Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-25 00:00:00

[PERSON] (далі - позивач) звернувся до суду з позовом до [PERSON] (далі - відповідач) про відшкодування шкоди завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди. На обгрунтування поззову зазначив, що 21.08.2017 близько 16.30 год. [PERSON] при виїзді з двору по [ADDRESS] , керуючи транспортним засобом "Renault", д.н.з. [NUMBER] , не надав перевагу в русі транспортному засобу "Асura", д.н.з. [NUMBER] під керуванням [PERSON] , здійснив зіткнення з ним, що в подальшому призвело до зіткнення з транспортним засобом "Toyota", д.н.з. [NUMBER] , під керуванням [PERSON] , внаслідок чого транспортні засоби отримали механічні пошкодження. Пошкоджений автомобіль "Асura", д.н.з. [NUMBER] належить на праві власності позивачу, згідно свідоцтва про реєстрацію [NUMBER]. Постановою Дарницького районного суду м. Києва від 02.10.2017 [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. Цивільно-правова відповідальність [PERSON] на момент ДТП була застрахована в приватному акціонерному товаристві «Європейський Страховий Союз» (далі- ПрАТ "Європейський страховий союз"), згідно полісу ОСЦПВВНТЗ № АК/3422411. Однак, ПрАТ "Європейський страховий союз" було позбавлено права укладати договори ОСЦПВВНТЗ, страхову діяльність не здійснює, страхові відшкодування за договорами страхування та полісами не проводить, в зв`язку з чим позивач жодних страхових відшкодувань від ПрАТ "Європейський страховий союз" не отримував. Відповідно до Звіту № 2017-09-12, вартість матеріального збитку автомобіля "Асura", д.н.з. [NUMBER] завданого внаслідок ДТП складає 117751,70 грн., вартість відновлювального ремонту склала 265385,83 грн. Посилаючись на зазначене, позивач просить суд стягнути з відповідача матеріальну шкоду в розмірі 266795,83 грн., моральну шкоду в розмірі 20000 грн. та судові витрати. Ухвалою суду від 24.04.2018 вказану позовну заяву залишено без руху та надано позивачу строк для усунення недоліків. Ухвалою суду від 09.01.2018 у вказаній справі відкрито провадження та призначено справу до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження. Відповідно до протоколу повторного авторозподілу судових справ між суддями від 04.07.2018 вказану позовну заяву передано для розгляду судді Мицик Ю.С. Ухвалою суду від 06.07.2018 вказану справу прийнято до провадження суддею Мицик Ю.С. та її розгляд призначений у порядку загального позовного провадження. 13.11.2018 відповідачем [PERSON] подано відзив на позовну заяву, в якому останній просить відмовити в задоволені позову в повному обсязі. Послався на те, що між ним та ПрАТ "Європейський страховий союз" укладено договір про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (поліс АК№3422411 від 01.03.2017). 21.08.2018 при оформленні матеріалів про адміністративне правопорушення, на місці ДТП ним було надано страховий поліс, а 23.08.2018 повідомлено ПрАТ "Європейський страховий союз" про ДТП. Даним полісом забезпечений транспортний засіб "Renault", д.н.з. [NUMBER] та встановлено ліміт відповідальності за шкоду заподіяну майну у розмірі 100000 грн., за шкоду заподіяну життю та здоров`ю у розмірі 200000 грн. Посилання позивача на те, що ПрАТ "Європейський страховий союз" не здійснює страхову діяльність не знаходить свого підтвердження, оскільки жодних відомостей про ліквідацію або банкрутство цього товариства в Єдиному державному реєстрі підприємств, установ та організацій немає. Відтак, сума страхового відшкодування повинна бути стягнута саме з ПрАТ "Європейський страховий союз". Крім того, відповідач вважає, що Звіт про визначення вартості матеріального збитку № 2017-09-12 від 19.09.2017 є необгрунтованим та неналежним доказом, оскільки єдиним допустимим доказом в даному випадку може бути лише висновок судової автотоварознавчої експертизи, який забезпечить всебічний, об`єктивний та справедливий розгляд справи. Також, відповідач заперечує щодо стягнення моральної шкоди, вказує на те, що позивачем не надано суду будь-яких доказів на підтвердження завдання йому моральних страждань, оскільки навіть на момент ДТП за кермом автомобіля перебувала інша особа, будь-яких ушкоджень здоров`ю позивача не завдано. Ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 13.11.2018 за клопотанням представника відповідача [PERSON] - [PERSON] було призначено судову автотоварознавчу експертизу та зупинено провадження у цивільній справі. 17.05.2019 Київським науково-дослідним інститутом судових експертиз, у зв`язку з проведенням експертизи, матеріали даної справи були повернуті до Дарницького районного суду м. Києва з доданим до нього висновком експерта. Ухвалою суду від 20.05.2019 провадження у справі поновлено та призначено справу до розгляду в порядку загального позовного провадження в підготовче судове засідання. 08.07.2019 від позивача надійшло клопотання про залучення в якості співвідповідача ПрАТ "Європейський страховий союз", виключивши його з числа третьої особи та уточнена позовна заява, відповідно до якої [PERSON] просить стягнути з [PERSON] матеріальну шкоду в розмірі 134965,49 грн., моральну шкоду в розмірі 50000 грн., стягнути з ПрАТ "Європейський страховий союз" страхове відшкодування в розмірі 100000 грн. Ухвалою суд від 08.07.2019 залучено до участі у справі в якості співвідповідача Приватне акціонерне товариство "Європейський страховий союз" та виключено його з числа третіх осіб. 29.07.2019 від відповідача [PERSON] надійшов відзив на уточнену позовну заяву, в якому останній надав заперечення аналогічні тим, які викладені у відзиві від 13.11.2018. Ухвалою суду від 23.03.2019 підготовче судове засідання закрито та призначено справу до розгляду по суті. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав та просив задовольнити, надав пояснення аналогічні тим, які викладені в уточненій позовній заяві. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, однак його представник в судовому засіданні проти позову заперечувала та просила відмовити в частині вимог до [PERSON] . Представник відповідача ПрАТ "Європейський страховий союз" в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив, будь-яких заяв з процесуальних питань від нього до суду не надходило. Вислухавши пояснення позивача, представника відповідача 1, дослідивши наявні в матеріалах справи докази у їх сукупності, суд вважає встановленими наступні обставини. Суд в межах заявлених позовних вимог (стаття 13 ЦПК України) та наданих сторонами доказів по справі встановив наступні обставини та правовідносини. Постановою Дарницького районного суду м. Києва від 02.10.2017 визнано винним [PERSON] у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого. ст. 124 КУпАП та накладено стягнення у виді штрафу в розмірі 340 грн. У відповідності до постанови Дарницького районного суду м. Києва від 02.10.2017, [PERSON] 21.08.2017 о 16 годині 30 хвилин при виїзді з двору, що по [ADDRESS] , керуючи автомобілем «Renault» н/з [NUMBER] , не надав перевагу в русі автомобілю «Acura» н/з [NUMBER] , водій [PERSON] , та здійснив з ним зіткнення, що в подальшому призвело до зіткнення з автомобілем «Toyota» [NUMBER] , водій [PERSON] , що призвело до пошкодження транспортних засобів, чим порушив п.10.2 ПДР України, тобто вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП. Постанова суду не оскаржувалась та набрала законної сили. Відповідно до ч. 4, 5 ст. 82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Обставини, встановлені стосовно певної особи рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, проте можуть бути у загальному порядку спростовані особою, яка не брала участі у справі, в якій такі обставини були встановлені. Преюдиційні факти - це факти, встановлені рішенням чи вироком суду, що набрали законної сили. Преюдиційність ґрунтується на правовій властивості законної сили судового рішення і визначається його суб`єктивними і об`єктивними межами, за якими сторони та інші особи, які брали участь у розгляді справи, а також їх правонаступники не можуть знову оспорювати в іншому процесі встановлені судовим рішенням у такій справі правовідносини. Преюдиційні обставини є обов`язковими для суду, який розглядає справу навіть у тому випадку, коли він вважає, що вони встановлені невірно. Таким чином, законодавець намагається забезпечити єдність судової практики та запобігти появі протилежних за змістом судових рішень. Відповідно до ч. 6 ст. 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. З огляду на викладене та відповідно до положення частини четвертої ст. 82 Цивільного процесуального кодексу України, суд не піддає сумніву та доказуванню обставини, встановлені постановою Дарницького районного суду м. Києва від 02.10.2017, згідно засад інституту доказування у цивільному судочинстві, яка не оскаржувалась та набрала законної сили, відповідно до якої відповідача [PERSON] визнано винним у вчиненні ДТП. Згідно Полісу АК№3422411 обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів від 01.03.2017, - цивільно-правова відповідальності власника наземного транспортного "Renault", д.н.з. [NUMBER] на момент ДТП була застрахована в ПрАТ "Європейський страховий союз", страхова сума (ліміт відповідальності) на одного потерпілого за шкоду, заподіяну життю і здоров`ю - 200 000 грн., за шкоду, завдану майну - 100 000 грн. З метою визначення розміру збитку, завданого транспортному засобу внаслідок ДТП, позивачем замовлено проведення автотоварознавчого дослідження. У відповідності до Звіту № 2017-09-12 про оцінку вартості (розміру) майнової шкоди завданої власнику КТЗ від 12.09.2017, об`єкт оцінки - колісний транспортний засіб (КТЗ) «Acura», н/з [NUMBER] , здійсненого ТОВ «Експертплюс», на замовлення [PERSON] : -ринкова вартість КТЗ розрахована на дату оцінки - 589960,07 грн.; -вартість відновлювального ремонту - 265385,83 грн.; -значенні коефіцієнта фізичного зносу - 0,6169; -вартість відновлювального ремонту з урахуванням зносу - 117751,70 грн. На підставі виконаних досліджень, зроблений висновок, що вартість матеріального збитку завдана власнику КТЗ складає 117751,70 грн. Позивачем було сплачено вартість виготовлення звіту про оцінку автомобіля «Acura», н/з [NUMBER] в розмірі 1000,00 грн., що підтверджується рахунком фактури від 12.09.2017 та випискою по операціями по рахунку [PERSON] (банк ПУМБ). Спірні правовідносини регламентуються такими нормами законодавства. Згідно з ст. 22 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Відповідно до статті 1166 ЦК України майнова шкода завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоду завдано не з її вини. Відповідно до частини першої статті 1187 ЦК джерелом підвищеної небезпеки належить визнавати будь-яку діяльність, здійснення якої створює підвищену небезпеку завдання шкоди через неможливість контролю за нею людини, а також діяльність, пов`язану з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів. Цивільно-правова відповідальність за шкоду, завдану діяльністю, що є джерелом підвищеної небезпеки, настає у разі її цілеспрямованості (наприклад, використання транспортних засобів за їх цільовим призначенням). Відповідно до ч. 2 ст. ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Відповідно до ч.1 ст.1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. Страхування - це вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів фізичних та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати фізичними особами та юридичними особами страхових платежів (страхових внесків, страхових премій) та доходів від розміщення коштів цих фондів (стаття 1 Закону України «Про страхування»). За договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору (стаття 979 ЦК України). Страхувальник вносить страховику згідно з договором страхування певну плату, яка називається страховим платежем (страховим внеском, страховою премією) (частина перша статті 10 Закону України «Про страхування»). Відповідно до пункту 22.1 статті 22 України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) при настання страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи. Відповідно до статті 1194 Цивільного кодексу України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Отже, відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, що згідно з цим договором або законом у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування, чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування. Покладання обов`язку із відшкодування шкоди у межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності (стаття 3 Закону). Зазначений правовий висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2018 року у справі № 755/18006/15-ц. В свої позовній заяві позивач просить суд стягнути з ПрАТ "Європейський страховий союз" на свою користь страхове відшкодування в межах суми страхового ліміту - 100000 грн. Судом встановлено та не заперечувалось сторонами у справі, що ПрАТ "Європейський страховий союз", не відшкодував позивачу шкоду заподіяну в результаті дорожньо-транспортної пригоди (ДТП) в сумі 100000 грн. Покриття страховою сумою, передбаченою Полісом розміру матеріальної шкоди в сумі 100000 гривень, є підставою для задоволення позовних вимог про стягнення з ПрАТ "Європейський страховий союз", на користь позивача кошти в сумі 100000 грн., в рахунок відшкодування матеріальної шкоди. При цьому ПрАТ "Європейський страховий союз" відзив до суду не надіслав, докази на спростування позовних вимог не надав. В Законі України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» визначено порядок розрахунку шкоди, пов`язаної з пошкодженням транспортного засобу. Так, відповідно до статті 29 цього Закону у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством. Такий розрахунок здійснюється згідно з Методикою товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої наказом Міністерства юстиції України, Фонду державного майна України від 24 листопада 2003 року № 142/5/2092 (далі - Методика). Відповідно до пунктів 1.6, 8.1 та 8.3 Методики відновлювальний ремонт (або ремонт) - це комплекс операцій щодо відновлення справності або роботоздатності колісного транспортного засобу чи його складника(ів) та відновлення їхніх ресурсів. Ремонт здійснюється методами відновлення чи заміни складових частин. Для визначення вартості матеріального збитку, завданого власнику колісного транспортного засобу, застосовуються витратний підхід і метод калькуляції вартості відновлювального ремонту. Вартість матеріального збитку визначається як сума вартості відновлювального ремонту з урахуванням значення коефіцієнта фізичного зносу складників колісного транспортного засобу та величини втрати товарної вартості. Тому вартість відновлювального ремонту пошкодженого у ДТП транспортного засобу більша за вартість матеріального збитку, а вартість матеріального збитку - це та сума, яку за Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» має сплатити страховик як страхове відшкодування. Саме такий правовий висновок навів Верховний Суд України у своїй постанові від 31 травня 2017 року у справі №6-2969цс16. За клопотанням представника відповідача 1 була проведена судова автотоварознавча експертиза Київським науково-дослідним інститутом судових експертиз, № 27779/18-56/27780/18-54 від 11.04.2019, згідно якого розмір матеріального збитку, завданого власнику транспортного засобу «Acura» н/з [NUMBER] , внаслідок ДТП складає 102784, 87 грн.; вартість відновлювального ремонту без урахування фізичного зносу складників складає 233555,49 грн. Вказана експертиза, сумнівів у своїй достовірності не викликає, а тому суд визнає її належним доказом у справі. Законом визначено, що обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування у вигляді вартості відновлювального ремонту з урахуванням коефіцієнта фізичного зносу. У Постанові ВСУ від 31.05.2017 року у справі № 6-2969цс16 року зазначено, що «з метою захисту інтересів потерпілого» на страхувальника (зокрема, винуватця ДТП) покладається додаткова (субсидіарна) відповідальність. Якщо страхової виплати (страхового відшкодування) недостатньо для повного відшкодування завданої потерпілому шкоди, то страховик, який виплатив страхове відшкодування, на підставі статті 1194 ЦК України має право звернутися безпосередньо до страхувальника з вимогою про відшкодування різниці між фактичним розміром шкоди та страховою виплатою (страховим відшкодуванням)». За таких обставин, ґрунтуються на законі вимоги позивача про стягнення з [PERSON] різниці між вартістю відновлювального ремонту та страховою виплатою в сумі 133555,49 грн. (233555,49 - 100000 = 133555,49) та витрати на складання звіту з визначення матеріального збитку в розмірі 1000 грн. Що стосується позовних вимог про відшкодування моральної шкоди, слід зазначити наступне. Згідно ст.ст.23,1167 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, крім іншого, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна. Відповідно до п.3 постанови № 4 від 31.03.1995 року (з наступним змінами) Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної/немайнової/шкоди/» під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Моральна шкода може проявлятися, зокрема: в моральних переживаннях в зв`язку з порушенням права власності. Вирішуючи питання про розмір моральної шкоди в грошовому еквіваленті, суд виходить з втрат немайнового характеру, що їх зазнав позивач, зміни, які відбулись в житті позивача, витрачений час на відновлення життєвих зв`язків, його душевної рівноваги та морального стану, обставин її завдання та вини відповідача в скоєнні ДТП, виходячи з засад розумності та справедливості, вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача суму у відшкодування моральної шкоди в розмірі 3 000 грн., задовольняючи позовні вимоги в цій частині частково. Згідно з ч.1, 2, 6 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Outcome: partial