Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-26 00:00:00

І. ПРОЦЕДУРА 29.10.2019 року в інтересах позивача [PERSON] до суду звернувся адвокат Федяєв С.В. з позовом до відповідачів, в якому просить: - розірвати договір у формі акту державного виконавця про проведення електронних торгів від 22.02.2019 року щодо придбання нерухомого майна, а саме трикімнатної квартири [ADDRESS] ; - стягнути з Першого Київського відділу державної виконавчої служби м. Одеса Головного територіального управління юстиції в Одеській області на користь [PERSON] грошові кошти у розмірі 904875 грн., інфляційні витрати у розмірі 100003 грн.; - стягнути з ДП "Інформаційний центр" Міністерства юстиції України на користь [PERSON] 47625 грн., інфляційні витрати у розмірі 5263 грн. Ухвалою суду від 31.10.2019 року провадження по справі відкрито. 02.12.2019 року від ДП "СЕТАМ" до суду надійшов відзив на позовну заяву. 21.12.2019 року від Першого Київського відділу ДВС міста Одеса ГТУЮ в Одеській області до суду надійшов відзив на позовну заяву. 24.12.2019 року від третьої особи ТОВ "Інвестмент Корпорейшен" до суду надійшли письмові пояснення. 24.12.2019 року до участі у справі в якості третіх осіб залучено [PERSON] та [PERSON] . В ході розгляду справи судом також розглянуті клопотання сторін щодо витребування доказів. Ухвалою суду від 30.01.2020 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті. В судовому засіданні представник позивача Федяєв С.В. позовні вимоги підтримав та просить їх задовольнити. Представник Першого Київського відділу ДВС у місті Одесі ПМУМЮ (м. Одеса) - Сокол Ю.С. в судовому засіданні позовні вимоги не визнала, просить в задоволенні позовних вимог відмовити. Інші учасники справи до судового засідання не з`явились, повідомлялись належним чином. Матеріали справи містять заяви третіх осіб [PERSON] та [PERSON] про розгляд справи за її відсутності, а також заяву представника ТОВ "Інвестмент Корпорейшен", в якій також представник Галайчук Г.С. просить розглянути справу за її відсутності та зазначає, що не заперечує проти задоволення позову. Представник відповідача ДП «СЕТАМ» у відзиві просить розглянути справу за відсутності представника ДП «СЕТАМ». ІІ. АРГУМЕНТИ (ДОВОДИ) УЧАСНИКІВ СПРАВИ В своїх позовних вимогах позивач [PERSON] посилається на те, що 12.02.2018 року він придбав з прилюдних торгів квартиру за адресою: [ADDRESS] , однак на теперішній час не може зареєструвати за собою право власності, оскільки відповідно до інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 20.11.2018 року на час підготовки та проведення електронних торгів були наявні обтяження на підставі іпотечних договорів. При цьому позивач [PERSON] зазначає, що ні виконавча служба, ні ДП «СЕТАМ» при продажу вказаного нерухомого майна не повідомили позивача про наявність іпотеки та арешту по кримінальній справі цього майна, що унеможливлює його реєстрацію, в зв`язку з чим [PERSON] змушений звернутись до суду за захистом своїх прав. У відзиві на позовну заяву представник ДП «СЕТАМ» просить у задоволенні позову [PERSON] відмовити, оскільки відповідачем ДП «СЕТАМ» права позивача не порушувались, торги з реалізації спірної квартири відбулись на підставі Порядку реалізації арештованого майна, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 29.09.2016 року №2831/5 на підставі заявки відділу державної виконавчої служби. При цьому представник зазначає, що перевірка змісту заявки на відповідність вимогам законодавства організатором ДП «СЕТАМ» не здійснюється та за достовірність інформації, зазначеної у заявці відповідає посадова особа державної виконавчої служби. Також представник ДП «СЕТАМ» вказує, що вимога про стягнення гарантійного внеску в рамках розгляду позовної заяви про захист прав споживачів є безпідставною, оскільки відповідно до абз. 3 п. 2 розділу Х Порядку у разі набрання законної сили судовим рішенням щодо визнання електронних торгів недійсними гарантійний внесок підлягає поверненню переможцю електронних торгів протягом трьох робочих днів з дня надходження відповідного рішення на адресу організатора. В зв`язку з викладеним не підлягають задоволенню і вимоги щодо стягнення з ДП «СЕТАМ» інфляційних втрат, оскільки у ДП «СЕТАМ» будь-яких грошових зобов`язань перед позивачем немає. Окрім того, представник відповідача звертає увагу суду на те, що позивач не надає доказів звернення до нотаріуса з вимогою видати свідоцтво про придбання нерухомого майна з прилюдних торгів та разом з тим, розірвавши договір у формі акту державного виконавця права позивача поновлені не будуть. Представник Першого Київського відділу державної виконавчої служби м. Одеси у відзиві на позовну заяву не визнав позовних вимог та вказав, що вважає їх необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню, оскільки будь-яких доказів звернення позивача до нотаріуса з вимогою видати свідоцтво про придбання нерухомого майна до суду не надано, до теперішнього часу результати електронних торгів по реалізації квартири, що розташована за адресою: [ADDRESS] , сторонами та учасниками виконавчого провадження або будь-якими іншими особами не оскаржені. Рішення, дії чи бездіяльність державного виконавця та посадових осіб органу державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення також сторонами та учасниками виконавчого провадження або будь-якими іншими особами не оскаржені. ІІІ. ФАКТИЧНІ ОБСТАВИНИ СПРАВИ Судом досліджено Заявку на реалізацію арештованого майна від 02.01.2018 року №88, направлену начальником Першого Київського відділу державної виконавчої служби м. Одеса Серебрійською Ю.О. Одеській філії ДП «СЕТАМ», відповідно до якої Перший Київський відділ державної виконавчої служби м. Одеси ГТУЮ в Одеській області надсилає на адресу ДП «СЕТАМ» пакет документів для проведення реалізації арештованого майна - квартири під [ADDRESS] , що належить на праві власності боржнику [PERSON] , при примусовому виконанні зведеного виконавчого провадження ВП№55167705 з примусового виконання виконавчого напису №1352, виданого 14.11.2017 року Приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Горда І.В. про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] заборгованості в розмірі 51500,00 грн. Вартість арештованого майна відповідно експертного висновку складає 952500,00 грн. Дата постанови про відкриття виконавчого провадження: 16.11.2017 року. Постанова про опис та арешт майна боржника від 28.11.2017 року. Стягувач: [PERSON] . Боржник: [PERSON] . Майно, що передається на реалізацію: квартира під [ADDRESS] , загальною площею 65,8 кв.м., яка розташована на 6-му поверсі 9-и поверхового будинку, має три кімнати, загальною житловою площею 38,7 кв.м., має 2 балкона, висота приміщень - 2,6 м., на підлозі житлових кімнат - лінолеум, квартира обладнана водопроводом (холодним, гарячим), каналізацією, газопостачанням, електроосвітленням, опаленням. Вартість майна - 952500,00 грн. Відомості про обтяження: Згідно Витягу з Державного реєстру обтяжень нерухомого майна, обтяження немає /а.с.38-39/. Відповідно до Протоколу №316217 проведення електронних торгів по лоту №262235 від 12.02.2018 року переможцем визнано [PERSON] /а.с.6/, найменування майна: трикімнатна квартира [ADDRESS] . Згідно з Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна від 20.11.2018 року вбачається, що 11.12.2017 року на підставі ухвали Приморського районного суду м. Одеси від 28.11.2017 року в інтересах Одеської місцевої прокуратури №3 накладено арешт на об`єкт нерухомості площею 65,8 кв. м., за адресою: [ADDRESS] /а.с.15-17/. IV. ПРАВОВІ НОРМИ, ЩО ПІДЛЯГАЮТЬ ЗАСТОСУВАННЮ Згідно з ч. 1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Частиною 2 ст. 16 ЦК України визначено, що способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: 1) визнання права; 2) визнання правочину недійсним; 3) припинення дії, яка порушує право; 4) відновлення становища, яке існувало до порушення; 5) примусове виконання обов`язку в натурі; 6) зміна правовідношення; 7) припинення правовідношення; 8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; 9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди; 10) визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках. Згідно з ст. 650 ЦК України особливості укладення договорів на біржах, аукціонах, конкурсах тощо встановлюються відповідними актами цивільного законодавства. Відповідно до ч. 2 ст. 651 ЦК України договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору. Частиною 2 ст. 652 ЦК України визначено, що якщо сторони не досягли згоди щодо приведення договору у відповідність з обставинами, які істотно змінились, або щодо його розірвання, договір може бути розірваний, а з підстав, встановлених частиною четвертою цієї статті, - змінений за рішенням суду на вимогу заінтересованої сторони за наявності одночасно таких умов: 1) в момент укладення договору сторони виходили з того, що така зміна обставин не настане; 2) зміна обставин зумовлена причинами, які заінтересована сторона не могла усунути після їх виникнення при всій турботливості та обачності, які від неї вимагалися; 3) виконання договору порушило б співвідношення майнових інтересів сторін і позбавило б заінтересовану сторону того, на що вона розраховувала при укладенні договору; 4) із суті договору або звичаїв ділового обороту не випливає, що ризик зміни обставин несе заінтересована сторона. Відповідно до ч. 3 ст. 652 ЦК України у разі розірвання договору внаслідок істотної зміни обставин суд, на вимогу будь-якої із сторін, визначає наслідки розірвання договору виходячи з необхідності справедливого розподілу між сторонами витрат, понесених ними у зв`язку з виконанням цього договору. V. ОЦІНКА ДОВОДІВ УЧАСНИКІВ СПРАВИ ТА ВИСНОВКИ СУДУ В ході судового розгляду справи встановлено, що 12.02.2018 року відбулись електронні торги з реалізації квартири [ADDRESS] , переможцем яких є позивач [PERSON] . При цьому в матеріалах справи наявна інформація, що вказана квартира перебуває під арештом на підставі ухвали Приморського районного суду м. Одеси від 28.11.2017 року, тобто на час проведення прилюдних торгів був наявний арешт зазначеного нерухомого майна. На теперішній час з пояснень учасників справи відомо, що результати вказаних торгів ніким не оскаржувались так само, як і не оскаржувались дії державного виконавця, що слугували підставою для проведення електронних торгів. Позивачем [PERSON] при пред`явленні вимог доказів щодо його звернення до нотаріуса для отримання свідоцтва про право власності на підставі Акта державного виконавця суду не надано. Також позивачем не доведено, що придбану ним на прилюдних електронних торгах квартиру він фактично не отримав. Звертаючись до суду з позовом [PERSON] додав до справи постанови Верховного Суду від 15.05.2019 року по справі №826/16316/18 та від 12.12.2018 року по справі №501/2461/15-ц. Однак постанова Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 15.05.2019 року стосувалась позовних вимог про протиправними дій та бездіяльності, визнання протиправним та скасування акту про реалізацію предмету іпотеки, в той час як [PERSON] заявив позовні вимоги про розірвання договору у формі акту державного виконавця та стягнення грошових коштів. Стосовно постанови Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного цивільного суду від 12.12.2018 року суд зазначає, що вказана постанова стосувалась вимог про захист прав споживачів та розірвання договору у формі акта державного виконавця про проведення електронних торгів та стягнення грошових коштів, однак зі змісту постанови Верховного Суду слідує, що торги стосувались автомобіля, позивач сплатив грошову суму за автомобіль, проте його не отримав. Тобто правові позиції Верховного Суду по вказаним справам не можуть бути застосовані судом при вирішенні даної справи, оскільки позивачем не доведено, що придбану на торгах квартиру він фактично не отримав, що він звертався до нотаріуса для отримання свідоцтва про право власності та йому в цьому було відмовлено. Суд зазначає, що позивач, звернувшись до суду за захистом своїх порушених або оспорюваних прав і охоронюваних законом інтересів, зобов`язаний довести наявність факту порушення його прав та охоронюваних законом інтересів та довести співмірність позовних вимог із можливістю поновити свої порушені права. З позовної заяви [PERSON] вбачається, що порушенням прав позивача є неможливість зареєструвати за собою право власності на придбану на електронних торгах квартиру. Відповідно до п. 8 розділу Х Порядку реалізації арештованого майна, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України від 29.09.2016 року №2831/5, Акт про проведені електронні торги є документом, що підтверджує виникнення права власності на придбане майно, у випадках, передбачених законодавством. У випадку придбання нерухомого майна документом, що підтверджує виникнення права власності на придбане майно, є свідоцтво про придбання нерухомого майна з прилюдних торгів, яке видається нотаріусом на підставі акта про проведені електронні торги. З цього приводу суд приймає доводи сторони ДП «СЕТАМ» щодо того, що позивачем не надані докази звернення до нотаріуса з вимогою видати свідоцтво про придбання нерухомого майна з прилюдних торгів та докази відмови нотаріуса у вчиненні вказаних дій, тобто відсутнє підтвердження порушення прав позивача, а саме відсутності можливості зареєструвати придбане майно. Окрім того, суд також погоджується з думкою представника ДП «СЕТАМ», що задоволення позову про розірвання договору у формі акту державного виконавця не призведе до поновлення прав позивача, за захистом яких мало місце звернення [PERSON] до суду. Виходячи з аналізу правової природи процедури реалізації майна на прилюдних торгах, яка полягає в продажу майна, тобто в забезпеченні переходу права власності на майно боржника, на яке звернуто стягнення, до покупця - учасника прилюдних торгів, та ураховуючи особливості, передбачені законодавством щодо проведення прилюдних торгів, складання за результатами їх проведення акта проведення прилюдних торгів є оформленням договірних відносин купівлі-продажу майна на публічних торгах, тобто є правочином. Наведене узгоджується з нормами частини четвертої статті 656 ЦК України, за якою до договору купівлі-продажу на біржах, аукціонах (публічних торгах) застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено законом про ці види договорів купівлі-продажу або не випливає з їхньої суті. Таким чином, правова природа продажу майна з публічних торгів дає підстави для можливості визнання торгів недійсними за правилами визнання недійсними правочинів, зокрема на підставі норм цивільного законодавства (статей 203, 215 ЦК України) про недійсність правочину як такого, що не відповідає вимогам закону, у разі невиконання вимог щодо процедури, порядку проведення торгів, передбачених Тимчасовим положенням. В зв`язку з викладеним суд вважає, що позивач [PERSON] , звертаючись до суду з позовною вимогою щодо розірвання договору у формі акту державного виконавця про проведені електронні торги від 22.02.2018 року, обрав невірний спосіб захисту, що є підставою для відмови в задоволенні вказаної позовної вимоги. Інші вимоги позивача [PERSON] є похідними від вимог про розірвання договору у формі акту, в зв`язку з чим також не підлягають задоволенню. При цьому суд погоджується з доводами представника відділу ДВС щодо неоскарження на теперішній час результатів торгів та дій державного виконавця, які не були спростовані позивачем в ході судового розгляду. В ході судового розгляду справи на представництво третьої особи ТОВ "Інвестмент Корпорейшен" до суду з`явилась [PERSON] , яка з позовними вимогами погодилась. В подальшому судом було встановлено, що реалізація об`єкту нерухомості здійснювалась державним виконавцем на підставі саме заяви стягувача [PERSON] , якій боржник [PERSON] був винен 51500,00 грн., які [PERSON] після проведення торгів отримала в повному обсязі. З`ясувавши, що [PERSON] та [PERSON] були учасниками виконавчого провадження, по якому проводились електронні торги, суд залучив вказаних осіб в якості третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору. Будучи належним чином повідомленими, [PERSON] та [PERSON] до суду не з`явились, обмежившись направленням електронною поштою заяв щодо розгляду справи за їх відсутності. Таким чином, судом просліджується, що [PERSON] , яка була учасником виконавчого провадження та яка є представником ТОВ "Інвестмент Корпорейшен", мала можливість та була обізнаною щодо всіх обставин оформлення державним виконавцем відповідних документів для направлення їх до ДП "СЕТАМ" для проведння торгів. В зв`язку з викладеним суд вбачає недобросовісність дій вказаної особи та конфлікт інтересів, а тому не приймає її позицію щодо визнання позовних вимог як представника ТОВ "Інвестмент Корпорейшен". Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року). Згідно з ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. За таких обставин, з урахуванням вищевикладеного, проаналізувавши та оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку, що вимоги позивача не підлягають задоволенню, так як не обґрунтовані та не доведені.

Outcome: dismissed