Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-05 00:00:00

11 лютого 2014 року виконуючий обов'язки Токмацького міжрайонного прокурора Запорізької області звернувся до суду з позовом в інтересах держави в особі Запорізької обласної державної адміністрації до [PERSON], Новопрокопівської сільської ради Запорізької області, треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору Відділ культури та туризму Токмацької районної державної адміністрації, Відділ держземагентства у Токмацькому районі Запорізької області, про визнання незаконним та скасування рішення в частині, визнання недійсним державного акту на право приватної власності на землю в частині та зобов'язання повернути земельну ділянку. Позовну заяву обґрунтовує тим, що Токмацькою міжрайонною прокуратурою проведено перевірку щодо законності передачі [PERSON] у власність земельної ділянки загальною площею 7,23 га, на якій розміщений курган №5 курганного могильнику №2143, який є об'єктом культурної спадщини. Перевіркою було встановлено, що на території Новопрокопівської сільської ради Токмацького району Запорізької області за 1,5-2,0 км на південний схід від південно-східної околиці села Новопрокопівка Токмацького району розташований об'єкт культурної спадщини - курган №5 курганного могильнику №2143. Курганний могильник взято під охорону відповідно до рішення виконкому Запорізької обласної ради народних депутатів №354 від 23.10.1984 року. Також, встановлено, що рішенням сесії Новопрокопівської сільської ради Токмацького району Запорізької області №7 від 25.09.2000 року «Про затвердження розміру земельної частки (паю) у фізичних гектарах для передачі в натурі членам КСП «Ілліча» надано у приватну власність [PERSON] земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва загальною площею 6,37 га, на якій розташований курган №5 курганного могильнику №2143 загальною площею 0,0416 га. У подальшому на підставі вказаного рішення 14.03.2001 [PERSON] видано державний акт серії ІІ-ЗП №028890 на право приватної власності на землю, акт зареєстровано у Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 9. На зазначеній земельній ділянці знаходиться курган № 5, який є об'єктом культурної спадщини, археологічною пам'яткою місцевого значення, охоронний №2143. Проте, у державному акті на право приватної власності на землю, виданому [PERSON] вказаний курган, який є державною власністю, не зазначений. Окрім того, спірне рішення виконавчого комітету сільської ради винесено з перевищенням наданих органу місцевого самоврядування повноважень. Тому, виконуючий обов'язки Токмацького міжрайонного прокурора Запорізької області просить визнати незаконним та скасувати рішення Новопрокопівської сільської ради Токмацького району Запорізької області №7 від 25.09.2000 року щодо надання у приватну власність [PERSON] земельної ділянки загальною площею 6,37 га в частині надання земельної ділянки, на якій розміщений курган №5 курганного могильнику №2143 площею 0,0416 га. Також просить визнати недійсним державний акт серії ІІ-ЗП №028890, виданий 14.03.2001 року [PERSON] на право приватної власності на землю площею 7,23 га кадастровий номер 232583200:08:001:0045 в частині права власності на земельну ділянку, на якій розміщений курган №5 курганного могильнику №2143 загальною площею 0,0416 га та зобов'язати [PERSON] повернути на користь держави в особі Запорізької обласної державної адміністрації відповідно до плану меж та каталогу координат вказану земельну ділянку, шляхом підписання акту прийому передачі. У судовому засіданні прокурор Драч Т.В. позовну заяву підтримав повному обсязі та просив задовольнити за підставами, викладеними в позовній заяві. Представник позивача в судове засідання не з'явився, однак надав суду заяву з клопотанням розглянути справу за його відсутності, позовні вимоги підтримує та просить задовольнити. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні проти позову заперечив, суду пояснив, що отримав земельну ділянку на законних підставах. Представник відповідача [PERSON] позовні вимоги визнав та суду пояснив, що рішення Новопрокопівської сільської ради Токмацького району Запорізької області №7 від 25.09.2000 року видавалося на підставі матеріалів на передачу земельної ділянки. На той час ніяких заперечень не було. Матеріали готувала ліцензійна організація, яка повинна була отримати відповідний дозвіл. Вини Новопрокопівської сільської ради немає. Земельні ділянки на яких розміщені кургани, мають історичну цінність та повинні належати державі. Представник третьої особи Відділу культури та туризму Токмацької районної державної адміністрації Скорик К.М. в судове засідання не з`явилась, надала суду заяву з клопотанням розглянути справу за її відсутності, надала суду письмову інформацію, що в КЗ «Запорізький обласний центр охорони культурної спадщини» Запорізької обласної ради інформація щодо погодження розташування курганного могильнику №2143 на державному акті на право власності на землю у КЗ «Запорізький обласний центр охорони культурної спадщини» Запорізької обласної ради відсутня. Представник третьої особи Відділу держземагентства у Токмацькому районі Запорізької області [PERSON] просить задовольнити позовні вимоги, суду пояснив, що сталася помилка, ділянка, на якій розташований курган, перебуває у приватній власності. У державному акті курганний могильник не зазначений, е визначений його розмір. У 2000-2001 роках документацію готував Запорізький інститут землевпорядкування, який повинен був збирати всі відповідні висновки, а тоді отримати погодження в земельному відділі. Проект відведення земельної ділянки, на якому розташований курганний могильник охоронний № 2143 з органами охорони культурної спадщини не узгоджувався, а тому рішення сільської ради повинно бути скасованим, а державний акт, який був виданий відповідачу повинен бути визнаний недійсним. Заслухавши пояснення учасників цивільного процесу, які з'явились у судове засідання, та дослідивши докази, що містяться в матеріалах цивільної справи, суд дійшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Токмацькою міжрайонною прокуратурою проведено перевірку щодо законності передачі [PERSON] у власність земельної ділянки загальною площею 7,23 га, на якій розміщений курган №5 курганного могильнику №2143, який є об'єктом культурної спадщини. Перевіркою встановлено, що на території Новопрокопівської сільської ради Токмацького району Запорізької області за 1,5-2,0 км на південний схід від південно-східної околиці села Новопрокопівка Токмацького району розташований об'єкт культурної спадщини - курган №5 курганного могильнику №2143. Курганний могильник взято під охорону відповідно до рішення виконкому Запорізької обласної ради народних депутатів №354 від 23.10.1984 року, що підтверджується паспортом курганного могильника, складеного 20 вересня 1983 року. Також, встановлено, що рішенням сесії Новопрокопівської сільської ради Токмацького району Запорізької області №7 від 25.09.2000 року «Про затвердження розміру земельної частки (паю) у фізичних гектарах для передачі в натурі членам КСП «Ілліча» у порушення вимог ст.ст. 4, 33, 75 Земельного кодексу України (1990 р.) та ст.17 Закону України «Про охорону культурної спадщини» надано у приватну власність [PERSON] земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва загальною площею 6,37 га, на якій розташований курган №5 курганного могильнику №2143 загальною площею 0,0416 га. На підставі вказаного рішення 14.03.2001 року [PERSON] видано державний акт серії ІІ-ЗП №028890 на право приватної власності на землю, акт зареєстровано у Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 9. Однак, на даній земельній ділянці знаходиться курган № 5, який є об'єктом культурної спадщини, археологічною пам'яткою місцевого значення, охоронний №2143. Згідно з ч.1 ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідно до ст.4 Земельного кодексу України (в редакції чинній ні момент виникнення спірних правовідносин) землі історико-культурного призначення не можуть передаватись у приватну власність. Також, відповідно до ст.33 Земельного кодексу України (в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин) вилучення земель поховань і археологічних пам'яток не допускається. Згідно зі ст.75 Земельного кодексу України (в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин) до земель історико-культурного призначення належать землі історико-культурних заповідників, меморіальних парків, поховань, археологічних і архітектурних пам'яток та архітектурно-ландшафтних комплексів. На землях історико-культурного призначення забороняється будь-яка діяльність, що суперечить їх цільовому призначенню. Статтею 17 Закону України «Про охорону культурної спадщини» встановлено, що пам'ятка, крім пам'ятки археології, може перебувати у державній, комунальній або приватній власності. Усі пам'ятки археології, в тому числі ті, що знаходяться під водою, включаючи пов'язані з ними рухомі предмети, є державною власністю. До археологічних об'єктів культурної спадщини, згідно зі ст.2 вказаного Закону, відносяться рештки життєдіяльності людини (нерухомі об'єкти культурної спадщини: городища, кургани, залишки стародавніх поселень, стоянок тощо, що містяться під земною поверхнею та під водою і є невідтворним джерелом інформації про зародження і розвиток цивілізації Проте, у державному акті на право приватної власності на землю, виданому [PERSON] вказаний курган, який є державною власністю, не зазначений. За результатами обстеження курганного могильника (охоронний №2143) відділом культури і туризму Токмацької районної державної адміністрації 24.01.2014 складено акт технічного обстеження сучасного стану пам'ятки археології. Відповідно до вказаного акту курганний могильник №2143 складається з 5 насипів, які розташовані за 1,5-2,0 км на південний схід від південно-східної околиці села Новопрокопівка. На полі візуально простежуються, не розорюються. Згідно з паспортом об'єкта культурної спадщини курган №5 розташований за 300 м на південний схід від групи, круглий на плані, висота 1,1м, діаметр 36 м. Відповідно до плану меж земельної ділянки, виготовленого приватним підприємством «Інфотера» площа кургану №5 курганного могильнику №2143 складає 0,0416 га. Згідно зі схемою розташування земельної ділянки курган №5 курганного могильнику №2143 розташований на земельній ділянці кадастровий номер 2325835200:08:001:0045, яка належить на праві власності [PERSON] Відповідно до звіту про незалежну грошову оцінку пам'ятки археології - кургану №5 курганного могильнику №2143, складеного судовим експертом, оцінювачем [PERSON], станом на 05.02.2014 грошова оцінка пам'ятки археології - кургану №5, курганного могильнику №2143, з урахуванням Загальних положень та Обмежувальних умов становить 1107001,14 грн. У відповідності до п. 10 ч. 1 ст. 6 ЗУ "Про охорону культурної спадщини" до повноважень органу охорони культурної спадщини Ради міністрів Автономної Республіки Крим, органів охорони культурної спадщини обласних, Київської та Севастопольської міських державних адміністрацій відповідно до їхньої компетенції належить погодження проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок відповідно до вимог Земельного кодексу України. Також, згідно ст. 7 ЗУ "Про охорону археологічної спадщини" до органу виконавчої влади Автономної Республіки Крим, обласної, районної, Київської та Севастопольської міської державної адміністрації, виконавчого органу сільської, селищної, міської ради належать, зокрема, погодження відповідно до закону проектів відведення земельних ділянок. У відповідності до п. 17 ч. 2 ст. 6 ЗУ "Про охорону культурної спадщини" до повноважень районних державних адміністрацій, виконавчого органу сільської, селищної, міської ради відповідно до їх компетенції у сфері охорони культурної спадщини належить погодження проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок відповідно до вимог Земельного кодексу України. З огляду на викладене, встановлено, що проект землеустрою щодо відведення земельних ділянок у власність громадянам для ведення особистих селянських господарств не погоджено з КЗ «Запорізький обласний центр охорони культурної спадщини» Запорізької обласної ради, землі історико-культурного призначення не можуть перебувати в приватній власності. Рішення виконавчого комітету сільської ради № 7 від 25.09.2000 р. винесено з перевищенням наданих органу місцевого самоврядування повноважень. Статтею 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Відповідно до ч.1 ст.21 ЦК України суд визнає незаконним та скасовує правовий акт індивідуальної дії, виданий органом державної влади, органом влади Автономної Республіки Крим або органом місцевого самоврядування, якщо він суперечить актам цивільного законодавства і порушує цивільні права або інтереси. Згідно з ч.10 ст.59 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» акти органів та посадових осіб місцевого самоврядування з мотивів їхньої невідповідності Конституції або законам України визнаються незаконними в судовому порядку. Відповідно до п.10 ч.2 ст.16 ЦК України способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути зокрема визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Згідно зі п.7 ч.1 ст.13 Закону України «Про місцеві державні адміністрації» до відання місцевих державних адміністрацій у межах і формах, визначених Конституцією і законами України, належить вирішення питань використання землі, природних ресурсів, охорони довкілля. Пунктами 3, 4 частини 1 статті 16 вказаного Закону передбачено, що місцеві державні адміністрації в межах, визначених Конституцією і законами України, здійснюють на відповідних територіях державний контроль за використанням та охороною земель; охороною пам'яток історії та культури. Частиною 1 ст.21 зазначеного Закону встановлено, що місцева державна адміністрації розпоряджається землями державної власності відповідно до закону. Відповідно до ч.2 ст.84 Земельного кодексу України право державної власності на землю набувається і реалізується державою через органи виконавчої влади відповідно до повноважень, визначених цим Кодексом. Частиною 5 ст.122 Земельного кодексу України визначено, що обласні державні адміністрації на їхній території передають земельні ділянки із земель державної власності, крім випадків, визначених законом, у власність або у користування у межах міст обласного значення та за межами населених пунктів, а також земельні ділянки, що не входять до складу певного району, або у випадках, коли районна державна адміністрація не утворена, для всіх потреб. З огляду на вказане, органом, уповноваженим державою здійснювати відповідні функції у спірних відносинах є Запорізька обласна державна адміністрація. Оскільки рішення Новопрокопівської сільської ради винесено з перевищенням наданих їй повноважень, передача земельної ділянки у власність [PERSON] відбулася з порушенням порядку погодження проекту відведення земельної ділянки, суд дійшов висновку, що рішення Новопрокопівської сільської ради Токмацького району Запорізької області №7 від 25.09.2000 в частині надання у приватну власність [PERSON] земельної ділянки загальною площею 7,23 га необхідно визнати незаконним та скасувати в частині надання земельної ділянки, на якій розміщений курган №5 курганного могильнику №2143 площею 0,0416 га. Вимога про визнання недійсним державного акта на право приватної власності на земельну ділянку є похідною й залежить від доведеності незаконності рішення органу місцевого самоврядування, на підставі якого видано оспорюваний державний акт. Позовні вимоги прокурора про визнання недійсним державного акту на землю в частині права власності на земельну ділянку, на якій розміщений курган №5 курганного могильнику №2143, який є правовстановлюючим документом та виданий на підставі рішення відповідного органу місцевого самоврядування, є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Згідно зі ст.387 ЦК України власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним. Відповідно до ст.1212 ЦК України особа, яка набула майно без достатньої правової підстави, зобов'язана повернути це майно. Особа зобов'язана повернути майно й тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення цієї глави ЦК України застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. Положення цієї глави застосовуються також до вимог про витребування майна власником із чужого незаконного володіння. Зважаючи на викладене, земельна ділянка, на якій розташований курган №5 курганного могильнику №2143 підлягає витребуванню у [PERSON] та поверненню її власнику - державі в особі Запорізької обласної державної адміністрації. Статтею 71 Цивільного кодексу Української РСР (від 18.07.1963 р.) загальний строк для захисту права за позовом особи, право якої порушено (позовна давність), встановлено в три роки. Відповідно до п.6 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України правила ЦК України про позовну давність застосовуються до позовів, строк пред'явлення яких, встановлений законодавством, що діяло раніше, не сплив до набрання чинності цим Кодексом. Як зазначено в ст.261 Цивільного кодексу України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Токмацькою міжрайонною прокуратурою незаконне рішення сесії Новопрокопівської сільської ради Токмацького району Запорізької області №7 від 25.09.2000 «Про затвердження розміру земельної частки (паю) у фізичних гектарах для передачі в натурі членам КСП «Ілліча», яким порушено право державної власності, виявлено під час проведення перевірки додержання вимог земельного законодавства при наданні у власність та користування земельних ділянок лісогосподарського та історико-культурного призначення, а саме у січні 2014 року, тому строк позовної давності міжрайонною прокуратурою не пропущено. Оскільки позов в.о. прокурора Токмацької міжрайонної прокуратури в інтересах держави задоволено, а він звільнений від сплати судового збору при пред'явленні позову до суду, то у відповідності з вимогами, передбаченими ст.88 ЦПК України, судові витрати підлягають стягненню з відповідачів. Проте, враховуючи, що одним з відповідачів є орган місцевого самоврядування Новопрокопівська сільська рада, який відноситься до системи державних органів, враховуючи майновий стан відповідача [PERSON], те, що звернення прокурора до суду з даним позовом сталося не з вини відповідачів і задоволені судовим рішенням вимоги і без того погіршать тяжкий матеріальний стан відповідача [PERSON], суд на підставі ст..82 ЦПК України вважає за можливе звільнити відповідачів від оплати судового збору.

Outcome: approved