Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-13 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом в якому просить стягнути з [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Колекторське Агенство Фактор» заборгованість за кредитним договором у сумі 24480,11 грн., а також сплачений судовий збір в розмірі 244,80 грн. В обґрунтування позову зазначає, що 20 травня 2014 року між ПАТ «ВТБ Банк» та ТОВ «Факторингова Компанія «ФК Факторинг» було укладено договір про відступлення права вимоги № 200514нв відповідно до якого ТОВ «Факторингова Компанія «ФК Факторинг» набуло право грошової вимоги до боржника реального та належного виконання обов'язків за договором № R53700459774В від 06.09.2013 року. Відповідно до умов договору про відступлення прав вимог № 20/05/14-ц від 20.05.2014 року, укладеного між ТОВ «Факторингова Компанія «ФК Факторинг» (надалі - Первісний кредитор) та ТОВ «Колекторське Агентство Фактор» (надалі - Новий кредитор), первісний кредитор передав, а новий кредитор набув право вимоги до боржника реального та належного виконання обов'язків за договором № К53700459774В від 06.09.2013 року. Заміна кредитора у зобов'язаннях шляхом відступлення права вимоги була реалізована на підставі статей 512-516 Цивільного кодексу України. 06 вересня 2013 року між Публічним акціонерним товариством "ВТБ Банк " та [PERSON] було укладено кредитний договір № R53700459774В. Вказує на те, що відповідно до умов вищевказаного договору, Публічне акціонерне товариство «ВТБ Банк» надало відповідачу (по Договору - Позичальнику) грошові кошти на умовах'' платності, строковості та повернення у розмірі: 15 000 грн. 00 коп..). Відповідно до умов зазначеного договору, відповідач зобов'язався в порядку та на умовах, що визначені договором повернути кредитні кошти, сплатити проценти за користування кредитними коштами, неустойки та інші передбачені платежі в сумі, строки та на умовах, що передбачені договором. Зазначає, що первісний кредитор (ПАТ «ВТБ Банк») свої зобов'язання за договором виконав в повному обсязі, надавши відповідачеві кредитні кошти у розмірі встановлені договором. Станом на 17.02.2015 року, відповідач, свої зобов'язання належним чином не виконав, в результаті чого утворилась заборгованість у розмірі: 24 480 грн. 11 коп. і двадцять чотири тисячі чотириста вісімдесят грн. 11 коп.), із яких 17 803 грн. 72 коп.- заборгованість по тілу кредиту, яка була передана банком, що підтверджується витягом з реєстру боржників, 6 676 грн. 39 коп. - пеня за прострочення повернення кредитних ресурсів відповідно до п. 5.1 Кредитного договору. У зв'язку з чим позивач звернувся з даним позовом до суду. В судове засідання представник позивача не з'явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином та вчасно. Представник ТОВ «Колекторське Агенство Фактор» Яковлєв С.Г. надав суду клопотання про розгляд справи за відсутності представника, не заперечував проти заочного розгляду справи, позов підтримав в повному обсязі, просив задовольнити. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся своєчасно та належним чином, про причини неявки суд не повідомив. Зі згоди представника позивача, суд постановляє заочне рішення по справі, що відповідає положенням ст. ст. 224-226 ЦПК України. Суд, вивчивши матеріали справи та дослідивши надані докази, вважає позов таким, що не підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлені такі факти та відповідні ним правовідносини. 06 вересня 2013 року між Публічним акціонерним товариством "ВТБ Банк " та [PERSON] було укладено кредитний договір № R53700459774В (а.с. 21-24). 20 травня 2014 року між ПАТ «ВТБ Банк» та ТОВ «Факторингова Компанія «ФК Факторинг» було укладено договір про відступлення права вимоги № 200514нв відповідно до якого ТОВ «Факторингова Компанія «ФК Факторинг» набуло право грошової вимоги до боржника реального та належного виконання обов'язків за договором № R53700459774В від 06.09.2013 року (а.с. 6). Відповідно до умов договору про відступлення прав вимог № 20/05/14-ц від 20.05.2014 року, укладеного між ТОВ «Факторингова Компанія «ФК Факторинг» та ТОВ «Колекторське Агентство Фактор», первісний кредитор передав, а новий кредитор набув право вимоги до боржника реального та належного виконання обов'язків за договором № К53700459774В від 06.09.2013 року (а.с. 12). Підстави заміни кредитора у зобов'язанні, передбачено ст.512 ЦК України, відповідно до якої кредитор у зобов'язанні може бути замінений іншою особою внаслідок: передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Зі змісту ст.ст.513, 514, 515 ЦК України, слідує, що правочин щодо заміни кредитора у зобов'язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов'язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові. До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Заміна кредитора у зобов'язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов'язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. Згідно ст.517 ЦК України, первісний кредитор у зобов'язанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення. Боржник має право не виконувати свого обов'язку новому кредиторові до надання боржникові доказів переходу до нового кредитора прав у зобов'язанні. Згідно ч.2 ст. 1054 Цивільного кодексу України, до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Статтею 1046 ЦК України, передбачено, що за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Статтею 11 ЦПК України, передбачено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ст.10 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Наведене узгоджується із нормами ст.60 ч.1 ЦПК України. Однак всупереч вказаним нормам закону, позивачем не надано доказів фату отримання грошей відповідачем [PERSON] за кредитним Договором, які вона мала би отримати у первісного кредитора у зобов'язанні на підтвердження укладення кредитного договору, на виконання положень ст.517 ЦК України. Крім цього, відсутній детальний розрахунок сум заборгованості відповідача [PERSON] перед Первісним кредитором та позивачем по справі, не зазначено доказів на підтвердження того чи здійснювалось відповідачем частково сплата платежів за кредитним договором та за якими напрямками було здійснено зарахування фінансовою установою внесених відповідачем платежів, не наведено обставин, що потягли за собою порушення відповідачем взятих на себе зобов'язань за кредитним договором та наявність вини саме відповідача у порушенні зобов'язання, так як відповідальність настає лише за наявності вини особи. Матеріали справи не містять додатків до договорів про відступлення права вимоги, з яких вбачається, що саме кредитний договір № R53700459774В було передано позивачу, зі змісту якого можливо булоб з'ясувати наявність прав у ТОВ "Колекторське Агенство Фактор" до відповідача [PERSON] у даному спорі не можливо. Позивачем не надано доказів щодо пред'явлення вимоги відповідачу первісним кредитором за порушення зобов'язання. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що позов є необґрунтованим та позовні вимоги задоволенню не підлягають.

Outcome: dismissed