Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-14 00:00:00

[PERSON], звертаючись до суду з позовом до [PERSON], [PERSON], просила визнати за нею право власності на транспортний засіб Subaru Impreza 2008 року випуску, державний номер [NUMBER], номер шасі (кузова) [NUMBER], та звільнити з-під арешту належний [PERSON] автомобіль Subaru Impreza 2008 року випуску, державний номер [NUMBER], номер шасі (кузова) [NUMBER]. Позовні вимоги мотивує тим, що 06.11.2015 року з відомостей автоматизованої бази АІС «Арешт АМТ» ГУ УМВС в м. Києві позивачу стало відомо, що належне позивачці рухоме майно, а саме: транспортний засіб Subaru Impreza 2008 року випуску, державний номер [NUMBER], номер шасі (кузова) [NUMBER] обтяжене «арешт, заборона відчуження» на підставі Постанови ВДВС Дніпровського РУЮ м. Києва по виконавчому провадженню №409625892 від 03.03.2014 року. Позивачка зазначає, що вона ніколи не була стороною у виконавчому провадженні №40962892, в межах якого, державним виконавцем відділу ДВС Дніпровського РУЮ м. Києва було накладено арешт на майно, а безпідставно обтяжене майно - транспортний засіб Subaru Impreza 2008 року випуску, державний номер [NUMBER], номер шасі (кузова) [NUMBER] належить саме позивачці. Представник позивача [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримав, просив позов задовольнити,. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні, яке відбулось 05.04.2016 року позов визнав частково, не погоджуючись щодо вимог позивача про стягнення з нього судових витрат. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з?явилась, 15.04.2016 року звернулася до суду з заявою, в якій просить розглядати справу у її відсутність, позов визнає в повному обсязі. Третя особа представник Відділу державної виконавчої служби Дніпровського РУЮ в м. Києві в судове засідання не з?явився, про час та місце слухання справи повідомлявся належним чином, причини не явки суду не повідомив. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, оцінивши наявні у справі докази, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що 26.11.2013 року старшим державним виконавцем органу державної виконавчої служби Дніпровського районного управління юстиції м. Києві було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження (виконавче провадження №40962892) на підставі виконавчого листа №2-26/11 виданий 18.11.2013 року виданий Дніпровським районним судом м. Києва про стягнення з [PERSON], зареєстрованою за адресою: [ADDRESS], ідентифікаційний номер [NUMBER], заборгованість в сумі 11570,34 грн. (а.с. 68). 03.03.2014 року головним державним виконавцем органу державної виконавчої служби Дніпровського РУЮ Чайкою Іриною Володимирівною в межах виконавчого провадження №40962892 було винесено постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, зі змісту якої вбачається, що головним державним виконавцем органу державної виконавчої служби Дніпровського РУЮ Чайкою І. В. було накладено арешт на транспортні засоби, зокрема, на автомобіль Subaru Impreza 2008 року випуску, державний номер [NUMBER], номер шасі (кузова) [NUMBER], який належить [PERSON], адреса реєстрації: [ADDRESS], ідентифікаційний номер [NUMBER] (а. с. 74). Вищезазначена постанова була видана на підставі відповіді Управління державної автомобільної інспекції ВРЕР-11 Головного управління МВС України в м. Києві на запит наданої Державному виконавцю Відділу ДВС Дніпровського РУЮ в м. Києві, згідно якої за [PERSON], зареєстрованою за адресою: [ADDRESS], дата народження [INFO] року, зареєстровано, зокрема, автомобіль Subaru Impreza 2008 року випуску, державний номер [NUMBER], номер шасі (кузова) [NUMBER] (а. с. 71). Відповідно до статті 1 Закону України "Про виконавче провадження", виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані, зокрема, на примусове виконання рішень судів, які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших Законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню. Відповідно до ст. 2 Закону України "Про виконавче провадження", примусове виконання рішень покладається на державну виконавчу службу. Інші органи, установи, організації і посадові особи провадять окремі виконавчі дії у випадках, передбачених законом, у тому числі відповідно до статті 5 цього Закону, на вимогу чи за дорученням державного виконавця. При цьому, вимоги державного виконавця щодо виконання рішень обов'язкові для всіх органів, організацій, посадових осіб, фізичних і юридичних осіб на території України. Невиконання законних вимог державного виконавця тягне за собою відповідальність згідно із законом. Відповідно до ч.1 ст.11 Закону України "Про виконавче провадження" державний виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії, що відповідає конституційному положенню щодо обов'язковості виконання судових рішень на всій території України (ст. 124 Конституції України). Відповідно до ч.3 та ч.5 ст. 60 Закону України "Про виконавче провадження", з майна боржника може бути знято арешт за постановою начальника відповідного відділу державної виконавчої служби, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, якщо виявлено порушення порядку накладення арешту, встановленого цим Законом; у всіх інших випадках незавершеного виконавчого провадження арешт з майна чи коштів може бути знятий за рішенням суду. Відповідно до положень Закону України «Про виконавче провадження» усі дії в рамках виконавчого провадження в тому числі передбачених ч. 3 ст. 10, п. 1, ч.1 ст. 32, ст.. 52-64 вказаного Закону, здійснюються виключно стосовно майна, яке належить боржнику. Позивачка звертаючись з даним позовом до суду посилається на те, що вона ніколи не була стороною у виконавчому провадженні №40962892, в межах якого, державним виконавцем відділу ДВС Дніпровського РУЮ м. Києва було накладено арешт на її майно, а безпідставно обтяжене майно - транспортний засіб Subaru Impreza 2008 року випуску, державний номер [NUMBER], номер шасі (кузова) [NUMBER] належить саме їй. Як вбачається з матеріалів справи транспортний засіб Subaru Impreza 2008 року випуску, державний номер [NUMBER], номер шасі (кузова) [NUMBER] належить позивачці, що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу серії [NUMBER] від 24.03.2012 року. (а.с. 11). Таким чином суд приходить до висновку, що позивачкою [PERSON] правомірно пред'явлено вимоги про виключення майна з акта опису і арешту, оскільки позивачка не є та ніколи не була стороною виконавчого провадження №40962892, в той же час державний виконавець під час вчинення виконавчих дій не пересвідчився у достовірності наданої інформації щодо обсягу майна, яке належить безпосередньо боржнику [PERSON], зареєстрованої за адресою: [ADDRESS], ідентифікаційний номер [NUMBER], що стало підставою для накладення арешту на майно, а саме: транспортний засіб Subaru Impreza 2008 року випуску, державний номер [NUMBER], номер шасі (кузова) [NUMBER], який належить на праві власності [PERSON], [INFO], ідентифікаційний номер [NUMBER], зареєстрована за адресою: [ADDRESS], яка не є стороною виконавчого провадження. Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні (ст. 321 ЦК України). Власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном (ст. 391 ЦК України). Згідно положень ст. 392 ЦК України, власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Відповідно до положень ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способом захисту цивільних прав та інтересів може бути, зокрема, визнання права. Згідно ст. 41 Конституції України, право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. За змістом ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Враховуючи викладені обставини та наведені норми чинного законодавства України, суд вважає, що вимоги позивача щодо визнання права власності транспортного засобу Subaru Impreza 2008 року випуску, державний номер [NUMBER], номер шасі (кузова) [NUMBER] підлягають задоволенню, оскільки позивач є власником спірного автомобіля, на який через те, що державний виконавець під час вчинення виконавчих дій не пересвідчився у достовірності наданої інформації щодо обсягу майна, яке належить безпосередньо боржнику [PERSON], зареєстрованої за адресою: [ADDRESS], ідентифікаційний номер [NUMBER], що стало підставою для накладення арешту на майно, а саме: транспортний засіб Subaru Impreza 2008 року випуску, державний номер [NUMBER], номер шасі (кузова) [NUMBER], який належить на праві власності [PERSON], [INFO], ідентифікаційний номер [NUMBER], зареєстрована за адресою: [ADDRESS], яка не є стороною виконавчого провадження, а накладений арешт позбавляє позивача права вільно володіти, користуватись та розпоряджатись належним йому майном. Відповідно до положень ст.88 Цивільного процесуального кодексу України, суд при вирішенні питання розподілу судових витрат, присуджує стягнути з [PERSON] та [PERSON] на користь [PERSON] судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 1500 грн. 00 коп., які сплачено позивачем при зверненні з цим позовом до суду, що підтверджується оригіналом платіжного документа. (а.с. 12) Враховуючи наведене та

Outcome: approved