Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-14 00:00:00

позивачі [PERSON] та [PERSON] звернулися до суду з позовом до [PERSON], третя особа: Приватне акціонерне товариство «Українська транспортна страхова компанія» (далі - ПрАТ «Українська транспортна страхова компанія») про стягнення шкоди, завданої в результаті дорожньо-транспортної пригоди, який в ході розгляду справи уточнили, в обґрунтування якого зазначили, що 17.04.2016 р. о 09-50 год. [PERSON] керуючи автомобілем [NUMBER] в м. Кривий Ріг рухаючись по вул. Лісового з боку вул. Гутовського в бік вул. Сахарова не була уважна, не стежила за дорожньою обстановкою, перед початком руху, перестроюванням та зміною напрямку руху, не переконалась, що це буде безпечним та не створить перешкод або небезпеки, під час перестроювання не дала дорогу та допустила зіткнення з мотоциклом [NUMBER], внаслідок чого транспортні засоби отримали механічні пошкодження, водій [PERSON] та пасажир [PERSON] отримали тілесні пошкодження. Постановою суду від 30.01.2017 р. відповідачку визнано винною у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. Вказаний мотоцикл на праві приватної власності належить [PERSON], який надав довіреність на право розпорядження мотоциклом [PERSON] Цивільно-правова відповідальність [PERSON] застрахована в ПрАТ «Українська транспортна страхова компанія», ліміт відповідальності страховика становить 100000,00 грн., франшиза 1000,00 грн. Вартість відновлювального ремонту мотоциклу «KEEWAY SUPERLIGHT 150» становить 27750,50 грн. Крім того, в результаті ДТП їм завдано моральної шкоди, яка виразилася в тому, що вони в результаті ДТП отримали тяжкий стрес, тілесні ушкодження та змушені були проходити лікування, що підтверджується висновками соціально психологічного дослідження № 24-04-17, складеного психологом [PERSON], відповідно до якого розмір компенсації складає 19200,00 грн. на кожного. Тому просять суд стягнути з [PERSON] на свою користь моральну шкоду в розмірі по 19200,00 грн. на кожного, майнову шкоду по відшкодуванню витрат за проведення психологічного дослідження по 1500,00 грн. на кожного та на користь [PERSON] майнову шкоду, повязану з відшкодуванням франшизи у розмірі 1000,00 грн. Ухвалою суду від 02.06.2017 було відкрито провадження у справі та призначено дату судового засідання. Ухвалою суду від 07.11.2017 уточнену позовну заяву залишено без руху для сплати судового збору за майнову та немайнову вимоги. Ухвалою суду від 18.01.2018 за клопотанням представника відповідача [PERSON] було витребувано з Приватного акціонерного товариства «Українська транспортна страхова компанія» (місцезнаходження за адресою: м. Київ, вул. Січових Стрільців, 37-41, 5 поверх) належним чином завірену копію страхової справи за фактом дорожньо-транспортної пригоди, що сталася 17 квітня 2016 р. із застрахованим транспортним засобом CHEVROLET Lacetti державний номер [NUMBER] за полісом обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів АЕ/6647846 від 28.11.2015 р., внаслідок якого було пошкоджено мотоцикл [NUMBER]. Представник позивача [PERSON] - [PERSON] в судовому засіданні підтримав вимоги позову, наполягав на його задоволенні в повному обсязі. Позивач [PERSON] в судове засідання не з'явився, надав до суду заяву з проханням слухати справу за його відсутності, позовні вимоги просив задовольнити в повному обсязі. Представник відповідача [PERSON] в судовому засіданні позов не визнала. В обгрунтування заперечень зазначила, що стосовно вимоги [PERSON] про стягнення майнової шкоди у вигляді франшизи, то позивачем не надано суду доказів того, що розмір страхового відшкодування є меншим, ніж розмір спричиненої шкоди та на яку суму. Щодо вимог про стягнення моральної шкоди, то долучений до позову матеріал психолога не є письмовим, речовим і електронним доказом в розумінні ст.ст. 95,97,100 ЦПК України, оскільки не є документом, адже не містить жодної обєктивної інформації, а лише субєктивну думку однієї особи. Сторона позивача не звернулась до суду з заявою чи клопотанням про залучення спеціаліста в галузі психології, не надали належний висновок експерта та не звернулись до суду з клопотанням про призначення та проведення судової психолого-психіатричної експертизи. Вимога про стягнення майнової шкоди в розмірі 1500,00 грн. кожному не як є майновою шкодою, спричиненою внаслідок ДТП, так і судовими витратами, оскільки на підтвердження таких витрат позивачем та його представником не було доданодо матеріалів справи відпровідного договору, згідно ч. 6 ст. 139 ЦПК України, а лише квитанцію на суму 1500,00 грн. кожна, що не є достатнім доказом понесених витрат. Тому просить в задоволенні позову відмовити. Представник третьої особи в судове засідання не з'явився, повідомлений належним чином про час та місце розгляду справи. На виконання ухвали суду від 18.01.2018 року направив копію страхової справи. Вислухавши пояснення представника позивача, заперечення представника відповідача, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з огляду на таке. Судом встановлено, що 17.04.2016 р. о 09-50 год. [PERSON], керуючи автомобілем [NUMBER], в м. Кривий Ріг рухаючись по вул.Лісового з боку вул.Гутовського в бік вул. Сахарова не була уважна, не стежила за дорожньою обстановкою, перед початком руху, перестроюванням та зміною напрямку руху, не переконалась, що це буде безпечним та не створить перешкод або небезпеки, під час перестроювання не дала дорогу та допустила зіткнення з мотоциклом [NUMBER], під керуванням водія [PERSON], який рухався в попутному напрямку, внаслідок ДТП транспортні засоби отримали механічні пошкодження, водій [PERSON] та пасажир [PERSON] отримали тілесні пошкодження. Вказані обставини встановлені постановою Довгинцівського районного суду м.Кривого Рогу від 30 січня 2017 року, якою [PERSON] визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення (а.с.8-9 копія постанови) та відповідно до частини четвертої статті 82 ЦПК України не доказуються при розгляді цієї справи. Мотоцикл [NUMBER], згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу від 25.01.2007 р. належить [PERSON] (а.с. 7 копія свідоцтва) та на підставі довіреності від 16 вересня 2015 р. наданий в розпорядження [PERSON] (а.с. 10 копія довіреності). Спірні правовідносини регулюються Законом України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» від 01.07.2004 №1961-IV (далі Закон № 1961-IV ) та Цивільним кодексом України. Відповідно до ч. 1 ст. 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: 1) шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою; 2) за наявності вини лише особи, якій завдано шкоди, вона їй не відшкодовується; 3) за наявності вини всіх осіб, діяльністю яких було завдано шкоди, розмір відшкодування визначається у відповідній частці залежно від обставин, що мають істотне значення. Цивільно-правова відповідальність [PERSON] застрахована в ПрАТ «Українська транспортна страхова компанія» згідно полісу № АЕ/6647846 обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (а.с. 11 копія полісу). Розмір франшизи встановлено в сумі 1000,00 грн. Так, згідно матеріалів страхової справи, надісланої ПрАТ "Українська транспортна страхова компанія" на виконання ухвали суду, згідно страхового акту № 423-16, дорожньо-транспортну пригоду 17 квітня 2016 р., що сталась за участю [PERSON] та [PERSON], визнано страховим випадком, розмір страхового відшкодування погоджено у розмірі 18025,00 грн., що підтверджується узгодженням розміру страхового відшкодування від 19 травня 2017 р. між ПрАТ "Українська транспортна страхова компанія" та [PERSON] Безумовна франшиза згідно даних страхового акту становить 1000,00 грн. Статтею 9 Закону України «Про страхування» визначено, що франшиза - частина збитків, що не відшкодовується страховиком згідно з договором страхування. Відповідно до пункту 12.1. статті 12 Закону № 1961-IV розмір франшизи при відшкодуванні шкоди, заподіяної майну потерпілих, встановлюється при укладанні договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності і не може перевищувати 2 відсотки від страхової суми, в межах якого відшкодовується збиток, заподіяний майну потерпілих. Страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи, розрахованої за правилами цього підпункту. Тобто, на страховика покладено обовязок по відшкодуванню збитків спричинених ДТП у межах страхової суми, розмір відшкодування якої завжди зменшується на розмір франшизи встановленої договором страхування. Пунктом 36.6 ст. 36 Закону № 1961-ІV передбачено, що страхувальником або особою, відповідальною за завдані збитки, має бути компенсована сума франшизи, якщо вона була передбачена договором страхування. Оскільки [PERSON] несе зобов'язання, як cтрахувальник, компенсувати за рахунок власних коштів частину заподіяного збитку в розмірі визначеного в полісі франшизи, суд вважає необхідним з врахуванням викладеного стягнути з [PERSON] суму франшизи в розмірі 1000,00 грн., зазначивши, що сума франшизи є безумовною, її неможливо в подальшому при виникненні страхового випадку погодити чи змінити, чи доводити її розмір в судовому порядку, як наполягає представник відповідача, оскільки ця сума визначена договором страхування № ае-6647846 від 28.11.2015 р., а отже суд не приймає доводи представника відповідача щодо недоведеності розміру франшизи. Крім того, відповідно до ст.1167 ЦК України моральна шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. Відповідно до ст.23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Тобто для відшкодування моральної шкоди за ст. 1167 ЦК України необхідна одночасна наявність таких елементів як: шкода, дії особи щодо вчинення шкоди, вина особи та причинний зв`язок між діями особи та шкодою. Моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я;\~ у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов'язана з розміром цього відшкодування. Згідно частин 1-3 статті 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обовязків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Положеннями ч. 1 статі 13 ЦПК України встановлено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи (ч. 5 статті 81 ЦПК України). Відповідно до статті 76 ЦПК України встановлено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Згідно частин 1, 6, 7 статті 102 ЦПК України, висновок експерта - це докладний опис проведених експертом досліджень, зроблені у результаті них висновки та обґрунтовані відповіді на питання, поставлені експертові, складений у порядку, визначеному законодавством. У висновку експерта повинно бути зазначено: коли, де, ким (імя, освіта, спеціальність, а також, за наявності, свідоцтво про присвоєння кваліфікації судового експерта, стаж експертної роботи, науковий ступінь, вчене звання, посада експерта), на якій підставі була проведена експертиза, хто був присутній при проведенні експертизи, питання, що були поставлені експертові, які матеріали експерт використав. Інші вимоги до висновку експерта можуть бути встановлені законодавством. У висновку експерта має бути зазначено, що він попереджений (обізнаний) про відповідальність за завідомо неправдивий висновок, а у випадку призначення експертизи судом - також про відповідальність за відмову без поважних причин від виконання покладених на нього обовязків. Згідно положень статті 74 ЦПК України, спеціалістом є особа, яка володіє спеціальними знаннями та навичками, необхідними для застосування технічних засобів, і призначена судом для надання консультацій та технічної допомоги під час вчинення процесуальних дій, повязаних із застосуванням таких технічних засобів (фотографування, складання схем, планів, креслень, відбору зразків для проведення експертизи тощо). Допомога та консультації спеціаліста не замінюють висновок експерта. Так, позивачами надано суду соціальні психологічні дослідження № 20-04-17 від 20.10.2017 р., проведені практичним психологом [PERSON], за висновками яких ситуація, обставини справи якої описані в постанові Довгинцівського районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області справа № 211/3963/16-п від 30.01.2017 р. є психотравмуючою подією для [PERSON] та [PERSON], інтенсивність та тривалість психо-травмуючої ситуації не можливо виміряти за допомогою психологічного тестування якимось конкретними числами та розмір компенсації, яка рекомендується для застосування суду як розумна та справедлива з урахуванням індивідуальних психічних особливостей піддослідної особи в сукупності її соціального оточення, моральних цінностей становитиме сума відповідно до формули Ерделєвського у розмірі по 19200,00 грн. кожному (а.с. 50-72 копії досліджень). Разом з тим, суд не погоджується з твердженнями викладеними в висновках соціально-психологічних досліджень, оскільки при формуванні моральної шкоди в даному випадку мало місце врахування засудження винної особи вироком Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області (а.с.55), оскільки такий підхід не відповідає вищевказаним правовим нормам та містить в своїй природі дискримінаційне підґрунтя, що є неприпустимим з огляду на права людини, що передбачені в Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та Конституції України, так як відповідач була притягнута постановою суду лише до адміністративної відповідальності, що підтверджується письмовими доказами та не спростовано позивачами. Крім того, потерпілі зазнали моральних страждань різного характеру та з різними підставами, що встановлено спеціалістом, однак розрахунок моральної шкоди зроблено в однаковому розмірі, без врахування, на думку суду, їх психологічних особливостей та світосприйняття. До того ж, вказаний висновок не може бути віднесений до висновку експерта з огляду на вищевикладені положення ЦПК України, самі ж висновки спеціаліста під час розгляду справи не відносяться до переліку засобів доказування, а відповідно до викладеного всі дії спеціалістів зводяться лише до надання допомоги технічного характеру в рамках проведення певних дій судом та у разі виклику надання відповідей на поставлені питання, консультацій та розяснень. Крім того, позивачами не надано суду доказів, з яких вбачаються підстави проведення вказаних досліджень, джерела вихідних даних, в тому числі щодо твердження позивачів з приводу поведінки відповідача при розгляді справи про адміністративне правопорушення (поводила себе зухвало, без поваги та співчуття до потерпілих, чим спричиняла додаткові моральні страждання), тощо. При цьому, на підтвердження наявності моральних страждань позивачів, суд приймає до уваги в якості належних та допустимих доказів довідки з медичних закладів (а.с.12,13,44,45), відповідно до яких за відомостями Комунального закладу "Криворізька міська клінічна лікарня № 8" Дніпропетровської обласної ради" від 24.05.2017 р. [PERSON] звернувся до травматологічного пункту 18.04.2016 р. з приводу ДТП, що сталась 17.04.2016 р., діагноз: закрите внутрішнє ушкодження правого колінного суглобу, з 18.04.2016 р. по 13.05.2016 р. знаходився на амбулаторному лікуванні у лікаря-травматолога. За відомостями Комунальної установи "Центр первинної медико-санітарної допомоги № 3" Криворізької міської ради від 22.05.2017 р., [PERSON] 18.04.2016 р. звернулась до прийом до лікаря, в ході огляду якої було встановлено діагноз: забій м'яких тканин правого плеча, правої половини грудної клітини, як наслідки ДТП, ЗЧМТ, струс головного мозку. Потерпіла перебувала на амбулаторному лікуванні з 18.04.2016 р. по 25.04.2016 р. З огляду на це, суд вважає розмір шкоди, вказаний позивачами, завищеним, та зазначає, що право на відшкодування шкоди за нормами чинного законодавства не є матеріальною гарантією, оскільки жоден закон не встановлює імперативний обов'язок компенсації. Зазначене право на відшкодування - це процесуальна вимога надати можливість довести наявність шкоди, визначити її розмір та отримати через судовий розгляд цього питання відповідну компенсацію. Зважаючи на вищевикладене, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів в їх сукупності, рекомендаційний характер висновків соціально-психологічних досліджень та судову практику, враховуючи те, що обставини, на які посилаються позивачі, як на підстави для задоволення позову, частково знайшли своє підтвердження у судовому засіданні, суд оцінює моральну шкоду, завдану позивачам у розмірі по 5000,00 гривень кожному, яка підлягає стягненню з відповідача. Крім того, за проведення соціальних психологічних досліджень позивачі понесли витрати в сумі по 1500,00 грн. кожним (а.с. 73 квитанції) та просять в якості матеріальної шкоди стягнути вказані суми з відповідача на їх користь, оскільки позивачами в якості доказу обґрунтування та підтвердження розміру завданих винними діями відповідачки моральних страждань було надано соціальні психологічні дослідження щодо визначення розміру компенсації. Однак на думку суду, проведення вказаних досліджень не є необхідністю та їх проведення не викликані особливими обставинами, що свідчило б про обґрунтованість та доцільність проведення. Тому вказані витрати не є матеріальною шкодою, яка підлягає стягненню. Вказані витрати не можуть бути віднесені також до судових витрат, оскільки згідно ч.1,3 ст.133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, повязаних з розглядом справи. До витрат, повязаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) повязані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) повязані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) повязані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. Тому вимоги в частині відшкодування витрат, понесених позивачами за проведення соціальних психологічних досліджень, з огляду на викладені положення, задоволенню не підлягають. Згідно частини 1 статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених вимог. Позивачами при подані уточненого позову до суду сплачено судовий збір в сумі по 1280,00 грн. кожним (а.с. 78,79) та заявлено вимогу про відшкодування судових витрат, тому оскільки позов підлягає частковому задоволенню, суд з врахуванням положень ст. 141 ЦПК України вважає можливим відшкодувати позивачу [PERSON] понесені витрати в розмірі 1280,00 гривень, позивачу [PERSON] - 640,00 гривень, стягнувши їх з відповідача на користь позивачів. На підставі викладеного та

Outcome: partial