Jurisdiction: civil
Date: 2020-03-26 00:00:00

Публічне акціонерне товариство акціонерний банк "Укргазбанк" звернулось до суду з позовом, в обґрунтування якого зазначило, що 19.08.2013 року між банком та [PERSON] був укладений кредитний договір № 229/08/2013/0312, відповідно до якого банк надав позичальнику кредит у сумі 216800,00 гривень на строк до 18.08.2028 року зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 18,3% річних, у разі неповернення коштів у встановлені строки, процентна ставка складає 23,3% річних. Відповідач зобов`язався здійснювати щомісячно погашення суми кредиту та процентів, але зобов`язання повністю не виконав, в зв`язку з чим станом на 04.12.2019 року виникла заборгованість у сумі 225895,26 гривень, яка складається з: нарахованих та несплачених процентів за користування кредитом за період з 01.08.2014 року по 30.04.2015 року - 27252,96 гривень, заборгованість за кредитом 198642,30 гривень. Для забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором 19.08.2013 року був укладений також договір поруки № 312/229-1 від 19.08.2013 року з [PERSON] , відповідно до якого поручитель поручилася за своєчасне виконання позичальником зобов`язань за кредитним договором. Оскільки позичальник не виконав належним чином свої зобов`язання, позивач просить стягнути з відповідачів в солідарному порядку заборгованість за кредитним договором № 229/08/2013/0312 від 19.08.2013 року, заборгованість станом на 04.12.2019 року у розмірі 225895,26 гривень, яка складається з заборгованості по тілу кредиту (поточна і прострочена) 198642,30 гривень, заборгованість по нарахованих процентах 27252,96 гривень, а також судовий збір. 23 січня 2020 року ухвалою Приморського районного суду м. Маріуполя прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження. Позивачем отримано копію ухвали про відкриття провадження, що підтверджується матеріалами справи. Представник позивача Мартинюк Є.В., який діє на підставі довіреності, в позові просив розгляд справи здійснювати без його присутності, просив позов задовольнити з підстав зазначених у позові, у разі неявки відповідача не заперечував проти ухвалення заочного рішення у справі. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] не скористалися процесуальним правом подачі відзиву на позовну заяву у встановлені ухвалою суду строки, та за відсутності доказів поважності причин неподання відповідачами заяв по суті справи, суд вирішує справу за наявними письмовими матеріалами, що відповідає положенню частини восьмої статті 178 Цивільного процесуального кодексу України. Відповідно до ч. 1ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] своєчасно і належним чином повідомлені про час і місце судового розгляду справи у спрощеному порядку, не використали наданого законом права на подачу відзиву на позовну заяву, тому суд, враховуючи згоду представника позивача, відповідно до положень частини першої статті 280 ЦПК України, вважає можливим провести заочний розгляд справи, вирішити справу за наявними в матеріалах доказами та ухвалити заочне рішення. Суд, розглянувши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, приходить до наступного висновку. Відповідно до положення статті 55 Закону України «Про Національний банк України», головна мета банківського регулювання і нагляду - безпека та фінансова стабільність банківської системи, захист інтересів вкладників і кредиторів. Національний банк здійснює функції банківського регулювання і нагляду на індивідуальній та консолідованій основі за діяльністю банків та банківських груп у межах та порядку, передбачених законодавством України. Відповідно до пунктів 3, 4 частини першої статті 3 Цивільного кодексу України загальними засадами цивільного законодавства є: свобода договору, свобода підприємницької діяльності, яка не заборонена законом. Підстави виникнення цивільних прав та обов`язків визначені в статті 11 Цивільного кодексу України, зокрема з договорів та інших правочинів. Статтею 14 цього Кодексу визначено, що цивільні обов`язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства. Виконання цивільних обов`язків забезпечується засобами заохочення та відповідальністю, які встановлені договором або актом цивільного законодавства. Під кредитними правовідносинами розуміють такі, що виникають з приводу надання (передачі, використання) грошових коштів на умовах повернення. Згідно п. 3 ст. 1 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг», фінансовий кредит - кошти, які надаються у позику юридичній або фізичній особі на визначений строк та під процент. Відповідно до ст. 2 Закону України «Про банки та банківську діяльність», банківський кредит - будь-яке зобов`язання банку надати певну суму грошей, будь-яка гарантія, будь-яке зобов`язання придбати право вимоги боргу, будь-яке продовження строку погашення боргу, яке надано в обмін на зобов`язання боржника щодо повернення заборгованої суми, а також на зобов`язання на сплату процентів та інших зборів з такої суми. Кредитний договір є різновидом договору позички, тому до правовідносин, що виникають на його основі, застосовуються ті ж правила, що діють для договорів позички. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 Цивільного кодексу України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Судом встановлено, що 19.08.2013 року між Публічним акціонерним товариством акціонерний банк "Укргазбанк" та [PERSON] був укладений кредитний договір № 229/08/2013/0312, відповідно до якого банк надав позичальнику кредит у сумі 216800,00 гривень на строк до 18.08.2028 року зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 18,3 % річних, у разі неповернення коштів у встановлені строки, процентна ставка також складає 23,3% річних. Відповідач, згідно з п.3.1 Договору, зобов`язався здійснювати щомісячно з першого та не пізніше 10-го числа кожного місяця погашення суми кредиту рівними частинами у сумі не менше ніж по 1205,00 гривень, а останній платіж у сумі 1105,00 гривень не пізніше 18.08.2028 року, та проценти, але зобов`язання не виконав, в зв`язку з чим станом на 04.12.2019 року у розмірі 225895,26 гривень, яка складається з заборгованості по тілу кредиту (поточна і прострочена) 198642,30 гривень, заборгованість по нарахованих процентах 27252,96 гривень. Згідно з ч.1 ст. 526 та 611 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цивільного законодавства. У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Статтями 611, 625 та 1048 ЦК України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу, неустойку, а також проценти від суми позики. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно зі ст.1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 цього Кодексу. Якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 цього Кодексу. [PERSON] порушив зобов`язання за кредитним договором, що є підставою для стягнення з нього суми заборгованості, в т.ч. процентів, що передбачено як законом, так і умовами договору. Для забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором 19.08.2013 року позивачем був укладений договір поруки № 312/229-1 від 19.08.2013 року з [PERSON] , відповідно до якого поручитель поручилась за своєчасне виконання позичальником зобов`язань за кредитним договором. Відповідно до ст. 554 ЦК України у разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Згідно з ч.1 ст. 543 ЦК України у разі солідарного обов`язку боржників кредитор має право вимагати виконання обов`язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-якого з них окремо. Згідно з п. 1.1-1.5 Договору поруки відповідальність поручителя настає у випадку невиконання або неналежного виконання боржником зобов`язань за основним зобов`язанням. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник. Відповідно до частини другої ст. 89 Цивільного процесуального кодексу України, суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Враховуючи наведене, суд приходить до висновку, що позов Публічного акціонерного товариства Акціонерний банк "Укргазбанк" до [PERSON] та [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором підлягає до задоволенню в повному обсязі. Відповідно до частини першої ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України, суд присуджує до стягнення з відповідачів на користь позивача судові витрати по сплаті судового збору в сумі 1921,00 гривень, які сплачено позивачем за подання позову до суду. На підставі викладеного, ст.ст. 525, 526, 536, 598, 599, 612, 625, 629, 1048 Цивільного кодексу України,

Outcome: approved