Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-10 00:00:00

Позивачка звернулися до суду із позовом до [PERSON], [PERSON] та [PERSON], у якому просили визнати за нею право власності на житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами , оскільки таке набуте ними шляхом спадкування за законом, однак через відсутність правовстановлюючого документу на будинок оформити спадщину у нотаріальному порядку вона не може. В судове засідання на судовий розгляд справи сторони не з'явилися, будучи належним чином своєчасно повідомленими про дату, час та місце його проведення. Позивачка [PERSON] подала до суду письмову заяву, у якій просить розглянути справу без її участі, вимоги викладені в заяві просить задовільнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання також не з»явився, однак від нього до суду надійшла заява, у якій відповідач просить розглянути справу без його участі, вимоги позивачки визнає та не заперечує проти задоволення. Відповідач [PERSON] в судове засідання також не з»явився, однак від нього до суду надійшла заява, у якій відповідач просить розглянути справу без його участі, вимоги позивачки визнає та не заперечує проти задоволення. Відповідачка [PERSON] в судове засідання не з»явилася, подала до суду заяву, у якій просить розглянути справу без її участі, вимоги позивачки визнає та не заперечує проти задоволення. Дослідивши подані у справі докази, всебічно та повно з'ясувавши підтверджені ними фактичні обставини, що мають значення та є необхідними для вирішення спору, суд встановив наступне. Встановлено, що [INFO] помер чоловік позивачки - [PERSON], останнє місце проживання якого [ADDRESS]. За життя чоловіком заповітного розпорядження не залишено. Після смерті чоловіка [PERSON] відкрилася спадщина на належне йому майно, в тому числі на житловий будинок з надвірними спорудами, який розташований в [ADDRESS]. Спадкоємцями за законом першої черги до майна померлого чоловіка є позивачка та троє дітей - відповідачі по справі [PERSON], [PERSON] та [PERSON], які відмовилися від прийняття спадщини в користь своєї матері. На час відкриття спадщини позивачка постійно проживала разом із спадкодавцем - чоловіком [PERSON] і по сьогоднішній день продовжує проживати в будинку в [ADDRESS], здійснює догляд за ним, сплачує комунальні платежі, то у відповідності до ч.3 ст.1268 ЦК України, вважається такою, що спадщину прийняла. Позивачка [PERSON] та відповідачі [PERSON], [PERSON] та [PERSON] є спадкоємцем першої черги за законом: позивачка як дружина, а відповідачі- як діти. Позивачка постійно проживала разом із померлим до його смерті, що підтверджується довідкою, виданою виконавчим комітетом Королівської селищної ради №1701 від 30.07.2014 року, а також відміткою в паспорті. Встановлено, що за життя [PERSON] на земельній ділянці за адресою [ADDRESS], на підставі рішення виконавчого комітету Королівської селищної ради від 02.12.1998 р.№87, звів житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами, загальною корисною площею будинку 166,7 кв.м., житловою 51,7 кв.м., літня кухня літ.Б, сарай літ.В, ворота №1, вбиральня літера Г, будинок будівництвом завершений. Однак правовстановлюючого документу на будинок після завершення його будівництва [PERSON] виготовив. Дана обставини підтверджуються Довідкою КП Виноградівське РБТІ від 29.05.2014 року №306/14, технічним паспортом , будівельним паспортом. Встановлено, що позивачка зверталася до приватного нотаріуса Виноградівського районного нотаріального округу з метою оформлення свідоцтва про право на спадщину за законом, однак в усній формі було повідомлено спадкоємиці, що у зв'язку із відсутністю правовстановлюючого документу на житловий будинок оформити у нотаріальному порядку спадщину немає можливості та роз'яснено право вирішити питання у судовому порядку. Згідно до правової позиції, викладеної у Листі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, від 27.09.2012, № 10-1387/0/4-12 "Про практику застосування судами при розгляді справ окремих норм законодавства про власність та спадкування", вбачається, що у відповідності до ст. 2 ЗУ від "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" 1 липня 2004 року N 1952-IV, державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обмежень - офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення речових прав на нерухоме майно та їх обмежень, що супроводжується внесенням даних до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та їх обмежень. Відповідно до ст. 16 ЦК України визнання права є одним із способів захисту цивільних прав та інтересів, що підлягають захисту судом. Згідно ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Виходячи з вимог ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно ч.1 ст.1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені після відкриття спадщини. Частиною 3 статті 1223 ЦК України передбачено, що право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Відповідно до ст.1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя що його пережив та батьки. Відповідно до ч.3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Відповідно до статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. В той же час, право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом, власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, зокрема, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою (ст.382 ч.2, ст.392 ЦК України). Крім того, у відповідності до п.5 ч.1 ст.19 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" державна реєстрація прав проводиться на підставі, зокрема, рішень судів, що набрали законної сили. В КП «Виноградівське районне бюро технічної інвентаризації» мені було дано роз'яснення, що листом Міністерства юстиції України № 19-32/319 від 21.02.2005 року, у разі смерті власника нерухомого майна, первинна реєстрація права власності на яке не проводилася і правовстановлюючий документ відсутній, питання про визначення належності цього майна попередньому власнику та наступного власника (спадкоємця) повинно вирішуватися в судовому порядку. У зв'язку з тим, що за життя мій чоловік не звертався ні до Королівської сільської ради Виноградівського району, ні в бюро технічної інвентаризації з метою оформлення права власності на належне йому нерухоме майно, необхідно за мною визнати право власності на зазначене спадкове майно в судовому порядку. Відповідно до п. 26 Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень для проведення державної реєстрації права власності та інших речових прав на нерухоме майно необхідними документами є документи, що підтверджують виникнення, перехід або припинення права власності та інших речових прав на нерухоме майно та інші документи, визначені цим Порядком, а згідно п.п.10 п.27 документами, що підтверджують виникнення, перехід та припинення права власності та інших речових прав на нерухоме майно, є, зокрема, рішення суду, що набрало законної сили, щодо права власності та інших речових прав на нерухоме майно. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом, власник майна може пред"явити позов про визнання його права власності, зокрема, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою( ст.382 ч.2, ст.392 ЦК України). Отже, розглянувши цивільну справу у межах заявлених вимог та на підставі поданих доказів суд прийшов до висновку, що позов є обґрунтованим та підлягає задоволенню, відповідачі [PERSON], [PERSON] та [PERSON] відмовилися від своїх часток в користь матері- позивачки [PERSON], отже є всі підстави визнання за нею права власності на житловий будинок садибного типу загальною площею 166,7 кв.м., в тому числі житловою площею 51.7 кв.м, з надвірними спорудами (літера А- житловий будинок,літера Б- літня кухня, літера В- сарай, літера Г- вбиральня) в цілому, розташований в [ADDRESS]

Outcome: approved