Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-26 00:00:00

До Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська 10 жовтня 2014 року надійшла позовна заява [PERSON] до публічного акціонерного товариства комерційний банк "Приватбанк", третя особа - Національний банк України про стягнення грошових коштів (а. с. 3-4). В обґрунтування позовної заяви позивач у позовній заяві та її представник у судовому засіданні посилались на те, що 08 жовтня 2012 року між [PERSON] та ПАТ КБ "Приватбанк" був укладений договір банківського вкладу №SAMDN01000729518010 "Вклад "Депозит VIP" на суму 1 000 000,00 доларів США строком на 366 днів та виплатою 10% річних на суму вкладу. Додатковою угодою № 1 від 12 березня 2014 року строк вкладу за вказаним договором був продовжений на 12 місяців - до 08 жовтня 2014 року з виплатою відсотків на суму вкладу з розрахунку 7,5 % річних. 06 жовтня 2014 року [PERSON] звернулась на адресу відповідача з письмовою заявою про відсутність наміру продовження дії зазначеного договору та вимогою виплати всіх грошових коштів за договором разом із нарахованими відсотками, проте така вимога була залишена без задоволення, грошові кошти не були виплачені позивачу, у зв'язку з чим остання звернулась на адресу суду з даним позовом, в якому просила суд стягнути на користь [PERSON] з ПАТ КБ "Приватбанк" суму вкладу за договором №SAMDN01000729518010 "Вклад "Депозит VIP" від 08 жовтня 2012 у розмірі 1 000 000,00 доларів США, що є еквівалентом 12 966 295,00 грн. станом на 08 жовтня 2014 року (а. с. 3-4). Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримав, наполягав на їхньому задоволенні у повному обсязі. Представник відповідача у судовому засіданні позовні вимоги не визнала, проти їх задоволення заперечувала, посилалась на те, що договір банківського вкладу з позивачем укладався на території Автономної Республіки Крим, яка є тимчасового окупованою територією, у зв'язку з чим відокремлений підрозділ ПАТ КБ "Приватбанк" на території Автономної Республіки Крим припинив свою діяльність. Крім того, окупаційна влада фактично здійснила конфіскацію майнового комплексу ПАТ КБ "Приватбанк", що використовувався у банківській діяльності відокремленого структурного підрозділу - Філії "Кримське РУ ПАТ КБ "Приватбанк". Були арештовані також права та зобов'язання банку, в тому числі права вимоги і борги за всіма зобов'язаннями. Майно ПАТ КБ "Приватбанк" на території Автономної Республіки Крим окупаційною владою віднесено до майна, що підлягає націоналізації і обліковується як власність Республіки Крим. Відповідно до закону Російської Федерації № 39-ФЗ від 04 квітня 2014 року зобов'язання здійснювати компенсаційні виплати клієнтам банківських установ на території Республіки Крим взяла на себе автономна некомерційна організація "Фонд захисту вкладників". Згідно офіційних повідомлень вказана організація замінила ПАТ КБ "Приватбанк" за всіма зобов'язаннями, в тому числі депозитними, орендними, кредитними тощо, а ухвалою Центрального районного суду м. Сімферополя від 21 квітня 2014 р. автономній некомерційній організації "Фонд захисту вкладників" в довірче управління переданий майновий комплекс Філії "Кримське РУ ПАТ КБ "Приватбанк". Викладені факти в сукупності свідчать про те, що зобов'язання за договорами ПАТ КБ "Приватбанк", укладеними працівниками Філії "Кримське РУ ПАТ КБ "Приватбанк", виконує автономна некомерційна організація "Фонд захисту вкладників" за рахунок майна банку, яке знаходиться на території Автономної Республіки Крим та м.Севастополя (а. с. 32-35). Представник ПАТ КБ "Приватбанк" також зазначила, що не може ні підтвердити, ні спростувати існування невиконаних зобов'язань за договорами банківських вкладів перед позивачем, пославшись на відсутність у ПАТ КБ "Приватбанк" можливості доступу до свого майна, в тому числі і до договорів з клієнтами на паперових носіях, платіжних документів, каси і готівки. Вислухавши пояснення представників позивача та відповідача, дослідивши письмові докази наявні в матеріалах справи, суд приходить до наступного висновку. Відповідно до ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб, поданими відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно ст.ст. 10, 60 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ст. 58 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Статтями 27, 46 ЦПК України передбачено, що обов'язок із доказування покладається також на осіб, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб, або державні чи суспільні інтереси. Тобто, процесуальними нормами встановлено як право на участь у доказуванні, так і обов'язок із доказування обставин при невизнані них сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, що випливає зі змісту ст. 27 ЦПК України. Відповідно до ст. 212 ЦПК України суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємозв'язок доказів у їх сукупності. Відповідно до пояснень наданих представником позивача у судовому засіданні, а також копій документів, доданих позивачем до позовної заяви, 08 жовтня 2012 року між [PERSON] та ПАТ КБ "Приватбанк" був укладений договір банківського вкладу №SAMDN01000729518010 "Вклад "Депозит VIP" на суму 1 000 000,00 доларів США строком на 366 днів та виплатою 10% річних на суму вкладу (а. с. 5, 6). Додатковою угодою № 1 від 12 березня 2014 року до договору №SAMDN01000729518010 "Вклад "Депозит VIP" строк вкладу за вказаним договором був продовжений на 12 місяців - до 08 жовтня 2014 року з виплатою відсотків на суму вкладу з розрахунку 7,5 % річних (а. с. 7). У судовому засіданні представником позивача для огляду у судовому засіданні були надані оригінали зазначеного договору та додаткової угоди до нього, на яких зазначено, що дані документи є дублікатами. При цьому на відповідні питання представник позивача пояснив, що саме такі екземпляри договорів були надані позивачу при їх підписанні, чому на них міститься примітка "Дублікат" - не знає. 03 жовтня 2014 року звернулась на адресу відповідача з письмовою вимогою виплати всіх грошових коштів за вказаним договором (а. с. 10), проте така вимога була залишена без задоволення, грошові кошти не були повернуті позивачу. Згідно з клієнтською випискою за договором №SAMDN01000729518010 "Вклад "Депозит VIP" станом на 09 березня 2014 року на банківському рахунку, відкритому на ім'я [PERSON] за зазначеним договором наявні грошові у розмірі 1 000 000,00. Вирішуючи позовні вимоги позивача до відповідача, приймаючи до уваги, що стороною позивача не було надано доказів на підтвердження наявності грошових коштів (станом на день звернення до суду та ухвалення даного рішення) на відповідному банківському рахунку, відкритому на ім'я позивача в ПАТ КБ "Приватбанк" на виконання умов договору банківського владу №SAMDN01000729518010 "Вклад "Депозит VIP" від 08 жовтня 2012 року, враховуючи, що сторона відповідача не змогла ані підтвердити, ані спростувати наявність невиконаних перед позивачем грошових зобов'язань, суд приходить до висновку щодо недоведеності позовних вимог [PERSON], у зв'язку з чим вважає за необхідне відмовити у їх задоволенні у повному обсязі. Роблячи такий висновок суд критично оцінює посилання сторони позивача на клієнтку виписку, відповідно до якої станом на 09 березня 2014 року на банківському рахунку [PERSON] за договором №SAMDN01000729518010 "Вклад "Депозит VIP" від 08 жовтня 2012 року наявні грошові кошти у сумі 1 000 000,00 доларів США, оскільки в довідці не зазначена грошова одиниця вказаної суми, відсутня печатка ПАТ КБ "Приватбанк" на підтвердження її видачі саме відповідачем, тобто відсутні необхідні реквізити документу на підтвердження його справжності. Крім того, суд також враховує відсутність належних пояснень щодо дублікату договору, а саме: коли, за яких підстав, тощо був виданий дублікат документу замість його оригіналу. Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, на підставі ст. 88 ЦПК України, приймаючи до уваги результат вирішення справи, судові витрати, понесені позивачем по даній справі, не підлягають скасуванню. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed