Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-17 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду із заявою, в якій просить усунути їй перешкоди у користуванні земельною ділянкою, площею 0,0777 га, цільове призначення - для ведення особистого селянського господарства, яка належить їй на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯЛ № 985393 від 08 червня 2011 року, шляхом відновлення її меж відповідно до державного акту на право власності на земельну ділянку та зобов'язати [PERSON] припинити будь-які дії, спрямовані на завдання їй перешкод в користуванні належною їй на праві власності земельною ділянкою площею 0,0777 га, що розташована по вул. Мічуріна, 39, в смт. Тиврів Тиврівського району Вінницької області, мотивуючи тим, що на початку 2014 року [PERSON] самовільно, без погодження з нею зачинила металевим ланцюгом та замком ворота, що стоять на межі її земельної ділянки зі сторони вул. Мічуріна (на плані межа від точки Г до точки Д), чим перешкоджає їй користуватись належною їй на підставі Державного акту земельною ділянкою. Землекористувачем суміжної земельної ділянки була [PERSON], яка померла в 2014 році. Вона неодноразово зверталась до відповідачки з вимогою про надання їй доступу до користування належною їй земельною ділянкою, однак вона від таких дій відмовляється, мотивуючи це тим, що вона не має права на дану частину земельної ділянки, і взагалі набула права на земельну ділянку по вул. Мічуріна з порушенням вимог земельного законодавства України. Такі твердження відповідачки по справі безпідставні, а її право власності на земельну ділянку по вул. Мічуріна смт. Тиврів виникло на законних підставах. Так, відповідно до рішення № 206 12 сесії 5 скликання Тиврівської селищної ради Тиврівського району Вінницької області від 05.03.2008 року, їй було передано безоплатно у приватну власність земельну ділянку площею 0,05 га для ведення особистого селянського господарства по вул. Мічуріна смт. Тиврів. З даним рішенням вона звернулась до відповідної ліцензованої організації, яка мала право на проведення робіт з виготовлення технічної документації і отримала технічну документацію із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право на земельну ділянку на території Тиврівської селищної ради Тиврівського району Вінницької області за адресою: смт. Тиврів, вул. Мічуріна, 39а. Оскільки вказана документація відповідала вимогам земельного законодавства, рішенням № 220 13 сесії 5 скликання Тиврівської селищної ради Тиврівського району Вінницької області від 25.06.2008 року, її було затверджено, вирішено видати їй державний акт на право власності на земельну ділянку згідно додатку до вказаного рішення. Відповідно до додатку до рішення № 220 від 25.06.2008 р. їй було передано безоплатно у приватну власність земельну ділянку площею 0,0777 га для ведення особистого селянського господарства по вул. Мічуріна, 39а в смт. Тиврів. На підставі зазначеного рішення № 220 нею і було виготовлено державний акт на право приватної власності на земельну ділянку. Таким чином вона на законних підставах стала власником земельної ділянки по вул. Мічуріна, 39 а в смт. Тиврів. Відповідач [PERSON] звернулась до суду із зустрічним позовом про визнання недійсним та скасування Державного акту на право власності на земельну ділянку серія ЖІ № 985393 виданого на підставі рішення Тиврівської селищної ради Тиврівського району Вінницької області 13 сесії 5 скликання на ім"я [PERSON]. На обґрунтування позову зазначила, що технічна документація та визначення меж оформлено так, що в неї відсутній заїзд на присадибну земельну ділянку. Скориставшись хворобливим станом [PERSON] та її необізнаністю в юридичних питаннях щодо земельного законодавства, [PERSON] вмовила її підписати акт про визначення меж земельної ділянки та інші документи. Оскільки [PERSON] часто хворіла і потребувала догляду вона її забрала проживати до себе у свій будинок, де вона і померла 30.06.2014р. Вважаючи, що дії [PERSON] незаконні, вона звернулася в червні 2014 року до Державної інспекції сільського господарства у Вінницькій області. Інспекцією було встановлено, що [PERSON] подала особисту письмову заяву 26.12.2007 року про вилучення з її присадибної земельної ділянки частину площі у розмірі 0,08 га у зв"язку з тим, що на протязі 5 років використання земельної ділянки здійснювала [PERSON], право користування зазначеною частиною земельною ділянкою [PERSON] було припинено на підставі рішення 12 сесії 5 скликання № 198 від 05.03.2008 р. Також Інспекцією було встановлено, що земельна ділянка площею 0,05 га по вул. Мічуріна, 39 в у смт. Тиврів Вінницької області передана Тиврівською селищною радою 05.03.2008 року рішенням за № 206 "Про безоплатну передачу земельних ділянок у приватну власність" [PERSON] Однак, зміст поданої [PERSON] заяви вказує на те, що вона звертається до проектної організації ПП "Лендград" для виготовлення технічної документації із землеустрою щодо виготовлення документів, які посвідчують право на земельну ділянку площею 0,05 га для обслуговування жилого будинку та споруд, та зазначає вище згадане рішення 12 сесії 5 скликання від 05.03.2008 року. До заяви додаються: викопіювання із збірного кадастрового плану, технічне завдання районного відділу земельних ресурсів із кадастровим номером земельної ділянки; висновок районного відділу земельних ресурсів; висновок районного відділу архітектури, містобудування та комунального господарства. Затвердження технічної документації із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право [PERSON] на земельну ділянку здійснювалось відповідно до рішення 13 сесії 5 скликання № 220 "Про внесення змін в рішення сесії Тиврівської селищної ради "Про безоплатну передачу земельних ділянок у приватну власність" затвердження технічної документації та видачу державних актів на право власності на землю" та збільшується площа приватизованої земельної ділянки до 0,777 га. Обгрунтуванням причин внесення змін в рішення 12 сесії 5 скликання Тиврівської селищної ради від 05.03.2008 року "Про передачу землі у приватну власність" і в частині цільове призначення" та у земельно-кадастрових документах, слугують фактичні розміри землі визначені в натурі (на місцевості). Стаття 50 ЗУ "Про землеустрій" визначає, що проекти землеустрою щодо відведення земельних ділянок складаються у разі зміни цільового призначення земельних ділянок або формування нових земельних ділянок. Проекти землеустрою щодо відведення земельних ділянок складаються у разі надання, передачі, вилучення (викупу), відчуження земельних ділянок. Згідно з Порядком складання проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок, затвердженим постановою КМУ від 26 травня 2004 року проект відведення земельної ділянки не розробляється у разі, коли: земельна ділянка, межі якої визначено в натурі (на місцевосці), надається у користування або безоплатно передається у власність без зміни її цільового призначення; земельна ділянка набувається у власність шляхом купівлі-продажу, дарування, міни, на підставі інших цивільно-правових угод, успадкування, без зміни її меж та цільового призначення; земельна ділянка придбана на конкурентних засадах (за результатами земельних торгів). Тому набуття права [PERSON] на землю здійснювалось із порушенням ст. 50 ЗУ «Про землеустрій». Представники третьої особи, що не заявляють самостійних вимог на стороні відповідача Тиврівської селищної ради, відділу\~Держгеокадастру у Тиврівському районі, третьої особи, що не заявляє самостійних вимог на стороні позивача - державної інспекція сільського господарства у Вінницькій області в судове засідання не з»явились, про розгляд справи повідомлені в установленому законом порядку. В судовому засіданні позивачка за первісним позовом [PERSON] та її представник уточнили позовні вимоги, просять зобовязати [PERSON] не чинити перешкод [PERSON] у користуванні належною їй на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯЛ №9853393 від 08 червня 2011року земельної ділянкою площею 0, 0777 га, що розташована по вул. Мічуріна, 39, в смт. Тиврів та звільнити проїзд через деревяні ворота, які встановлені на даній земельній ділянці на межі з вулицею Мічуріна з підстав, викладених у заяві. Зустрічний позов не визнали, мотивуючи тим, що технічна документація на земельну дялнку оформлена згідно з чинним законодавством. [PERSON] також пояснила, що земельна ділянка, площею 0, 777га, що належить їй на праві власності, раніше знаходилась в користуванні [PERSON], вона відмовилась від неї і селищна рада вилучила її у [PERSON] та надала їй. Рішенням №198 від 5.03.2008р. припинено право власності [PERSON] на 0, 14 га. Частину даної земельної ділянки також отримала [PERSON] За життя [PERSON] претензій щодо користування земельною ділянкою, встановленя меж, не ставила. Представник [PERSON] - [PERSON] також зазначив, що рішення сільської ради, на підставі якого видано Державний акт [PERSON], не скасовано. Цільове призначення земельної ділянки, право власності на яку набула [PERSON], не змінилось, а відтак необхідності у виготовленні проекту землеустрою не було, крім того, межі земельної ділянки [PERSON] були погоджені з [PERSON] Відповідач за первісним позовом, позивач - за зустрічним [PERSON] та її представник [PERSON] первісний позов не визнали, зустрічний позов підтримали, мотивуючи тим, що через встановлені [PERSON] ворота [PERSON] не має можливості заїхати на свою земельну ділянку, тобто неможлива механічна обробка земельної ділянки, яку вона успадкувала після смерті [PERSON] Таким чином [PERSON] перешкоджає [PERSON] обробляти дану земельну ділянку. Також рішенням №198 від 05.03.2008р. було припинено право власності [PERSON] на 0,14га, а заява про вилучення у неї земельної ділянки написана на 0, 08 га , крім того , дана заява написана [PERSON], а не [PERSON] Підпис на акті погодження меж на земельну ділянку, що переадна [PERSON], [PERSON] не належить. Підстави зустрічного позову щодо невідповідності техдокументації на земельну ділянку [PERSON], [PERSON] та [PERSON] не підтримали. Також вказали, що свідоцтво про право на спадщину на земельну ділянку після смерті [PERSON] [PERSON] не отримала. На даний час в порядку спадкування після смерті [PERSON] [PERSON] оформляється житловий будинок з господарськими будівлями, що розміщені на ній та знадяться в смт. Тиврів, по вул. Мічуріна, 39. На заперечують, що замок на воротах, що знаходиться на земельній ділянці [PERSON], поставила [PERSON] Суд, вислухавши осіб, які беруть участь у справі, дослідивши матеріали справи, вважає, що первісний позов слід задоволити, а в задоволенні зустрічного відмовити, виходячи з наступного. Рішенням від 05.03.2008р. [PERSON] передано безоплатно у приватну власність 0, 05 га земельної ділянки по вул. Мічуріна в смт. Тиврів (а.с. 5). Рішенням від 25.06.2008р. затверджено технічну документацію по видачі Державного акту то уточнено розмір земельної ділянки [PERSON] на 0, 0777га (а.с.6-7). 08.06.2011р. [PERSON] видано Державний акт на право власності на земельну ділянку, зазначеною площею в смт. Тиврів, по вул. Мічуріна, 44, для ведення особистого селянського господарства (а.с. 8). Доводи щодо невідповідності технічної документації на даний Державний акт вимогам ст. 50 ЗУ "Про землеустрій" сторона позивача за зустрічним позовом не підтримала, а тому відповідно до вимог ст. 11 ЦПК України, дані обставини дослідженню не підлягають. Посилання позивачки за зустрічним позовом щодо того, що у зв»язку з встановленими [PERSON] воротами [PERSON] позбавлена можливості механічного обробітку своєї земельної ділянки не свідчать про неправомірність Державного акту на право власності на земельну ділянку. Крім того, суд вважає їх недоведеними, оскільки ніяких доказів на їх обгрунтування суду не надано. Крім того, на даний час [PERSON] не є власником суміжної земельної ділянки, правовстановлюючих документів на дану земельну ділянку вона суду не надала. З її пояснень вбачається, що свідоцтва про право на спадщину на вказану земельну ділянку вона не отримала. Слід також зауважити, що суду не надано ні заповіту [PERSON] на користь [PERSON], ні заяви про прийняття останньою спадщини після [PERSON], а відтак не доведено, що спадкоємицею даної земельної ділянки є саме [PERSON] Суд також не погоджується з доводами сторони позивача за зустрічним позовом про неправомірність рішення Тиврівської селищної ради від 5.03.2008р. №198 про припинення права власності на земельну ділянку [PERSON] на 0,14 га, так як дане рішення не скасовано, питання про його скасування позивачі не ставили. Заява від імені [PERSON] про вилучення у неї 0,08 га сама по собі не свідчить про неправомірність рішення селищної ради від 5.03.2008р. №198. Посилання позивачки за зустрічним позовом про те, що дану заяву [PERSON] не писала, так само як і не підписувала акту погодження меж із земельною ділянкою [PERSON], доказами не підтверджені. Питання про призначення почеркознавчої експертизи позивачка за зустрічним позовом не ставила. Одночасно [PERSON] визнала, що замок на воротах, що розміщені на земельній ділянці [PERSON], повісила вона ( [PERSON] ). Згідно статті 317 Цивільного кодексу України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна. Згідно статті 319 Цивільного кодексу України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Статтею 90 Земельного кодексу України встановлено, що власники земельних ділянок мають право в тому числі самостійно господарювати на землі. Відповідно до статті 15 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Статтею 16 цього ж Кодексу України передбачено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до частини 2 цієї ж статті, способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути в тому числі припинення дії, яка порушує право; відновлення становища, яке існувало до порушення. Порушені права власників земельних ділянок підлягають відновленню в порядку, встановленому законом. Враховуючи вищевикладене та

Outcome: approved