Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-03 00:00:00

[PERSON] звернулася до Хмільницького міськрайонного суду Вінницької області з позовом до ТОВ "Фінансова компанія "Ріальто", треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Данич Оксана Федорівна, Хмільницьким міськрайонний відділ державної виконавчої служби Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню. Позов мотивований тим, що 02.12.2020 позивач уклала з ТОВ "Фінансова компанія "Фінанс Інновація" договір № 201202-17763-18 відповідно до якого позивачу було надано кредит у розмірі 8 200 грн строком користування 8 днів. 16.06.2021 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Данич О. Ф. вчинено виконавчий напис № 22219 про стягнення з позивача на користь ТОВ "Фінансова компанія "Ріальто" заборгованості за вказаним договором, на підставі якого 13.07.2021 головним державним виконавцем Хмільницького міськрайонного відділу державної виконавчої служби Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) Вторук Д. В. відкрито виконавче провадження № 66073332. Позивач зазначає, що вказаний виконавчий напис не підлягає виконанню, оскільки сума заборгованості не є безспірною, виконавчий напис не містить документів на підтвердження переходу права вимоги за договором від ТОВ "Фінансова компанія "Фінанс Інновація" до ТОВ "Фінансова компанія "Ріальто", вчинений на підставі копій документів та неуповноваженою особою, оскільки діяльність нотаріуса, яка його вчинила тимчасово припинена. При цьому, позивач зазначає, що письмової вимоги про усунення порушень від відповідача вона не отримувала, внаслідок чого не мала можливості навести свої заперечення проти вимог з якими вона не погоджується. За таких обставин позивач просить визнати виконавчий напис приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Данич Оксани Федорівни № 22219 від 16.06.2021 про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ "Фінансова компанія "Ріальто" заборгованості за договором № 201202-17763-18 від 02.12.2020 укладеного між [PERSON] та ТОВ "Фінансова компанія "Фінанс Інновація" в розмірі 43 203,24 грн. за період з 01.01.2021 до 11.06.2021 таким, що не підлягає виконанню, а також стягнути з відповідача на її користь судові витрати - судовий збір в розмірі 1362 грн. При цьому, позивачем вказано, що орієнтована вартість судових витрат становитиме 8 000 грн. Ухвалою суду від 22.07.2021 вжито заходи забезпечення позову та зупинено стягнення на підставі виконавчого напису № 22219 вчиненого 16.06.2021 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Данич Оксаною Федорівною про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ "Фінансова компанія "Ріальто" заборгованості по Договору № 201202-17763-18 від 02.12.2020, укладеного між [PERSON] та ТОВ "Фінансова компанія "Фінанс Інновація", у розмірі 43 203,24 грн. за період з 01.01.2021 по 11.06.2021. Ухвалою суду від 22.07.2021 у даній справі відкрито загальне позовне провадження та призначено підготовче судове засідання. Відповідачу визначено п`ятнадцятиденний строк з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі для подання відзиву на позовну заяву. Третім особам встановлено п`ятиденний строк з дня отримання позову або відзиву для подання пояснень на підтримку або заперечення проти позову. 30.07.2021 до суду надійшов відзив на позовну заяву узагальнені доводи котрого зводяться до того, що позивачем не спростовано належними та допустимими доказами того, що сума заборгованості за кредитним договором на дату вчинення нотаріусом оспорюваного виконавчого напису була іншою, ніж та, яка запропонована в ньому до стягнення, не надано доказів часткового чи повного погашення заборгованості, а надані додатки до відзиву підтверджують безспірність суми заборгованості та законність дій щодо стягнення заборгованості на підставі виконавчого напису. За таких обставин представник відповідача просить відмовити в задоволенні позову. 30.07.2021 до суду надійшло клопотання про зменшення розміру витрат на професійну правничу допомогу узагальнені доводи котрого зводяться до того, що а ні позивачем, а ні представником позивача не долучено доказів на підтвердження понесення витрат на правничу допомогу в розмірі 8 000 грн, а тому представник відповідача просить зменшити розмір витрат позивача на оплату професійної правничої допомоги. 04.08.2021 до суду надійшла відповідь на відзив узагальнені доводи котрої зводяться до того, що сума заборгованості не є безспірною, а при вчиненні виконавчого напису було порушено Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України. За таких обставин позивач просить задовольнити позов. Ухвалою суду від 30.08.2021 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті. Витребувано у приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Данич Оксани Федорівни засвідчені копії нотаріальної справи щодо вчинення виконавчого напису від 16.06.2021 (зареєстровано в реєстрі за № 22219) про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ "Фінансова компанія "Ріальто" заборгованості по договору № 201202-17763-18 від 02.12.2020 в розмірі 43 203,24 грн за період з 01.01.2021 до 11.06.2021. Витребувані докази зобов`язано надати суду до 24.09.2021. 30.09.2021 позивач подала до суду заяву відповідно до якої просить стягнути з відповідача на її користь судові витрати по оплаті професійної правничої допомоги в розмірі 4 500 грн. Позивач та представник позивача в судове засідання не з`явилися, представник позивача подав заяву про проведення розгляду справи за їхньої відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить задовольнити позов. Представник відповідача в судове засідання не з`явився, відповідно до відзиву просить проводити розгляд справи за його відсутності. Треті особи в судове засідання не з`явилися, заяв, клопотань, пояснень на підтримку або заперечень проти позову, а також витребувані докази у встановлений судом строк не подали. Про дату, час і місце розгляду справи повідомлено завчасно та належним чином. Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, дійшов наступного висновку. 02.12.2020 між ТОВ "Фінансова компанія "Фінанс Інновація" та [PERSON] укладено договір № 201202-17763-18 (далі - Договір) за умовами якого позивач отримала кредит в розмірі 8 200 грн строком на 8 днів, із процентною ставкою за користування кредитом - 1,4% від суми кредиту за кожний день користування кредитом у межах строку дії кредитного договору. Дата повернення кредиту та сплати процентів - 10.12.2020 (а.с. 13-15, 16, 42-45). Згідно договору про відступлення права вимоги № 11/06/2021-Р/М-1 від 11.06.2021, ТОВ "Фінансова компанія "Фінанс Інновація" відступило ТОВ "Фінансова компанія "Ріальто" право вимоги до позичальників, зокрема до позивача [PERSON] (а.с. 50-53). 16.06.2021 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Данич Оксаною Федорівною вчинено виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за № 22219, про стягнення з [PERSON] на користь правонаступника ТОВ "Фінансова компанія "Фінанс Інновація" - ТОВ "Фінансова компанія "Ріальто" заборгованості за договором № 201202-17736-18 від 02.12.2020, за період з 01.01.2021 до 11.06.2021, на загальну суму 43 203,24 грн. (а.с. 12). На підставі даного виконавчого напису та заяви ТОВ "Фінансова компанія "Ріальто" від 08.07.2021 головним державним виконавцем Хмільницького міськрайонного відділу державної виконавчої служби Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) Вторук Діаною Володимирівною 13.07.2021 відкрито виконавче провадження № 66073332 про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ "Фінансова компанія "Ріальто" заборгованості в розмірі 43 203,24 грн, з яких: прострочена заборгованість за сумою кредиту - 7 954,16 грн, прострочена заборгованість по несплаченим відсоткам за користування кредитом - 34 299,08 грн (а.с. 21, 22). За загальним правилом статей 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес в один зі способів, визначених частиною першою статті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом. Відповідно до статті 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Вчинюючи виконавчі написи, нотаріус відповідно до закону встановлює та офіційно визнає факт наявності певної безспірної заборгованості та викладає такий свій висновок у відповідному нотаріальному акті - документі (виконавчому написі), що одночасно є підставою для примусового виконання (пункт 3 частини першої статті 3 Закону України «Про виконавче провадження»). Нотаріус у межах реалізації наданих йому юрисдикційних повноважень не вирішує спорів про право, але в результаті розгляду нотаріальної справи та вчинення нотаріальної дії правова невизначеність все ж припиняється. Отже, здійснюючи повноваження у сфері безспірної юрисдикції, нотаріус має встановлювати наявність або відсутність певного юридичного складу, щоб покласти його у підставу нотаріального акта в межах вчинюваної ним відповідної нотаріальної дії. Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом України «Про нотаріат» та іншими актами законодавства України (частина перша статті 39 цього Закону). Таким актом є, зокрема, Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5 (далі - Порядок вчинення нотаріальних дій). Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія (пункт 19 статті 34 Закону України «Про нотаріат»). При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником. При цьому безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172 (далі Перелік). Правовому регулюванню процедури вчинення нотаріусами виконавчих написів присвячена глава 14 Закону України «Про нотаріат» та Глава 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій. Згідно зі статтею 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Статтею 88 Закону України «Про нотаріат» визначено, що нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років. Порядок вчинення нотаріальних дій містить такі самі правила та умови вчинення виконавчого напису (пункти 1, 3 глави 16 розділу ІІ цього Порядку). Згідно з підпунктом 1.1 пункту 1 глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість, або на правочинах, що передбачають звернення стягнення на майно на підставі виконавчих написів. Підпунктом 1.2 пункту 1 глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій вчинення нотаріальних дій перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, установлюється Кабінетом Міністрів України. Підпунктом 3.1 пункту 3 глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій передбачено, що нотаріус вчиняє виконавчі написи, зокрема якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172 (підпункт 3.2 пункту 3 глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій). Пунктом 1 Переліку передбачено, що для одержання виконавчого напису нотаріуса за нотаріально посвідченими договорами, що передбачають сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також право звернення стягнення на заставлене майно (крім випадку, передбаченого пунктом 1-1 цього Переліку), подаються: оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів); документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання. Згідно з підпунктом 2.1 пункту 2 глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій для вчинення виконавчого напису стягувачем або його уповноваженим представником нотаріусу подається заява, у якій, зокрема, мають бути зазначені: відомості про найменування і місце проживання або місцезнаходження стягувача та боржника; дата і місце народження боржника - фізичної особи, місце його роботи; номери рахунків у банках, кредитних установах, код за ЄДРПОУ для юридичної особи; строк, за який має провадитися стягнення; інформація щодо суми, яка підлягає стягненню, або предметів, що підлягатимуть витребуванню, включаючи пеню, штрафи, проценти тощо. Заява може містити також іншу інформацію, необхідну для вчинення виконавчого напису. Вчинення виконавчого напису в разі порушення основного зобов`язання та (або) умов іпотечного договору здійснюється нотаріусом після спливу тридцяти днів з моменту надісланих іпотекодержателем повідомлень - письмової вимоги про усунення порушень іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця. Повідомлення вважається надісланим, якщо є відмітка іпотекодавця на письмовому повідомленні про його отримання або відмітка поштового відділення зв`язку про відправлення повідомлення на вказану в іпотечному договорі адресу (підпункт 2.3 пункту 2 глави 16 розділу II Порядку вчинення нотаріальних дій). Згідно підпункту 3.5 пункту 3 глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій при вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.99 № 1172. Вирішуючи спір про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, суд не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком. Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи сторін у повному обсязі й установити та зазначити в рішенні, чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість узагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було не вирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. Зазначений правовий висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 15 січня 2020 року у справі № 305/2082/14-ц. У вказаній постанові також зазначено, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172. Захист прав боржника у процесі вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається у спосіб, передбачений підпунктом 2.3 пункту 2 глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій, шляхом надіслання іпотекодержателем повідомлень письмової вимоги про усунення порушень іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця. Натомість нотаріус вирішує питання про вчинення виконавчого напису на підставі документів, наданих лише однією стороною стягувачем, і не зобов`язаний запитувати та одержувати пояснення боржника з приводу заборгованості для підтвердження чи спростування її безспірності. Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника у повному обсязі й установити та зазначити в рішенні, чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. Неотримання боржником вимоги про усунення порушень за кредитним договором об`єктивно позбавляє його можливості бути вчасно проінформованим про наявність заборгованості та можливості надати свої заперечення щодо неї або оспорити вимоги кредитора. Якщо боржник не має можливості подати нотаріусу заперечення щодо вчинення виконавчого напису або висловити свою незгоду з письмовою вимогою про сплату боргу чи повідомити про наявність спору між нею та відповідачем щодо суми заборгованості, це об`єктивно виключає можливість вчинення виконавчого напису. Учинення виконавчого напису в разі порушення основного зобов`язання здійснюється нотаріусом після спливу тридцяти днів з моменту надісланих кредитором повідомлень письмової вимоги про усунення порушень боржнику. Повідомлення вважається надісланим, якщо є відмітка на письмовому повідомленні про його отримання. Аналогічний висновок викладений у постанові Верховного Суду від 30 вересня 2019 року в справі № 357/12818/17. У нотаріальному процесі при стягненні боргу за нотаріально посвідченим договором позики (кредитним договором) на підставі виконавчого напису нотаріуса боржник участі не приймає, а тому врахування його інтересів має забезпечуватися шляхом надіслання повідомлення письмової вимоги про усунення порушення (письмове повідомлення про вчинення виконавчого напису). Повідомлення надіслане стягувачем боржнику, є документом, що підтверджують безспірність заборгованості та обов`язково має подаватися при вчиненні виконавчого напису як за іпотечним договором, так і за нотаріально посвідченим договором позики (кредитним договором). Процедура стягнення боргу за нотаріально посвідченим договором позики (кредитним договором) на підставі виконавчого напису нотаріуса складається із двох етапів: - перший, підготовчий етап, який включає повідомлення боржника. Цей етап спрямований на забезпечення прав та інтересів боржника, якому має бути відомо, що кредитор розпочинає процедуру стягнення боргу за нотаріально посвідченим договором позики (кредитним договором) на підставі виконавчого напису нотаріуса; - другий етап учинення виконавчого напису, який полягає в подачі нотаріусу документів, що підтверджують безспірність вимог, в тому числі й повідомлення боржника (письмова вимоги про усунення порушення чи письмове повідомлення про вчинення виконавчого напису). Недотримання одного із етапів процедури стягнення боргу за нотаріально посвідченим договором позики (кредитним договором) на підставі виконавчого напису нотаріуса є підставою для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. Зазначений правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду від 27 серпня 2020 у справі № 554/6777/17. Відповідно до ч. 4 статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Відповідно до вимог ст. 81 Цивільного процесуального кодексу України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Аналізуючи зібрані у справі докази у їх сукупності, суд приходить до висновку про наявність правових підстав для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, оскільки матеріали справи не містять відомостей про отримання позивачем повідомлення-письмової вимоги про усунення порушень, а також відомостей про подання нотаріусу документів, що підтверджували б заборгованість позивача на момент вчинення виконавчого напису, що є порушенням підпункту 2.3 пункту 2, підпункту 3.5 пункту 3 Глави 16 Порядок вчинення нотаріальних дій. При цьому додані до відзиву на позовну заяву додатки, якими відповідач обґрунтовує наявність заборгованості позивача не спростовують висновків суду про порушення підпункту 2.3 пункту 2, підпунктів 3.2, 3.5 пункту 3 Глави 16 Порядку вчинення нотаріальних дій на момент вчинення виконавчого напису. Крім того, суд звертає увагу на те, що відповідно до п. 1.3 Розділу І Договору (а.с. 13-15), а також графіку розрахунків (а.с. 16) сторони погодили, що кінцевою датою повернення кредиту є 10.12.2020. Після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється. Відповідний висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року в справі № 444/9519/12. Вказані обставини, а також доводи позивача про оспорювання суми заборгованості та відсутність повідомлення-письмової вимоги про усунення порушень, вказують про наявність спору щодо розміру заборгованості на момент вчинення виконавчого напису, що у відповідності до ст. 88 Закону України «Про нотаріат» унеможливлювало вчинення нотаріусом даного виконавчого напису. Враховуючи викладене та приймаючи до уваги встановлені обставини, суд приходить до висновку, що позов є обґрунтованим та підлягає задоволенню. При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує наступне. Згідно п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Відповідно до ч.ч. 1-3 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються, у разі відмови в позові - на позивача (п. 2 ч. 2 ст. 141 ЦПК України). Відповідно до ч. 8 ст. 141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду. Відповідно до ч. 4 ст. 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (ч.ч. 5, 6 ст. 137 ЦПК України). Якщо стороною буде документально доведено, що нею понесені витрати на правову допомогу, а саме, надано договір на правову допомогу, акт приймання-передачі наданих послуг, платіжні документи про оплату таких послуг, розрахунок таких витрат, то у суду відсутні підстави для відмови у стягненні таких витрат, стороні на користь якої ухвалено судове рішення (Постанова Верховного Суду від 03.05.2018 у справі №372/1010/16-ц). Позивачем документально доведено, що нею понесено витрати на правову допомогу в розмірі 4 500 грн. 30.07.2021\~представником відповідача\~подано клопотання\~про зменшення\~розміру витрат\~на професійну\~правничу допомогу,\~оскільки позивачем\~та представником\~позивача не\~додано доказів\~на підтвердження понесення витрат на правничу допомогу, однак обов`язку неспівмірності таких витрат представником відповідача не виконано. Вказане клопотання не підлягає задоволенню, оскільки в позовній заяві позивачем наведено орієнтовний розмір судових витрат - 8000 грн, а в подальшому підтверджено понесення судових витрат на загальну суму 5862 грн (сплачений судови збір - 1362 грн, витрати на правничу допомогу -4500 грн), а тому з урахуванням задоволення позову, відповідно до ст. 141 ЦПК України, ці витрати підлягають стягненню з відповідача на користь позивача. Вжиті ухвалою суду від 22.07.2021 заходи забезпечення позову продовжують діяти відповідно до ч. 7 ст. 158 ЦПК України протягом дев`яноста днів з дня набрання рішенням законної сили. На підставі викладеного,

Outcome: approved