Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-04 00:00:00

19 серпня 2015 року [PERSON] звернувся до суду з вказаним позовом і на його обґрунтування зазначив, що на підставі договору оренди землі №11 від 03 квітня 2012 року, укладеного між ним та приватним підприємством "Бая", передав останньому в оренду належну йому на праві власності земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 4,05 га строком на п'ятнадцять років зі сплатою орендної плати у грошовій формі в розмірі 3% від проіндексованої вартості земельної ділянки щорічно до 01 листопада. Відповідач за період 2014-2015 років орендну плату не сплатив, борг складає 4910грн. З цієї підстави, позивач просив постановити рішення про розірвання договору оренди земельної ділянки та стягнення з відповідача на його користь заборгованості по сплаті орендної плати, а також судових витрат. У судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав. Суду пояснив, що орендар з 2013 року не обробляє орендовану земельну ділянку, що призводить до погіршення її стану. У 2013 році ним частково сплачено орендну плату зерном. У наступному розрахунок не проводився. Позивач з підстави порушення умов договору через припинення сільськогосподарського виробництва і систематичну несплату коштів за оренду землі просив ухвалити про розірвання договору зі стягненням на його користь боргу за 2014-2015 роки. Відповідач у судове засідання не з'явився. Про дату, час та місце розгляду справи він був повідомлений належним чином та своєчасно, про що в матеріалах справи є відповідні письмові відомості. Про причини неявки відповідач суд не сповістив і заяви про розгляд справи за його відсутності не надав. У відповідності до ст.224 ЦПК України, позивач погодив ухвалення заочного рішення. Заслухавши позивача, дослідивши письмові докази, суд встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. 03 квітня 2012 року між [PERSON] та приватним підприємством "БАЯ" було укладено договір оренди землі №11. За його умовами позивач передав у володіння і користування орендареві належну йому на праві власності за Державним актом серії IV-МК №044544, виданим 22 червня 2001 року, земельну ділянку площею 4.05га, кадастровий номер 4825780700:12:000:0073, 4825780700:13:000:0073, розташовану в межах території Баратівської сільської ради Снігурівського району Миколаївської області,, а орендар зобов'язувався використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та сплачувати орендну плату до 01 листопада кожного року за період фактичної оренди ділянки в розмірі 2455грн.14коп., у тому числі у натуральній формі. Договір оренди зареєстровано у відділі Держкомзему у Снігурівському районі 23 жовтня 2012 року. Відповідноі до ст.125 ЗК України право оренди земельної ділянки виникає з моменту державної реєстрації цього права. Право оренди земельної ділянки посвідчується договором оренди землі, зареєстрованим відповідно до закону - ст.126 ЗК України. Таким чином, у відповідача право оренди, посвідченне наведеним договором виникло з моменту його державної реєстрації. У подальшому сторонами договору умови про розмір, строк, форму і порядок виплати орендної плати не переглядалися. Як ствердив позивач, орендар за 2012 рік належним чином виконав умови договору, своєчасно та в установленому розмірі виплатив орендну плату. У 2013 році на виплату частково надав зерно без визначення вартості переданої сільгосппродукції, у 2014 році орендної плати не сплачував. З 2013 року земельну ділянку не обробляє. На підтвердження вказаної обставини суд приймає Відомості з інформаційного фонду ДРФО ДФС України стосовно фізичної особи [PERSON], станом на 01 жовтня 2015 року, згідно яких в період з 01.01.2012 року по 30 червня 2015 року позивач отримував доходи з орендної плати по приватному підприємству «БАЯ» лише у березні і квітні 2012 року. Відповідно довідки виконкому Баратівської сільської ради Снігурівського району №326 від 15.09.2015 року, на протязі 2013-2015 років ПП «БАЯ», якому належить право строкового платного користування земельними ділянками загальною площею 81,68га згідно укладених договорів оренди, землі сільськогосподарського призначення не обробляє, господарську діяльність не проводить. Станом на 01.09.2015 року земельні ділянки перебувають в не обробленому стані. За 2013-2015 роки податок з доходу фізичних осіб за оренду земельних ділянок ПП «БАЯ» не сплачено, відрахувань до місцевого бюджету немає. Згідно з ст.13 Закону України "Про оренду землі", договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов'язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов'язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства. За змістом ст. 21 Закону України "Про оренду землі" розмір та умови орендної плати, що зазначені в договорі оренди, не можуть суперечити чинному на час укладення договору оренди. Відповідно до ч. 1 ст. 32 Закону України "Про оренду землі" на вимогу однієї із сторін договір оренди землі може бути достроково розірваний за рішенням суду в разі невиконання сторонами обов'язків, передбачених статтями 24 і 25 цього Закону та умовами договору, а також на підставах, визначених ЗК України та іншими законами України. Вказане є реалізацією положень ст.152 ЗК України, яка визначає способи захисту прав на земельну ділянку, навіть, якщо ці порушення не пов'язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою. Згідно ст.24 Закону України "Про оренду землі" від 06.10.1998 року №161-ХІУ та п.9.1 вище наведеного договору оренди землі, орендодавець має право вимагати від орендаря своєчасного внесення орендної плати. Цей обов'язок орендаря як землекористувача, а так само і обов"язок забезпечення використання землі за цільовим призначенням, визначені п.п.а,в ч.1 ст.96 ЗК України. За п.а вказаної статті Пунктом 12.3.2 договору оренди визначено, що дія договору припиняється шляхом його розірвання за рішенням суду на вимогу однієї сторони у разі невиконання іншою стороною обов»язків, а також з інших підстав, визначених законом. Відповідно до п. "д" ч. 1 ст. 141 ЗК України підставою для припинення права користування земельною ділянкою є систематична несплата орендної плати. Таку правову позицію висловив ВСУ у Постанові від 12.12.2012 року про про розірвання договору оренди землі, стягнення заборгованості з орендної плати. Як визначається п.а ч.1 ст.143 ЗК України примусове припинення прав на земельну ділянку здійснюється у судовому порядку у разі використання земельної ділянки не за цільовим призначенням. Суд встановив, що відповідач не виконує обов"язків за договором оренди землі, земельну ділянку за цільовим призначенням не використовує, орендну плату не вніс за період 2013-2014 року, тобто така несплата носить систематичний характер. Згідно із ч.1 та ч.3 ст.10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підстави своїх вимог та заперечень, надавши докази відповідно до вимог ст.ст.57-60 ЦПК України. Доказів належного виконання договірних зобов"язань по договору оренди землі відповідач суду не надав. На підставі викладеного, суд визнає позовні вимоги такими, що знайшли своє обґрунтування та ухвалює про їх задоволення в частині розірвання договору оренди землі та стягнення заборгованості орендної плати частково. За 2014 рік у межах заявлених вимог на суму 2455грн.14коп, за 2015 рік за період фактичної оренди у сумі 2049грн. (2455грн.14коп.:12х10), оскільки земельна ділянка продовжує перебувати у користуванні відповідача. На підставі ст.ст.79, 84,88 ЦПК України на користь позивача з відповідача підлягають стягненню витрати на оплату судового збору в розмірі 243грн.60 коп.

Outcome: partial