Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-07 00:00:00

[PERSON] звернулась в суд із позовом до Публічного акціонерного товариства "Державний ощадний банк України" в особі філії Рівненського обласного управління АТ "Ощадбанк", про визнання зобов"язання за Договором іпотеки від 30 грудня 2009 року,укладеного між ВАТ "Державний ощадний банк України" та [PERSON], та за Договором застави майна від 30 грудня 2009 року,укладеного між ВАТ "Державний ощадний банк України" та [PERSON], припиненими, зобов"язання ПАТ "Державний ощадний банк України" в особі філії - Рівненське обласне управління ПАТ «Державний ощадний банк України» здійснити дії у строк та у порядку, передбаченому чинним законодавством на момент їх вчинення по виведенню із іпотеки нерухомого майна на підставі Договору іпотеки б/н від 30.12.2009 року на нежитлове приміщення, підвальний та цокольний поверх, загальною площею 725,0 кв.м., що знаходиться за адресою: м.Рівне,вул.Соборна,446 а. В обґрунтування позовних вимог [PERSON] вказує, що 30 грудня 2009 року між АТ "Ощадбанк" та громадянином [PERSON] (Позичальником) було укладено Договір відновлювальної кредитної лінії № 98, відповідно до умов якого банк зобов'язався надати Позичальнику на умовах цього Договору грошові кошти в сумі 980 000,00 грн., а Позичальник зобов'язався прийняти та повернути кредит, а також сплатити проценти за користування кредитом. 30 грудня 2009 року в рахунок забезпечення зобов'язання за Договором відновлювальної кредитної лінії № 98 між [PERSON] та ВАТ "Державний ощадний банк України" в особі філії Рівненського обласного управління ВАТ "Ощадбанк" (Іпотекодержатель) було укладено іпотечний договір, відповідно до умов якого Іпотекодавець як майновий поручитель Боржника ([PERSON]М.), з метою належного виконання зобов'язання, що випливає з Кредитного Договору, передає в Іпотеку, а Іпотекодержатель приймає в іпотеку предмет іпотеки (нерухоме майно), а саме: нежитлові приміщення, підвальний та цокольний поверх, які знаходяться за адресою: м.Рівне,вул.Соборна,446 а, загальною площею 725,0 кв.м. 30 грудня 2009 року в рахунок забезпечення виконання Договору від 30 грудня 2009 року №98 між фізичною особою [PERSON], від імені якого діяла [PERSON], передала в заставу рухоме майно, а саме: легковий автомобіль «LEXUS LX 470» 2005 року випуску. Згідно пункту 4.4 Договору застави право застави припиняється виконанням у повному обсязі зобов'язання за кредитним Договором. Вказує, що станом на 29 січня 2014 року заборгованість по договору відновлювальної кредитної лінії погашена повністю, що підтверджено та вбачається із рішення господарського суду Рівненської області від 13 лютого 2014 року,залишеного в силі постановою Рівненського апеляційного господарського суду від 29 квітня 2014 року та постановою Вищого господарського суду України від 27 жовтня 2014 року. Враховуючи, що забезпечені іпотекою зобов"язання за договором відновлювальної кредитної лінії № 98 від 30 грудня 2009 року погашені,зобов"язання за договором,які є похідними від кредитного договору,теж є припинені. Вважає, що нарахування штрафних санкцій є безпідставним та необгрунтованим. Нарахування штрафних санкцій здійснено умисно та фактично є штучним створенням підстав для затягування виведення з іпотеки нерухомого майна. Окрім того вказує,що безпідставне нарахування штрафних санкцій не може бути підставою для продовження дії договору іпотеки та кредитного договору. Покликаючись на викладені обставини, просила позов задовольнити. В судовому засіданні [PERSON] та її представник [PERSON] позов підтримали з посиланням на уточнені позовні вимоги. Представник відповідача [PERSON] позов не визнав. Вказав, що за [PERSON] рахується заборгованість по Договору відновлювальної кредитної лінії №98 від 30 грудня 2009 року станом на 08 грудня 2014 року,а саме 41 349 грн. 50 коп. Вимоги [PERSON] вважає безпідставними та такими,що до задоволення не підлягають. Треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору - [PERSON], [PERSON] в судове засідання не з"явились, про час та день розгляду справи були повідомлені належним чином. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов до задоволення не підлягає з наступних підстав. Так, 30 грудня 2009 року між ПАТ «Державний ощадний банк України» та [PERSON] укладено договір відновлювальної кредитної лінії, за умовами якого [PERSON] отримав у кредит кошти у розмірі 980 тис. грн зі сплатою 12,5 % річних. З метою забезпечення виконання зобов'язань, 30 грудня 2009 року між Банком та [PERSON] було укладено договір іпотеки, предметом якого є нерухоме майно, площею 725 кв. м, що розташоване за адресою: м. Рівне, вул. Соборна, 446-А. Також 30 грудня 2009 року між Банком та [PERSON], від імені якого діяла [PERSON], укладено договір застави, предметом якого є автомобіль марки "Lexus LX 470",2005 року випуску. Відповідно до вимог ст. 598 ЦК України зобов»язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Припинення зобов»язання на вимогу однієї із сторін допускається лише у випадках, встановлених договором або законом. Згідно з ч.2 ст.651 Цивільного кодексу України договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї з сторін у разі істотного порушення договору другою стороною, а в інших випадках, встановлених договором або законом. Згідно з ч.ч.2, 3 ст. 653 ЦК України у разі розірвання договору зобов»язання сторін припиняються. У разі зміни або розірвання договору зобов»язання змінюється або припиняється з моменту досягнення домовленості про зміну або розірвання договору, якщо інше не встановлено договором чи не обумовлено характером його зміни. Якщо договір змінюється або розривається у судовому порядку, зобов»язання змінюється або припиняється з моменту набрання рішенням суду про зміну або розірвання договору законної сили. Листом ПАТ «Державний ощадний банк України» від 13 листопада 2013 року №18-07/33/9 зазначено, що на даний час обліковується заборгованість за договором відновлювальної кредитної лінії, а тому здійснити державну реєстрацію припинення іпотеки та припинення заборони на відчуження відповідного нерухомого майна неможливо. Також в листі ПАТ «Державний ощадний банк України» від 22 листопада 2013 року №11-28/3407 вказано, що оскільки протягом дії кредитного договору несвоєчасно здійснювалося страхування предмета іпотеки та надавались банку відповідні документи на підтвердження страхування, що є порушенням п.п. 3.3.4 кредитного договору, відповідно до п. 7.2 іпотечного договору банком застосовується штраф, що нарахований у сумі 41 349 грн 50 коп. Станом на 08 грудня 2014 року, відповідно до розрахунку і заборгованості [PERSON] за кредитним договором, залишок позики становить - 0 грн 00 коп., нараховані та несплачені відсотки за користування позикою - 0 грн 00 коп., нарахована та несплачена пеня по основному боргу - 0 грн 00 коп., нарахована та несплачена пеня по відсотках - 0 грн 00 коп., штраф, згідно п. 7.2 іпотечного договору (невиконання п. 3.3.4 договору іпотеки) складає 41 349 грн 50 коп., штраф згідно п. 7.2 договору іпотеки від 30 грудня 2009 року за невиконання п.3.3.4 договору іпотеки - 41 349 грн. 50 коп. Загальна сума заборгованості станом на 08 грудня 2014 року - 41 349 грн. 50 коп. Нараховані банком штрафні санкції є складовою кредитного договору, у рахунок забезпечення якого і укладено договір іпотеки та договір застави. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до п.7.2 іпотечного договору за невиконання або неналежне виконання взятих на себе зобов'язань, передбачених п. 3.4 цього договору, іпотекодавець сплачує на користь іпотекодержателя штраф у розмірі 10% вартості невиконаного зобов'язання та відшкодовує понад неустойку спричинені збитки в повному обсязі. Таким чином, враховуючи,що нараховані Банком штрафні санкції [PERSON] не сплачені,зобов"язання за кредитним договором не виконані, суд вважає вимоги [PERSON] необгрунтованими. На підставі викладеного, ст.ст.598,651,653,1054 ЦК України,

Outcome: dismissed