Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-06 00:00:00

07.09.2015 року до суду надійшла позовна заява [PERSON], яку позивачка уточнила та прохала стягнути солідарно з відповідачів на її користь моральну шкоду у розмірі 25000 грн. та стягнути з СК «Альфа-страхування» матеріальну шкоду у розмірі 416, 90 грн. завданих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди. В обгрунтування своїх позовних вимог [PERSON] зазначила, що 15.01.2014 року о 09-00 годині [PERSON], керуючи автомобілем "Фольксваген Тігуан", д.н. [NUMBER] в м. Харкові по вул. Пушкінській, 22 не надав перевагу пішоходу на пішохідному переході та допустив наїзд на неї, чим порушив вимоги п.п.1.5, 18.1 ПДР України. Вищевказаний автомобіль належить на праві власності [PERSON] Внаслідок цього наїзду позивачка отримала легкі тілесні ушкодження. На операцію та лікування позивачка витратила достатньо багато коштів, але підтвердити квитанціями які у неї збереглися з того часу вона може лише на суму 416,90 грн. Завдану моральну шкоду, [PERSON] оцінює у 25000,00 грн. В судове засідання представник позивача, яка діє на підставі довіреності, [PERSON] зявилася, уточнені позовні вимоги підтримала та прохала суд задовольнити. Відповідачка [PERSON] до суду не зявилася, про місце та час розгляду справи повідомлялася належним чином. Відповідач [PERSON] у судове засідання не зявився, подав до суду заяву з проханням перенести засідання, у звязку із службовим відрядженням, однак доказів на підтвердження поважності причин згідно ч. 2 ст. 169 ЦПКУ не надав. Представник СК «Альфа-страхування» не зявився, подав до суду заяву про часткове визнання позову, а саме матеріальної шкоди у межах 228, 27 грн. та моральної на суму 11, 41 грн. Справу просив розглядати за його відсутності. Суд, заслухавши представника позивача та розглянувши матеріали цивільної справи, приходить до наступного. 15.01.2014 року о 09-00 годині [PERSON], керуючи автомобілем "Фольксваген Тігуан", д.н. [NUMBER] в м. Харкові по вул. Пушкінській, 22 не надав перевагу пішоходу на пішохідному переході та допустив наїзд на [PERSON], чим порушив вимоги п.п.1.5, 18.1 ПДР України, що підтверджується постановою про закриття кримінального провадження від 07.08.2014 року, винесеної в результаті розгляду матеріалів досудового розслідування, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань №12014220490000800 від 20 лютого 2014 року, та постановою Київського районного суду м. Харкова від 30.10.2014 року, якими [PERSON] встановлено таким, що порушив ПДР України, а також доведено факт, що 15.01.2014 року близько 09-00 годині останній, керуючи автомобілем "Фольксваген Тігуан", д.н. [NUMBER] в м. Харкові по вул. Пушкінській, 22 допустив наїзд на [PERSON] /а.с. 12-15/ Не зважаючи на те, що зазначеною постановою суду від 30.10.2014 року провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно [PERSON] було закрито у зв'язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, мотивувальною частиною винною особою визначено [PERSON], у діях якого вбачаються ознаки правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП. /а.с. 15/ Згідно ч. 4\~ст. 61 ЦПК України\~постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкова для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої її ухвалено, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Відповідно до облікової картки ДАІ, автомобіль "Фольксваген Тігуан", д.н. [NUMBER] належить на праві власності [PERSON] / а.с. 34/ Згідно ч. 2 ст. 1187 ЦПК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Суб'єктом відповідальності за вищевказаною статтею є володілець об'єкта, діяльність з яким створює підвищену небезпеку, під яким слід розуміти особу, що на відповідній правовій підставі володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Для вирішення питання про притягнення тієї чи іншої особи до відповідальності за ст. 1187 ЦК треба визначити дві основні ознаки володільця: юридичну та матеріальну (фактичну). Юридична ознака означає, що володільцем визнається тільки та особа, яка володіє об'єктом, діяльність з яким створює підвищену небезпеку, на відповідній правовій підставі: право власності, інше речове право, договір оренди, доручення, підряду тощо. Матеріальна або фактична ознака володільця джерела підвищеної небезпеки означає, що особа повинна здійснювати фактичне володіння (експлуатацію, використання, зберігання, утримання) небезпечних об'єктів. Як правило, обидві ознаки володільця джерела підвищеної небезпеки повинні мати місце, крім випадків, передбачених в законі. Якщо управління небезпечним об'єктом передається третій особі без якогось юридичного оформлення (наприклад, передається управління транспортним засобом без оформлення довіреності), вважається, що об'єкт не виходить із володіння його безпосереднього володільця, і саме він буде нести відповідальність за завдану шкоду. Відповідно до вимог п.п. 8, 9 ч. 2 ст. 16 ЦК України, способом захисту цивільних прав та інтересів може бути відшкодування майнової та моральної шкоди. Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 22 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування, а збитками є витрати, які особа зробила для відновлення свого порушеного права. Нормами ст. 23 ЦК України встановлено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав, а моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, які особа зазнала у зв'язку із ушкодженням здоров'я; у душевних стражданнях, які особа зазнала у зв'язку з пошкодженням її майна, відшкодовується грішми, незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов'язана з розміром цього відшкодування. Внаслідок вищевказаного ДПТ, [PERSON] отримала легкі тілесні ушкодження, що підтверджується висновком судово-медичного обстеження № 1092-ая/14 від 31.03.2014 року. /а.с. 8-10/ Відповідно до виписки із медичної карти стаціонарного хворого № 1738 від 22.01.2014 року, [PERSON] знаходилася на стаціонарному лікуванні у Харківській міській клінічній лікарні швидкої та невідкладної медичної допомоги ім. проф. [PERSON], з приводу отриманих травм в наслідок ДТП. / а.с. 11/ Згідно з лікарняними листами, вона знаходилася на лікуванні з 16.01.2014 року по 22.01.2014 року. / а.с. 6-7/ Завдану моральну шкоду позивачка оцінює у 25000 грн. Наявність цієї шкоди вона пояснює тривалими фізичними стражданнями, які вона перенесла та продовжує відчувати до цього часу внаслідок отриманої при ДТП травми тазу, у тих фізичних болях, які позивачка перенесла, а також у її стражданнях, викликаних постійною тривогою, душевними переживаннями, порушенням нормального сну, через страхи, тимчасовою втратою працездатності, порушенням звичайного життя. А також тим, що тривалий час позивачка не могла добитися справедливості у притягненні до відповідальності [PERSON], який винним себе не визнавав ані в міліції, ані в суді. Весь цей час вона знаходилася у нервовому стані, адже хотілося добитися справедливості та покарати винну особу у скоєнні ДТП. Відповідно до вимог ст. 1188 ЦК України, шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується виною особою. Згідно з нормою ч. 1 ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірними діями, відшкодовується особою, яка її завдала. П.19 ПП ВСУ від 27.03.1992 р. «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» встановлено, що розмір витрат на ліки, лікування, протезування (крім протезів із дорогоцінних металів), предмети догляду за потерпілим визначається на підставі виданих лікарями рецептів, довідок або рахунків про їх вартість. Відповідно до розрахунків ПРаТ «СК «Альфа страхування» від 03.12.2015 року, в яких позовні вимоги було визнано частково, розмір страхового відшкодування матеріальної шкоди на користь [PERSON] було визначено у розмірі 228, 27 грн. (згідно документально підтверджених витрат), а моральної шкоди у розмірі 5% страхової виплати за шкоду, заподіяну здоровю, а саме 11, 41 грн. Суд, погоджується із розрахунками ПРаТ «СК «Альфа страхування», та вважає, що позивачкою документально підтверджено витрати на лікування у розмірі 228,27 грн., а не 416, 9 грн. Враховуючи вищезазначене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] підлягають частковому задоволенню. Суд вважає за необхідне, стягнути на користь [PERSON] з [PERSON] моральну шкоду у розмірі 25000 грн., стягнути з СК «Альфа-страхування» матеріальну шкоду у розмірі 228, 27 грн. В частині стягнення моральної шкоди з [PERSON] відмовити. На підставі викладеного,

Outcome: partial