Jurisdiction: civil
Date: 2021-08-10 00:00:00

11 травня 2021 року позивач [PERSON] ( [ADDRESS] ) звернулася до суду з вказаним позовом до відповідача товариства з обмеженою відповідальністю «АВЕНТУС УКРАЇНА» (м. Київ, проспект Перемоги, 90-А), третя особа: приватний нотаріус Обухівського районного нотаріального округу Київської області Головкіна Яна Вікторівна ( [ADDRESS] ), приватний виконавець виконавчого округу Черкаської області Чупис Тетяна Петрівна (м. Черкаси, вул.. Смілянська, 118) про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що 28 квітня 2021 року позивачкою отримано постанову приватного виконавця виконавчого округу Черкаської області Чупис Тетяни Петрівни про відкриття виконавчого провадження від 22 квітня 2021 року ВП №65235448, та постанову приватного виконавця виконавчого округу Черкаської області Чупис Тетяни Петрівни про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження від 22 квітня 2021 року ВП №65235448 та постанову приватного виконавця виконавчого округу Черкаської області Чупис Тетяни Петрівни про стягнення з боржника основної винагороди від 22 квітня 2021 року ВП №65235448. Як вбачається з постанови приватного виконавця виконавчого округу Черкаської області Чупис Тетяни Петрівни про відкриття виконавчого провадження від 22 квітня 2021 року ВП №65235448, приватним виконавцем відкрито виконавче провадження з виконання виконавчого напису №4287, виданого 03 березня 2021 року приватним нотаріусом Обухівського районного нотаріального округу Київської області Головкіною Яною Вікторівною про стягнення з [PERSON] на користь товариства з обмеженою відповідальністю «АВЕНТУС УКРАЇНА» заборгованості в розмірі 17 364 грн. 00 коп. Позивач вказує на те, що між нею та товариством з обмеженою відповідальністю «АВЕНТУС УКРАЇНА» жодних договірних відносин не виникало, повідомлень від даної юридичної особи не надходило, попередньо з жодними вимогами товариство з обмеженою відповідальністю «АВЕНТУС УКРАЇНА» до неї не зверталось, суми заборгованості не пред`являло та не обґрунтовувало, розрахунку не надавало, стягнення не вимагало. Відповідачем не було направлено лист з вимогою про усунення порушення стосовно зобов`язання із зазначенням у листі вимоги стислого змісту порушених зобов`язань, у зв`язку з чим позивач, була позбавлена можливості бути вчасно проінформованою про наявність заборгованості та можливості або оспорити вимоги товариства з обмеженою відповідальністю «АВЕНТУС УКРАЇНА», або ж виконати їх, що не може свідчити про безспірність суми, пред`явленої до стягнення. Крім того, не отримання нею вимоги про усунення порушень за кредитним договором, позбавило її можливості подати нотаріусу заперечення щодо вчинення виконавчого напису або висловити свою незгоду з письмовою вимогою про сплату боргу чи повідомити про наявність спору між нею та відповідачем щодо суми заборгованості, що об`єктивно виключає можливість вчинення виконавчого напису. Приватний нотаріус Обухівського районного нотаріального округу Київської області Головкіна Яна Вікторівна при вчиненні виконавчого напису не переконалася належним чином у безспірності розміру сум, що підлягають стягненню за виконавчим написом, чим порушила норми Закону України «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Вищевикладені обставини свідчать, що виконавчий напис нотаріусом було вчинено з порушенням діючого законодавства і такий напис є таким, що не підлягає виконанню. Просить суд визнати виконавчий напис таким, що не підлягає до виконання, стягнути з відповідача судові витрати. 14 травня 2021 року ухвалою Соснівського районного суду м. Черкаси відкрито провадження у справ за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання. Витребувано від Приватного нотаріуса Обухівського районну нотаріального округу Київської області Головкіної Яни Вікторівни ( [ADDRESS] ) належним чином засвідчені копій виконавчого напису від 03.03.2021 року № 4287, та документів, на підставі яких його вчинено. Встановлено строк надання доказів 10 днів з дня отримання ухвали. 22 червня 2021 року представник відповідача ТОВ «Авентус Україна» скерував до суду відзив на позовну заяву, який обґрунтував тим, що твердження позивача про те, що вона не укладала договорів з ТОВ «АВЕНТУС Україна» не відповідають дійсності, оскільки позивач заповнила заявку на отримання кредиту на сайті Товариства. Товариство за результатами розгляду заявки надіслало Клієнту пропозицію укласти електронний договір (оферту), який містить усі істотні умови, шляхом розміщення його у особистому кабінеті Клієнта. Позивач, погодилась з пропозицією (офертою), натиснувши кнопку «ПОГОДЖУЮСЬ» у особистому кабінеті, після чого Товариство надіслало засобами зв`язку, на вказаний Клієнтом при заповненні заявки на отримання кредиту номер +380984722439, одноразовий ідентифікатор у вигляді коду, який Клієнтом було введено Та підписано Договір. При введенні коду на сайті Товариства, цим самим направлено Товариству електронне повідомлення про прийняття (акцепт) пропозиції (оферти), підписане одноразовим ідентифікатором, що являється датою укладення Договору. Дат«:. та час отримання Товариством електронного повідомлення (дата укладення договору) була зафіксована у Договорі у розділі «Реквізити та підписи сторін». Підписано електронним підписом одноразовим ідентифікатором М355603, 11.07.2020 16:50:06 / [PERSON] / Товариство протягом 15 хвилин після одержання електронного повідомлення про прийняття (акцепт) пропозиції (оферти) відправило Клієнту примірник Договору у формі електронного документу за вказаною адресою електронної пошти та розмістило Договір в особистому кабінеті Клієнта. Враховуючи викладене, та з врахуванням вимог ч. 1 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію», якою передбачено, що електронний договір; укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною, 11.07.2020р. між ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» та [PERSON] укладено Договір № 2636488 про надання споживчого кредиту, згідно якого Товариством надано позивачу кошти в розмірі 5050,00 грн. на умовах, встановлених договором, Товариство надає споживачу кредит у гривні, а споживач зобов`язується одержати та повернути кошти кредиту, сплатити проценти за користування ним та виконати інші обов`язки, передбачені договором. Переказ коштів, здійснено 11.07.2020 р., шляхом перерахування на банківську картку клієнта № [NUMBER] , яку вказано клієнтом особисто в заяві на отримання кредиту. Крім того, позивачем на виконання умов договору було здійснено платіж рахунок погашення заборгованості, цим самим, продовжено строк дії кредитного договору, що підтверджується довідкою про розрахунки за Договором № 2636488 надання коштів у позику від 11.07.2020 року, що черговий раз, свідчить по обізнаність та визнання наявності кредитного договору. Так, для вчинення виконавчого напису, Товариством направлено нотаріусу документи, які передбачені переліком та порядком, а саме: заяву про вчинення виконавчого напису від 01.03.2021р. вих. № б/н з наступними документи: кредитний договір №2636488 від 11.07.2020р., копії реєстру поштових відправлень рекомендованих листів, розрахунок суми заборгованості, копія довіреності представника. Позивач має заборгованість за кредитним договором - 16564,00 гри., яка складається з: 5050,00 грн. заборгованість за кредитом (тіло кредиту); 11 514, 00 грн. сума заборгованості по несплаченим відсоткам за користування кредитом; 800 грн. плата за вчинення виконавчого напису. Загальна сума стягнення, разом з понесеними відповідачем витратами за вчинення виконавчого напису, складає 17364 грн. 00 коп. Таким чином, Товариством нараховано проценти за користування кредитними коштами виключно до умов договору, надано нотаріусу виписку з особового рахунку за кредитним договором № 2636488 позивачки із зазначенням суми заборгованості з відміткою стягувача про непогашений заборгованості, яка підлягає стягненню у примусовому порядку та є безспірною. Отже, Товариством було надано всі необхідні документи нотаріусу для вчинення виконавчого напису, що встановлюють прострочення виконання зобов`язання. Таким чином, з урахуванням вищевикладеного, твердження позивача про те що виконавчий напис вчинено з порушенням норм законодавства не відповідає дійсності, є необґрунтованим та безпідставним. Крім того, позивачем не надано належних та допустимих доказів в обґрунтування свого позову щодо факту підтвердження (або спростування) безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем на момент вчинення оспорюваного виконавчого напису нотаріусом. Ухвалою Соснівського районного суду м. Черкаси від 05 серпня 2021 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті. В судове засідання позивач позовні вимоги підтримала та просила суд їх задовольнити з підстав викладених у позовній заяві. Пояснила, що нею дійсно здійснювалась реєстрація на веб-сайті товариства та дійсно отримувались кредитні кошти близько 5000 грн. шляхом перерахування на її картку, вказані кошти не змогла вчасно повернути у зв`язку з погіршенням фінансового стану. Разом з тим, заперечувала проти існування у неї заборгованості у сумі 17364 грн. 00 коп., також заперечувала вчинення нею на рахунок товариства будь-яких платежів з метою продовження строку дії кредитного договору. Також вказувала, що не отримувала від відповідача будь-яких повідомлень , також за вказаною у спірному виконавчому написі адресою ніколи не проживала та не була зареєстрована. Відповідач ТОВ «Фінансова компанія «АВЕНТУС УКРАЇНА» належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи в судове засідання не з`явився, у відзиві на позов просить суд відмовити в задоволення позовних вимог та розгляд справи проводити без участі представника. Треті особи в судове засідання не з`явилися, причини неявки суду невідомі. Про час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Дослідивши матеріали справи суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню виходячи з наступного. 11.07.2020 року між ТОВ «АВЕНТУС Україна» та [PERSON] укладено кредитний договір № 2636488, відповідно до якого товариство надав позичальнику грошові кошти в сумі 5050 грн. 03.03.2021 року приватний нотаріусу Обухівського районного нотаріального округу Київської області Головкіної Яни Вікторівни видала виконавчий напис (зареєстрований в реєстрі №4287) про стягнення заборгованості з [PERSON] на користь ТОВ «Фінансова компанія «АВЕНТУС УКРАЇНА» заборгованість в розмірі 17364 грн. За вчинення виконавчого напису нотаріусом стягнуто плати з стягувача в сумі 800 грн., які підлягають стягненню з боржника на користь стягувача. Відповідно до виписки з рахунка [PERSON] заборгованість перед ТОВ «Фінансова компанія «АВЕНТУС УКРАЇНА» за кредитним договором № 2636488 від 11.07.2020 року станом на 23.12.2020 року складає 16564 грн. 22 квітня 2021 року приватним виконавцем виконавчого округу Черкаської області Чупис Т.П. відкрито виконавче провадження ВП №65235448 щодо стягнення з [PERSON] боргу на користь ТОВ «Фінансова компанія АВЕНТУС УКРАЇНА». За загальним правилом статей 15,16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес у один із способів, визначених частиною першою статті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом. При цьому, відповідно до статті 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом України "Про нотаріат" та іншими актами законодавства України (частина перша статті 39 Закону "Про нотаріат"). Цим актом є, зокрема, Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений наказом Міністерства юстиції України 22 лютого 2012 року № 296/5 та зареєстрований у Міністерстві юстиції України 22 лютого 2012 року за № 282/20595 (далі - Порядок вчинення нотаріальних дій, Порядок). Відповідно до статті 87 Закону України "Про нотаріат" для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Статтею 88 Закону України "Про нотаріат" визначено умови вчинення виконавчих написів. Відповідно до приписів цієї статті Закону нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Порядок вчинення нотаріальних дій містить такі самі правила та умови вчинення виконавчого напису (пункти 1, 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку). Стаття 50 Закону України «Про нотаріат» передбачає, що нотаріальна дія або відмова у її вчиненні, нотаріальний акт оскаржуються до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, нотаріального акта має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти. Тобто вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає у посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - це надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником. Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення, а нотаріус задля вчинення виконавчого напису повинен дійти висновку, що з дня виникнення права вимоги у стягувача минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року, та, що подані стягувачем документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед ним. Безспірність заборгованості боржника, у тому числі і внаслідок цивільно-правової відповідальності - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (стаття 88 Закону України «Про нотаріат»). Саме такого висновку дійшов Верховний Суд у постановах № 569/8884/17 від 14 серпня 2019 року, № 137/1666/16-ц від 29 березня 2019 року та № 201/11696/16-ц від 10 квітня 2019 року, а також Верховний Суд України у постанові № 6-887цс17 від 05 липня 2017 року. Так, що стосується такої обов`язкової умови вчинення нотаріусом виконавчого напису як безспірність заборгованості, то характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками, якими є надані стягувачем документи згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Крім того, підпунктами 3.2, 3.5 пункту 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку визначено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172 (далі - Перелік документів). При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у вказаному Переліку документів. При цьому Перелік документів не передбачає інших умов вчинення виконавчих написів нотаріусами ніж ті, які зазначені в Законі України «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій. Цей Перелік документів не передбачає інших умов вчинення виконавчих написів нотаріусами ніж ті, які зазначені в Законі України «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, а лише їх конкретизує. Відповідно до пункту 1 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів «Нотаріально посвідчені договори, що передбачають сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також право звернення стягнення на заставлене майно», для одержання виконавчого напису подаються: а) оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів); б) документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання. Таким чином, із моменту прийняття цієї постанови і до 10 грудня 2014 року була чинною редакція Переліку, згідно якої стягнення кредитної заборгованості на підставі виконавчих написів було можливе тільки за нотаріально посвідченими угодами, що передбачають сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також звернення стягнення на заставлене майно (п. 1 Переліку). 10 грудня 2014 року набула чинності постанова Кабінету Міністрів України № 662 від 26 листопада 2014 року «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів», якою, зокрема, Перелік був доповнений новим розділом «Стягнення заборгованості з підстав, що виникають з кредитних правовідносин», яким створено можливість вчиняти виконавчі написи на кредитних договорах, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями (п. 2 Переліку). Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14, залишеною без змін ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01 листопада 2017 року, постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 07 листопада 2016 року скасовано. Визнано незаконною та нечинною Постанову Кабінету Міністрів України № 662 від 26 листопада 2014 року «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів», у тому числі в частині доповнення переліку після розділу «Стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими договорами» новим розділом такого змісту: «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин 2. Кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості». Постанова набрала законної сили з моменту проголошення. Отже, на день вчинення виконавчого напису існувала можливість стягнення заборгованості за виконавчим написом нотаріуса лише за нотаріально посвідченими договорами. Такий правовий висновок міститься у постановах Касаційного цивільного суду Верховного Суду: від 21.10.2020 року в справі № 172/1652/18 (провадження № 61-16749св19), від 12.03.2020 року в справі № 757/24703/18-ц (провадження № 61-12629св19), від 15.04.2020 року в справі № 158/2157/17 (провадження № 61-14105св18). Суд також виходить з того, що вирішуючи спір про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи сторін у повному обсязі й установити та зазначити в рішенні, чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість узагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. Вказане узгоджується з правовою позицією Великої Палати Верховного Суду, наведеною у постанові від 27 березня 2019 року в справі №137/1666/16-ц. Разом із тим, законодавством не визначений виключний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості. Ці обставини встановлюються судом відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів. Такий правовий висновок викладений у постановах Верховного Суду України від 05 липня 2017 року в справі № 6-887цс17 та постанові Верховного Суду в справі № 207/1587/16 від 19 вересня 2018 року (провадження № 14-12559св18). Враховуючи вищевикладене, можна дійти висновку, що безспірною заборгованістю є заборгованість боржника, з якою останній погоджується, що, відповідно, виключає можливість спору зі сторони боржника щодо її розміру, строку, за який вона нарахована, тощо, а відтак і документи, які підтверджують її безспірність, і на підставі яких нотаріусами здійснюються виконавчі написи, мають бути однозначними, беззаперечними, та такими, що містять вираз волі стосовно наявності певної заборгованості не тільки кредитора, а й самого боржника, або ж стовідсотково підтверджують наявність у боржника перед кредитором заборгованості саме в такому розмірі. При цьому, Верховний Суд у своїй постанові від 12 березня 2020 року в справі № 757/24703/18-ц (провадження № 61-12629св19) зазначив, що оскільки серед документів, наданих банком нотаріусу для вчинення виконавчого напису, відсутній оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів), за яким стягнення заборгованості може провадитися у безспірному порядку, а надана нотаріусу анкета-заява позичальника не посвідчена нотаріально, отже не могла бути тим договором, за яким стягнення заборгованості могло бути проведено у безспірному порядку шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису, тому наявні підстави для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, у зв`язку з недотриманням умов вчинення виконавчого напису щодо подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника. У Постанові КЦС ВС від 17.03.2021 у справі №361/1488/19 сформульована правова позиція про те, безспірність документа, відповідно до якого вчиняється виконавчий напис, перевіряється наступним чином: боржник повинен бути повідомлений не менш, ніж за 30 днів до вчинення виконавчого напису про порушення кредитних зобов`язань та ліквідувати допущені порушення чи оскаржити виставлену вимогу у судовому порядку або виставити заперечення кредитору. Якщо жодна із цих дій не виконана, заборгованість вважається безспірною. Відповідно до правових висновків у Постанову КЦС ВС від 19.03.2021 у справі №750/3781/20, у нотаріальному процесі при стягненні боргу за нотаріально посвідченим договором позики (кредитним договором) на підставі виконавчого напису нотаріуса боржник участі не приймає, а тому врахування його інтересів має забезпечуватися шляхом надіслання повідомлення - письмової вимоги про усунення порушення (письмове повідомлення про вчинення виконавчого напису). Повідомлення надіслане стягувачем боржнику, є документом, що підтверджують безспірність заборгованості та обов`язково має подаватися при вчиненні виконавчого напису як за іпотечним договором, так і за нотаріально посвідченим договором позики (кредитним договором). Процедура стягнення боргу за нотаріально посвідченим договором позики (кредитним договором) на підставі виконавчого напису нотаріуса складається із двох етапів: перший, підготовчий етап, який включає повідомлення боржника. Цей етап спрямований на забезпечення прав та інтересів боржника, якому має бути відомо, що кредитор розпочинає процедуру стягнення боргу за нотаріально посвідченим договором позики (кредитним договором) на підставі виконавчого напису нотаріуса; другий етап - учинення виконавчого напису, який полягає в подачі нотаріусу документів, що підтверджують безспірність вимог, в тому числі й повідомлення боржника (письмова вимоги про усунення порушення чи письмове повідомлення про вчинення виконавчого напису). Недотримання одного із етапів процедури стягнення боргу за нотаріально посвідченим договором позики (кредитним договором) на підставі виконавчого напису нотаріуса є підставою для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. В ході судового засідання не підтверджена належними та допустими доказами відповідність умовам кредитного договору заявленої до стягнення за оспорюваним виконавчим написом заборгованості за кредитним договором 16 564,00 грн., в тому числі 5050 грн. - заборгованість за кредитом (тіло кредиту), 11514 грн. - сума заборгованості за відсотками, оскільки у договорі про надання споживчого кредиту № 2636488 від 11.07.2020р. погоджений сторонами розмір відсотків за період кредитування - 2014,96 грн. за користування кредитом 5050 грн., всього 7064,96 грн., як зазначено у додатку до договору "Графік платежів до договору про надання споживчого кредиту № 2636488 від 11.07.2020р." Строк кредитування - 30 днів. Строк кредиту може бути продовжено в порядку, зазанченому у Розділі 4 цього договору ( п.1.4 договору № 2636488 від 11.07.2020р.). Пролонгація (оферта) споживача щодо продовження строку користування кредитом вчиняється шляхом здійснення платежу на користь товариства в сумі не менше суми нарахованих та несплачених на дату платежу процентів, відповідь на яку товариство може надати протягом 24 години з моменту вчинення вказаних дій. (п.4.3 договору № 2636488 від 11.07.2020р.). Відповідачем у відзиві вказано, що сума кредиту 5050 грн. 11.07.2020р. було перераховано на вказану позивачкою картку, що остання не заперечувала. Проте відповідачем не надано документального підтвердження здійснення позивачкою платежу в рахунок погашення заборгованості 11.08.2020р.в симі 2110,90 грн., яким продовжено строк кредитного договору, що відповідачкою заперечувалось. Надана відповідачем на підтвердження даного факту довідка про розрахунки від 15.06.2021р. № 2636488/06/2021 не підтверджує з достовірністю факт платежу, оскільки не є встановленим законом платіжним документом про надходження на рахунок відповідача вказаної ним суми коштів у вказаний час. Таким чином, відповідачем не доведено, що погоджений сторонами при підписанні договору № 2636488 від 11.07.2020р строк повернення кредиту 11.08.2020р. був пролонгований позивачкою шляхом здійснення платежу 11.08.2020р. на суму 2110,90 грн. Враховуючи викладене, суд вважає недоведеним відповідачем, що нарахування заборгованості за договором № 2636488 від 11.07.2020р після спливу визначеного договором строку кредитування в сумі, понад 7064,96 грн., як зазначено у додатку до договору "Графік платежів до договору про надання споживчого кредиту № 2636488 від 11.07.2020р." є таким, що відповідає умовам договору № 2636488 від 11.07.2020р. Крім того, відповідачем не доведено направлення позивачці 21.12.2020 року письмової вимоги про усунення порушень, а також не надано доказів отримання [PERSON] даної вимоги. Адреса, по якій позивачці надсилалась вказана вимога ( зі слів відповідача) - [ADDRESS] , не є будь-яким чином пов`язаною з особою позивачки. Враховуючи викладене, суд доходить висновку, що відповідач в ході розгляду справи не надав суду будь-яких доказів наявності безспірної заборгованості у позивача на час вчинення виконавчого напису, а також підтвердження отримання позивачем письмової вимоги про усунення порушень за кредитним договором не менш, ніж за 30 днів до вчинення виконавчого напису про порушення кредитних зобов`язань які необхідні для вчинення виконавчого напису. Відповідно до положень ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Враховуючи викладене, суд доходить висновку, що позивачем доведено та відповідачем не спростовано порушення встановленої законом процедури стягнення боргу за нотаріально посвідченим договором позики (кредитним договором) на підставі виконавчого напису нотаріуса, що є підставою для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. Оскільки позовні вимоги позивача задоволені, а при зверненні до суду позивачем сплачений судовий збір, то у порядку передбаченому ст. 141 ЦПК України він підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

Outcome: approved