Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-18 00:00:00

08.02.2016 року Обласне комунальне підприємство "Донецьктеплокомуненерго звернулося в інтересах виробничої одиниці Дружківкатепломережа до Дружківського міського суду з позовною заявою до [PERSON] в якій просить стягнути з відповідача заборгованість по сплаті за теплову енергію у сумі 11985,91 гривень. Позивач у позові вказав, що відповідач проживає за адресою: [INFO], користується послугами опалення та гарячого водопостачання, які надає ВО Дружківкатепломережа ОКП Донецьктеплокомуненерго. Але за послуги сплачував не регулярно. Станом на 01 листопада 2015 року за ним значиться заборгованість перед ОКП ДТКЕ ВО Дружківкатепомережа у розмірі 11985,91 гривень. 01 грудня 2015 року ухвалою Дружківського міського суду їм було відмовлено у видачі судового наказу. Просить стягнути на їх користь з відповідача цю заборгованість та судові витрати. 03 березня 2016 року [PERSON] звернувся до ОКП "Донецьктеплокомуненерго" ВО "Дружківкатепломережа" із зустрічним позовом про усунення порушень прав споживача житлово-комунальних послуг, в якому просив визнати відсутність договірних відносин між ним та ПО "Дружківкатепломережа" у сфері надання житлово-комунальних послуг, що є порушенням з боку останнього ст.19,20,21 та 29 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" та Закону України "Про захист прав споживачів". Зобов'язати ПО "Дружківкатепломережа" укласти з [PERSON] Типовий договір про надання послуг з центрального опалення, холодного та гарячого водопостачання і водовідведення, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2015 р. № 630. Визнати безпідставним нарахування плати за теплову енергію в умовах відсутності договору та порушенням законодавства України в сфері житлово-комунального законодавства. Визнати відсутність заборгованості [PERSON] за житлово-комунальні послуги перед ПО "Дружківкатепломережа" (а.с.16-20). Ухвалою суду від 30 червня 2016 року за клопотанням позивача по зустрічному позову [PERSON] в якості співвідповідача до участі у справі було залучено Комунальне Підприємство "Комсервіс". У судовому засіданні представник позивача підтримала позовні вимоги з підстав викладених у позовній заяві, пояснила, що відповідач вселяючись у квартиру, яка розташована за адресою: [ADDRESS], знав, що ця квартира обладнана системою централізованого опалення та оскільки не відмовився від цього житлового приміщення, то він виразив згоду на отримання послуг теплопостачання. Послугами Тепломережі користувався з моменту вселення. Від нього ніколи не надходило скарг про відсутність тепла, або про його недостатність. Окремого індивідуального опалення у квартирі відповідача не встановлено. Якихось даних про переобладнання гарячої води у квартирі до позивача не надходило. Фактично отримані послуги теплопостачання відповідач не сплачував. Тарифи на послуги постачання теплової енергії, згідно ст. 25 ЗУ Про теплопостачання були надруковані в засобах масової інформації. Послуги надавалися йому в повному обсязі та належним чином. Просить позов Тепломережі задовольнити у сумі 11985,91 гривень за період з 01 жовтня 2012 року по 01 листопада 2015 року. Стягнути судові витрати у сумі 1378 гривень. Зустрічні позовні вимоги не визнала у повному обсязі, просила в їх задоволені відмовити. Пояснила, що договір на послуги теплопостачання укладає із споживачами КП "Комсервіс", а не вони, вони лише виконавці послуг з теплопостачання. Відповідач [PERSON] у судове засідання зявився, позовні вимоги заявлені до нього не визнав, та пояснив, що з ним не було укладено договору на постачання тепловой енергії, тому він не повиненн оплачувати зазначені послуги. Просить у задоволені позовних вимог відмовити. Свої зустрічні позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив їх задовольнити. Представник відповідача по зустрічному позову КП "Комсервис" [PERSON] у судовому засідані не визнала позовні вимоги заявлені до них, про укладення договору про надання послуг на теплопостачання. Пояснила, що вони не є виконавцями послуг з централізованого опалення. Згідно змін внесеним до ст. 19 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" виконавцем послуг з централізованого опалення та послуг з централізованого постачання гарячої води для об'єктів усіх форм власності є суб'єкт господарювання з постачання теплової енергії є теплопостачальна організація. Тому договір на послуги теплопостачання із споживачами укладає ВО "Дружківкатепломережа". Просила у задоволенні зустрічних позовних вимог до них відмовити. Дослідивши докази по справі, заслухавши позивача, відповідача, представника КП "Комсервіс", суд вважає, що позовні вимоги ОКП Донецьктеплокомуненерго підлягають задоволенню повністю, зустрічні позовні вимоги підлягають залишенню без задоволення з наступних підстав. Суд встановив, що відповідач [PERSON] є власником квартири, яка розташована за адресою [ADDRESS]. Дана квартира розташована в багатоповерховому будинку та забезпечена централізованим опаленням, прилади обліку теплової енергії в квартирі відсутні. Як пояснив представник позивача у судовому засіданні від відповідача ніколи не надходило скарг про відсутність тепла, або про його недостатність. Таким чином, суд вважає, що відповідач [PERSON] є споживачем теплопостачання. Згідно особового рахунку № 15224 , який відкритий позивачем за об'єктом споживання [ADDRESS] , заборгованість по цій квартирі за послуги з теплопостачання за період з 01 жовтня 2012 року по 01 листопада 2015 року складає 12187,20 гривень. Відповідно до ст. 20, ст. 32 Закону України від 24 червня 2004 року № 1875 - IV Про житлово-комунальні послуги споживач зобов'язаний оплачувати житлово-комунальні послуги щомісяця у строки, встановлені договором або законом. Відповідно до п. 7 Правил користування приміщеннями житлових будинків, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 24 січня 2006 року № 45, власник та наймач (орендар) квартири зобов'язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Згідно п. 18 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005р. № 630, розрахунковим періодом для оплати послуг є календарний місяць. Плата за послуги вноситься не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим, якщо договором не встановлено інший строк. Судом встановлено, що письмовий договір про надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води між позивачем та відповідачем [PERSON] не укладався, тому плату за послуги з теплопостачання відповідач зобов'язаний був вносити щомісяця не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим. Ці строки оплати послуг наданих з 01 жовтня 2012 року включно сплинули, заборгованість відповідача, згідно виписки з особового рахунку № 15224 складає 12187,20 гривень. З особового рахунку № 15224, який відкритий позивачем за об'єктом споживання - [ADDRESS], вбачається, що зазначена заборгованість виникла внаслідок того, що в спірний період відповідач надані послуги з теплопостачання (централізоване опалення) оплачував нерегулярно та не в повному обсязі (а.с. 5 ), а тому зазначена заборгованість підлягає стягненню з відповідача в примусовому порядку. Відсутність письмового договору про надання послуг між позивачем та відповідачем не виключає обов'язок сплачувати ці послуги. Відповідно до ст. 11 ЦК України цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. Мешкаючи в багатоквартирному будинку, в який позивач надає теплову енергію, користуючись цими послугами на протязі тривалого проміжку часу та періодично їх частково сплачуючи, відповідач своїми діями підтвердив наявність між ним та позивачем фактичних договірних правовідносин, внаслідок яких у відповідача виникли щомісячні обов'язки по сплаті фактично отриманих послуг. Закон України Про житлово-комунальні послуги передбачає укладання між споживачем та виконавцем письмового договору на надання житлово-комунальних послуг на основі типового договору. Постановою Кабінету Міністрів України від 12 липня 2005 року № 560 затверджено типовий договір про надання послуг з утримання будинків і споруд та при будинкових територій. Проте відповідно до ст. 218 ЦК України недодержання сторонами письмової форми правочину, яка встановлена законом, не має наслідком його недійсність, крім випадків, встановлених законом. Ні ЦК України, ні ЖК України, ні Законом України Про житлово-комунальні послуги такі випадки не передбачені, а тому відсутність письмового договору між позивачем та відповідачем не позбавляє відповідача обов'язку сплатити фактично отримані ним послуги з централізованого опалення квартири. Плата за теплову енергію, передбачена до 2005 року Правилами надання послуг з водою, теплопостачання та водовідведення, затвердженими Постановою Кабінету Міністрів України від 30.12.1997 ріку № 1497 (із змінами та доповненнями) та Правилами надання послуг з центрального опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затвердженими Постановою КМУ від 21. 07. 2005року № 630, відповідно до ст. 10 Правил № 1497 р. плата за послуги вноситься щомісячно по нормам та тарифам, встановленим обласними держадміністраціями із рахунку на 1 кв. метр житла на одного мешканця. Плата за послуги вноситься не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим. Згідно п. 20 цих Правил плата за надані послуги вноситься споживачем відповідно до показань засобів теплової енергії або затверджених нормативів споживання на підставі платіжного документа (розрахункової книжки, платіжної квитанції тощо). Згідно п. 21 Правила у разі відсутності у квартирі та на вводах у багатоквартирний будинок засобів води і теплової енергії плата за надані послуги справляється згідно з установленими нормами споживання з розрахунку за 1 кв. м (куб метр) опалювальної площі (обєму) квартири та додатково за перевищення розрахункової потужності приладів опалення (радіаторів) згідно з законодавством. Суд встановив, що плата за теплопостачання нараховувалася відповідачу з 03 вересня 2003 року згідно рішення виконкому міської ради №761 від 03.09.03р. №761, і тарифи складають 0,97грн. за 1 кв. м. загальної площі квартири, за 1 куб.м. гарячої води 3,76грн. З вересня 2005 року згідно рішення виконкому міської ради №654 від 30.06.2005р., тарифи складають 1,32грн. за 1м2 загальної площі квартири, за 1 куб м гарячої води -6,30грн. З серпня 2006 року згідно рішення виконкому міської ради №643 від 23.06.2006 р., тарифи складають 1,92 грн. за 1 м2 загальної площі квартири, за 1куб м гарячої води 10,16 грн. З лютого 2007 року згідно рішення виконкому міської ради № 103 від 30.01.2007 р., тарифи складають 5,28 грн. за 1 м2 загальної площі квартири. З вересня 2008 року згідно рішення виконкому міської ради № 986 від 05.09.2008 р., тарифи складають 8,42 грн. за 1 м2 загальної площі квартири. З січня 2011 року згідно Постанови Національної комісії регулювання електроенергетики України від 14 грудня 2010 року № 1838 "Про затвердження тарифу на теплову енергію ОКП "Донецьктеплокомуненерго" згідно наступного тарифу 283,79 грн. за 1 Гкал З жовтня 2014 року згідно Постанови Національної комісії, що здійснює державне регулюванняу сферах енергетики та комунальних послуг від 17.10.2014 року № 146 "Про встановлення тарифу послуги з централізованого опалення та послуги з централізованого постачання гарячої води, що надаються населенню суб"єктами господарювання, які є виконавцями цих послуг" згідно наступного тарифу: -для абонентів житлових будинків з будинковими та квартирними приладами обліку теплової енергії - 537,18 грн./Гкал; -для абонентів житлових будинків без будинкових та квартирних приладів обліку теплової енергії - 13,54 грн. за 1 кв.м. за місяць. З 17 квітня 2015 року згідно Постанови Національної комісії, що здійснює державне регулювання сферах енергетики та комунальних послуг від 31.03.2015 року № 1171 "Про встановлення тарифу послуги з централізованого опалення та послуги з централізованого постачання гарячої води, що надаються населенню суб"єктами господарювання, які є виконавцями цих послуг" згідно наступного тарифу: -для абонентів житлових будинків з будинковими та квартирними приладами обліку тепловоїх енергії - 814,59 грн./Гкал; -для абонентів житлових будинків без будинкових та квартирних приладів обліку теплової енергії - 20,53 грн. за 1 кв.м. за місяць. Відповідач не регулярно сплачував послуги теплопостачання у звязку з чим виникла заборгованість. Наявність у відповідача заборгованості підтверджує невиконання ним обовязків, передбачених п.33 Правил надання населенню послуг з теплопостачання № 1497 та п. 30 Правил № 630, по своєчасній оплаті наданих послуг. Згідно ст.. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки та відповідно до частини 3 ст. 267 ЦК України застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Позивач звернувся до суду з позовом про стягнення з [PERSON] заборгованості 08.02.2016 року, відповідно до частини 3 ст. 118 ЦПК України після відмови у видачі судового наказу 01 грудня 2015 року (а.с.4). Звернення ОКП Донецьктеплокомуненерго з заявою по видачу судового наказу в 2015 році відповідно до частини 2 ст. 264 ЦК України перервало перебіг строку позовної давності. Згідно розрахунку, наданому позивачем заборгованість відповідача за період з 01 жовтня 2012 року по 01 листопада 2015 року складає 12187,20 гривень (а.с.5), але позивач просить стягнути заборгованість у сумі 11985,91 гривня. Суд не може вийти за межі заявлених позовних вимог, тому стягненню підлягає заборгованість за послуги теплопостачання за період з 01 жовтня 2012 року по 01 листопада 2015 року у сумі 11985,91 гривня. Згідно ст. 526 ЦК України зобов'язання повинно виконуватись належним чином згідно з умовами договору та вимогами ЦК України, інших актів цивільного законодавства. Недотримання таких вимог призводить до порушення зобов'язань. Згідно з частиною 1 частиною ст. 509 ЦК України зобов'язанням є право відношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. За змістом частини 1 ст. 901, частини 1 ст. 903 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов'язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором. Зобов'язання боржника сплатити певну грошову суму на користь кредитора відповідно до цивільно-правового договору або з інших підстав, визначених законом, є грошовим зобов'язанням. Таким чином, право відношення, в якому замовник зобов'язаний оплатити надану послугу в грошах, а виконавець має право вимагати від замовника відповідної оплати, тобто в якому передбачено передачу грошей як предмета договору або сплату їх як ціни договору, є грошовим зобов'язанням. З огляду на викладене, правовідносини, які склалися між сторонами щодо надання послуг з централізованого опалення, є грошовим зобов'язанням, у якому, серед інших прав і обов'язків сторін, на боржника покладено виключно певний цивільно-правовий обов'язок з оплати отриманих житлово-комунальних послуг, якому кореспондує право вимоги кредитора (ч. 1 ст. 509 ЦК України) вимагати сплату грошей за надані послуги. Таким чином, \~стягненню підлягає заборгованість за послуги теплопостачання за період з \~01 жовтня 2012 року по 01 листопада 2015 \~\~року у сумі 11985,91\~\~гривень. Оскільки відповідач добровільно заборгованість за теплову енергію не сплачує, вона підлягає стягненню з нього у примусовому порядку. Щодо зустрічних позовних вимог [PERSON], то в їх задоволенні треба відмовити за наступних підстав. [PERSON] просив визнати відсутність договірних відносин між ним та ПО "Дружківкатепломережа" у сфері надання житлово-комунальних послуг, що є порушенням з боку останнього ст.19,20,21 та 29 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" та Закону України "Про захист прав споживачів". Але, відсутність письмового договору про надання послуг між позивачем та відповідачем не виключає обов'язок сплачувати послуги теплопостачання. Відповідно до ст. 11 ЦК України цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. Мешкаючи в багатоквартирному будинку, в який позивач надає теплову енергію, користуючись цими послугами на протязі тривалого проміжку часу та періодично їх частково сплачуючи, відповідач своїми діями підтвердив наявність між ним та позивачем фактичних договірних правовідносин, внаслідок яких у відповідача виникли щомісячні обов'язки по сплаті фактично отриманих послуг. Закон України Про житлово-комунальні послуги передбачає укладання між споживачем та виконавцем письмового договору на надання житлово-комунальних послуг на основі типового договору. Постановою Кабінету Міністрів України від 12 липня 2005 року № 560 затверджено типовий договір про надання послуг з утримання будинків і споруд та при будинкових територій. Проте відповідно до ст. 218 ЦК України недодержання сторонами письмової форми правочину, яка встановлена законом, не має наслідком його недійсність, крім випадків, встановлених законом. Ні ЦК України, ні ЖК України, ні Законом України Про житлово-комунальні послуги такі випадки не передбачені, а тому відсутність письмового договору між позивачем та відповідачем не позбавляє відповідача обов'язку сплатити фактично отримані ним послуги з централізованого опалення квартири. Щодо позовних вимог про визнання безпідставним нарахування плати за теплову енергію в умовах відсутності договору та порушенням законодавства України в сфері житлово-комунального законодавства також треба відмовити, оскільки відсутність письмового договору про надання послуг між позивачем та відповідачем не виключає обов'язок сплачувати послуги теплопостачання. Суд не може погодитися з позовними вимогами [PERSON] щодо визнання відсутністі заборгованості у нього за житлово-комунальні послуги перед ПО "Дружківкатепломережа". Оскільки наявність заборгованості підтверджується наданим позивачем розрахунком, згідно якого за особовим рахунком відповідача [PERSON] лічиться заборгованість за послуги теплопостачання за період з 01 жовтня 2012 року по 01 листопада 2015 року у сумі 12187,20 гривень (а.с.5). Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. [PERSON] не надав суду жодних доказів на підтвердження того, що у нього не має заборгованості по сплаті послуг за теплопостачання. Щодо зобов"язання ПО "Дружківкатепломережа" укласти з [PERSON] Типовий договір про надання послуг з центрального опалення, холодного та гарячого водопостачання і водовідведення, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2015 р. № 630 у цих позовних вимогах також треба відмовити за наступних підстав. Закон України «Про житлово-комунальні послуги"( далі - Закон № 1875 - IV від 24 червня 2004 року) визначає основні засади організаційних, господарських відносин, що виникають у сфері надання та споживання житлово-комунальних послуг між їхніми виробниками, виконавцями і споживачами, а також їхні права та обов'язки. Аналіз цього Закону дає підстави для висновку, що він належить до нормативного акта спеціальної дії, який регулює відносини, що виникають між виробниками, виконавцями, споживачами у процесі створення, надання та споживання житлово-комунальних послуг. Разом з тим ст. 4 Закону № 1875-ІV від 24 червня 2004 року передбачає, що законодавство України у сфері житлово-комунальних послуг, крім цього Закону, базується на Конституції України і складається з нормативно-правових актів у галузі цивільного, житлового законодавства та інших нормативно-правових актів, що регулюють відносини у сфері житлово-комунальних послуг. ЦК України у ст. ст. 3, 6, 203, 626, 627 визначає загальні засади цивільного законодавства, зокрема поняття договору і свободи договору та формулює загальні вимоги до договорів як різновиду правочинів (вільне волевиявлення учасника правочину). Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 208 ЦК України правочин між фізичною і юридичною особами належить вчиняти у письмовій формі, за виключенням випадків, передбачених ч. 1 ст. 206 цього Кодексу. Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору (ч. 1 ст. 638 ЦК України). Інші випадки визнання договору укладеним зазначені у ст. ст. 642 - 643 ЦК України. Частина 1 ст. 628 ЦК України передбачає, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Розкриваючи зміст засади свободи договору у ст. ст. 6, 627, ЦК України визначає, що свобода договору полягає в праві сторін вільно вирішувати питання при укладенні договору, виборі контрагентів та погодженні умов договору. Закріпивши принцип свободи договору, ЦК України разом з тим визначив, що свобода договору не є безмежною, оскільки відповідно до абз. 2 ч. 3 ст. 6 та ст. 627 цього Кодексу при укладенні договору, виборі контрагентів, визначенні умов договору сторони не можуть діяти всупереч положенням цього Кодексу та інших актів цивільного законодавства. Зазначені положення узгоджуються з нормами ч. 1 ст. 203, ч. 1 ст. 215 ЦК України, відповідно до яких підставою недійсності правочинів є суперечність їх актам цивільного законодавства. Водночас ч. 1 ст. 19 Закону № 1875 - IV від 24 червня 2004 року передбачено, що відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах. Статті 20, 21 цього Закону визначають обов'язки споживача та виконавця житлово-комунальних послуг. Пунктом 1 ч. 3 ст. 20 Закону № 1875 - IV від 24 червня 2004 року передбачений обов'язок споживача укласти договір на надання житлово-комунальних послуг, підготовлений виконавцем на основі типового договору. Цей обов'язок відповідає зустрічному обов'язку виконавця, визначеному п. 3 ч. 2 ст. 21 цього Закону, підготувати та укласти зі споживачем договір на надання житлово-комунальних послуг з визначенням відповідальності за дотримання умов його виконання згідно з типовим договором. Форма та зміст (умови) типового договору затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 20 травня 2009 року № 529 «Про затвердження типового договору про надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій » (далі - постанова № 529). Таким чином, укладення договору на надання послуг зтеплопостачанняння є обов'язком споживача за умови, якщо запропонований виконавцем послуг договір відповідає типовому договору. Відмова споживача послуг від укладення договору в такому разі суперечить вимогам ч. 3 ст. 6, ст. ст. 627, 630 ЦК України та ст. ст. 19, 20 Закону № 1875 - IV від 24 червня 2004 року. За положенням ст. 4 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України. Відповідно до ст. 16 ЦК України особа має право звернутись до суду за захистом свого особистого немайнового права або майнового права та інтересу у визначені цією статтею способи. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. Серед способів захисту, передбачених ст. 16 ЦК України, не зазначено такого способу захисту, як установлення правовідносин (в тому числі шляхом зобов'язання особи укласти договір). Разом з тим виходячи із загальних засад цивільного законодавства та судочинства, права особи на захист у суді порушених або невизнаних прав, меж здійснення особою цивільних прав і виконання цивільних обов'язків (ст. ст. 3, 6, 12 - 15, 20 ЦК України, ст. ст. 3-5 ЦПК України) можна дійти висновку про те, що в разі невизнання споживачем права виробника (виконавця) послуг на укладення договору про надання житлово-комунальних послуг, який відповідає вимогам типового договору, таке право підлягає захисту судом на підставі п. 1 ч. 2 ст. 16 ЦК України шляхом визнання договору укладеним на умовах, передбачених нормативним актом обов'язкової дії. Отже [PERSON] обрав спосіб захисту, не передбачений ст. 16 ЦК України (про зобов'язання укласти договір ). Також слід відмовити у задоволенні позовних вимог [PERSON] до КП Комсервіс в частині зобов"язання укласти договір по надання послуг теплопостачання, оскільки згідно ч.4 ст. 19 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" виконавцем послуг з централізованого опалення та послуг з централізованого постачання гарячої води для об'єктів усіх форм власності є суб'єкт господарювання з постачання теплової енергії (теплопостачальна організація). Тому договір передбачено укладати з ОКП "Донецьктеплокомуненерго" ВО Дружківкатеплосеть. Відповідно до частини 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. \~ Відповідно до ст. 4 Закону України "Про судовий збір" із позовних заяв майнового характеру юридичними особами справляється судовий збір в розмірі 1,5% ціни позову, але не менше мінімальної заробітної плати. З матеріалів справи встановлено, що при зверненні до суду позивачем був сплачений судовий збір у сумі 1378 гривень. Суд, дійшов висновку про задоволення позовних вимог позивача про стягнення заборгованості, яка складає 11985,91 гривень. З цих задоволених вимог підлягає сплаті судовий збір у розмірі 1378 гривень, які і підлягають відшкодуванню позивачу за рахунок відповідача [PERSON]. На підставі ст. ст. 10, 11, 60, 61, 88, 130, 131, 174, 209, 210, 212-215, 223 ЦПК України, та

Outcome: approved