Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-14 00:00:00

Комунальне підприємство "Стрийтеплоенерго" звернулося до суду з позовною заявою, в якій просить стягнути солідарно з відповідачів заборгованість за послуги теплопостачання в розмірі 9 352 грн. 65 коп. В обґрунтування позовної заяви покликаються на те, що КП «Стрийтеплоенерго» зверталося до суду з заявою до відповідачів про видачу судового наказу та стягнення заборгованості за послуги теплопостачання. Стрийським міськрайонним судом Львівської області було винесено судовий наказ від 01.10.2013 року. Однак боржники подали до суду заяву про скасування судового наказу. 30.10.2013 року було винесено ухвалу про скасування судового наказу від 01.10.2013 року та роз'яснено, що заявлені стягувачем вимоги можуть бути розглянуті у позовному провадженні з додержанням загальних правил щодо пред'явлення позову. Відповідачі проживають в [ADDRESS] та відповідно до ст.ст. 67,68 ЖК України зобов'язані своєчасно вносити плату за комунальні послуги щомісячно по встановлених тарифах. Однак, відповідачі не проводять оплату цих комунальних послуг, в результаті чого в них станом на 01.04.2013р. виникла заборгованість перед КП «Стрийтеплоенерго» на суму 9 352,62 грн., однак відповідачі не вчинили жодних дій щодо погашення заборгованості за послуги теплопостачання у повному обсязі. Несвоєчасний розрахунок відповідачів за надані послуги по теплопостачанню призводить до створення кредитної ситуації в системі теплопостачання держави, так як не надходять кошти, які необхідні для проведення робіт по забезпеченню безперебійного теплопостачання, що може призвести до припинення подачі теплової енергії підприємствам та організаціям, а також населенню. Представник позивача КП "Стрийтеплоенерго" в судовому засіданні позов підтримав, просить стягнути солідарно з відповідачів 9 352 грн. 65 коп. заборгованості за послуги теплопостачання та пояснив, що 09.02.2000 року КП «Стрийтеплоенерго» прийняло та обслуговує по сьогоднішній день котел, який надає тепло до будинку [ADDRESS], в якому проживають відповідачі. Крім того, з 28.11.2001р. в даному будинку встановлено тепловий носій, який рахує теплову енергію на цілий будинок. Балансоутримувачем будинку та виконавцем послуг по [ADDRESS] є Будинкоуправління №1 Самбірської КЕЧ району, між яким 01.10.2002 року, відповідно до положень п.1 ч.2 ст.22 ЗУ «Про житлово - комунальні послуги» та Правил користування тепловою енергією, затверджених Постановою КМУ від 03.10.2007 року, №1198, та КП «Стрийтеплоенерго», яке є виробником послуг, укладено договір №5 про постачання теплової енергії. Окрім цього, зазначив, що 07.11.2006 року між відповідачем [PERSON] та КП «Стрийтеплоенерго» було укладено договір №565 «Про реструктуризацію заборгованості за послуги теплопостачання та гарячого водопостачання», згідно умов якого, а саме п.1.1 відповідач визнає свою заборгованість за надані послуги теплопостачання і зобов'язується погасити таку з помісячним погашенням в сумах, вказаних в п.1.2 даного договору. Такий договір був укладений терміном на 48 місяців, однак термін договору сплив, а заборгованість відповідачами не погашена і продовжує зростати у зв'язку з подальшою неоплатою наданих послуг теплопостачання. Вважає, що твердження відповідача [PERSON] про те, що КП «Стрийтеплоенерго» послуги по теплопостачанню не надає є надуманими і такими, що не ґрунтується на належних доказах, оскільки 05.01.2010 року було проведено обстеження системи опалення та температурного режиму у квартирі відповідачів, про що складено відповідний акт, згідно якого температура повітря в квартирі відповідає санітарним нормам, про що було ознайомлено відповідачів, а тому просить стягнути солідарно з останніх суму заборгованості в розмірі 9 352 грн. 65 коп. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позов не визнав та зазначив, що позивачем не надано жодного належного та допустимого доказу, який би підтверджував, що їхня квартира [ADDRESS] підключена до мережі теплопостачання. Крім того, пояснив, що жодних договорів між ними та позивачем про надання послуг теплопостачання не укладалося, а тому вважає, що у зв'язку з цим між ними відсутні будь - які цивільні відносини. Крім того, зазначив, що послуги теплопостачання на протязі багатьох років вони отримують неналежної якості, у зв'язку з чим вони здійснюють опалення квартири масляними радіаторами. Просить застосувати до позовних вимог строки позовної давності. Відповідачі [PERSON] та [PERSON], будучи належним чином повідомленими про час та місце судового розгляду, у судове засідання не з'явилися, причин своєї неявки суду не повідомили, а тому суд вважає за можливе проводити розгляд справи у їх відсутності, на підставі документів та доказів, що є в матеріалах справи про права та взаємовідносини сторін, проти чого представник позивача та відповідач [PERSON] не заперечили. Представник третьої особи - БУ № 1 Самбірської КЕЧ району, будучи належним чином повідомленим про час та місце судового розгляду справи у судове засідання не з'явився, заяви про відкладення розгляду справи або про розгляд справи у його відсутності у встановленому законом порядку не подав, а тому суд вважає за можливе проводити розгляд справи у відсутності вказаної особи. Суд, заслухавши пояснення сторін та дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, приходить до висновку, що позов Комунального підприємства "Стрийтеплоенерго" до [PERSON], [PERSON], [PERSON], третя особа Будинкоуправління № 1 Самбірської КЕЧ району про стягнення заборгованості за послуги теплопостачання, слід задоволити частково з наступних підстав. Відповідно до ст. 67 ЖК України, плата за комунальні послуги (водопостачання, газ, теплова енергія та інші послуги) береться крім квартирної плати за затвердженими в установленому порядку тарифами. Відповідно до ч.1 ст. 68 ЖК України, наймач зобов'язаний своєчасно вносити квартирну плату та плату за комунальні послуги. Відповідно до п.5 ч.3 ст. 20 Закону України «Про житлово - комунальні послуги» споживач зобов'язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. На підставі п.20 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення та типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року № 630 плата за надані послуги вноситься споживачем відповідно до показань засобів обліку води і теплової енергії або затверджених нормативів (норм) споживання на підставі платіжного документа (розрахункової книжки, платіжної квитанції тощо) або відповідно до умов договору на встановлення засобів обліку. У платіжному документі передбачаються графи для зазначення поточних і попередніх показань засобів обліку води, теплової енергії, різниці цих показань або затверджених нормативів (норм) споживання, тарифу на даний вид послуг і суми, яка належить до сплати за надану послугу. В судовому засіданні встановлено та сторонами не оспорюється, що відповідачі [PERSON], [PERSON] та [PERSON] проживають в [ADDRESS]. 01 жовтня 2002 року між КП «Стрийтеплоенерго» та Будинкоуправлінням № 1 Стрийської КЕЧ району укладено договір № 5 про постачання теплової енергії в гарячій воді, згідно умов якого виробник послуг з теплопостачання в особі КП «Стрийтеплоенерго» бере на себе зобов'язання постачати виконавцю послуг - БУ № 1 Стрийського КЕЧ району теплову енергію в гарячій воді в потрібних йому обсягах, а виконавець послуг зобов'язаний отримувати та оплачувати за одержану теплову енергію за встановленими тарифами (цінами) в терміни, передбачені цим договором. /а.с.49-55/. З додатку №1 до даного договору, а саме схемою розмежування балансової належності теплових мереж та експлуатаційної відповідальності передбачено, що від джерела теплової енергії виробника послуг теплова енергія постачається до об'єкта виконавця послуг: будинку [ADDRESS] /а.с.54/. Також судом встановлено, що позивач забезпечував зазначений будинок тепловою енергією, контролюючи при цьому якість наданих послуг. При цьому окремий письмовий договір між позивачем та відповідачами не укладався, що не суперечить вимогам ст. 639 ЦК України. Таким чином судом встановлено, що КП «Стрийтеплоенерго» виконує покладені на нього зобов'язання і надає теплопостачання в будинок [ADDRESS]. Наведене стверджується зокрема, копіями актів приймання-передачі теплової енергії, які містяться в матеріалах справи. В зв'язку з тим, що в зазначеному будинку з 28.11.2001 року було встановлено тепловий лічильник, відповідачам кожен місяць надходять рахунки за послуги теплопостачання, які абоненти не оплачують. Судом також встановлено, що між сторонами по справі фактично існують договірні відносини, які регулюються Законом України "Про теплопостачання", Правилами надання населенню послуг з водотеплопостачання та водовідведення, затверджені Постановою КМУ №1497 від 30.12.1997 року , Постановою КМУ № 630 від 21 липня 2005 року, та Законом України «Про житлово-комунальні послуги» від 24.06.2004 року. У відповідності до ст.19 Закону України "Про теплопостачання" споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію. Виходячи з наведеного, суд приходить до висновку, що відповідачам позивачем було надано послуги теплопостачання і останні фактично отримали таку теплову енергію, а покликання відповідача [PERSON] на той факт, що такі послуги надаються неналежної якості суд не бере до уваги, виходячи з наступного. З акту обстеження системи опалення та температурного режиму квартири [ADDRESS] від 05.01.2010 року, складеного з участю комісії в складі інженера КП «Стрийтеплоенерго» Грима М.М. та юриста КП «Стрийтеплоенерго» Макоти М.М. вбачається, що температура повітря в квартирі [NUMBER] відповідає санітарним нормам. З даним актом ознайомлений відповідач [PERSON], жодні зауваження чи доповнення до даного акту відсутні. /а.с.122/ В судовому засіданні представник позивача, зазначив, що відповідачі до них не звертались із заявами про відключення від центрального опалення, а представлені відповідачем роз'яснення, було надано по їх заявах про проведення перерахунків за надані послуги. Із пояснень відповідача вбачається що, в нього немає доказів про звернення до КП «Стрийтеплоенерго» саме із заявою про відключення від центрального опалення. Доводи відповідача [PERSON], про те що йому не надавались послуги теплопостачання, про те що з ними не укладались договори, про те що він відмовлявся від послуг теплопостачання, про те що позивач не має права надавати такі послуги та інші, суд вважає не доведеними в судовому засіданні і не підтвердженими матеріалами справи, тому при прийнятті рішення не приймає їх до уваги. Із представленого позивачем розрахунку за теплоенергію, заборгованість відповідачів за надані послуги за опалення та гарячу воду за період з 01.01.2006 року по 30.11.2013 року становить 9 352 грн. 65 коп. /а.с.5-6/ Статтею 256 ЦК України передбачено, що позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Згідно зі ст.257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Згідно із ч.1 ст.264 ЦК України перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов'язку. Частиною 3 зазначеної статті передбачено, що після переривання перебіг позовної давності починається заново. Час, що минув до переривання перебігу позовної давності, до нового строку не зараховується. З розрахунку заборгованості вбачається, що КП «Стрийтеплоенерго» 15.01.2014 року пред'явило позов про стягнення з відповідачів заборгованості, що утворилась з 01.01.2006 року, тобто поза межами строку позовної давності. Відповідно до ч.4 ст.267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Якщо суд визнає поважними причини пропущення позовної давності, порушене право підлягає захисту. Таке клопотання про застосування строку позовної давності було заявлене відповідачем, а представник позивача заявив клопотання, в якому просить вважати перерваним строк позовної давності в зв'язку з укладенням договору про реструктуризацію боргу та щомісячне надсилання на адресу боржника повідомлень-квитанцій. Суд вважає наведені представником позивача доводи про поважність пропуску строку позовної давності необґрунтованими, виходячи з наступного. Як вбачається з договору №565 від 07.11.2006 р. «Про реструктуризацію заборгованості за послуги з теплопостачання та гарячого водопостачання», такий укладено між позивачем та відповідачем [PERSON], згідно з п.1.1. останній визнає заборгованість в розмірі 1073 грн. 71 коп., а позивач, згідно п.1.2 надає [PERSON] розстрочку у погашенні заборгованості. Суд вважає, що укладення вказаного договору не свідчить про вчинення відповідачем дій, якими він визнає свій борг, оскільки п.2.4.3 вказаного договору передбачено: «Перезаключити даний договір після вирішення суми боргу в судовому порядку». Як пояснив в судовому засіданні відповідач [PERSON], даний договір було укладено як передумову вирішення спору в судовому порядку, і після судового рішення такий договір повинен був бути переукладений, проте суд рішення по суті не прийняв, а тому в нього відсутні були підстави для виконання вказаного договору і він звернувся до позивача з заявою про розірвання такого. Наведені пояснення відповідача знайшли своє підтвердження в судовому засіданні оглядом матеріалів цивільної справи №2-3217/06 за позовом КП "Стрийтеплоенерго" до [PERSON], [PERSON], [PERSON], Будинкоуправління № 1 Самбірської КЕЧ району про стягнення заборгованості за послуги теплопостачання, згідно матеріалів якої, 12.12.2006 року позовну заяву було залишено без розгляду у зв'язку з неявкою позивача (а.с.34). Суд бере до уваги наведені пояснення позивача та долучену останнім до матеріалів справи заяву від 19.03.2007 року про відмову від виконання договору про реструктуризацію заборгованості та його розірвання (а.с.163). Одночасно в судовому засіданні встановлено, що позивач неодноразово звертався до суду з позовними заявами до відповідачів про стягнення заборгованості (справи №№2-1236/05; 2-1201/08, 2-681/10), проте у всіх випадках рішення по суті спору прийнято не було, позовні заяви було залишено без розгляду, а тому в суду відсутні підстави вважати строк позовної давності перерваним. Відповідно до роз'яснень абз.3 п.11 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судове рішення у цивільній справі" від 18.12.09. № 14, встановивши, що строк для звернення з позовом пропущено без поважної причини, суд у рішенні зазначає про відмову в позові з цих підстав, якщо про застосування позовної давності заявлено стороною у спорі, зроблене до ухвалення ним рішення, крім випадків, коли позов не доведено, що є самостійною підставою для цього. З огляду на те, що заборгованість відповідачів за надані послуги виникла з січня 2006 р., а позов заявлено 15.01.2014 р., суд вважає, що позивачем пропущено строк позовної давності в частині вимог про стягнення заборгованості за період з січня 2006 р. до січня 2011 р., а зважаючи на те, що відповідачем заявлено про застосування наслідків спливу такого строку, позивач причин поважності пропуску строку позовної давності не обґрунтував та в судовому засіданні належним чином не довів, а тому за таких обставин суд приходить до висновку, що в задоволенні зазначених вимог слід відмовити у зв'язку з пропуском строку позовної давності. У зв'язку з наведеним, суд приходить до висновку, що з відповідачів [PERSON], [PERSON] та [PERSON] солідарно слід стягнути заборгованість лише в межах позовної давності, а саме за період з 01.01.2011 року по 30.11.2013 року в розмірі 3942 грн. 39 коп. Згідно зі ст.10 Закону України "Про приватизацію державного житлового фонду"; п.17 Правил користування приміщеннями жилих будинків прибудинкових територій, затверджених постановою КМ України від 08.10.1992 р. №572; п.7 Правил користування приміщеннями житлових будинків (в редакції постанови КМ України від 24 січня 2006 р. №45); ст.20 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" відповідачі, як власники квартири зобов'язані вносити плату за обслуговування житла та прибудинкової території. У відповідності до ст.19 Закону України «Про теплопостачання» споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію. Покликання відповідача на відсутність у них зобов'язань перед позивачем по оплаті послуг з постачання теплової енергії у зв'язку з відсутністю договору між ними, не відповідає вимогам ст.11 ЦПК України, яка визначає, що цивільні права та обов'язки можуть виникати безпосередньо з актів цивільного законодавства. Як передбачено ч. 1 ст. 11 ЦК України цивільні права та обв'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. Відсутність договірних відносин між сторонами на послуги з теплопостачання не є підставою для відмови у сплачувати отримані послуги, оскільки послуги фактично надавалися і споживалися відповідачем. Відповідно до роз'яснень, які містяться в Порядку проведення перерахунків розміру плати за надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення в разі ненадання їх або надання не в повному обсязі, зниження якості, затверджених Постановою КМУ від 17.02.2010 р. №151, перерахунок оплати проводиться у випадку, коли в будинку відсутній загальнобудинковий засіб обліку теплової енергії. Відповідно до ч. 3 ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч. 1 ст. 58 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Згідно ч. 1 ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Виходячи з положень ч. 4 ст. 60 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Судом надано відповідачам можливість надати докази на обґрунтування своїх заперечень, проте останні, скориставшись такими, в судовому засіданні не довели факту ненадання їм послуг позивачем, окрім заяв, адресованих позивачу про те, що в їх квартирі не гріють батареї, жодного іншого доказу відповідачі суду не надали, натомість представник позивача в судовому засіданні долучив копії відповідей на заяви відповідачів, з яких вбачається відсутність підстав для здійснення перерахунку за надані відповідачам послуг. Враховуючи наведене, зібрані по справі докази, оцінені судом належним чином кожен окремо на їх достовірність та допустимість, а також їх достатність та взаємний зв'язок у сукупності, встановлені судом обставини свідчать про те, що у суду є всі підстави для стягнення з відповідачів [PERSON], [PERSON] та [PERSON] на користь позивача КП «Стрийтеплоенерго» 3942 грн. 39 коп. заборгованості за послуги теплопостачання. Крім того, з відповідачів слід стягнути солідарно на користь позивача понесені судові витрати.

Outcome: dismissed