Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-17 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом про відшкодування шкоди, посилаючись на те що судовою владою йому була спричинена матеріальна шкода, яку оцінює в розмірі 107 122 грн. 33 коп. та моральна шкода, яку оцінює в розмірі 51 000 грн. та просить стягнути з відповідача Держави Україна в особі Державної казначейської служби України. Позивач в судове засідання не з"явився, направив заяву про розгляд справи в його відсутність. Представник відповідача - в судове засідання повторно не з'явився, про розгляд справи повідомлений в установленому законом порядку. Суд, дослідивши письмові матеріали справи, приходить до наступного. Позовні вимоги позивач обгрунтовує тим, що суди шляхом винесення незаконних рішень спричинили йому матеріальну та моральну шкоду. Судовим розглядом встановлено, що рішенням Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області від 14.02.2011 з [PERSON] стягнуто заборгованість за кредитним договором в розмірі 139 063 грн. 58 коп. Ухвалою апеляційного суду Кіровоградської області від 04.05.2011 вказане рішення суду залишено без змін. Зі змісту даних судових рішень, [PERSON] не виконав кредитні зобов"язання перед ПАТ "Укрсиббанк", що стало правовою підставою для стягнення заборгованості за кредитним договором, а в судовому засіданні першої інстанції позовні вимоги визнав. Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 11.09.2012 відмовлено у відкритті касаційного провадженні у справі. На підставі ч.3 ст. 61 ЦПК України обставини, які встановлені судовими рішеннями, суд вважає такими, що не підлягають доказуванню. Відповідно до ч. 1 ст. 3 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно ч. 6 ст. 1176 ЦК України шкода, завдана фізичній або юридичній особі внаслідок іншої незаконної дії або бездіяльності чи незаконного рішення органу дізнання, попереднього (досудового) слідства, прокуратури або суду, відшкодовується на загальних підставах. Матеріальна та моральна шкода, заподіяна при здійсненні правосуддя, відшкодовується державою лише безпідставно засудженій особі в разі скасування вироку як неправосудного; судді при здійсненні правосуддя незалежні і підкоряються лише закону, вплив на них у будь-який спосіб забороняється, а однією з основних засад судочинства є забезпечення апеляційного та касаційного оскарження рішення суду, крім випадків, встановлених законом (ст. ст. 62, 126, 129 Конституції України). Таким чином, застосування положень ст. 1176 ЦК України можливе у випадку, коли предметом позову є інші дії чи бездіяльність, зокрема, суду, які не пов'язані зі здійсненням правосуддя, відправленням судочинства, яке має на меті прийняття акту органом судової влади. Тобто, це інші дії суддів (суду) при здійсненні правосуддя, коли спір не вирішується по суті, у разі їх незаконних дій або бездіяльності і якщо вина судді встановлена не лише вироком суду, а й іншим відповідним рішенням суду. Згідно ст. 6 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» суди здійснюють правосуддя самостійно. Здійснюючи правосуддя, суди є незалежними від будь-якого незаконного впливу. Втручання у здійснення правосуддя, вплив на суд або суддів у будь-який спосіб забороняється. Як роз»яснено у п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про незалежність судової влади» № 8 від 13 червня 2007 року, судові рішення є обов'язковими до виконання на всій території України, і тому вважаються законними доки вони не скасовані в апеляційному чи касаційному порядку або не переглянуті компетентним судом в іншому порядку, визначеному процесуальним законом, в межах провадження справи, в якій вони ухвалені. Виключне право перевірки законності та обґрунтованості судових рішень має відповідний суд згідно з процесуальним законодавством. Оскарження у будь-який спосіб судових рішень, діяльності судів і суддів щодо розгляду та вирішення справи поза передбаченим процесуальним законом порядком у справі не допускається. За наведених обставин, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] до Держави Україна в особі Державної казначейської служби України про відшкодування матеріальної та моральної (нематеріальної) шкоди є безпідставними, необґрунтованими та недоведеними. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи (за винятком тих осіб, які не мають цивільної процесуальної дієздатності), в інтересах яких заявлено вимоги. Відповідно до ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу. Позивачем не доведено, що судді прийняли неправомірні рішення, чим завдали позивачу матеріальну та моральну шкоду. Твердження позивача про зворотнє не знайшли свого підтвердження під час судового розгляду, так як позивачем не було надано доказів скасування судових рішень, як незаконних. Крім того, зі змісту позовної заяви, вказані судові рішення виконані позивачем шляхом погашення заборгованоісті перед ПАТ "Укрсиббанк" добровільно. Таким чином, у задоволенні позову слід відмовити повністю.

Outcome: dismissed