Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-11 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до ПрАТ СК "Альфа Страхування" про стягнення страхового відшкодування та моральної шкоди. В обґрунтування позову посилається на те, що 25 квітня 2008 року за кредитним договором з ПАТ "Альфа-Банк" він взяв в кредит автомобіль [NUMBER]. За укладеним між ним та відповідачем ПрАТ Страхова компанія "Альфа Страхування" договором № 046.0303212.066 від 06 травня 2011 року ним у добровільному порядку було застраховано автомобіль [NUMBER] за програмою страхування КАСКО 50/50, а 09 квітня 2012 року даний договір був пролонгований до 14 травня 2013 року. 12 листопада 2012 року на вул.Шевченка, 10 в смт.Солоне відбулась дорожньо-транспортна подія за участю належного йому автомобіля [NUMBER] та автомобіля [NUMBER] - під керуванням [PERSON], власник якого є [PERSON] Про вказану ДТП він на виконання вимог розділу 13 частини 11 договору страхування того ж дня повідомив відповідача про настання страхового випадку, а також було надано всі необхідні документи відповідачу виплати страхового відшкодування вартості відновлювального ремонту пошкодженого в результаті ДТП автомобіля, розмір якого згідно ремонтної калькуляції №0281 склав 21311 гривень 70 копійок. 20 лютого 2013 року ним також було надано заяву щодо напрямку виплати страхового відшкодування. Листом від 16 квітня 2013 року відповідач повідомив його про відмову у виплаті страхового відшкодування з тих підстав, що ним страхувальником не було сплачено додатковий страховий платіж, який передбачений договором страхування. Вважає, що відмова у сплаті страхового відшкодування є незаконною, оскільки суперечить розділу 21 ч.11 договору страхування "Особливості страхування за програмою "КАСКО 50/50", згідно якого у разі настання протягом строку дії цього договору першого збитку, що призвів до часткового пошкодження застрахованого ТЗ і визнання цієї події страховиком у якості страхового випадку, страхувальник зобов'язаний протягом 10 робочих днів з дати отримання відповідного письмового повідомлення страховика укласти зі страховиком додаткову угоду до договору щодо сплати додаткового страхового платежу у розмірі страхового платежу за ризиками КАСКО за програмою "КАСКО 50/50", який вказано у частині 1 цього договору, а у разі не укладення страхувальником додаткової угоди або не буде сплачено в установлений строк зазначений платіж у повному обсязі, то страховик виплачує суму страхового відшкодування, зменшену на суму визначеного додаткового страхового платежу, яка утримується страховиком із суми належного до виплати страхового відшкодування. Позивач листа відповідача з вимогою про сплату додаткового платежу, який повинен був бути направлений йому згідно умов договору страхування рекомендованим листом з підтвердженням про отримання, тому вважає, що відмова відповідача у виплаті страхового відшкодування є необґрунтованою згідно умов укладеного сторонами договору, у зв'язку з чим він змушений звернутися з даним позовом до суду, оскільки відповідачем належним чином не виконуються умови договору. Просив стягнути з відповідача в рахунок страхового відшкодування 19608 гривень 77 копійок, зменшивши суму відшкодування на суму несплаченого додаткового платежу у розмірі 1276 гривень 13 копійок та передбачену договором франшизу в сумі 426 гривень 80 копійок, а також пеню за несвоєчасну сплату страхового відшкодування у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України за період з 16 квітня 2013 року по 07 жовтня 2014 року в загальній сумі 4677 гривень 61 копійка, 3 % річних від простроченої суми відповідно до ст..625 ЦК України за період з 16 квітня 2013 року по 07 жовтня 2014 року в розмірі 867 гривень 08 копійок, а всього - 25153 гривні 46 копійок. Також прохав стягнути з відповідача 20000 гривень в рахунок відшкодування спричиненої невиконанням відповідачем зобов'язань за умовами договору страхування моральної шкоди, при цьому врахувати, що він з дружиною утримують дитячий будинок сімейного типу, в якому виховують дітей, позбавлених родини, а застрахований автомобіль використовують як транспортний засіб для перевозки дітей до школи, для купівлі продуктів харчування, поїздок на відпочинок, а несплата відповідачем страхового відшкодування позбавила їх можливості відремонтувати автомобіль та використовувати його за призначенням, чим порушив його права як споживача послуг. Позивач та його представник в судовому засіданні позовні вимоги підтримали в повному обсязі з підстав зазначених в позовній заяві та просили їх задовольнити в повному обсязі. Крім цього позивач пояснив, що пошкоджений автомобіль до даного часу не відремонтований, оскільки сім'я не має необхідних на це коштів, але ним частково використовується, так як наявні в автомобілі механічні пошкодження дозволяють його використовувати зі значними незручностями, так як одні двері не відкриваються, автомобіль вкривається корозією і т.д. Пояснень щодо розміру грошового еквіваленту заявленої за позовом моральної шкоди суду не надав, а також зазначив, що оскільки ним повністю виплачено кредит, за рахунок якого він придбав застрахований у відповідача автомобіль, то страхове відшкодування підлягає виплаті саме йому, а не вигодонабувачу. Представник ПрАТ СК "Альфа Страхування" в судовому засіданні позов в частині вимог про стягнення страхового відшкодування та 3% річних від простроченої суми згідно ст.625 ЦК України визнав повністю, пояснивши, що відмова страхової компанії у виплаті страхового відшкодування позивачеві була помилковою та є необґрунтованоюї на умовах укладеного між ними договору страхування. В частині позовних вимог про стягнення пені за несвоєчасну виплату страхового відшкодування вимоги визнали частково в межах визначеного законом річного строку позовної давності, а вимоги позивача про стягнення моральної шкоди вимоги не визнав та просив в їх задоволенні відмовити, оскільки чинним законодавством не передбачено відшкодування моральної шкоди з договірних правовідносин, а також таке відшкодування не передбачено діючим між сторонами договором, тому вимоги позивача в цій частині безпідставні, про що надав суду і письмові заперечення (а.с.43-46). Представник третьої особи ПАТ "Альфа-Банк", який належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, (а.с.58), у судове засідання не з'явився, про причини неявки суд не повідомив, у зв'язку з чим суд ухвалив розглядати справу за відсутності представника третьої особи. Суд, заслухавши пояснення позивача та його представника, представника відповідача, дослідивши докази, що маються у справі, приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено та не оспорюється сторонами, що 12 листопада 2012 року по вул. Шевченка, 10 в смт. Солоне Солонянського району Дніпропетровської області сталася ДТП за участю [PERSON], яка керувала автомобілем [NUMBER], що належить на праві власності згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу [PERSON] (а.с.21), та [PERSON], який керував автомобілем [NUMBER], в результаті якої автомобілі отримали механічні пошкодження. Постановою Солонянського районного суду Дніпропетровської області від 28 листопада 2012 року, яка набрала законної сили, у скоєнні правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, визнано винним водія керував автомобіля [NUMBER] - [PERSON], в тому числі і у скоєнні ДТП, що сталося 12 листопада 2012 року (а.с.18 зворот) та на нього було накладено адміністративне стягнення у виді штрафу. Згідно звіту № 2809/896 від 10 січня 2013 року про визначенню вартості відновлювального ремонту з урахуванням зносу від 10 січня 2013 року (а.с. 89-96) вартість відновлювального ремонту автомобілю [NUMBER] складає 21211 гривень 55 копійок. Відповідно до договору добровільного страхування ризиків, пов'язаних з експлуатацією наземного транспортного засобу № 046.0303212.066 від 06 травня 2011 року, укладеного між ПрАТ "СК "Альфа Страхування" та [PERSON], строк дії якого було пролонговано до 14 травня 2013 року, майнові інтереси позивача, пов'язані з володінням, користуванням і розпорядженням автомобілем [NUMBER], було застраховано відповідачем за програмою "КАСКО 50/50" (а.с. 8-17). Заявою від 06 березня 2013 року позивач [PERSON] як власник автомобіля та страхувальник повідомив відповідача як страхувальника про настання страхового випадку, а саме - дорожньо-транспортної пригоди 12 листопада 2012 року за участю його автомобілю (а.с. 18), а 20 лютого 2013 року ним також було надано відповідачу заяву щодо напрямку виплати страхового відшкодування (а.с.17 зворотна сторона). Листом від 16 квітня 2013 року відповідач повідомив позивачу про відмову у виплаті страхового відшкодування (а.с.19 зворот) з тих підстав, що йому було направлено лист від 11 лютого 2013 року про необхідність сплати ним вказаного у розділі 7 частини 1 договору страхування додаткового страхового платежу у розмірі 1276 гривень 13 копійок, але ним у визначений договором строк (10 днів) ці вимоги виконані не були, що є підставою для відмови у виплаті страхового відшкодування відповідно ним не виконано умови договору. В судовому засіданні достовірно встановлено, що і на день розгляду справи судом відповідачем не виплачено позивачу суму страхового відшкодування, що підтвердили і сторони та їх представники, а відповідач визнає настання в результаті ДТП, яке мало місце 12 листопада 2012 року, пошкодження належного позивачеві [PERSON] автомобіля [NUMBER] страховим випадком. В п.19 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України ;4 від 01 березня 2013 року "Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки" зазначено, що з урахуванням змісту ст.979 УК та ст.16 Закону України "Про страхування" у разі настання страхового випадку страховик зобов'язаний виплатити страхове відшкодування, а інші умови договору страхування є підставою для відмови у виплаті лише в тому разі, якщо таке порушення положень договору страхувальником перешкодило страховику переконатись, що ця подія є страховим випадком. Згідно ст. 16 Закону України "Про страхування", ст.979 ЦК України договір страхування - це письмова угода між страхувальником і страховиком, згідно з якою страховик бере на себе зобов'язання у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату страхувальнику або іншій особі, визначеній у договорі страхування страхувальником, на користь якої укладено договір страхування (подати допомогу, виконати послугу тощо), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі у визначені строки та виконувати інші умови договору. Відповідно до ст. 8 Закону України "Про страхування" - страховий ризик - певна подія, на випадок якої проводиться страхування і яка має ознаки ймовірності та випадковості настання. Страховий випадок - подія, передбачена договором страхування або законодавством, яка відбулася і з настанням якої виникає обов'язок страховика здійснити виплату страхової суми (страхового відшкодування) страхувальнику, застрахованій або іншій третій особі. Пунктом 2 договору добровільного страхування ризиків, пов'язаних з експлуатацією наземного транспортного засобу №№ 046.0303212.066 від 06 травня 2011 року, укладеного між ПрАТ "СК "Альфа Страхування" та [PERSON], передбачений такий страховий ризик, як дорожньо-транспортна подія (а.с.8). Відповідно до положень розділу 21 ч.11 договору страхування "Особливості страхування за програмою "КАСКО 50/50" у разі настання протягом строку дії цього договору першого збитку, що призвів до часткового пошкодження застрахованого ТЗ і визнання цієї події страховиком у якості страхового випадку, страхувальник зобов'язаний протягом 10 робочих днів з дати отримання відповідного письмового повідомлення страховика укласти зі страховиком додаткову угоду до договору щодо сплати додаткового страхового платежу у розмірі страхового платежу за ризиками КАСКО за програмою "КАСКО 50/50", який вказано у частині 1 цього договору, а у разі не укладення страхувальником додаткової угоди або не сплати в установлений строк зазначеного платежу у повному обсязі, страховик виплачує суму страхового відшкодування, зменшену на суму визначеного додаткового страхового платежу, яка утримується страховиком із суми належного до виплати страхового відшкодування. Тому відповідно до умов договору та норм матеріального закону щодо страхування, відповідач повинен був сплатити саме позивачу - [PERSON], а невигодонабувачу - ПАТ "Альфа-Банк", оскільки позичальником станом на 02 лютого 2014 року кредитні кошти повернуті банку, а кредитний договір закрито (а.с.20), страхове відшкодування в розмірі, який не перевищує ліміт відшкодування, що згідно договору становить 44000 гривень, тобто 19608 гривень 77 копійок, що визначається шляхом відрахування від встановленої вартості відновлювального ремонту в розмірі 21311 гривень 70 копійок передбаченої договором франшизи у сумі 426 гривень 80 копійок та несплаченого додаткового страхового платежу у розмірі 1276 гривень 13 копійок, спір щодо розміру яких між сторонами відсутній та підтверджується також і матеріалами наданої відповідачем страхової справи №4110.206.12.01(а.с.62-152). Згідно ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться, а відповідно до вимог ст.599 цього Кодексу зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Відповідно до ст. 610, ст. 611 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання), а у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, в тому числі припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору, а також сплата неустойки. У зв'язку з зазначеним, вимоги позивача, визнані відповідачем, про стягнення на його користь 19608 гривень 77 копійок в рахунок страхового відшкодування є правомірними та підлягають задоволенню. Статтею 625 ЦК України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Аналогічні положення містяться і в п.21 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України ;4 від 01 березня 2013 року "Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки". Оскільки в судовому засіданні достовірно встановлено прострочення з боку відповідача терміну сплати страхового відшкодування, тому вимоги позивача про стягнення з відповідача 3% річних від простроченої суми, а саме 867 гривень 08 копійок, розмір яких визнається відповідачем, також підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 20 Закону України "Про страхування", ст.988 ЦК України - страховик зобов'язаний при настанні страхового випадку здійснити страхову виплату або виплату страхового відшкодування у передбачений договором строк. Страховик несе майнову відповідальність за несвоєчасне здійснення страхової виплати (страхового відшкодування) шляхом сплати страхувальнику неустойки (штрафу, пені), розмір якої визначається умовами договору страхування або законом. Згідно ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання, яка обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання і право на яку згідно ст. 550 ЦК України виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов'язання. Пунктом 20.1 договору страхування передбачено, що за невиконання або неналежне виконання грошових зобов'язань за договором сторони несуть відповідальність шляхом сплати пені в розмірі облікової ставки НБУ від суми простроченого платежу, що діяла на момент прострочення платежу, за кожен день прострочення цього платежу, при цьому договором не передбачено домовленості сторін щодо зміни визначених законом строків позовної давності. Статтею 258 ЦК України передбачено, що позовна давність в один рік застосовується до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені). Згідно ст. 267 ЦК України - позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. За таких підстав, оскільки відповідачем заявлено в судовому засіданні про застосування строку позовної давності в один рік до вимог про стягнення пені за несвоєчасну виплату страхового відшкодування, а позивач звернувся з позовом до суду 15 жовтня 2014 року (а.с. 1), тому суд вважає, що вимоги про стягнення з відповідача пені підлягають задоволенню в межах одного року який передував зверненню з позовом до суду, а саме з 15 жовтня 2013 року, в сумі 3339 гривень 11 копійок, а в задоволені решти позову і цій частині вимог необхідно відмовити. Що стосується вимог позивача про стягнення моральної шкоди, то згідно позовної заяви, позивач просить відшкодувати йому спричинену моральну шкоду з боку відповідача за невиплату страхового відшкодування. Як роз'яснив Пленум Вищого спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ в своїй постанові № 4 від 01 березня 2013 року "Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки" в пункті 21 - при вирішенні позовних вимог про відшкодування моральної шкоди, завданої порушенням страховиком зобов'язань за договором страхування, суди повинні виходити з того, що правовідносини сторін за договором страхування є зобов'язальними. У випадку порушення зобов'язання моральна шкода може бути відшкодована лише тоді, коли це встановлено договором або законом (стаття 611 ЦК України). Оскільки договором між сторонами не передбачено можливості стягнення моральної шкоди за прострочення виплати страхового відшкодування, як не передбачена така можливість і діючим законодавством, тому вимоги позивача про стягнення на його користь відшкодування за моральну шкоду задоволенню не підлягають. З урахуванням зазначеного, суд вважає, що на користь позивача з відповідача слід стягнути: страхове відшкодування в сумі 19 608 гривень 77 копійок, пеню за несвоєчасну виплату страхового відшкодування в сумі 3339 гривень 11 копійок, 3% річних від простроченої суми страхового відшкодування в сумі 867 гривень 08 копійок, а всього - 23814 гривень 96 копійок, а в задоволенні іншої частини позовних вимог слід відмовити. У відповідності до ст.88 ЦПК України, у зв'язку з частковим задоволенням позовних вимог, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, а якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Outcome: partial