Jurisdiction: civil
Date: 2019-08-19 00:00:00

17.08.2018 року позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення сплаченого страхового відшкодування в розмірі 4730,68 грн. та судових витрат, відповідно до ст.ст. 993, 1191 Цивільного кодексу України. Відповідно до ухвали Московського районного суду м.Харкова вказана справа направлена до Київського районного суду м.Харкова за підсудністю. Ухвалою судді Київського районного суду м.Харкова від 20.03.2019 позовна заява ТДВ «СК «Альфа-Гарант» залишена без руху, позивачу наданий строк для усунення недоліків. Згідно ухвали суду від 11.04.2019 року відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження, призначено справу до розгляду у судовому засіданні, витребвано у відповідача докази щодо зміни прізвища. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що 27.02.2016 товариством з додатковою відповідальністю Страхова компанія «Альфа-Гарант» за договором було застраховано цивільно-правову відповідальність наземного транспортного засобу "Daewoo Matiz" д/н [NUMBER] , про що видано поліс №АЕ-0007718868, страхувальник [PERSON] 15.10.2016 приблизно о 03:00 год в м. Харкові [PERSON] , керуючи автомобілем Daewoo Matiz д.н. [NUMBER] , в стані алкогольного сп`яніння, виїжджаючи з парковки «ТРК Україна» за адресою пр..Тракторобудівників, 56 на головну дорогу пр..Ювілейний не надала перевагу у русі автомобілю Daewoo Sens, д.н. [NUMBER] , під керуванням водія [PERSON] , який рухався по пр..Ювілейному, в результаті чого скоїла з ним зіткнення, в результаті якої були пошкоджені автомобілі, завдано матеріальні збитки. З постанови Московського районного cуду м. Харкова від 29.11.2016, що залишена без змін постановою Апеляційного суду Харківської області від 28.12.2016 дорожньо-транспортна пригода сталася з вини водія "Daewoo Matiz" д/н [NUMBER] [PERSON] , а також зазначено, що відповідач керував транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння. 30.01.2017 року позивачем отримано заяву потерпілого [PERSON] щодо відшкодування шкоди заподіяної внаслідок дорожньо-транспортною пригодою, яка сталася 15.10.2016. Позивач, на виконання своїх зобов`язань, після аналізу всіх наданих документів, здійснив страхове відшкодування у розмірі 4 730 грн. 68 коп. Таким чином, ТДВ «СК «Альфа-Гарант» вважає, що відповідач повинен відшкодувати позивачу суму виплаченого страхового відшкодування у сумі 4 730 грн. 68 коп. в порядку регресу в повному обсязі та судовий збір. В судове засідання представник позивача не з`явився, направив на адресу суду клопотання про розгляд справи без його участі, у разі неявки в судове засідання відповідача проти винесення заочного рішення не заперечував. Відповідач повторно в судове засідання не з`явився, будучи повідомленим належним чином про час та місце розгляду справи судовими повістками, причини неявки суду не повідомив, ніяких заяв на адресу суду не подавав. Відповідно до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Згідно з правилами ч. 6 ст. 19 ЦПК України зазначений спір є малозначним, а тому відповідно до вимог ст. 274 ЦПК України справа підлягає розгляду за правилами спрощеного позовного провадження. У встановлений ухвалою строк відповідачу на подання відзиву, від відповідача відзив не надійшов. Відповідач в судове засідання не з`явився, заперечень на позов не надав, від отримання судової повістки відмовився не з`явившись до органів пошти за її отриманням. Судові повістки надсилались на останню відому адресу зареєстрованого місця проживання відповідача, та поверталися у зв`язку із закінченням встановленого строку зберігання. Відповідно до ст. 130 ч.9 ЦПК України, у разі відмови адресата одержати судову повістку особа, яка її доставляє, робить відповідну помітку на повістці і повертає її до суду. Особа, яка відмовилася одержати судову повістку, вважається повідомленою. Відповідно до ст. 131 ч.1 ЦПК України, учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про зміну свого місця проживання (перебування, знаходження) або місцезнаходження під час провадження справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання або місцезнаходження судова повістка надсилається учасникам справи, які не мають офіційної електронної адреси та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв`язку, що забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, на останню відому судові адресу і вважається доставленою, навіть якщо учасник судового процесу за цією адресою більше не проживає або не знаходиться. Судом були використані всі можливі способи сповіщення відповідача про наявність справи у суді, та виклик до суду, але вони результатів не дали. Враховуючи, що в справі є достатні дані про права і взаємовідносини сторін, відповідач належним чином повідомлений про місце і час судового засідання, суд вважає можливим розглянути справу у відсутність відповідача згідно ч.4 ст.223 ЦПК України та, зі згоди позивача, суд ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, з наступних підстав. Статтею 11 ЦК України визначено, що цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. При цьому підставами для виникнення цивільних прав та обов`язків можуть бути: договори та інші правочини, а також - інші юридичні факти. Цивільні права та обов`язки можуть виникати безпосередньо з актів цивільного законодавства. У випадках, встановлених актами цивільного законодавства або договором, підставою виникнення цивільних прав та обов`язків може бути настання або ненастання певної події. Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Вимогами ч.3 ст.12, ч.1 ст. 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом встановлено, що згідно Московського районного cуду м. Харкова по справі №643/13521/16-п від 29.11.2016, що залишена без змін постановою Апеляційного суду Харківської області від 28.12.2016, 15.10.2016 приблизно о 03:00 год в м. Харкові [PERSON] , керуючи автомобілем Daewoo Matiz д.н. [NUMBER] , в стані алкогольного сп`яніння, виїжджаючи з парковки «ТРК Україна» за адресою пр..Тракторобудівників, 56 на головну дорогу пр..Ювілейний не надала перевагу у русі автомобілю Daewoo Sens, д.н. [NUMBER] , під керуванням водія [PERSON] , який рухався по пр..Ювілейному, в результаті чого скоїла з ним зіткнення, в результаті якої були пошкоджені автомобілі, завдано матеріальні збитки. [PERSON] своїми діями порушила п.п. 2.9а, 10.2 ПДР України, визнана винною у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст.ст. 124, 130 КпАП України. (а.с. 125-128) Відповідно до ч.6 ст.82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Частиною 1 статті 76 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ч. 3. ст. 102 ЦПК України, висновок експерта може бути підготовлений на замовлення учасника справи або на підставі ухвали суду про призначення експертизи. Згідно ст. 7-1 Закону України «Про судову експертизу», підставою проведення судової експертизи є відповідне судове рішення чи рішення органу досудового розслідування, або договір з експертом чи експертною установою - якщо експертиза проводиться на замовлення інших осіб. ТДВ «СК «Альфа-Гарант» виплатило потерпілому [PERSON] страхове відшкодування на підставі звіту, виконаного суб`єктом оціночної діяльності ТОВ «Промислова компанія «СЕЛТИМ». у розмірі: - 4730,68 грн.. на підставі звіту № 70-D/27/5 від 30.12.2016 року, № 42-D/27/5 від 28.12.2016 року розрахунку страхового відшкодування та страхового акту ЦВ/16/3558 від 15.02.2017 року, що підтверджується платіжним дорученнями № ID-90202 від 15/02/2017.(а.с. 104) 26.01.2017 року позивачем отримано заяву потерпілого [PERSON] щодо відшкодування шкоди заподіяної внаслідок дорожньо-транспортною пригодою, яка сталася 15.10.2016 р., в м.Харкові, за участю його транспортного засобу Daewoo Sens, д.н. [NUMBER] , та транспортного засобу "Daewoo Matiz" д/н [NUMBER] під керуванням [PERSON] (а.с. 129) Пунктом 8 частини 2 статті 16 ЦК України способом захисту цивільних прав та інтересів може бути відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди. Статтею 22 ЦК України передбачено що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, зокрема якщо особа зазнала втрати у зв`язку з пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила для відновлення свого порушеного права, має право на їх відшкодування. Відповідно до вимог ст. 1166 ЦК України шкода, завдана майну фізичної чи юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до роз*яснень, які викладені в Постанові Пленуму Вищого спеціалізованою суду з розгляду цивільних та кримінальних справ від 01 березня 2013 року за № 4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки», розглядаючи позови про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, суди повинні мати па увазі, що відповідно до статей 1166, 1187 ЦК України шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, піддягає відшкодуванню з повному обсязі особою, яка її завдала. Обов`язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини. З огляду на презумпцію вини завдавача шкоди відповідач звільняється від обов`язку відшкодувати шкоду (у тому числі і моральну шкоду), якщо доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого (частина п`ята статті 1187 ЦК, пункт 1 частини другої статті 1167 ЦК). Потерпілий подає докази, що підтверджують факт завдання шкоди за участю відповідача, розмір завданої шкоди, а також докази того, що відповідач є завдавачем шкоди або особою, яка відповідно до закону зобов`язана відшкодувати шкоду. Відповідно до вимог ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі володіє транспортним засобом. Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого. Шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується винною особою. З постанови Московського районного cуду м. Харкова по справі №643/13521/16-п від 29.11.2016, що залишена без змін постановою Апеляційного суду Харківської області від 28.12.2016, вбачається, що винною у вчиненні ДТП, що сталася 15.10.2016 в м. Харкові визнано [PERSON] , що керувала у транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння. (а.с. 125-128) Вимогами ст. 1188 ЦК України передбачено, що шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме:1) шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою;2) за наявності вини лише особи, якій завдано шкоди, вона їй не відшкодовується;3) за наявності вини всіх осіб, діяльністю яких було завдано шкоди, розмір відшкодування визначається у відповідній частці залежно від обставин, що мають істотне значення. Цивільно-правова відповідальність [PERSON] була застрахована в ТДВ «СК «Альфа-Гарант» транспортного засобу "Daewoo Matiz" д/н [NUMBER] , про що видано поліс №АЕ-0007718868 від 27.02.2016.(а.с. 171) Відповідно до п. А ч. 38.1.1 ст. 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» Страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, якщо він керував транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції. Відповідно до Правил дорожнього руху водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції. Згідно ст. 993 ЦК України, до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за збитки. Згідно з ст. 1166 Цивільного кодексу України, шкода, спричинена майну юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі - особою, яка його спричинила. Згідно ст. 1191 Цивільного кодексу України, особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою мас право зворотньої вимоги до винної особи у розмірі виплаченого страхового відшкодування. Як встановлено судом під час розгляду справи, шкода, завдана потерпілому становить 4730,68 грн., відшкодована страховою компанією - позивачем, а тому підлягає відшкодуванню в порядку регресу за правилами ст. 1191 ЦК України. Відповідно до ч.1 ст. 1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Регресне зобов`язання виникає лише у випадках, передбачених законом, і має похідний характер, оскільки підставою його виникнення є виконання іншою особою відповідного зобов`язання. Підставою регресного позову є відповідальність заподіювана шкоди за завдану шкоду та факт виплати позивачем, що пред`явив регресну вимогу, певної грошової суми в рахунок відшкодування завданої шкоди. Право зворотної вимоги виникає лише після того, як відбулася виплата. Частиною 1 статті 76 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Як вбачається з положень ч. 1 ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Таким чином, суд вважає, що позовні вимоги позивача є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню, належних та допустимих доказів на спростування доводів позивача відповідачем не надано. Згідно ч.1 ст. 141 ЦПК України, суд стягує з відповідача на користь позивача сплачений останнім за подачу позовної заяви судовий збір в сумі 1762 грн.

Outcome: approved