Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-28 00:00:00

11 грудня 2015 року позивач публічне акціонерне товариство комерційний банк "Приватбанк" (далі ПАТ КБ «Приватбанк») звернувся до суду з позовом до відповідачів [PERSON], [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. 14 березня 2016 року відповідач [PERSON] звернулася до суду з зустрічним позовом до публічного акціонерного товариства [PERSON] "Приватбанк" про визнання договору поруки припиненим. [PERSON] просить визнати припиненим договір поруки, укладений між нею та ПАТ КБ «Приватбанк» 24 квітня 2008 року, відповідно до якого вона виступає поручителем перед кредитором за виконання [PERSON] кредитного договору №264М-08 від 21 квітня 2008 року. Підставами цього є той факт, що рішенням Дружківського міського суду Донецької області 04 січня 2011 року були задоволені позовні вимоги ПАТ КБ «Приватбанк» до [PERSON] та [PERSON] про дострокове стягнення заборгованості за кредитним договором, з них солідарно була стягнута заборгованість за кредитним договором №264М-08 від 21 квітня 2008 року у загальній сумі 203143,44 грн. [PERSON] вважає, що ПАТ КБ «Приватбанк» змінив умови кредитного договору, а саме строк його виконання, у звязку з чим договір поруки є припиненим. Просить визнати його таким судовим рішенням. Ухвалою суду від 24 червня 2016 року позовна заява публічного акціонерного товариства [PERSON] "Приватбанк" до [PERSON], [PERSON] про стягнення заборгованості була залишена без розгляду за заявою представника позивача. У судовому засіданні представник позивача [PERSON] не заперечувала проти задоволення зустрічної позовної заяви [PERSON] Відповідач [PERSON] та її представник [PERSON] в судове засідання не зявилися. Про час та місце розгляду справи сповіщені належним чином, надали заяви про розгляд справи без їх участі. Суд, дослідивши докази по справі, встановив таке. 21 квітня 2008 року між ПАТ КБ «Приватбанк» та [PERSON] був укладений кредитний договір №264М-08, відповідно до умов якого банк надав позивальнику кредит у сумі 150000,00 грн., а той у свою чергу зобовязався повертати кредит відповідно до графіку погашення кредиту, сплачувати проценти та винагороди за користування кредитом (а.с.12). 22 квітня 2008 року між ПАТ КБ «Приватбанк» та [PERSON] був укладений договір поруки, відповідно до умов якого поручитель відповідає перед кредитором за виконання обовязків позичальником за кредитним договором №264М-08 від 21 квітня 2008 року (а.с.17). Рішенням Дружківського міського суду Донецької області від 04 січня 2011 року №2-44 задоволені вимоги ПАТ КБ «Приватбанк» до [PERSON], [PERSON] про дострокове стягнення суми заборгованості за кредитним договором №264М-08 від 21 квітня 2008 року. З відповідачів солідарно стягнуто заборгованість у загальній сумі 203143,44 грн., в тому числі заборгованість за кредитом 145503,34 грн. Відповідно до ч.1 ст. 553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обовязку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобовязання боржником. Частинами 1, 2 ст.554 ЦК України встановлено, що у разі порушення боржником зобовязання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Відповідно до частини першої статті 559 ЦК України порука припиняється з припиненням забезпеченого нею зобов'язання, а також у разі зміни зобов'язання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності. Під виконанням сторонами зобовязання слід розуміти здійснення дій з реалізації прав та обовязків, що випливають із зобовязання, передбаченого договором. Отже, основне зобовязання це реально існуючі право відносини, зміст яких складають права та обовязки сторін кредитного договору. За положеннями частини першої статті 559 ЦК України припинення поруки в разі зміни основного зобов'язання без згоди поручителя, унаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності, презюмується. У цьому разі звернення до суду з позовом про визнання договору поруки припиненим не є необхідним, проте такі вимоги підлягають розгляду судом у разі наявності відповідного спору. Отже, відповідно до частини першої статті 559 ЦК України до припинення поруки призводять такі зміни умов основного зобов'язання без згоди поручителя, які призвели або можуть призвести до збільшення обсягу відповідальності останнього: збільшення відповідальності поручителя внаслідок зміни основного зобов'язання виникає, зокрема, у разі встановлення нових умов щодо порядку зміни процентної ставки в бік збільшення, розширення змісту основного зобов'язання щодо дострокового повернення кредиту та плати за користування ним, що є підставою для визнання договору поруки припиненим (постанови від 21 травня року 2012: № 6-69цс11, № 6-18св11, № 20цс11, № 88цс11). Тобто змінами основного зобовязання, в результаті яких збільшується відповідальність поручителя, вважаються такі умови і обставини, що тягнуть або можуть потягти негативні наслідки для поручителя, поява для нього інших нових ризиків, відмінних від тих, з якими він попередньо погодився при укладенні договору поруки, погіршення його майнового становища. Сторони (боржник і поручитель) первинно взяли на себе зобовязання повернути суму кредиту з відповідними процентами до 14 квітня 2023 року, сплачуючи її частинами (щомісячними платежами) згідно з графіком платежів. Дострокове стягнення з відповідачів усієї суми заборгованості рішенням суду від 04 січня 2011 року №2-44 змінило умови договору поруки щодо порядку повернення кредиту згідно з графіком платежів, тобто збільшило обсяг відповідальності поручителя за забезпеченим зобовязанням. Суд приходить до висновку, що предявлення позову до поручителя про дострокове погашення зобовязання, забезпеченого порукою, призводить до збільшення обсягу відповідальності поручителя, а тому в розумінні частини першої статті 559 ЦК України, є підставою для визнання поруки припиненою. Проте суд вважає, що способом судового захисту є не вимога про припинення договору поруки, а вимога про визнання поруки припиненою, оскільки порука припиняється не з моменту ухвалення судом рішення про це, а з моменту настання підстав, з якими законом повязане припинення поруки. У звязку з цим, суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню частково.

Outcome: partial