Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-22 00:00:00

Позивач звернувся до суду із позовною заявою в якій просить визнати недійсними договір оренди землі №286, укладений між ним та відповідачем 03.12.2007 року щодо оренди земельної ділянки з кадастровим номером 3520586000:02:000:0141. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав. Суду пояснив, що між позивачем та відповідачем в грудні 2007 року було укладено договір оренди земельної ділянки №141 строком на 10 років зі сплатою орендної плати - 3%. Дія даного договору закінчується в грудні 2017 року. Скільки примірників договорів підписував позивач йому не відомо. Позивачем було отримано його копію з відділу Держгеокадастру в серпні 2016 року і виявлено, що було замінено перший аркуш договору, в якому строк дії договору продовжений до 2020 року. Позивач не розписувався в журналі реєстрації договорів, так як має другу групу інвалідності, а тому він нікуди не ходив і не розписувався. Строк дії договору до 2017 року був обумовлений сторонами і не було волевиявлення позивача на продовження строку договору. Те, що 1-ий аркуш договору було замінено підтверджується інформацією ТОВ "Імекс-ЛТД", який виготовляв заказ-наряд в грудні 2009 року. А тому позивач не міг знати текст договору, який було віддруковано в 2009 році. Позивач до 2016 року не звертався до відповідача, так як не було претензій щодо виконання умов договору. Оскільки порушення було виявлено в серпні 2016 року, тому позивач не пропустив строк звернення до суду. А тому просить визнати недійсним вказаний договір оренди землі. Представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги не визнав. Суду пояснив, що 23.11.2004 року між позивачем та відповідачем було укладено перший договір оренди землі на 5 років. Даний договір було відповідно зареєстровано. Станом на 2007 рік діяв договір оренди землі від 2004 року, строк дії якого припинено 01.12.2009 року. А тому оспорюваний договір був зареєстрований лише в 2010 році, і в ньому не вказувалося про наявність договору оренди від 2004 року. Також був підписаний акт передачі земельної ділянки. На час укладення договору від 2007 року земельна ділянка була вже в їх користуванні. Позивач отримував орендну плату за договором від 2007 року і не звертався з приводу внесення змін до нього. Позивач мав можливість звернутися до них за примірником договору, але він не звернувся. Після державної реєстрації договір було надано позивачу. Також позивач з 2010 року, тобто моменту реєстрації договору, міг звертатися з вимогами про порушення його прав. Позивачем пропущено строк позовної давності, а тому просить відмовити в задоволенні позову. Представник третьої особи в судове засідання не з'яився, про місце, день та час розгляду справи повідомлений належним чином (а.с. 57), надав до суду лист в якому залишив вирішення питання щодо задоволення позовних вимог позивача на розсуд суду (а.с.18). Також судом було допитано свідка [PERSON], яка пояснила, що позивач підписував договір в 2007 році і одержував його після реєстрації. Договори оформляли в бухгалтерії підприємства в с. Родниківка. Прізвище, ім'я та по-батькові орендодавців писали два юристи підприємства, а паспортні дані заповнювала вона та інші. Вона вела журнал реєстрації договорів, в якому люди проставляли свій підпис після одержання договору. Так як позивач є інвалідом, тому примірник договору могли отримати замість позивача, його син, невістка чи дружина, він не розписувався в журналі. Доручення на отримання договору не було. Заслухавши думку учасників процесу та вивчивши матеріали справи, суд вважає за необхідне задовольнити позовні вимоги позивача частково з наступних підстав. Позивач є власником земельної ділянки кадастровий номер 3520586000:02:000:0141, площею 5,46 га, розташованої на території Родниківської сільської ради, згідно Державного акту на право приватної власності на землю серії Р3 №430957 від 25.05.2003 року (а.с.9). 03.12.2007 року між сторонами укладено договір №286 оренди земельної ділянки від 03.12.2007 року, який зареєстрований у Олександрівському офісі КРФ ДП «ЦДЗК» за № 041037900166 від 15.12.2010 року (а.с.7-8, 63-66). Згідно п.п.9, 43 вказаного договору - договір укладено на 10 років, починаючи з дати його державної реєстрації після підписання сторонами. На звороті 1-го аркуша внизу є текст з інформацією щодо його друку - «Друк «Імекс-ЛТД», м. Кіровоград, вул.Декабристів,29, тел.(0522)32-17-05, 22-79-30 ЗН 6331-09» (а.с. 7, 63). Згідно акту приймання-передачі земельної ділянки від 03.12.2007 року орендодавець передає, орендар ТОВ «Агроконтракт-Н», в особі директора, приймає земельну ділянку, розташовану на території Родниківської сільської ради терміном на 10 років для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на підставі договору оренди №286 від 03.12.2007 року ( на звороті а.с.8, 66). При візуальному огляді оригіналу договору з актом встановлено, що рукописний текст заповнений різним почерком та кольором чорнила. Згідно довідок ТОВ «Імекс-ЛТД», заказу наряду №ЗН-0006331 від 09.12.2009 року заказ наряд №6331-09, який був сформований 09.12.2009 року ( через дефіс в номері ЗН вказуються останні цифри року), на замовлення ТОВ «Агроконтракт-Н» було віддруковано бланк А4 формату, накладом 1500 екземплярів з двостороннім друком з використанням оперативного друкарського японського обладнання торгової марки RISO, на газетному папері. При оформленні в програмі 1-С менеджер помилково оформила заказ-наряд не на ТОВ «Імекс-ЛТД», а на СПД-ФО [PERSON], який є засновником даного підприємства (а.с.23-24) . Згідно витягу з ЄДРПОУ Товариство з обмеженою відповідальністю «Імекс-ЛТД» є юридичною особою; розташоване в м. Кіровограді по вул.Декабристів,29; засновники та бенефіціарні власники - [PERSON] та [PERSON]; види діяльності - поліграфічні послуги ( а.с.25-26). Адреса ТОВ «Імекс-ЛТД» співпадає у договорі оренди землі, довідках ТОВ «Імекс-ЛТД» і витягу з ЄДРПОУ відносно вказаної юридичної особи - м. Кіровоград, вул.Декабристів,29. Код ЄДРПОУ співпадає у довідках ТОВ «Імекс-ЛТД» та витягу з ЄДРПОУ відносно вказаної юридичної особи - № 13768524. Згідно журналу реєстрації договорів оренди земельних ділянок ТОВ «Агроконтракт-Н» по Родниківському відділенню 2010 рік у графі "№" під №286, що співпадає з номером оспорюваного договору зазначено прізвище позивача, № ділянки, її площу, та у графі підпис від його імені міститься підпис (а.с. 33-34). Згідно договору №361р оренди земельної ділянки від 23.11.2004 року,зареєстрованого в Олександрівському відділенні КФЦДЗК від 01.12.2004 року за №1142 позивач раніше надавав відповідачу в оренду цю ж земельну ділянку зі строком дії 5 років з моменту державної реєстрації договору (а.с.35-36). Згідно довідки ТОВ «Агроконтракт-Н» та відомостей про виплату орендної плати за землю за 2011-2015 роки позивач отримав :2010 рік 1895,62 грн., 2011 рік 1895,62 грн., 2012 рік 3899,33 грн., 2013 рік - 5968,91 грн., 2014 рік 5968,91 грн., 2015 рік 7323,61 грн., 2016 рік 8634,00 грн.(а.с.37-47 ). Відносини, що склалися між сторонами суд відносить до правовідносин, що виникають внаслідок укладання правочинів, у тому числі договору оренди земельної ділянки, та земельних правовідносин щодо захисту прав на землю, та вважає за необхідне керуватися ЦК України, ЗК України, Законом України «Про оренду землі». Згідно ст.14 Закону України "Про оренду землі" договір оренди землі укладається у письмовій формі і за бажанням однієї із сторін може бути посвідчений нотаріально. Згідно ч.1 ст.16 Закону "Про оренду землі" укладення договору оренди земельної ділянки із земель приватної власності здійснюється за згодою орендодавця та особи, яка згідно із законом вправі набувати право оренди на таку земельну ділянку. Згідно із ч.1 ст.202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Згідно ч.1 ст.626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Відповідно до ст.6, ст.627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Згідно ч.1 ст.628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Згідно із ч. 1 ст.638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. За приписами ч.ч.1,2 ст.207 цього ж Кодексу (у редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин) правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони; воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв'язку; він підписаний його стороною (сторонами). Правочин, який вчиняє юридична особа, підписується особами, уповноваженими на це її установчими документами, довіреністю, законом або іншими актами цивільного законодавства, та скріплюється печаткою. Загальні вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину, визначено в ст.203 ЦК України. Згідно ч.3 ст.203 ЦК України волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Як вольова дія, правочин являє собою поєднання волі та волевиявлення. Воля сторін полягає в їхній згоді взяти на себе певні обовязки, вона повинна бути взаємною, двосторонньою і спрямованою на досягнення певної мети. Відповідно до ч.1 ст.215ЦПК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановленні ч.ч.1-3, 5, 6 ст.203 цього Кодексу. Аналіз наведених норм дає підстави для висновку про те, що при вирішенні судом спору про визнання договору недійсним із підстав відсутності у сторони волі на його укладення. правове значення має наявність такої волі на момент досягнення сторонами договору згоди в належній формі з усіх істотних умов договору. Правочин, який має дефект волі і волевиявлення його учасника, порушує суб'єктивні права останнього (право власності, право свободи договору), а тому порушене право підлягає захисту у спосіб вказаний у передбачений законом, ст.ст. 215, 216 ЦК України. Представник позивача зазначає підставою визнання вказаного договору недійсним відсутність волевиявлення позивача, оскільки відповідач самовільно змінив його умови, замінивши 1-у сторінку договору, яка першопочатково містила інший зміст. В підтвердження зазначеного представник позивача посилається на інформацію ТОВ «Імекс-ЛТД», що здійснювало друк 1-го аркушу договору на замовлення відповідача у грудні 2009 року, у той час, коли позивачем вказаний договір підписувався у грудні 2007 року. В судовому засіданні було доведено, що відповідачем, після підписання оспорюваного договору позивачем, перед його направленням для проведення державної реєстрації, було замінено 1-й аркуш, без повідомлення та згоди позивача, що підтверджується тим, що роздруківка 1 аркушу оспорюваного договору здійснювалася у 2009 році саме ТОВ «Імекс-ЛТД». Отже, доводи позивача знайшли своє підтвердження, а відповідачем ці доводи не спростовано та не доведено, що саме такий текст пункт 9 договору містився у момент його підписання позивачем. На час розгляду справи встановити, який вигляд мав 1-й аркуш до його заміни, на момент підписання сторонами договору оренди земельної ділянки, не представляється можливим, оскільки жодна із сторін суду його не надала. Докази того, що сторони уклали договір, в частині обрахунку строку договору, на вказаних в п.9 умовах відсутні. Відповідно до ч.1 ст.202, ч.3 ст.203 ЦК України головним елементом договору (правочину) є вільне волевиявлення та його відповідність внутрішній волі сторін, які спрямовані на настання певних наслідків. Оскільки судом достовірно встановлено, що текст пукнту 9 договору оренди земельної ділянки має підміну сторінок, тому суд приходить до висновку про відсутність вільного волевиявлення позивача по справі на укладення спірного договору на вказаних у ньому умовах та невідповідність його внутрішній волі. Заміна частини тексту договору без взаємної згоди сторін, вказує на порушення права позивача щодо вільного визначення умов договору та розпорядження своїм майном. Однак, відповідно до ст.217 ЦК України, недійсність окремої частини правочину не має наслідком недійсності інших його частин і правочину в цілому, якщо можна припустити, що правочин був би вчинений і без включення до нього недійсної частини. Так, як сторони на час укладення договору дійшли згоди про те, що він укладається на десять років, і спір з цього питання відсутній, суд приходить до висновку, що він був би укладений без включення до пункту 9 додаткової умови «починаючи з дати його державної реєстрації». У зв'язку з чим позов про визнання договору недійсним підлягає задоволенню частково, в частині яка є спірною. Включення спірної умови в текст договору може спричинити різне тлумачення умови щодо строку дії договору, проте сторони не зверталися до суду з приводу тлумачення договору, а тому суд не дає оцінки доводам сторін щодо початку і закінчення строку дії договору. Щодо доводів представника відповідача про пред'явлення позивачем позову після спливу позовної давності та застосування його наслідків, суд вважає, що вони не заслуговують на увагу, так як є необґрунтованими, виходячи з наступного. Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутись до суду з вимогою про захист свого цивільного права та інтересу. Відповідно до ст.261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалась або могла довідатись про порушення свого права або про особу, яка його порушила. У правовій позиції Верховного Суду України, викладеній у постанові від 10 червня 2015 року у справі №6-267цс15, яка в силу положень статті 360-7 ЦПК України є обовязковою для застосування всіма судами України, зазначено, що для визначення моменту виникнення права на позов важливим є як об'єктивні (сам факт порушення права), так і суб'єктивні (особа дізналась або повинна була дізнатись про це порушення) моменти. З матеріалів справи вбачається, що позивач про обставини, які є предметом спору і викладені в п.9 договору оренди землі №286 від 03.12.2007 року, дізнався тільки після отримання з Відділу Держгеокадастру України в Олександрівському районі Кіровоградської області копії договору у серпні 2016 року (а.с.6). Зазначені обставини відповідачем не спростовані. Згідно журналу реєстрації договорів оренди земельних ділянок ТОВ «Агроконтракт-Н» по Родниківському відділенню 2010 рік (а.с. 33-34) у графі «№» під №286, що співпадає з номером оспорюваного договору, зазначено прізвище позивача, № ділянки, її площу, та від його імені міститься підпис. Вказаний журнал має назву реєстрації договорів оренди, а не їх видачі; нумерація запису у ньому здійснювалася відповідно номера договору, що також підтверджує, що це саме є журналом реєстрації договорів, а не їх отримання; у журналі відсутні графи з інформацією за що поставив підпис позивач та дату підпису. Таким чином, суд приходить до висновку, що строк позовної давності необхідно рахувати з часу отримання позивачем примірника оспорюваного договору, тобто з 16.08.2016 року (а.с.6). А тому, позивачем не пропущено строк звернення до суду з заявленими вимогами. Приймаючи до уваги встановлені обставини, суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню. Вимоги позивача про визнання спірного договору оренди недійсним в повному обсязі не підлягають задоволенню, оскільки права позивача порушенні тільки відсутністю його волевиявлення на початок строку дії договору, тобто «починаючи з дати його державної реєстрації». В іншій частині спірний договір відповідає волевиявленню позивача і ці обставини не заперечується. Відповідно до ст.88 ЦПК України понесені позивачем судові витрати (а.с.2) необхідно стягнути з відповідача на користь позивача.

Outcome: partial