Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-21 00:00:00

[PERSON] який діє в інтересах неповнолітнього [PERSON] звернувся до суду з позовом до Районної адміністрації Запорізької міської ради по Олександрівському району, треті особи: [PERSON] яка діє в інтересах малолітньої [PERSON], [PERSON] про визнання права на приватизацію житлового приміщення та зобов'язання вчинити певні дії. В обґрунтування позову зазначено, що на підставі рішення Виконавчого комітету на родину з 4-х осіб було видано Ордер на житлову площу в 3-х кімнатній квартирі [ADDRESS] в Запоріжжя, загальною площею 61,30 м2. Вищевказана квартира перебуває у власності територіальної громади м. Запоріжжя в особі Запорізької міської ради, що підтверджується копією технічного паспорту на квартиру та копією акту Товариства з обмеженою відповідальністю «Запорізьке міжміське бюро технічної інвентаризації» від 10.08.2016 року. Позивач [PERSON] є основним наймачем зазначеної вище квартири. Окрім нього, в зазначеному вище житловому приміщенні зареєстровані в якості членів родини: [PERSON] (дружина), [PERSON] (мати), [PERSON] (син) та [PERSON] (донька). З метою реалізації права на житло шляхом приватизації займаної квартири, позивач [PERSON] звернувся до Районної адміністрації ЗМР по Олександрівському району з відповідною заявою. 22.01.2018 року № К-0008 він отримав відповідь, відповідно до якої йому було відмовлено, оскільки не надано документів, що підтверджують невикористання житлових чеків для приватизації державного фонду [PERSON] 2004 р.н. у період з 02.12.2004р. по 26.10.2010 р. Надати такі довідки позивач не має можливості, так як до 26.10.2010 р. у сина була відсутня будь-яка реєстрація. Відповідно до довідки про реєстрацію місця проживання особи 04-19/1/8047 від 10.11.2016 р. [PERSON] разом із батьком з 26.10.2010 р. по теперішній час зареєстрований за адресою: [ADDRESS]. Згідно з інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна щодо суб'єкта № 127408772 від 13.06.2018 p., пошук за частковим співпадінням [PERSON] є власником 1/3 частини квартири у [ADDRESS]. Будь-яке інше нерухоме майно за [PERSON] не зареєстровано. Відповідно до п.4 ст. 29 ЦК України місце проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров'я, в якому вона проживає. Але жоден з батьків ніколи не був зареєстрований у м. Павлоград. Так, позивач [PERSON] зареєстрований за зазначеною адресою з 18.05.1996 року, [PERSON] з 15.09.2004 року. Таким чином, [PERSON] [INFO] не було використано право на безоплатну приватизацію житла, а відсутність документу, що підтверджує невикористання ним житлових чеків за період з 02.12.2004 по 26.10.2010р. не може впливати на встановлене законом право на приватизацію квартири [ADDRESS] і отримання спільної часткової власності. На підставі вищевикладеного просить суд позов задовольнити. Визнати за [PERSON], [INFO], право на приватизацію квартири [ADDRESS], за відсутності довідок за період з 02.12.2004 р. по 26.10.2010 p., які підтверджують невикористання житлових чеків для приватизації державного житлового фонду на підставі Закону України "Про приватизацію державного житлового Фонду" Зобов'язати районну адміністрацію Запорізької міської ради по Олександрівському району здійснити приватизацію квартири на ім'я [PERSON], за відсутності довідок за період з 02.12.2004 р. по 26.10.2010 p., які підтверджують невикористання житлових чеків для приватизації державного житлового фонду на підставі Закону України "Про приватизацію державного житлового фонду". В судовому засіданні позивач [PERSON] який діє в інтересах неповнолітнього [PERSON] позов підтримав та просив його задовольнити. Представник відповідача Районної адміністрації Запорізької міської ради по Олександрівському району Наливайко І.М. просить винести рішення на розсуд суду. Третя особа [PERSON] яка діє в інтересах малолітньої [PERSON] просила позов задовольнити. Третя особа [PERSON] у судове засідання не з*явилася. Про час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином. Причину неявки до суду не сповістила. Суд вважає за м можливим розглянути справу за її відсутності. Розглянувши матеріали справи, суд вважає, що позов піддягає задоволенню виходячи з наступного. Судом встановлено, що на підставі рішення Виконавчого комітету на родину з 4-х осіб було видано Ордер на житлову площу в 3-х кімнатній квартирі [ADDRESS] в Запоріжжя, загальною площею 61,30 м2. Вищевказана квартира перебуває у власності територіальної громади м. Запоріжжя в особі Запорізької міської ради, що підтверджується копією технічного паспорту на квартиру та копією акту Товариства з обмеженою відповідальністю «Запорізьке міжміське бюро технічної інвентаризації» від 10.08.2016 року. Позивач [PERSON] є основним наймачем вищевказаної квартири. Окрім нього, в зазначеному вище житловому приміщенні зареєстровані в якості членів родини: [PERSON] (дружина), [PERSON] (мати), [PERSON] (син) та [PERSON] (донька). З метою реалізації права на житло шляхом приватизації займаної квартири, позивач [PERSON] звернувся до Районної адміністрації ЗМР по Олександрівському району з відповідною заявою. 22.01.2018 року за № К-0008 [PERSON] отримано відповідь, відповідно до якої йому було відмовлено, оскільки не надано документів, що підтверджують невикористання житлових чеків для приватизації державного фонду його сином [PERSON], [INFO] у період з 02.12.2004 р. по 26.10.2010 р. Надати такі довідки [PERSON] не має можливості, так як до 26.10.2010 р. у його сина [PERSON] взагалі була відсутня будь-яка реєстрація. На підтвердження цього позивачем [PERSON] надано суду довідку КНП «Запорізький центр первинної медико-санітарної допомоги № 1» № 2057/01-11 від 22.10.2018 року, про те, що [PERSON], [INFO], який мешкає за адресою: [ADDRESS], перебував на обліку у медичному закладі з 2004 року по 2010 рік та довідку ДНЗ (ясла-садок) комбінованого типу № 81 «Бірюсинка» № 01.02.10/213 від 18.10.2018 року про те, що [PERSON], [INFO] дійсно відвідував дошкільний навчальний заклад (ясла-садок) комбінованого типу № 81 «Бірюсинка» з вересня 2006 року по травень 2010 року. Відповідно до довідки про реєстрацію місця проживання особи 04-19/1/8047 від 10.11.2016 р. [PERSON] разом [PERSON] з 26.10.2010 р. по теперішній час зареєстрований за адресою: [ADDRESS]. Згідно з інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна щодо суб'єкта № 127408772 від 13.06.2018 p., пошук за частковим співпадінням [PERSON] є власником 1/3 частини квартири у [ADDRESS]. Будь-яке інше нерухоме майно за [PERSON] не зареєстровано. Відповідно до п.4 ст. 29 ЦК України місце проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров'я, в якому вона проживає. Але жоден з батьків ніколи не був зареєстрований у м. Павлоград. Так, позивач [PERSON] зареєстрований за зазначеною адресою з 18.05.1996 року, [PERSON] з 15.09.2004 року. Таким чином, [PERSON] [INFO] не було використано право на безоплатну приватизацію житла, а відсутність документу, що підтверджує невикористання ним житлових чеків за період з 02.12.2004 по 26.10.2010р. не може впливати на встановлене законом право на приватизацію квартири [ADDRESS] і отримання спільної часткової власності. Відповідно до ст. 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідно до ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не ілакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ст. ст. 30, 41 Конституції України кожному гарантується недоторканність житла, ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності, право приватної власності є непорушним. Відповідно до ст. 345 ЦK України фізична або юридична особа може набути право власності у разі приватизації державного майна та майна, що є в комунальній власності. Приватизація здійснюється у порядку, встановленому Законом. Відповідно до ст. 2 ЗУ "Про приватизацію державного житлового фонду", до об'єктів приватизації належать квартири багатоквартирних будинків, одноквартирні будинки, житлові приміщення у гуртожитках (житлові кімнати, блоки (секції), кімнати у квартирах та одноквартирних будинках, де мешкають два і більше наймачів. Згідно з ч. З ст. 8 ЗУ "Про приватизацію державного житлового фонду", передача квартир (будинків) у власність громадян здійснюється на підставі рішень відповідних органів приватизації, що приймаються не пізніше місяця з дня одержання заяви громадянина. Відповідно до п. п. 17, 18, 20 Положень про порядок передачі квартир (будинків), жилих приміщень у гуртожитках у власність громадян, затвердженого наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства України від 16.12.2009 року N 396, громадянин, який виявив бажання приватизувати займану ним і членами його сім'ї на умовах найму квартиру (будинок), жиле приміщення у гуртожитку, кімнату в комунальній квартирі, звертається в орган приватизації. Громадянином до органу приватизації подаються: оформлена заява на приватизацію квартири (будинку), приміщення у гуртожитку, кімнати у комунальній квартирі; копію документа, що посвідчує особу; технічний паспорт на квартиру (будинок), жиле приміщення у гуртожитку; довідка про склад сім'ї та займані приміщення; копія ордера про надання житлової площі (копія договору найму жилої площі у гуртожитку); документ, що підтверджує невикористання ним житлових чеків для приватизації державного житлового фонду; копія документа, що підтверджує право на пільгові умови приватизації; заява-згода тимчасово відсутніх членів сім'ї наймача на приватизацію квартири (будинку), жилих приміщень у гуртожитку, кімнат у комунальній квартирі. Документом, що підтверджує невикористання громадянином житлових чеків для приватизації державного житлового фонду є довідка з попередніх місць проживання (після 1992 р.) щодо невикористання права на приватизацію державного житлового фонду. Відповідно до ст. 5 Закону України "Про приватизацію державного житлового фонду" право на приватизацію житлових приміщень у гуртожитку з використанням житлових чеків одержують громадяни України, які на законних підставах проживають у них. Згідно з ст. 4 Закону України "Про забезпечення реалізації житлових прав мешканців гуртожитків" громадяни, на яких поширюється дія цього Закону, мають право на приватизацію житлових приміщень у гуртожитках, які перебувають у власності територіальних громад і можуть бути приватизовані відповідно до закону. Приватизація житлових приміщень у гуртожитках здійснюється відповідно до Закону України "Про приватизацію державного житлового фонду" з урахуванням особливостей, визначених цим Законом. Громадяни, які на законних підставах проживають у гуртожитках державної форми власності, гуртожитках, що було включено до статутних капіталів товариств, створених у процесі приватизації (корпоратизації), набувають право на приватизацію житлових приміщень у таких гуртожитках після їх передачі у власність відповідної територіальної громади. Згідно з ст. 1 Закону України "Про забезпечення реалізації житлових прав мешканців гуртожитків" сфера дії цього Закону поширюється на громадян, які не мають власного житла, і більше п'яти років на законних підставах зареєстровані за місцем проживання у гуртожитках та фактично проживають у них. Відповідно до п. 14 Положення про порядок передачі квартир (будинків), жилих приміщень у гуртожитках у власність громадян, затвердженого наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства України N 396 від 26.12.2009 року, передача квартир (будинків), жилих приміщень в гуртожитках, які на момент набрання чинності Законом України "Про забезпечення реалізації житлових прав мешканців гуртожитків" перебували у комунальній власності, кімнат у комунальних квартирах у власність громадян здійснюється на підставі рішень відповідних органів приватизації, що приймаються не пізніше місяця з дня одержання заяви громадянина. Громадяни, які проживають у гуртожитках, що перебувають у власності підприємств, установ, організацій, утворених у процесі корпоратизації чи приватизації, набувають право на приватизацію займаних жилих приміщень після передачі таких гуртожитків у комунальну власність за умови, що вони фактично проживають у таких гуртожитках правомірно і тривалий час (не менше п'яти років). Відповідно до офіційного тлумачення положення п. 5 ст. 5 Закону України "Про приватизацію державного житлового фонду" Рішенням Конституційного Суду N 15 р-п/2010 від 10.06.2010 року кожний громадянин України має право приватизувати займане ним житло безоплатно в межах номінальної вартості житлового чека або з частковою доплатою один раз, право громадян України на безоплатну приватизацію державного житлового фонду вважається реалізованим один раз, якщо: громадянин України повністю використав житловий чек для приватизації житла у державному житловому фонді, і у його власність безоплатно передано в одній чи кількох квартирах (будинках) загальну площу з розрахунку санітарної норми 21 квадратний метр загальної площі на наймача і кожного члена його сім'ї та додатково 10 квадратних метрів на сім'ю; у власність наймача і кожного члена його сім'ї передано загальну площу однієї квартири (будинку), що перевищує встановлену санітарну норму, з оплатою вартості надлишкової загальної площі приватизованого житла; у власність наймача і кожного члена його сім'ї передано загальну площу житла, меншу ніж встановлена санітарна норма, а залишок житлового чека використано для приватизації частки майна державних підприємств, земельного фонду; весь житловий чек використано для приватизації частки майна державних підприємств, земельного фонду. Приватизація загальної площі в кількох квартирах (будинках) державного житлового фонду в межах встановленої санітарної норми та номінальної вартості житлового чека не є повторною. Згідно з п. 1 рішення Конституційного Суду України від 10 червня 2010 року N 15-рп/2010 у справі за конституційним зверненням щодо офіційного тлумачення положення п. 5 ст. 5 Закону України "Про приватизацію державного житлового фонду справа про безоплатну приватизацію житла) в аспекті конституційного звернення положення п. 5 ст. 5 Закону України "Про приватизацію державного житлового фонду" від 19 червня 1992 року N 2482-ХІІ, згідно з яким кожний громадянин України має право приватизувати займане ним житло безоплатно в межах номінальної вартості житлового чека або з частковою доплатою один раз, необхідно розуміти так, що право громадян України на безоплатну приватизацію державного житлового фонду вважається реалізованим один раз, якщо: громадянин України повністю використав житловий чек для приватизації житла у державному житловому фонді, і у його власність безоплатно передано в одній чи кількох квартирах (будинках) загальну площу з розрахунку санітарної норми 21 кв. м загальної площі на наймача і кожного члена його сім'ї та додатково 10 кв. м на сім'ю; у власність наймача і кожного члена його сім'ї передано загальну площу однієї квартири (будинку), що перевищує встановлену санітарну норму, з оплатою вартості надлишкової загальної площі приватизованого житла; у власність наймача і кожного члена його сім'ї передано загальну площу житла, меншу ніж встановлена санітарна норма, а залишок житлового чека використано для приватизації частки майна державних підприємств, земельного фонду; весь житловий чек використано для приватизації частки майна державних підприємств, земельного фонду. Таким чином, суд, оцінюючи зібрані у справі докази, приходить до висновку, що позов [PERSON], який діє в інтересах [PERSON] підлягає задоволенню, оскільки він обгрунтваний та підтверджений матеріалами справи. На підставі викладеного,

Outcome: approved