Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-03 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про захист честі, гідності та ділової репутації.Позивач вказує, що 27.07.2017р. на пленарному засіданні 14-ї позачергової сесії Миколаївської обласної ради відповідач [PERSON] у присутності депутатського корпусу, керівників органів державної влади та управління, представників засобів масової інформації висловив недостовірну інформацію про позивача:"...від федерації, яка себе назвала сьогодні тенісом на візках, є чисто фейкова і провокаційна...." Позивач вказує, що дана інформація є недостовірною та такою, що принижує ділову репутацію позивача. Позивач вказує, що слово "фейк", "фейкова" для основної частини суспільства сприймається в негативному сенсі та означає "неіснуючий",такий якого не існує в природі. Позивач вказує, що на час виступу відповідача на сесії Миколаївської обласної ради позивач як громадська організація існувала, тобто була зареєстрована у встановленому законом порядку. Позивач вказує, що громадська організація "Федерація тенісу на візках України" охоплює інвалідів дітей та дорослих, учасників АТО, учасників бойових дій на Сході України, така організація існує, проводить свою діяльність на теренах міста Миколаєва та прилеглих районів. Позивач стверджує, що вищевказане висловлювання відповідача містить недостовірну інформацію, яка за своїм характером є фактичним твердження, а отже підлягає спростуванню. Представники позивача вказують, що дії відповідача по розповсюдженню недостовірної інформації завдають шкоди діловій репутації позивача, оскільки вище вказана недостовірна інформація справляє негативне враження на суспільство, переконуючи його в тому, що позивача не існує, що діяльність позивача є неправдивою, є видуманою, та направленою на здійснення провокацій. Представники позивача вказують, що висловлена відповідачем недостовірна інформація направлена на підрив довіри до діяльності позивача. Представники позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримали, просили їх задоволити в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з?явився, про місце дату та час розгляду справи повідомлявся. Суд розглядає справу в порядку заочного провадження, позивач згідний на заочний розгляд справи. Вислухавши пояснення представників позивача, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково з наступних підстав. Відповідно до ч.1ст.91 ЦК України юридична особа здатна мати такі ж цивільні права та обов'язки (цивільну правоздатність), як і фізична особа, крім тих, які за своєю природою можуть належати лише людині. Відповідно до ст.94 ЦК України юридична особа має право на недоторканність її ділової репутації, на таємницю кореспонденції, на інформацію та інші особисті немайнові права, які можуть їй належати. Особисті немайнові права юридичної особи захищаються відповідно до глави 3 цього Кодексу. Відповідно до ст.201 ЦК України особистими немайновими благами, які охороняються цивільним законодавством, є: здоров'я, життя; честь, гідність і ділова репутація; ім'я (найменування); авторство; свобода літературної, художньої, наукової і технічної творчості, а також інші блага, які охороняються цивільним законодавством. Отже, закон вказує, що одним із немайнових благ, що охороняються законом є право на недоторканність ділової репутації. Як роз'яснено у п.п.15,18 постанови №1 від 27.02.2009р. Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи" при розгляді справ зазначеної категорії суди повинні мати на увазі, що юридичним складом правопорушення, наявність якого може бути підставою для задоволення позову, є сукупність таких обставин: а)поширення інформації, тобто доведення її до відома хоча б одній особі у будь-який спосіб; б)поширена інформація стосується певної фізичної чи юридичної особи, тобто позивача; в)поширення недостовірної інформації, тобто такої, яка не відповідає дійсності; г)поширення інформації, що порушує особисті немайнові права, тобто або завдає шкоди відповідним особистим немайновим благам, або перешкоджає особі повно і всебічно здійснювати своє особисте немайнове право. Обов?язок довести, що оскаржувана інформація є достовірною лежить на відповідачі. Судом досліджено виписку від 31.03.2017р. з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань щодо громадської організації "Федерація тенісу на візках України" відповідно до якої позивач як громадська організація зареєстрована в державному реєстрі юридичних осіб під ідентифікаційним кодом 41244404 як юридична особа 29.03.2017р. Отже, станом на 27 липня 2017р. - на момент розповсюдження оскаржуваної інформації на засіданні сесії обласної ради, - позивач як громадська організація була зареєстрована, тобто існувала в дійсності. Судом досліджено відеозапис пленарного засідання 14-ї позачергової сесії Миколаївської обласної ради який містить запис виступу відповідача [PERSON] на сесії Миколаївської обласної ради. При перегляді вказаного запису вбачається, що в сесійній залі присутні громадяни. В присутності вказаних громадян відповідач [PERSON] під час виступу на пленарному засіданні обласної ради при обговоренні питання денного сесії пов?язаного із діяльністю самого позивача висловився "...від федерації, яка себе назвала сьогодні тенісом на візках, є чисто фейкова і провокаційна...". Негативною слід вважати інформацію в якій стверджується про порушення особою, зокрема, норм чинного законодавства, вчинення інших дій(порушення принципів моралі, загальних правил співжиття тощо), яка, на думку позивача порушує його право на повагу до гідності, честі та ділової репутації (п.15 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 27.02.2009р.№1 "Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи"). Якщо суб'єктивну думку висловлено в брутальній, принизливій чи непристойній формі, що принижує гідність, честь чи ділову репутацію, на відповідача може бути покладено обов'язок відшкодувати моральну шкоду. Відповідно до ч.2ст.30 Закону України "Про інформацію" оціночними судженнями є висловлювання, які не містять фактичних даних, критика, оцінка дій, а також висловлювання, що не можуть бути витлумачені як такі, що містять фактичні дані, зокрема з огляду на характер використання мовно-стилістичних засобів. Модальні слова окремий розряд лексичних одиниць, який утворився в результаті постійного використання форм різних частин мови у вставній функції з метою вираження ставлення мовця до змісту висловлювання.Функціональна місткість модальних слів із значенням невпевненості визначається їх здатністю виражати як логіко-смислові, так і емоційно-експресивні відтінки.Використовуючи такі слова, мовець дає свою логічну оцінку достовірності висловлювання. Вона виступає як припущення про відповідність висловленого реальній дійсності або сумнів у цьому, характеризується не категоричністю, проблематичністю. Вибір мовцем тих чи інших модальних слів залежить від його здатності до вираження потрібного ступеня впевненості в конкретній ситуації. Словами, які вказують на характер припущення, є - "можливо", "мені здається", тощо. Отже, з огляду на характер висловлювань вбачається, що відомості висловлені у виступі відповідача є фактичним твердженням, оскільки у висловлюванні відповідача не оцінюються дії позивача, а категорично зазначаються як фактичні дані певні обставини, зокрема щодо фактичної діяльності позивача, реального існування такої громадської організації як "Федерація тенісу на візках України " Суд приходить до висновку, що у оскаржуваному висловлюванні відповідача є намагання переконати суспільство в тому, що позивач є неіснуючою організацією, та дана організація проводить провокаційні дії, що породжує негативне сприйняття суспільством позивача як учасника суспільних відносин. Відповідно до ч.1ст.277 ЦК України фізична особа, особисті немайнові права якої порушено внаслідок поширення про неї та (або) членів її сім'ї недостовірної інформації, має право на відповідь, а також на спростування цієї інформації. Відповідно до ч.4 ст.277 ЦК України спростування недостовірної інформації здійснюється особою, яка поширила інформацію. Відповідно до ч.6 ст.277 ЦК України спростування недостовірної інформації здійснюється незалежно від вини особи, яка її поширила. Відповідно до ч.1ст.91 ЦК України юридична особа здатна мати такі ж цивільні права та обов'язки (цивільну правоздатність), як і фізична особа, крім тих, які за своєю природою можуть належати лише людині. Статтею 16 ЦК України визначено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способом захисту цивільних прав та інтересів може бути відшкодування моральної (немайнової) шкоди. Відповідно до статті 19 Конституції України правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. У свою чергу, частина перша статті 34 Конституції України кожному гарантує право на свободу думки і слова, на вільне вираження своїх поглядів і переконань. Суд не вправі зобов'язувати відповідача вибачатися перед позивачем у тій чи іншій формі, оскільки примусове вибачення як спосіб судового захисту порушеного права на недоторканність ділової репутації за поширення недостовірної інформації щодо юридичної особи не передбачено у статтях 16, 277 ЦК України. З огляду на такі обставини суд відмовляє позивачу у задоволенні його вимоги в частині спростування недостовірної інформації шляхом зобов?язання відповідача принести вибачення. Отже, судом встановлено, що відповідач в присутності певної кількості осіб висловив недостовірну інформацію про позивача, висловлена відповідачем недостовірна інформація завдає шкоди діловій репутації позивача, і оскільки така інформація є недостовірною, то підлягає спростуванню.

Outcome: partial