Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-05 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, у якому просить стягнути з відповідачів на його користь заборгованість за кредитним договором № CNL-010/039/2007 від 14.05.2007 року у розмірі 18547,12 доларів США, що станом на день подачі позову становить 482186,72 гривні та 1784003,75 грн. пені за прострочення виконання зобов'язання, а всього на загальну суму 2268541,69 грн., та стягнути з відповідачів понесені судові витрати по сплаті судового збору, мотивуючи позов тим, що 14.05.2007р. між відповідачем [PERSON] та Закритим акціонерним товариством «ОТП Банк», правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «ОТП Факторинг Україна», був укладений Кредитний договір № CNL-010/039/2007 про надання кредиту в сумі 45000,00 доларів США строком до 14.05.2017 р. Відповідно до умов кредитного договору, позивач свої зобов'язання перед відповідачем [PERSON] виконав повністю, кредитні кошти отриманні [PERSON] в сумі 45000,00 доларів США. В забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором, 14.05.2007 року між банком та [PERSON] було укладено договір поруки, відповідно до умов якого поручитель взяв на себе зобов'язання перед банком відповідати по зобов'язанням боржника, що виникають з умов кредитного договору № CNL-010/039/2007 від 14.05.2007р. Згідно з п. 1.5.1 кедитного договору повернення відповідної частини кредиту та нарахованих відсотків здійснюється відповідачем щомісяця. В звязку з тим, що відповідачем не було дотримано зазначених вище умов кредитного договору, позивачем на підставі п 1.9 кредитного договору здійснено вимогу дострокового виконання зобовязань за договором в повному обсязі. Так, позивач направив відповідачам вимоги про погашення заборгованості. На листи - попередження та телефонні дзвінки відповідачі не відреагували, ніяких кроків до сплати кредитних коштів не зробили, продовжують ухилятись від виконання зобов'язань по кредитному договору. Станом на 31.05.2017 р. заборгованість за кредитним договором складає 18547,12 доларів США, що еквівалентно 482186,72 грн. по курсу НБУ станом на 31.05.2017 року, та 1784003,75 грн. пені за прострочення виконання зобов'язання. Ухвалою Богунського районного суду м. Житомира від 04.08.2017 року відкрито провадження у справі (а.с. 42). 27.11.2018 року відповідно до п. 2.3.50 Положення про автоматизовану систему документообігу суду, п. 2.3.51 засад використання автоматизованої системи документообігу Богунського районного суду \~м. Житомира призначено повторний автоматизований розподіл даної справи. 27.11.2018 року цивільну справу за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю "ОТП Факторинг Україна" до [PERSON], [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором передано в провадження судді Ведмідь Н.В. в порядку, визначеному\~п. 15.4 Перехідних положень Цивільного процесуального кодексу України. Ухвалою судді Богунського районного суду м. Житомира від [PERSON] від 10.12.2018 року справу прийнято до свого провадження, розгляд справи призначено у порядку загального позовного провадження, роз'яснено сторонам право на подачу відзиву, відповіді на відзив, заперечення (а.с. 79). Ухвалою Богунського районного суду м. Житомира від 05.02.2019 року закрито підготовче провадження у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "ОТП Факторинг Україна" до [PERSON], [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором та призначено справу до судового розгляду по суті (а.с. 85). Відповідачі відзив не подали, про наявність поважних причин, які перешкоджають його подачі, суд не повідомлено, тому відповідно до ч. 8 ст. 178 ЦПК України, суд вирішує справу за наявними матеріалами. Представник позивача в судове засідання не зявився, подав до суду заяву, у якій просив розглядати справу у його відсутність, та у заяві вказав, що позов підтримує та просить його задоаольнити. Відповідач [PERSON] у судове засідання не зявився повторно, причини неявки суду не повідомив, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Відповідач [PERSON] у судове засідання не зявилася повторно, подала до суду заяву про відкладення судового розгляду у звязку з незадовільним станом її здоровя. Відповідно до ч. 1 ст. 223 ЦПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Відповідачі неодноразово подавали заяви про відкладення судового засідання, однак доказів про наявність поважних причин, які перешкоджають явці у судове засідання, суду жодного разу надано не було. Виходячи з вимог п.11 частини 3\~статті 2 ЦПК України\~щодо неприпустимості зловживання сторонами своїми процесуальними правами,\~а також зважаючи на вимоги ч. 1\~ст. 223 ЦПК України, суд визнав неявку відповідачів в судове засідання такою, що не перешкоджає розгляду справи, тому для недопущення тривалості розгляду справи, а також за відсутності доказів поважності причин не прибуття відповідачів в судове засідання, які належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи, суд дійшов висновку про можливість розгляду справи за відсутності відповідачів. У відповідності до\~ст. 247 ЦПК України\~у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього\~Кодексу\~розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що 14.05.2007 р. між відповідачем [PERSON] та Закритим акціонерним товариством «ОТП Банк», правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «ОТП Факторинг Україна», був укладений кредитний договір № CNL-010/039/2007 про надання кредиту в сумі 45000,00 доларів США строком до 14.05.2017р., зі сплатою 4,49 % річних. Згідно п. 4.1.1. кредитного договору, за порушення прийнятих на себе зобовязань стосовно повернення кредиту, сплати процентів за користування кредитом у визначені договором строки, позичальник зобовязаний сплатити банку пеню в розмірі 1% від суми несвоєчасно виконаних зобовязань за кожний день прострочки. Зазначена пеня сплачується додатково до прострочених сум, що підлягають сплаті згідно договору (а.с. 5-18). З метою забезпечення виконання зобовязань [PERSON] перед позивачем за кредитним договором № CNL-010/039/2007 від 14.05.2007 року, між банком та [PERSON] був укладений договір поруки № SR-010/039/2007 від 14.05.2007 року, згідно з яким поручитель поручився перед позивачем за виконання [PERSON] усіх її зобовязань за кредитним договором (а.с. 19-20). Свої зобовязання перед [PERSON] банк виконав повністю та надав вказаному відповідачу кредитні кошти, відповідно до умов вищезазначеного кредитного договору. 24.12.2010 року між Публічним акціонерним товариством «ОТП Банк» та Товариством з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» було укладено договір купівлі продажу кредитного портфелю та договір про відступлення прав вимоги. Згідно з цим договором Публічне акціонерне товариство «ОТП Банк» відступило, а ТОВ «ОТП Факторинг Україна» прийняло право вимоги за кредитним договором CNL-010/039/2007 від 14.05.2007 року (а.с. 24-37). Боржник неналежно виконує взяті на себе зобовязання, внаслідок чого станом на 31.05.2017 р. заборгованість за кредитним договором складає 18547,12 доларів США, що еквівалентно 482 186,72 грн. по курсу НБУ станом на 31.05.2017 року, та 1\~784 003,75 грн. пені за прострочення виконання зобов'язання. Розмір заборгованості підтверджено змістом розрахунку, який додано до позовної заяви (а.с. 23). Відповідно до\~статті 1054 ЦК України\~за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша\~статті 1048 цього Кодексу). Згідно зі\~статтею 526 ЦК України\~зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Договір є обов'язковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України). Відповідно до\~статті 610 ЦК України\~порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов'язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (стаття 611 ЦК України). Відповідно до\~статті 546 ЦК України\~виконання зобов'язання може забезпечуватися, зокрема, неустойкою, порукою, заставою. За договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку (частина перша\~статті 553 ЦК України). У разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки (частини перша, друга\~статті 554 ЦК України). Пунктом 14 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 від 18.12.2009 року «Про судове рішення в цивільній справі» передбачено, що у разі пред'явлення позову про стягнення грошової суми в іноземній валюті суду слід у мотивувальній частині рішення навести розрахунки з переведенням іноземної валюти в українську за курсом, встановленим Національним банком України на день ухвалення рішення. Суд має право ухвалити рішення про стягнення грошової суми в іноземній валюті з правовідносин, які виникли при здійсненні валютних операцій, у випадках і в порядку, встановлених законом (частина друга статті 192 ЦК. частина третя статті 533 ЦК; Декрет Кабінету Міністрів України від 19 лютого 1993 року N 15-93 «Про систему валютного регулювання і валютного контролю»). За змістом\~статті 12 ЦПК України,\~цивільне судочинство\~здійснюється на\~засадах змагальності\~сторін.\~ Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обовязків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, повязаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Відповідачі своїм правом спростувати розмір заборгованості, заперечити вимоги позивача та надати докази на їх спростування не скористалися. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до\~ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених\~статтею 82 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до частини другої\~ст. 89 Цивільного процесуального кодексу України\~суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Відповідно до ч. 5\~ст. 263 ЦПК України\~обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.\~ При цьому, суд враховує, що як неодноразово вказував Європейський суд з прав людини, право на вмотивованість судового рішення сягає своїм корінням більш загального принципу, втіленого в Конвенції, який захищає особу від сваволі; рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторони (рішення у справі «Руїз Торія проти Іспанії», §§ 29-30). Це право не вимагає детальної відповіді на кожен аргумент, використаний стороною; більше того, воно дозволяє судам вищих інстанцій просто підтримати мотиви, наведені судами нижчих інстанцій, без того, щоб повторювати їх (§ 2 рішення у справі «Хірвісаарі проти Фінляндії») На підставі вищевикладеного, оцінивши обставини справи, суд приходить до висновку, що\~позичальник не виконує умови кредитного договору щодо своєчасного повернення суми отриманого кредиту та сплати нарахованих за кредитними коштами відсотків, що є підставою для стягнення з позичальника та поручителя у солідарному порядку отриманих позичальником коштів та пені, відповідно до вимог\~статті 526 ЦК України, якою передбачено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог\~ЦК України, тому позов Товариства з обмеженою відповідальністю "ОТП Факторинг Україна" до [PERSON], [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором підлягає задоволенню. При вирішення питання щодо розподілу судових витрат між сторонами, суд керується ч. 2 ст. 141 ЦПК України та покладає на відповідачів судові витрати по сплаті судового збору.

Outcome: approved