Jurisdiction: civil
Date: 2020-05-20 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить припинити заборону на нерухоме майно, а саме, квартиру, майнові права на двокімнатну квартиру [ADDRESS] , зареєстровану приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Літвіновою Я.М. 28.10.2008 р., реєстраційний номер 8122480. На обґрунтування своїх вимог позивач зазначив, що 31.03.2008 р. він уклав з ТОВ «Меркурій-Інвест» Договір В4/169 про інвестування у будівництво житлового будинку. Згідно з умовами вказаного Договору позивач здійснив інвестування у будівництво житлового будинку по [ADDRESS] , а ТОВ «Меркурій-Інвест» забронювала за ним об`єкт - 1-кімнатну квартиру робочий номер [ADDRESS] у четвертій секції на 5-му поверсі загальною площею 49,6 кв.м. Умови Договору сторонами були виконані. За Актом від 21.04.2010 р. ТОВ «Меркурій-Інвест» в рахунок погашення облігацій передав, а позивач прийняв 1-кімнатну квартиру (проектним номером [ADDRESS] ), існуючий номер за даними БТІ [ADDRESS], яка знаходиться на 5-му поверсі житлового будинку по [ADDRESS] . В цей же день ТОВ «Меркурій-Інвест» видав позивачу Довідку № 1 про те, що позивач повністю розрахувався з ТОВ «Меркурій-Інвест». При реєстрації зазначеного будинку в БТІ номер квартири з робочого (проектного) -[ADDRESS] змінився на існуючий [ADDRESS]. 29.04.2010 р. КП «Харківське міське БТІ» був виготовлений технічний паспорт на вказану квартиру ([ADDRESS], згідно з яким уточнена загальна площа квартири склала 50,5 кв.м. На підставі рішення виконавчого комітету Московської районної в м. Харкові ради від 22.06.2010 р. № 90/7 позивачу було видано Свідоцтво про право власності на нерухоме майно - 1-кімнатну квартиру [ADDRESS] загальною площею 50,5 кв.м., житловою площею 23,7 кв.м. 17.09.2008 р. була здійснена державна реєстрація права власності на вказану квартиру за позивачем. У 2017 р. позивач вирішив продати зазначену квартиру, однак здійснити цього не зміг і на цей час не може, оскільки 20.10.2008 р. за № 8122480 приватним нотаріусом ХМНО Літвіновою Я. М. накладено обтяження - заборона на двокімнатну квартиру [ADDRESS] загальною площею 65 кв.м. Підставою для накладення обтяження зазначено договір іпотеки № 7630 від 28.10.2008 р. Згідно з зазначеним Іпотечним договором № 22/2-1-05-169, укладеним 28.10.2008 р. між ТОВ «Меркурій-Інвест» (Іпотекодавець) та Акціонерним комерційним банком «Меркурій» (Іпотекодержатель), посвідченим приватним нотаріусом Літвіновою Я. М., цим договором забезпечуються вимоги Іпотекодержателя за Кредитним договором Ц 22-12-125 від 26.09.2006 р., укладеним між Іпотекодержателем та відповідачем [PERSON] ; предметом іпотеки є майнові права на двокімнатну квартиру робочий [ADDRESS] , загальною площею 65,00 кв.м на 7-му поверсі у будинку [ADDRESS] . На цей час за [PERSON] зареєстрована на праві власності у вказаному будинку 2-кімнатна квартира [ADDRESS] загальною площею 65,9 кв.м, житловою площею 36,6 кв.м. Отже, при реєстрації права власності [PERSON] на 2-кімнатну квартиру загальною площею 65,00 кв.м на 7-му поверсі у будинку [ADDRESS] - номер квартири з робочого [ADDRESS] змінився на існуючий - [ADDRESS] Враховуючи зазначене ТОВ «Меркурій-Інвест» як іпотекодавець за іпотечним договором № 22/2-1-05-169 або відповідач [PERSON] як позичальник за кредитним договором № 22-12-125 від 27.09.2006 р., у зв`язку із зміною номеру квартири, яка є предметом іпотеки, мали б ініціювати внесення змін до іпотечного договору та до запису про обтяження майна, проте цього не вчинили. Внаслідок зазначеної бездіяльності, у зв`язку із зміною номерів квартири з проектних на існуючі під заборону безпідставно потрапила інша квартира, а саме - квартира, належна позивачу, зазначене обтяження до цього часу не припинене, що призвело до неможливості здійснення позивачем права розпорядження належною йому квартирою. Відзив на позов відповідач у встановлений строк не надав. Заяви, клопотання, інші процесуальні дії у справі (забезпечення доказів, вжиття заходів забезпечення позову, зупинення і поновлення провадження, тощо) не застосовувалися. Суд, вивчивши матеріали справи та дослідивши надані докази, встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. 31.03.2008 р. між [PERSON] та ТОВ «Меркурій-Інвест» було укладено Договір В4/169 про інвестування у будівництво житлового будинку. Згідно з умовами вказаного Договору позивач здійснив інвестування у будівництво житлового будинку по [ADDRESS] , а ТОВ «Меркурій-Інвест» забронювала за ним об`єкт - 1-кімнатну квартиру робочий номер [ADDRESS] у четвертій секції на 5-му поверсі загальною площею 49,6 кв.м. Умови Договору сторонами були виконані. Згідно акту прийому-передачі квартири в рахунок погашення облігацій від 21.04.2010 р. ТОВ «Меркурій-Інвест» в рахунок погашення облігацій передав, а позивач прийняв 1-кімнатну квартиру (проектним номером [ADDRESS] ), існуючий номер за даними БТІ [ADDRESS], яка знаходиться на 5-му поверсі житлового будинку по [ADDRESS] . З Довідки № 1 від 21.04.2010 р., яка видана ТОВ «Меркурій-Інвест», вбачається, що позивач [PERSON] повністю здійснив розрахунки з ТОВ «Меркурій-Інвест». На підставі рішення виконавчого комітету Московської районної в м. Харкові ради від 22.06.2010 р. № 90/7 позивачу [PERSON] було видано Свідоцтво про право власності на нерухоме майно - 1-кімнатну квартиру [ADDRESS] загальною площею 50,5 кв.м., житловою площею 23,7 кв.м. З витягу Єдиного реєстру заборон вбачається, що на підставі договору іпотеки від 28.10.2008 р. накладено заборону на 2-кімнатну квартиру загальною площею 65,00 кв.м на 7-му поверсі в будинку, що є об`єктом будівництва за адресою: [ADDRESS] . Зазначеним договором іпотеки від 28.10.2008 р. за №22/2-1-05-[ADDRESS] передбачено, що предметом іпотеки є майнові права на двокімнатну квартиру [ADDRESS] . Майнові права виникають із договору № 3 будівельного підряду укладеного 23.01.2006 р. між продавцем та АТ «Будівельний торговий будинок» та Додаткової угоди про заміну сторін в обов`язку, укладеної 03.07.2006 р. між Іпотекодавцем, АТ «Будівельний торговий будинок» та Проектно-будівельним концерном «ПРОГРЕС». Таким чином, не співпадають об`єкти, а саме, однокімнатна квартира [ADDRESS] , якою володіє позивач, та двокімнатна квартира [ADDRESS] , яка є об`єктом майнових прав за договором іпотеки. Тобто позивачем не доведено, що має місце порушення його прав та інтересів через наявність заборони на відчуження майнових прав на зовсім інший об`єкт нерухомості. Крім того, суд звертає увагу, що наданий суду в якості доказу витяг з Єдиного реєстру заборон, викликає сумніви у достовірності та актуальності, викладеної в ньому інформації, оскільки дата формування цього витягу датована 11.01.2018 р., в той час як позов поданий до суду 28.02.2012 р., а інформація щодо того, хто формував даний витяг, та на яких підставах він був сформований, взагалі у даному документі відсутня. Як вбачається з Іпотечного договору № 22/2-1-05-169 від 28.10.2008 р., він був укладений між ТОВ «Меркурій-Інвест» (Іпотекодавець) та Акціонерним комерційним банком «Меркурій» (Іпотекодержатель). Із даного договору вбачається, що він є забезпечувальним по відношенню до кредитного договору № 22-12-125 від 27.09.2006 р., за яким позичальник [PERSON] повинен повернути грошові кошти АКБ «Меркурій», а майновим поручителем за даним договором є ТОВ «Меркурій-Інвест». Із досліджуваного судом договору іпотеки можливо висловити лише припущення, що після повернення кредитних коштів боржник [PERSON] має стати власником квартири [ADDRESS] , майнові права на яку, виникли у іпотекодавця ТОВ «Меркурій-Інвест» на підставі договору будівельного підряду № 3 від 23.01.2006 р., укладеного між Акціонерним комерційним банком «Меркурій» та АТ «Будівельний торговий будинок» та Додаткової угоди про заміну сторін в обов`язку, укладеної 03.07.2006 р. між Іпотекодавцем, АТ «Будівельний торговий будинок» та Проектно-будівельним концерном «ПРОГРЕС». Відповідно до наданого позивачем витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно [PERSON] є власником квартири [ADDRESS] . Жодний, з наданих суду документів, не підтверджує, що квартира [ADDRESS] є тим самим об`єктом, який є предметом іпотеки. Таким чином, позивачем суду не надано будь яких достовірних доказів, що відповідач [PERSON] на час розгляду справи є власником квартири, майнові права на яку передавалися в іпотеку, і що саме він є належним відповідачем по даній справі. Крім того, відповідно до ст. 26 ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» за результатом розгляду документів, поданих для державної реєстрації прав, державний реєстратор на підставі прийнятого ним рішення про державну реєстрацію прав вносить відомості про речові права, обтяження речових прав до Державного реєстру прав. Відомості про речові права, обтяження речових прав, внесені до Державного реєстру прав, не підлягають скасуванню та/або вилученню. У разі скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав на підставі судового рішення чи у випадку, передбаченому підпунктом "а" пункту 2 частини шостої статті 37 цього Закону, а також у разі визнання на підставі судового рішення недійсними чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, скасування на підставі судового рішення державної реєстрації прав, державний реєстратор чи посадова особа Міністерства юстиції України (у випадку, передбаченому підпунктом "а" пункту 2 частини шостої статті 37 цього Закону) проводить державну реєстрацію набуття, зміни чи припинення речових прав відповідно до цього Закону. Ухвалення судом рішення про скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав, визнання недійсними чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, а також скасування державної реєстрації прав допускається виключно з одночасним визнанням, зміною чи припиненням цим рішенням речових прав, обтяжень речових прав, зареєстрованих відповідно до законодавства (за наявності таких прав). Але таких вимог позивачем не заявлено, і за викладених позивачем обставин та наданих доказів не вбачається підстав для скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав та обтяжень речових прав із з одночасним визнанням, зміною чи припиненням речових прав, обтяжень речових прав, зареєстрованих відповідно до законодавства. Крім того, суд зазначає, що відповідно до п.1 Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого Постановою КМУ від 25 грудня 2015 р. № 1127 (в редакції постанови КМУвід 23 серпня 2016 р. № 553), цей Порядок визначає умови, підстави та процедуру проведення відповідно до Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" державної реєстрації речових прав на нерухоме майно, об`єкти незавершеного будівництва та їх обтяжень (далі - державна реєстрація прав), перелік документів, необхідних для її проведення, права та обов`язки суб`єктів у сфері державної реєстрації прав. Відповідно до п.6 Порядку державна реєстрація прав проводиться за заявою заявника шляхом звернення до суб`єкта державної реєстрації прав або нотаріуса, крім випадків, передбачених цим Порядком. Саттею 2 ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» визначено поняття заявник, як: -власник, інший правонабувач, сторона правочину, у яких виникло, перейшло чи припинилося речове право, або уповноважені ними особи - у разі подання документів для проведення державної реєстрації набуття, зміни або припинення права власності та інших речових прав; -орган державної влади, його посадова особа, якими встановлено, змінено або припинено обтяження, особа, в інтересах якої встановлено, змінено або припинено обтяження, або уповноважені ними особи - у разі подання документів для проведення державної реєстрації набуття, зміни або припинення обтяження речових прав; іпотекодержатель, особа, в інтересах якої встановлено, змінено або припинено іпотеку, або уповноважені ними особи - у разі подання документів для проведення державної реєстрації набуття, зміни або припинення іпотеки. Таким чином, у разі виникнення чи переходу обтяжень речових прав на нерухоме майно заінтересованою особою є особа, якою встановлено обтяження, або особа, в інтересах якої встановлено обтяження. У разі припинення обтяження речових прав на нерухоме майно заінтересованою особою є особа, якою припинено обтяження, або особою, в інтересах якої припинено таке обтяження. Як вбачається з листа уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію АТ Банк «Меркурій» від 19.02.2018 р на адресу позивача у відповідь на його звернення щодо заборони на відчуження квартири, та зворотнього листа позивача до даної уповноваженої особи, то позивач звертався до уповноваженої особи по ліквідації з питання зняття обтяжень з квартири за адресою: [ADDRESS] , але інформації про вжиття заходів за даним зверненням суду не надано. Між тим, в листі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію АТ Банк «Меркурій» від 19.02.2018 р. зазначено, що квартира, яка згідно свідоцтва про право власності належить позивачу, не відповідає інформації заборони на відчуження. Між тим, враховуючи викладені доводи, позивачем вимоги до інших сторін забезпечувального договору іпотеки, які об`єктивно можуть бути заявниками по зверненню до органу реєстрації про скасування чи зміну обтяження, не заявлялися. Крім того, позивачем не надано також доказів, що йому було відмовлено у вчиненні нотаріальних дій, пов`язаних з посвідченням будь-яких договорів по розпорядженню, належною йому на праві власності квартирою, чим порушені його права власника. Відповідно до ст.ст. 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів серед інших визначає відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках. Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, докази подаються сторонами та іншими учасниками справи, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях і суд не може збирати докази, що стосуються предмету спору, з власної ініціативи, крім випадків, передбачених законом. При оцінці доказів суд враховує положення ст.ст. 79, 80 ЦПК України, відповідно до яких достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи, а достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин, які входять до предмету доказування. На підставі викладеного, суд вважає за необхідне відмовити у задоволенні позову через його недоведеність.

Outcome: dismissed