Jurisdiction: civil
Date: 2021-01-25 00:00:00

У серпні 2017 року ПАТ "Міський комерційний Банк" звернувся до Святошинського районного суду міста Києва з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за договором. Визначено головуючого суддю Величко Т.О. Під головування судді Величко Т.О., ухвалою суду від 05.12.2018 р., замінено позивача ПАТ "Міський комерційний Банк" на Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Максимум» у зв`язку з підписанням договору про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги від 19.09.2018 року. (а.с. 99) Звертаючись до суду позивач просив стягнути з [PERSON] заборгованість у розмірі 10 036 грн. 81 коп. та судові витрати в розмірі 1600 грн. 00 коп, посилаючись на те, що 05.07.2011 року [PERSON] уклав договір № КЕ4-0000341-Ф/11 від 05.07.2011 року про відкриття рахунку з платіжною карткою та розрахункове обслуговування. Відповідно до п. 1.1. - 1.4. договору про обслуговування Банк відкрив клієнту рахунок в гривнях та видав банківську платіжну картку Visa/Укркарт, що є власністю Банку, рахунок клієнта обслуговується за дебетовою схемою, банком може бути встановлений ліміт овердрафту по рахунку згідно клопотання клієнта, 06.04.2015 року клієнт перевищив ліміт залишку на рахунок та отримав овердрафт в сумі 2 369,53 грн. Позивач вказав, що у відповідача наявна заборгованість, яка становить 10 036,81 грн., з яких: 2 369, 53 грн. - заборгованість за основним боргом; 4 062, 66 грн. - заборгованість за простроченими процентами; 785, 89 грн. - інфляційні збитки за основною заборгованістю; 766, 23 грн. - інфляційні збитки за простроченими процентами; 71,30 грн. - 3% річних за несвоєчасну сплату процентів; 98,43 грн. - 3% річних за несвоєчасну сплату процентів; 800,42 грн. - пеня за несвоєчасну сплату основного боргу; 1 082, 34 грн. - пеня за прострочені проценти. Ухвалою суду від 09.09.2017 року відкрито провадження у справі та призначено судове засідання. У судові засідання 21.03.2018 року, 12.04.2018 року, 29.08.2018 року, 05.12.2018 року, 15.03.2019 року та 02.07.2019 року відповідач не з`явився, конверт із копією позовної заяви і додатками, а також конверти з судовими повістками повернулись до суду у зв`язку з іншими причинами (а.с.50, 51, 70,71, 74,75, 81,82, 102, 103). Заочним рішенням Святошинського районного суду міста Києва позов ПАТ "Міський комерційний Банк" до [PERSON] про стягнення заборгованості за договором - було задоволено; стягнуто з відповідача [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "МАКСИМУМ", заборгованість за договором № КЕ4-0000341-Ф/11 від 05.07.2011 року у розмірі 10 036 (десять тисяч тридцять шість) грн. 81 коп.; стягнуто з відповідача [PERSON] судовий збір в розмірі 1 600 (одна тисяча шістсот) грн. 00 коп. на користь держави Україна (а.с. 112-114) Ухвалою Святошинського районного суду міста Києва від 03 березня 2020 року скасовано заочне рішення Святошинського районного суду м. Києва від 02.07.2019 року за позовом ПАТ "Міський комерційний Банк" до [PERSON] про стягнення заборгованості за договором, а справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "МАКСИМУМ" до [PERSON] про стягнення заборгованості за договором призначено до розгляду у підготовчому судовому засіданні на 20 травня 2020 року (а.с. 148-149). Ухвалою суду від 03.09.2020 р., закрито підготовче засідання та призначено до судового розгляду (а.с. 175-176). Згідно з розпорядженням керівника апарату Святошинського районного суду м. Києва, здійснено повторний авторозподіл справи у зв`язку з відстороненням головуючого по справі в програмі КП-Д3 та справа розподілена судді Бабич Н.Д. (а.с.185) Ухвалою від 30 жовтня 2020 рокуприйнято позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "МАКСИМУМ" до [PERSON] про стягнення заборгованості за договором до провадження та призначено справу до судового розгляду по суті в приміщенні Святошинського районного суду м. Києва на 30 листопада 2020 року (а.с. 187). У судове засідання представник позивача не з`явився, надав суду заяву про розгляд справи без його участі, просив задовольнити позов (а.с.196). У судовому засідання представник відповідача - адвокат Солдаткін О.С. просив у задоволенні позову відмовити. Надав до суду відзив (а.с. 168-170). Суд, вислухавши доводи учасників процесу, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку щодо відмови у задоволенні позовних вимог виходячи з наступних підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно з ч. 1 ст. 2 ЦПК України визначено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 1055 ЦК України кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним. Так, судом встановлено, що ТОВ «ФК «Максимум» є правонаступником ПАТ «Міський комерційний банк». Позивач у своїй позовній заяві посилається на те, що 05.07.2011 року [PERSON] уклав договір № КЕ4-0000341-Ф/11 від 05.07.2011 року про відкриття рахунку з платіжною карткою та розрахункове обслуговування. Відповідно до п. 1.1. - 1.4. договору про обслуговування Банк відкрив клієнту рахунок в гривнях та видав банківську платіжну картку Visa/Укркарт, що є власністю Банку, рахунок клієнта обслуговується за дебетовою схемою, банком може бути встановлений ліміт овердрафту по рахунку згідно клопотання клієнта, 06.04.2015 року клієнт перевищив ліміт залишку на рахунок та отримав овердрафт в сумі 2 369,53 грн. На підтвердження своїх доводів про виникнення у відповідача перед позивачем грошових зобов`язань за кредитним договором, ТОВ «ФК «Максимум» надає лише довідку про суму кредитної заборгованості. З даної довідки вбачається, що у відповідача наявна кредитна заборгованість за договором №№ КЕ4-0000341-Ф/11 від 05.07.2011 року, проте самого кредитного договору позивач суду не надав. Відтак факт укладення кредитного договору із [PERSON] позивачем не доведено. Поряд із цим позивачем не було надано суду належних, достовірних і допустимих доказів того, що [PERSON] були отримані у користування вказані грошові кошти; так довідка про суму кредитної заборгованості не є первинним документом бухгалтерського обліку, який би свідчив про здійснення банківської операції про видачу через касу банку чи перерахунок у безготівковій формі відповідачу грошових коштів у розмірі 2 369, 53 грн. Належними і достовірними доказами цієї обставини є банківські платіжні документи, таких документів суду позивачем надано не було, що свідчить про невиконання ним свого процесуального обов`язку із доказування позовних вимог, передбаченого статтею 81 ЦПК України. Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених ст. 82 цього Кодексу, тобто тягар доказування лежить на сторонах цивільно-правового спору. Згідно зі статтями 76-79 ЦПК України, доказуванню підлягають обставини (факти), які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у учасників справи, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Недоведеність факту укладення між сторонами договору, факту виникнення між ними договірних зобов`язань, факту отримання відповідачем грошових коштів в оплатне користування свідчить і про необґрунтованість і недоведеність даного позову у цілому, як щодо повернення основної суми боргу, так і похідних платежів. Відтак, суд погоджується з твердженнями відповідача про те, що відсутність договору унеможливлює підтвердження укладення правочину. На підставі наведеногог суд, приходить до висновку про відсутність правових підстав для задоволення позову. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed