнати недійсними накази Головного управління Держземагентства у Київській області від 30 січня 2014 року, якими затверджено проекти землеустрою щодо відведення в оренду [PERSON] та від 22.11.2013 року про надання [PERSON] дозволів на розроблення проектів землеустрою щодо відведення в оренду вищевказаних земельних ділянок та зобов"язати державну реєстраційну службу Яготинського РУЮ внести записи про скасування державної реєстрації права оренди [PERSON] щодо вищезазначених земельних ділянок та визнати за ним, як колишнім членом КСП "Дружба" право спільної сумісної приватної власності, що полягає у сумісному використанні земельних ділянок за колишніми 963 членами КСП "Дружба" загальною площею 721,1 га (сіножаті-434,2 га, пасовища-286,9 га), затверджених зборами уповноважених КСП "Дружба" 12.02.2000 року та рішенням сільської ради № 73-13-ХХIII від 22.03.2000 року. В судовому засіданні представник позивача - [PERSON] підтримав позовні вимоги та просив врахувати, що 9 червня 2009 року постановою Київського окружного адміністративного суду визнано протиправним та скасовано пункт 2 Розпорядження Яготинської РДА від 22.12.2008 року № 612 «Про затвердження звіту про наявність земель та розподіл їх по власникам землі, землекористувачах, угіддях та видах економічної діяльності станом на 1 січня 2009 року» у частині віднесення земель сумісного використання КСП «Дружба» площею 721,1 га до земель запасу Капустинської сільської ради Яготинського району Київської області, оскільки п. 2 Розпорядження № 612 скасовано, то просив задовільнити вимоги позову в повному обсязі. Представник відповідача [PERSON]- [PERSON] проти позову заперечував, оскільки спірні договори були укладені у повній відповідності до діючого на той час законодавства України, є правомірними, укладеними та дійсними, а їх укладання не порушує будь-яких прав третіх осіб, при цьому, спірні договори містять усі передбачені статтею 15 ЗУ "Про оренду землі" істотні умови. Просив залишити позовну заяву без розгляду. Представник відповідача Головного управління Держгеокадастру у Київській області в судове засідання не з"явився, про день та час розгляду справи повідомлений належним чином, в заяві до суду просив розглянути справу у його відсутності, та надав письмові заперечення, в котрих просив у задоволенні позову відмовити у повному обсязі. Представник третьої особи в судове засідання не з"явився, про день та час розгляду справи повідомлений належним чином, в заяві до суду просив розглянути справу у його відсутності. Перевіривши матеріали справи, заслухавши пояснення сторін, дослідивши докази, суд вважає, що позов до задоволення не підлягає. Відповідно до вимог ч.2 ст.19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. В силу ч.1 ст. 153 Земельного кодексу України, власник не може бути позбавлений права власності на земельну ділянку, крім випадків, передбачених цим Кодексом та іншими законами України. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 3 Земельного кодексу України від 18.12.1990 року №561-XII (в редакції на 06.04.1999 р.) власність на землю в Україні мала такі форми: державну, колективну, приватну. Усі форми власності є рівноправними. Розпоряджаються землею Ради народних депутатів, які в межах своєї компетенції передають землі у власність або надають у користування та вилучають їх. Згідно ч. ч. 1, 2, 3, 4, 8 ст. 5 вказаного закону, земля може належати громадянам на праві колективної власності. Суб'єктами права колективної власності на землю є колективні сільськогосподарські підприємства, сільськогосподарські кооперативи, садівницькі товариства, сільськогосподарські акціонерні товариства, у тому числі створені на базі радгоспів та інших державних сільськогосподарських підприємств. Розпорядження земельними ділянками, що перебувають у колективній власності громадян, здійснюється за рішенням загальних зборів колективу співвласників. У колективну власність можуть бути передані землі колективних сільськогосподарських підприємств, сільськогосподарських кооперативів, сільськогосподарських акціонерних товариств, в тому числі створених на базі радгоспів та інших державних сільськогосподарських підприємств, землі садівничих товариств - за рішенням загальних зборів цих підприємств, кооперативів, товариств. Кожний член колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства у разі виходу з нього має право одержати свою частку землі в натурі (на місцевості), яка визначається в порядку, передбаченому частинами шостою і сьомою статті 6 цього Кодексу. Згідно ст. 116 Земельного кодексу України, у користування чи у власність особи може бути надана лише вільна земельна ділянка. Згідно ч. 1 ст. 21 Цивільного кодексу України, суд визнає незаконним та скасовує правовий акт індивідуальної дії, виданий органом державної влади, органом влади Автономної Республіки Крим або органом місцевого самоврядування, якщо він суперечить актам цивільного законодавства і порушує цивільні права або інтереси Відповідно до ч. 3 ст. 152 Земельного кодексу України, захист прав громадян на земельні ділянки здійснюється, зокрема, шляхом визнання прав, визнання недійсними рішень органів виконавчої влади, визнання угоди недійсною, а також застосування інших, передбачених законом, способів. Як встановлено ст.140 Земельного кодексу України, підставами припинення права власності на земельну ділянку є: добровільна відмова власника від права на земельну ділянку; смерть власника земельної ділянки за відсутності спадкоємця; відчуження земельної ділянки за рішенням власника; звернення стягнення на земельну ділянку на вимогу кредитора; відчуження земельної ділянки з мотивів суспільної необхідності та для суспільних потреб; конфіскація за рішенням суду; не відчуження земельної ділянки іноземними особами та особами без громадянства у встановлений строк у випадках, визначених цим Кодексом, а статтею 142 Земельного кодексу України передбачено, що припинення права власності на земельну ділянку у разі добровільної відмови власника землі на користь держави або територіальної громади здійснюється за його заявою до відповідного органу. Відповідно до вимог частин першої та третьої статті 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання стороною (сторонами) вимог, встановлених частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу, саме на момент вчинення правочину. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин). В силу ч.1 ст. 203 Цивільного кодексу України, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. За змістом ст. 216 ЦК України, недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов'язані з його недійсністю, а згідно ст. 236 ЦК України, нікчемний правочин або правочин, визнаний судом недійсним, є недійсним з моменту його вчинення. В силу ст. 358 ЦК України право спільної власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою, та кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає ого частці у праві спільної часткової власності, співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Статтею 361 ЦК України передбачено, що співвласник має право самостійно розпорядитися у праві спільної часткової власності лише своєю часткою. В судовому засіданні встановлено, що [PERSON] був членом КСП «Дружба», (а.с. 147 том 2). Рішенням Капустинської сільської ради Яготинського району Київської області від 06.12.1995 року КСП «Дружба» передано в колективну власність 3 718,7 га земель сільськогосподарського призначення, (а.с.146-147 том 2, протокол № 1 загальних зборів КСП «Дружба» від 24 лютого 1996 року, сертифікат на право на земельну частку (пай), а.с. 52 том 2). На підставі вказаного рішення КСП «Дружба» видано державний акт серія КВ від 26 грудня 1995 року на право колективної власності на землю площею 3 718,7 га, (а.с. 54-55 том 2) [PERSON] отримав сертифікат серії [NUMBER] на земельну частку (пай) площею 3, 7 умовних кадастрових гектарів, зареєстрований у Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) за № 504 від 26 грудня 1996 року, (а.с. 52 том 2). З пояснювальної записки до схеми поділу земель колективної власності на земельні частки (паї) КСП «Дружба» (а.с. 83-84 том 1) вбачається, що згідно матеріалів технічної документації з паювання земель колективної власності КСП «Дружба», затверджених розпорядженням Яготинської РДА від 10 грудня 1996 року № 485, площа земель колективної власності КСП «Дружба» становить 3 718, 7 га, в тому числі сільськогосподарських угідь, які підлягають паюванню- 3475, 3 га, з них: ріллі -2,880 га, сіножаті- 411, 7 га, пасовищ- 183,6 га. На земельну частку (пай) мали право 939 членів КСП. Середній розмір земельної частки (паю) склав 3,7 га вартістю паю 13 407 грн. Розпорядженням Яготинської РДА від 11 лютого 1999 року № 54 «Про зміни в складі сільськогосподарських угідь району» в КСП «Дружба» частина ріллі була переведена у сіножаті, пасовища. Таким чином, площа угідь колективної власності КСП «Дружба» становила 3 434, 1 га, в тому числі: рілля- 2 713,0 га, сіножаті- 434,2 га, пасовища- 286,9 га. При розробці Схеми були визначені земельні масиви, що діляться на земельні частки (паї) без обмежень у часі, а також земельні ділянки, що не підлягають поділу і будуть використовуватись сумісно (сіножаті), виходячи з екологічних умов та неможливості в результаті поділу їх на окремі дрібні земельні ділянки, механізованого обробітку грунту. У випадку виходу члена КСП із колективного господарства, йому, по бажанню, може бути виділена відповідна площа сіножаті на суму різниці між вартістю, зазначеною у сертифікаті, і вартістю, виділеною у натурі частки (паю). Рішенням Капустинської сільської ради від 2 березня 2000 року, затверджено схеми поділу земель колективної власності КСП «Дружба» на земельні частки (паї), якою запроектовано 1) організацію 963 земельних частко (паїв) загальною площею 2,686, 8 га; 2) земельні ділянки загальною площею 721,1 га, що не підлягають поділу і повинні використовуватись сумісно, (а.с. 85-95 том 1). Постановою Київського окружного адміністративного суду від 9 червня 2017 року справа № 810/266/17 встановлено, що на підставі Розпорядження Яготинської РДА від 22.12.2008 року № 612 земельну ділянку площею 721,1 га, що перебувала у спільному сумісному користуванні громадян (пайовиків) - членів КСП «Дружба» незаконно віднесено до земель запасу Капустинської сільської ради, у зв"язку з чим скасовано пункт 2 Розпорядження Яготинської РДА № 612 від 22.12.2008 року у частині віднесення земель сумісного використання до земель запасу. Правонаступником КСП «Дружба» є ТОВ «Агрофірма «Дружба», (а.с.166 -121, 128 том 2). Таким чином, [PERSON] на підставі сертифікату набув право на земельну частку ( пай), в тому числі на частку з земельної ділянки, що не підлягала поділу і повинна використовуватись сумісно (сіножаті), площею 721,1 га, що перебувала у спільному сумісному користуванні громадян (пайовиків) - членів КСП «Дружба». Земельна частка (пай) є правом на умовну земельну частку в гектарах з відповідною грошовою оцінкою без виділення у загальному масиві земель. Указом Президента України "Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям" від 8 серпня 1995 р. № 720 при паюванні земель було передбачено визначення розміру земельної частки (паю) у колективній власності на землю кожного члена колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства без виділення земельних ділянок у натурі (на місцевості). Право спільної власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Постановою Київського окружного адміністративного суду від 9 червня 2017 року справа № 810/266/17 право спільної сумісної власності членів колишнього КСП на вказану земельну ділянку поновлено, в зв"язку з чим вимоги в цій частині до задоволення не підлягають. Правова позиція, висловлена ВСУ при розгляді справи № 6-84цс14 містить роз"яснення, що відповідно до частини першої статті 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Частиною першою статті 15 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. З урахуванням цих норм правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів і осіб, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси. Суд повинен встановити, чи були порушені, невизнані або оспорені права, свободи чи інтереси цих осіб, і залежно від установленого вирішити питання про задоволення позовних вимог або відмову в їх задоволенні. Як встановлено в судовому засіданні, земельні ділянки з кадастровими номерами [NUMBER] площею 19,9326 га, [NUMBER] площею 21,0211 га, [NUMBER] площею 43, 0042 га відносились до земель сільськогосподарського призначення (сіножаті, пасовища) спільного сумісного використання членів КСП "Дружба» та перебувають на даний час в оренді [PERSON] на підставі договору оренди землі від 6 серпня 2014 року, (а.с. 27 том 1, а.с. 98,181, 221 том 1), укладених між ГУ Держземагентства у Київській області та [PERSON] Згідно розпорядження Яготинської РДА за № 612 від 22 серпня 2008 року вищезазначені земельні ділянки неправомірно були віднесені до земель державної власності та за рішенням суду пункт 2 Розпорядження Яготинської РДА № 612 скасовано. Враховуючи ті обставини, що спільна сумісна власність здійснюється за згодою усіх співвласників майна, те, що правонаступником КСП «Дружба» є ТОВ «Агрофірма» Дружба», позивач, як співвласник, згідно ст. 361 ЦК України може самостійно розпоряджатися лише своєю часткою у праві спільної часткової власності, земельна частка (пай), належна позивачу з земель спільного сумісного використання в натурі не виділялась, та останній не здійснював свого права на виділення частки в натурі, позивачем оспорюється передача в оренду земель спільної сумісної власності площею 83,9579 га, а загальна площа земельної ділянки спільного сумісного використання становить 721,1 га, а також те, що позивачем в позовній заяві в підтвердження вимог не викладено обставин, в чому полягає порушення його права, права володіння, користування та розпорядження майном, яке в силу чинного законодавства повинно здійснюватися за згодою усіх співвласників майна, суд вважає, що для задоволення вимог в частині визнання недійсними договорів оренди та скасування наказів ГУ Держгеокадастру у Київській області підстав немає. Крім цього, суд приймає до уваги, що земельні ділянки з кадастровими номерами: [NUMBER], [NUMBER], [NUMBER],[NUMBER], [NUMBER] до земель спільного сумісного використання КСП «Дружба» не відносились, (а.с.27 том 1). Також суд не може прийняти до уваги доводи позивача в цій частині, що відповідачами порушені вимоги ст. 134 ЗК України, оскільки в силу п. 16 ч. 2 ст. 134 ЗК України (в редакції, що діяла до 2 квітня 2016 року) не підлягають продажу на конкурентних засадах (земельних торгах) земельні ділянки державної чи комунальної власності або права на них у разі передачі громадянам земельних ділянок для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів, для сінокосіння і випасання худоби, для городництва. Таким чином, позовні вимоги до задоволення не підлягають.

Outcome: dismissed