Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-10 00:00:00

Позивач звернувся до Рівненского міського суду з позовом до [PERSON] про звернення стягнення на предмет іпотеки. Просить звернути стягнення на предмет іпотеки, а саме на житловий будинок [ADDRESS]. Представник позивача в судове засідання не з'явився, проте подав заяву, в якій позовні вимоги підтримав та просить справу розглянути за його відсутності. Відповідач та представник відповідача в судове засідання не з'явились, проте подали письмові заперечення, в яких позовні вимоги не визнали, оскільки майно на яке просить звернути стягнення позивач є іпотечним майном, житловим будинком, в якому вона постійно проживає, площа житла не перевищує 250 кв.м., іншого нерухомого майна житла в неї немає. Згідно ЗУ "Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті" накладено мораторій на примусове стягнення нерухомого майна. Судом встановлено, що 25.05.2012 року між ПАТ «Сведбанк» та ПАТ «Дельта Банк» було укладено договір купівлі-продажу прав вимоги за кредитними договорами. В свою чергу 15.06.2012 року між ПАТ «Дельта Банк» та ПАТ «Альфа Банк» був укладений договір купівлі-продажу прав вимоги за кредитним договором. Згідно вищезазначених угод відбулося відступлення права вимоги на користь ПАТ «Альфа Банк» за кредитним договором № 1701/0408/88-047 від 21.04.2008 року, який укладений між ВАТ «Сведбанк» та [PERSON] Згідно даного договору банк надав позичальнику кредит в розмірі 75779,05 доларів США. 23.06.2011 року [PERSON] та [PERSON] уклали договір про переведення боргу, відповідно до якого новий позичальник [PERSON] прийняла на себе виконання зобов'язань за кредитним договором № 1701/0408/88-047 від 21.04.2008 року. Внаслідок неналежного виконання зобов'язання станом на 10.10.2012 року у [PERSON] утворилась заборгованість 77109,97 доларів США, що за офіційним курсом НБУ на дату розрахунку складає 616340,00 грн. Згідно ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути кредит частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини кредитодавець має право вимагати дострокового повернення частини кредиту, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Оскільки розрахунок заборгованості проведений позивачем у відповідності до умов договору, він приймається судом до уваги. З метою забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором № 1701/0408/88-047 від 21.04.2008 року між позивачем та [PERSON], яка після укладення шлюбу 23.04.2010 року змінила прізвище на «[PERSON]», укладено іпотечний договір № 1701/0408/88-047-Z-1 від 21 квітня 2008 року, згідно якого відповідач надав в заставу позивачу нерухоме майно, а саме житловий будинок [ADDRESS]. Згідно п. 11 іпотечного договору, право звернення стягнення на предмет іпотеки виникає у іпотекодержателя з наступних підстав. а) у разі невиконання або неналежного виконання іпотекодавцем-боржником основного зобов'язання; б) у разі порушення іпотекодавцем обов'язків встановлених іпотечним договором. Згідно ст. 40 ЗУ "Про іпотеку" звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення є підставою для виселення всіх мешканців, за винятком наймачів та членів їх сімей. Виселення проводиться у порядку, встановленому законом. Таким чином предметом позову по справі є вимоги ПАТ "Альфа-Банк" до [PERSON] про звернення стягнення на предмет іпотеки, яким забезпечено належне виконання обов'язків останньої перед ПАТ " Альфа-Банк " за кредитним договором № 1701/0408/88-047 від 21.04.2008 року. В свою чергу п. 1 Закону України "Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті" від 3 червня 2014 року за № 1304-VII визначено, що протягом дії цього закону не може бути примусово стягнуте (відчужене без згоди власника) нерухоме житлове майно, яке вважається предметом застави згідно із статтею 4 Закону України "Про заставу" та/або предметом іпотеки згідно із статтею 5 Закону України "Про іпотеку", якщо таке майно виступає як забезпечення зобов'язань громадянина України (позичальника або майнового поручителя) за споживчими кредитами, наданими йому кредитними установами - резидентами України в іноземній валюті, та за умови, що: - таке нерухоме житлове майно використовується як місце постійного проживання позичальника/майнового поручителя або є об'єктом незавершеного будівництва нерухомого житлового майна, яке перебуває в іпотеці, за умови, що у позичальника або майнового поручителя у власності не знаходиться інше нерухоме житлове майно; - загальна площа такого нерухомого житлового майна (об'єкта незавершеного будівництва нерухомого житлового майна) не перевищує 140 кв. метрів для квартири та 250 кв. метрів для житлового будинку. При цьому згідно довідки №1916/409 від 06.08.2014 року виданої КП «РМБТІ» [PERSON], вказано, що їй на праві приватної власності належить будинковолодіння по [ADDRESS] де вона є зареєстрованою. До того ж загальна площа вищевказаного будинковолодіння становить 83,7 кв.м., тобто не перевищує 250 кв.м. Крім того в матеріалах справи відсутні докази на підтвердження перебування у власності відповідача іншого нерухомого майна. Таким чином, суд вважає, що будинковолодіння по [ADDRESS], яке є предметом іпотеки згідно іпотечного договору від 21.04.2008 року, розповсюджується Закон України "Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті" від 3 червня 2014 року за № 1304-VII. На підставі наведеного суд приходить до висновку про недоведеність позовних вимог позивача та вважає за можливе відмовити у задоволені позову.

Outcome: dismissed