Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-31 00:00:00

16 червня 2021 року до Дарницького районного суду міста Києва надійшла позовна заява АБ "Укргазбанк" до [PERSON] про стягнення заборгованості. В обґрунтування позовної заяви позивач зазначає, що 25 травня 2018 року між ним та відповідачем, шляхом підписання заяви-договору, було укладено кредитний договір. У зв`язку із невиконанням умов договору у відповідача утворилася заборгованість, яка складає 11 237, 90 грн, та яку позивач просить стягнути на свою користь у судовому порядку. Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 16 червня 2021 року цивільну справу № 753/12048/21 передано судді Шаповаловій К.В. Фактично справу було передано судді 17 червня 2021 року. 1 липня 2021 року до суду надійшла інформація з електронного реєстру територіальної громади м. Києва ГІОЦ/КМДА про зареєстроване місце проживання відповідача. Ухвалою суду від 05 липня 2021 року відкрито провадження у справі та призначено розгляд позовної заяви за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін у судове засідання на 26 серпня 2021 року на 10:00 год. Ухвалою суду від 26 серпня 2021 року розгляд справи було відкладено на 01 листопада 2021 року на 10 год. 00 хв. У судове засідання 01 листопада 2021 року учасники справи не з`явились. Судова повістка, яка надсилалась на адресу відповідача повернулась до суду з відміткою: "адресат відсутній за вказаною адресою". В матеріалах справи наявна заява представника позивача про розгляд справи за його відсутності, разом з чим зазначено, що проти ухвалення заочного рішення представник позивача не заперечує. Відповідно до пункту 4 частини восьмої статті 128 ЦПК України днем вручення судової повістки є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси. Процесуальні документи, позовна заява з додатками та судові повістки надсилались відповідачу на адресу місця реєстрації: [ADDRESS] . Інформація про стан розгляду справи викладалась у відповідних процесуальних документах - ухвалах суду, які, відповідно до приписів Порядку ведення Єдиного державного реєстру судових рішень України оприлюднювались у цьому Реєстрі. Відповідно до частини восьмої статті 178 ЦПК України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. У відповідності до частини восьмої статті 279 ЦПК України при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їх усні пояснення та показання свідків. Судові дебати не проводяться. Положеннями статті 174 ЦПК України закріплено, що при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом. Заявами по суті справи є: позовна заява; відзив на позовну заяву (відзив); відповідь на відзив; заперечення; пояснення третьої особи щодо позову або відзиву. Подання заяв по суті справи є правом учасників справи. У відповідності до статей 174, 178 ЦПК України відповідач не скористався своїм процесуальним правом та не направив суду відзив на позовну заяву, із викладенням заперечень проти позову. Оскільки суд не має відомостей про причину повторної неявки відповідача, який повідомлявся про час і місце розгляду справи у порядку, визначеному ЦПК України, від нього не надійшли відзив чи заява про судовий розгляд за його відсутності, ухвалою суду від 01 листопада 2021 року вирішено провести заочний розгляд справи, проти чого й не заперечував позивач. Дослідивши та всебічно проаналізувавши обставини справи в їх сукупності, оцінивши зібрані у справі докази виходячи зі свого внутрішнього переконання, яке ґрунтується на повному та всебічному дослідженні обставин справи, суд дійшов висновку про задоволення позову з наступних підстав. Судом встановлено, що 25 травня 2018 року між ПАТ АБ «Укргазбанк» та [PERSON] , шляхом подання заяви-договору № 2018/1_С034-000709 було укладено договір про приєднання до правил відкриття та обслуговування поточного рахунку фізичної особи, операції за яким здійснюються з використанням електронних платіжних засобів та надання послуг за платіжними картками ПАТ АБ «Укргазбанк». Відповідно до умов договору банк відкрив клієнту рахунок та субрахунок за програмою кредитування: "Універсальна картка "Домовичок", на якому встановлено орієнтовану суму кредиту - 10 000,00 грн., можливу суму кредиту - 300 000,00 грн.,: щомісячний платіж по кредиту - 7% мінімум 50 грн.; відсоткова ставка - 30% річних, відсоткова ставка на 0,00001% річних, відсоткова ставка на прострочену заборгованість 48,00 %; комісію за видачу кредиту - 4,00%; строк дії договору - 12 місяців, порядок сплати відсотків - щомісячно. Окрім того, банк видав клієнту платіжну картку № [NUMBER] , що підтверджується розпискою про отримання платіжної картки. Банком були виконані взяті на себе зобов`язання: видача клієнту платіжної картки, відкриття рахунку, виконання розрахунково-касового обслуговування, надання клієнку коштів, тощо. Внаслідок невиконання відповідачем умов договору щодо повернення кредиту та сплати процентів у встановлені договором строки у відповідача [PERSON] виникла заборгованість перед позивачем, яка станом на 15 червня 2020 року становить 11 237,90 грн. з яких: 6 682,11 грн.- заборгованість по кредиту (поточна); 2 110,89 грн. -заборгованість по кредиту (прострочена); 235,90 грн. - заборгованість по процентах (поточна); 2209,00 грн. - заборгованість за нарахованими процентами (прострочена). Згідно пункту 1 частини другої статті 11 ЦК України, підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини. Відповідно до статті 509 цього Кодексу зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Статтею 1054 ЦК України визначено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно зі статтею 1055 ЦК України кредитний договір укладається у письмовій формі. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Судом встановлено, що договір сторонами укладено в письмовій формі, в якому зазначено розмір та умови надання кредиту. Згідно частини першої статті 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до частини першої статті 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі) у строк та в порядку, що встановлені договором. Положеннями частини другої статті 1050 ЦК України передбачено, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Однак станом на день подачі позовної заяви та розгляду справи умови договору не виконуються, кредит та відсотки за його користування відповідачем не повертаються. Відповідно до частин першої, шостої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідач не спростував доводів позивача щодо отримання кредитної картки та користування нею, крім того, факт користування кредитними коштами підтверджується випискою щодо руху коштів, з якої вбачається, що відповідач користувався кредитними коштами для особистих потреб та частково погашав заборгованість на ній. Зважаючи на викладені обставини, суд вважає доведеними факт отримання відповідачем кредитних коштів у позивача, користування вказаними коштами та наявність у відповідача непогашеної заборгованості за тілом кредиту, а саме: поточної заборгованості у розмірі 6682,11 грн. та простроченої заборгованості - у розмірі 2110,89 грн. Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до частини першої статті 536 цього Кодексу за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Позивачем надано розрахунок заборгованості по сплаті відсотків за користування кредитом, що складає: 235,90 грн - поточної заборгованості по процентам та 2209 грн простроченої заборгованості по процентах, зважаючи на те, що умовами договору було визначено розмір відсотків, що підлягає сплаті за користування кредитними коштами, а також строк їх погашення, суд приймає до уваги наданий позивачем розрахунок як обґрунтований, а отже вимога позивача в цій частині також підлягає задоволенню. Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до частини першої статті 536 цього Кодексу за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Відповідно до частини першої статті 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання грошового зобов`язання. Згідно із статтею 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Повно та всебічно з`ясувавши обставини справи, оцінивши зібрані у справі докази, зважаючи на те, що відповідачем не спростовано заявлені до нього позивачем вимоги, не надано доказів на погашення заборгованості, що виникла за укладеним між сторонами договором, враховуючи здійсненні судом висновки щодо розрахунку позивача, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог. Належних та допустимих доказів того, що заборгованість розрахована невірно та має менший розмір, ніж зазначено позивачем, боржником [PERSON] до суду надано не було. Відповідно до статті 141 ЦПК України суд присуджує з відповідача на користь позивача судовий збір у сумі 2270 грн.

Outcome: approved