Jurisdiction: civil
Date: 2021-08-09 00:00:00

Орган опіки та піклування виконавчого комітету ПОКРОВСЬКОЇ районної в місті ради звернулося до суду з позовом до [PERSON] в якому просили: а) позбавити останню батьківських прав; б) стягнути аліменти в розмірі 1/4 частини з усіх видів доходів громадян, але не менше 50% від прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку на користь майбутнього опікуна на утримання малолітньої [PERSON] , [INFO] ; в) після набрання рішенням законної сили направити його до ПОКРОВСЬКОГО РАЙОННОГО У МІСТІ КРИВОМУ РОЗІ ВІДДІЛУ ДЕРЖАВНОЇ РЕЄСТРАЦІЇ АКТІВ ЦИВІЛЬНОГО СТАНУ ГОЛОВНОГО ТЕРИТОРІАЛЬНОГО УПРАВЛІННЯ ЮСТИЦІЇ У ДНІПРОПЕТРОВСЬКІЙ ОБЛАСТІ з метою інформування; г) передати малолітню [PERSON] , [INFO] , Органу опіки та піклування виконавчого комітету ПОКРОВСЬКОЇ районної в місті ради для подальшого її влаштування. Мотивуючи свою заяву тим, що відповідачка [PERSON] , [INFO] є матір`ю малолітньої [PERSON] , [INFO] . Відповідачка належним чином не виконує батьківських обов`язків, не піклується про фізичний і духовний розвиток дитини. Не створює належних умов для її нормального проживання та розвитку. Їй надавалися направлення до лікаря - нарколога для обстеження та подальшого лікування алкогольної залежності, надавалися направлення до центру зайнятості для подальшого працевлаштування, а також надавалися рекомендації щодо необхідного прибирання в будинку, однак остання агресивно реагувала на зауваження та рекомендації щодо ведення здорового способу життя, по теперішній час не звернулася до лікаря нарколога та не працевлаштувалась. З 22 березня 2021 року малолітня [PERSON] перебуває в КЗ «ЦЕНТР СОЦІАЛЬНО - ПСИХОЛОГІЧНОЇ РЕАБІЛІТАЦІЇ ДІТЕЙ № 1» КМР, яка залишилися без батьківського піклування. В письмових поясненнях від 30.04.201 року відповідачка зазначила, що вона згодна з позбавленням її батьківських прав, так як не створює належних умов для проживання доньки, не займається її вихованням, фінансово не забезпечує дитину, не має роботи та має алкогольну залежність. У зв`язку з чим в інтересах дитини вимушені звернутися з вказаним позовом до суду. Ухвалою Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 28 жовтня 2020 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження із призначенням підготовчого засідання. Представник позивача [PERSON] в судове засідання не з`явилася, в наданій суду письмовій заяві просила розглянути справу за її відсутності, позовні вимоги підтримала в повному обсязі. Відповідачка [PERSON] в судове засідання не з`явилася, надала до суду заяву в якій позовні вимоги визнала в повному обсязі, не заперечувала щодо позбавлення її батьківських прав. Представник третьої особи КОМУНАЛЬНИЙ ЗАКЛАД «ЦЕНТР СОЦІАЛЬНО-ПСИХОЛОГІЧНОЇ РЕАБІЛІТАЦІЇ ДІТЕЙ» КРИВОРІЗЬКОЇ МІСЬКОЇ РАДИ Меланчук Д.С. в судове засідання не з`явилася, належним чином повідомлена про день, час та місце судового засідання, в матеріалах справи міститься письмове клопотання про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримала в повному обсязі. Представник третьої особи КРИВОРІЗЬКИЙ МІСЬКИЙ ЦЕНТР СОЦІАЛЬНИХ СЛУЖБ ДЛЯ СІМ`Ї, ДІТЕЙ ТА МОЛОДІ до судового засідання не з`явився, належним чином вважаються повідомленими про день, час та місце судового засідання, будь - яких клопотань на адресу суду від них не надходило. Справа розглядається за відсутності учасників справи, тому у відповідності до ст. 247 ч. 2 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Частиною 1 ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" передбачено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Практика Європейського суду з прав людини свідчить про те, що питання позбавлення батьківських прав мають ґрунтуватись на оцінці особистості відповідача та його поведінці. В справі «Ilya Lyapin v. Russia», справа № 70879/11, Страсбург, 30.06.2020, §44, 47, Європейський суд з прав людини зазначив про те, що в даний час існує широкий консенсус - у тому числі в міжнародному праві - на підтримку ідеї про те, що у всіх рішеннях, що стосуються дітей, їхні найкращі інтереси мають бути першочерговими. Як правило, інтереси дитини диктують, що зв`язки дитини зі своєю сім`єю повинні підтримуватися, за винятком випадків, коли сім`я виявилася особливо непридатною і це може завдати шкоди здоров`ю та розвитку дитини. Розірвати такі зв`язки означає відірвати дитину від коріння, що може бути зроблено лише у виняткових обставинах; необхідно зробити все для збереження особистих відносин і, якщо це необхідно, для відновлення сім`ї. Оцінюючи, чи був оскаржений захід "необхідним у демократичному суспільстві", Суд повинен врахувати, чи були, зважаючи на справу в цілому, причини, виправдані для оскаржуваного заходу, "відповідні та достатні" для цілей § 2 статті 8 Конвенції. З цією метою, суд повинен з`ясувати, чи проводили вітчизняні суди поглиблену перевірку всієї сімейної ситуації та цілу низку факторів, зокрема факторів фактичного, емоційного, психологічного, матеріального та медичного характеру, і чи врівноважена та розумна оцінка відповідних інтересів кожної людини з постійною турботою про визначення того, яке найкраще рішення буде для дитини. Дослідивши матеріали цивільної справи, суд дійшов наступного висновку. Судом встановлено, що [INFO] народилася [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] . Батьками в свідоцтві про народження дитини записані: батько - [PERSON] , мати - [PERSON] ( а.с.6). Відомості про батька в свідоцтві про народження [PERSON] записані відповідно до частини першої статті 135 Сімейного кодексу України, що підтверджується наявними в матеріалах справи витягами № 00030284286 ( а.с. 7). Відповідачка [PERSON] , [INFO] разом із донькою [PERSON] , [INFO] зареєстровані за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується довідкою № 609 від 01.04.2021 року, виданою ВІДДІЛОМ МІСЦЯ ПРОЖИВАННЯ ГРОМАДЯН ВИКОНАВЧОГО КОМІТЕТУ ПОКРОВСЬКОЇ РАЙОННОЇ В МІСТІ РАДИ (а.с.28). Відповідно до акту обстеження житлово-побутових умов від 30 квітня 2021 року складеними комісією в складі представників ОРГАНУ ОПІКИ ТА ПІКЛУВАННЯ ВИКОНАВЧОГО КОМІТЕТУ ПОКРОВСЬКОЇ РАЙОННОЇ В МІСТІ РАДИ, під час обстеження житлових умов за адресою: [ADDRESS] , житло розміщено на 1 поверсі, та складається з 2х кімнат: коридору, кухні, санвузла та пристройки. Умови проживання: відсутнє газопостачання, в будинку стійкий затхлий запах, брудно, відсутня постільна білизна. На момент обстеження відсутні продукти харчування та готові страви. В приміщені є диван для сну та відпочинку, одяг та взуття відповідного віку, але речі потребують прання (а.с. 27). Згідно інформації КОМУНАЛЬНОГО ЗАКЛАДУ «ЦЕНТР СОЦІАЛЬНО - ПСИХОЛОГІЧНОЇ РЕАБІЛІТАЦІЇ ДІТЕЙ №1» КРИВОРІЗЬКОЇ МІСЬКОЇ РАДИ від 13.05.2021 року громадянка [PERSON] не відвідала свою малолітню доньку, [PERSON] , [INFO] в центрі реабілітації жодного разу до адміністрації закладу з питань повернення дитини на виховання в сім`ї не зверталась і не телефонувала (а.с.18). За інформацією, яка надійшла від КНП «ЦЕНТР ПЕРВИННОЇ МЕДИКО-САНІТАРНОЇ ДОПОМОГИ № 3» КРИВОРІЗЬКОЇ МІСЬКОЇ РАДИ, у малолітньої [PERSON] декларації з лікарем - педіатром не має. В останнє мати з дитиною зверталась в лікарню 07.04.2020 року, амбулаторна карта відсутня ( а.с.31). Згідно рапорту ВІДДІЛЕННЯ ПОЛІЦІЇ № 3 [PERSON] зловживає спиртними напоями та маючи на вихованні малолітню дитину її вихованням не займається. [PERSON] ніде не працює, засобів для забезпечення дитини не має ( а.с. 15-16). Громадянка [PERSON] не перебуває на обліку в ПОКРОВСЬКОМУ ВІДДІЛІ З ПИТАНЬ ПРИЗНАЧЕННЯ ТА ПЕРЕРАХУНКУ ПЕНСІЙ № 8 ГОЛОВНОГО УПРАВЛІННЯ ПЕНСІЙНОГО ФОНДУ УКРАЇНИ В ДНІПРОПЕТРОВСЬКІЙ ОБЛАСТІ та на ОБЛІКУ В УПРАВЛІННІ ПРАЦІ ТА СОЦІАЛЬНОГО ЗАХИСТУ НАСЕЛЕННЯ ВИКОНКОМУ ПОКРОВСЬКОЇ РАЙОННОЇ В МІСТІ РАДИ (а.с. 29-30). Відповідно до інформації КЗО «КРИВОРІЗЬКА СПЕЦІАЛІЗОВАНА ШКОЛА «НАТХНЕННЯ» ДОР» причини відсутності учениці [PERSON] в навчальному закладі були хвороби або, як з`ясувалося пізніше, відсутність коштів на оплату проїзду або незадовільний стан матері внаслідок вживання алкогольних напоїв. Мати майже не цікавилася успіхами дитини в навчанні ( а.с. 23-24). ВИКОНАВЧИМ КОМІТЕТОМ ПОКРОВСЬКОЇ РАЙОННОЇ В МІСТІ РАДИ було надано висновок від 19 травня 2021 року про доцільність позбавлення батьківських прав відповідачку [PERSON] у зв`язку з тим, що вона не виконує свої батьківські обов`язки, не піклується про фізичний та духовний стан і духовний розвиток дитини, в інтересах малолітньої [PERSON] , [INFO] (а.с.35-36). За правилами ст. 150 Сімейного Кодексу України батьки зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Частинами 1-5 ст. 150 Сімейного кодексу України закріплено, що батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Батьки зобов`язані поважати дитину. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї. Згідно вимог ст. 155 СК України здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Відмова батьків від дитини є неправозгідною, суперечить моральним засадам суспільства. Ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Відповідно до ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» на батьків покладається відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки зобов`язані виховувати дітей, піклуватися про їх здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку їх природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Частиною 1 статті 164 СК України визначено: мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: 1) не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; 2) ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини; 3) жорстоко поводяться з дитиною; 4) є хронічними алкоголіками або наркоманами; 5) вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; 6) засуджені за вчинення умисного кримінального правопорушення щодо дитини. У відповідності до ч. 3 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені батьківських прав щодо усіх своїх дітей або когось із них. В пункті 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.03.2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» роз`яснено, що особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених ст. 164 СК. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Статтею 8 Закону України «Про охорону дитинства» проголошено: кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Сім`я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини (ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства»). За змістом статті 206 ЦПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. До ухвалення судового рішення у зв`язку з відмовою позивача від позову або визнанням позову відповідачем суд роз`яснює сторонам наслідки відповідних процесуальних дій, перевіряє, чи не обмежений представник відповідної сторони у повноваженнях на їх вчинення. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. У абзаці другому п. 4 постанови № 5 Пленуму «Про застосування судами норм цивільного процесуального законодавства, що регулюють провадження у справі до судового розгляду» від 12 вересня 2009 року Верховний Суд України роз`яснив, що, у разі визнання відповідачем (або його представником за відсутності у дорученні відповідних обмежень) позову можливе лише ухвалення рішення про задоволення позову, а не про задоволення позову частково чи про відмову в його задоволенні. Якщо для цього немає законних підстав, суд постановляє ухвалу про відмову в прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує розгляд справи. Визнання позову повинно бути безумовним, а якщо у справі беруть участь кілька відповідачів, то ухвалення рішення про задоволення позову за наявності для цього законних підстав можливе лише у разі визнання позову всіма відповідачами. Слід розрізняти визнання відповідачем позову від визнання ним обставин позову, що згідно з частиною першою статті 61 ЦПК звільняє позивача лише від доведення цих обставин. Аналізуючи зазначені норми права, роз`яснення Верховного Суду України, приведені вище обставини та наявні докази, суд вважає, що визнання відповідачем позову за відсутності заперечень третьої особи, не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, оскільки під час судового розгляду встановлено факт невиконання батьківських обов`язків відповідачкою [PERSON] , оскільки сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною відносно до дитини [PERSON] , у зв`язку із чим дитина влаштована до КОМУНАЛЬНОГО ЗАКЛАДУ «ЦЕНТР СОЦІАЛЬНО-ПСИХОЛОГІЧНОЇ РЕАБІЛІТАЦІЇ ДІТЕЙ» КРИВОРІЗЬКОЇ МІСЬКОЇ РАДИ, відсутності з її боку участі у вихованні дитини, ненадання матеріальної допомоги, тому суд дійшов висновку про доведеність позовних вимог та необхідність позбавлення батьківських прав [PERSON] , [INFO] , відносно доньки [PERSON] , [INFO] , оскільки цього вимагають інтереси дитини. Приписами ч. 2, 3 ст. 166 СК України визначено: особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини. При задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. Статтею 180 СК України закріплено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Положеннями ч. 2 ст. 182 СК України встановлено: розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. За таких обставин суд вважає, що з [PERSON] , [INFO] , РНОКПП: [NUMBER] підлягають стягненню аліменти на утримання [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частини всіх видів доходів щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідно віку, до досягнення дитиною повноліття на користь майбутнього законного представника. Щодо судових витрат суд зазначає наступне. Згідно ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Суд установив, що в позовній заяві заявлено дві вимоги: про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів, за які пари зверненні до суду необхідно було б сплатити 1816 гривень 00 копійок. Оскільки позивач звільнений від сплати судового збору на підставі п. 14 ч. 2 ст. 3 ЗУ «Про судовий збір», розгляд справи по суті не здійснювався, з [PERSON] необхідно стягнути на користь держави судовий збір в сумі 1816 грн. (за вимогою про позбавлення батьківських прав - 908 грн., за вимогою про стягнення аліментів - 908 грн.). На підставі викладеного, ст. ст. 164, 166, 167, 171, 180-182, 248 СК України, ст. ст. 4, 12, 13, 76-83, 141, 263-265 ЦПК України, суд, -

Outcome: approved