Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-29 00:00:00

Позивач [PERSON] 03 травня 2019 року звернулась до суду з позовною заявою, в якій зазначила, що знаходилась у шлюбі з відповідачем з 16 жовтня 2009 року, від сумісного життя має сина [PERSON] , [INFO] . Відповідач ухиляється від своїх батьківських обов`язків, не цікавиться життям сина, не спілкується з ним, не утримує сина. Шлюб з відповідачем розірваний 21 липня 2016 року. Про доцільність позбавлення відповідача батьківських прав відносно неповнолітнього сина наданий висновок органу опіки та піклування. Просить позбавити відповідача [PERSON] батьківських прав відносно малолітнього сина [PERSON] , [INFO] . Позивач [PERSON] в судовому засіданні підтримала свої вимоги, підтвердила викладені у заяві обставини, додала, що відповідача не спілкується з дитиною з часу досягнення дитиною 3 років, просила позов задовольнити. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги визнав, зазначив, що має іншу родину, від другого шлюбу має дитину віку 1 рік і 9 місяців. Сина [PERSON] бачив востаннє в 2016 році, підтвердив факти наведені позивачем, просив позов задовольнити. Представник третьої особи [PERSON] у судовому засіданні просила суд задовольнити позовні вимоги та позбавити відповідача батьківських прав відносно малолітньої дитини [PERSON] . Суд, вислухавши доводи і пояснення сторін, дослідивши докази в їх сукупності, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню за наступних підстав. Судом встановлено, що відповідач є батьком [PERSON] [INFO] народження, що підтверджується свідоцтвом про народження Серія [NUMBER] , виданого Міським відділом реєстрації актів цивільного стану Львівського міського управління юстиції (а.с.6). Шлюб між сторонами по справі [PERSON] та [PERSON] розірвано на підставі рішення Залізничного районного суду м. Львова від 21.07.2016 року (а.с.7). Відповідач [PERSON] аліменти не сплачує, що підтверджує розрахунок заборгованості по аліментах в ВП №43741599 від 3 грудня 2018 р., складений державним виконавцем залізничного ВДВС ГТУЮ Гєц Н.О. Обставини справи щодо самоусунення відповідачем від виконання своїх обов`язків по вихованню дітей підтверджується крім пояснень сторін, також висновком органу опіки та піклування Залізничної районної адміністрації від 19.04.2019 року за №2608-1710, яким визначено доцільним позбавити батьківських прав відповідача [PERSON] відносно малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] . Відповідно до ст.150 СК України, батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Статтею 164 Сімейного кодексу України передбачено, зокрема, що мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Мати, батько можуть бути позбавлені батьківських прав щодо усіх своїх дітей або когось із них. У відповідності до ст.165 Сімейного кодексу України «право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років». Статтями 11, 12 Закону України «Про охорону дитинства» визначено, що кожна дитина має право на достатній життєвий рівень. При цьому, виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Згідно до п.16 Постанови Пленуму Верховного суду України №3 від 30 березня 2007 року „Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" „Особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років і тільки з підстав, передбачених ст. 164 Сімейного кодексу України. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками." Згідно статтей 9, 18 Конвенції "Про права дитини", ратифікованої Постановою Верховної Ради України 27.02.1991р., № 780-Х11, батьки несуть основну відповідальність за виховання дітей. Найважливіший обов`язок матері і батька - це обов`язок виховувати, ростити дитину; батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дітей, їх фізичний, духовний та моральний розвиток, готувати до самостійного життя, забезпечити здобуття повної загальної освіти, держави - учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини. Судом достовірно встановлено, що відповідач [PERSON] ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків щодо свого малолітнього сина [PERSON] . Зокрема, [PERSON] вихованням та доглядом за дитиною не займається, жодним чином не піклується про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, лікування та підготовку до самостійного життя. Всі ці обов`язки лягають на позивача. Це підтверджує психолого-педагогічна характеристика на учня ліцею "Гроно", де навчається дитина, заяви свідків та виписка з медичної карти хворого від 1.03.2019 р. Оцінюючи докази у їх сукупності, оскільки відповідач ухиляється від виконання своїх обов`язків по вихованню малолітньої дитини, що проявляється відсутності піклування про фізичний та духовний розвиток дитини, її навчання, матеріальне утримання, що було встановлено в судовому засіданні, суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити. Відповідно до ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України з відповідача слід стягнути на користь позивача судовий збір.

Outcome: approved