Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-19 00:00:00

Заявленими вимогами позивач просить суд ухвалити рішення, яким визнати незаконними та скасувати рішення про звільнення, поновити на роботі, стягнути середній заробіток та моральну шкоду. Вимоги мотивовано тим, що звільнення, на переконання позивача, було здійснено з порушенням законодавства України. Розгляд справи вирішено проводити за правилами спрощеного позовного провадження без проведення судового засідання і підстав для зміни такого порядку сторонами не наведено і судом не встановлено. Відповідач направив відзив, яким заперечував задоволення позову у зв`язку із безпідставністю вимог заявника. Проаналізував матеріали, направлені сторонами, судом встановлено наступні фактичні обставини справи та відповідно ним правовідносини. Позивач є громадянином України, отримував код платника податків, має зареєстроване місце проживання на території Житомирського району Житомирської області та при зверненні до суду сплатив судового збору в розмірі 3 659 гривень (а.с.1,11-12,37,191). Трудові відносини між сторонами тривали у період часу з 8 серпня 2016 року по 28 січня 2021 року і позивач весь час обіймав посаду оператора верстатів з програмним керуванням виробничого відділу (а.с.13-15,16, 96,97,106). Позивач звертався до управління держпраці в Житомирській області щодо порушень трудового законодавства, які, на його переконання були вчинені щодо нього, однак відповіді на такі звернення суду на дослідження не надані (а.с.17-19). 24 червня 2020 року на установчих зборах вирішено створити первинну профспілкову організацію на ТОВ "Кромберг енд Шуберт Україна ЖУ" під назвою "Вільних людей" (а.с.21-24). Дана організація прийнята у члени Федерації профспілок Житомирської області (а.с.25). Позивач є її членом. Позивач не повідомив чи перебуває у спілці інших профспілок відповідача. Директор ТОВ "Сав Транс" довідкою від 16 квітня 2021 року повідомив, що відповідно до договору про надання послуг з пасажирського перевезення з відповідачем (а.с.142-145,152-159) у період часу з 28 по 31 грудня 2020 року та 2 січня 2021 року надавались послуги з перевезення працівників відповідача у відповідності до визначених (затверджених) маршрутів і будь-яких зауважень щодо якості та об`єму наданих послуг від замовників не надходило (а.с.71). Начальник відділу по роботі з персоналом повідомив листом № 1685 від 16 квітня 2021 року про те, що позивач забезпечувався підвозом до та з роботи на підставі укладено з ТОВ "САВ ТРАНС" договору про надання транспортних послуг (а.с.111). Між відповідачем та ТОВ "ЕКОТАКСІ" укладено додатково до автобусного підвозу договір про надання послуг з пасажирського перевезення на таксі по безготівковому розрахунку (а.с.123-125). Голова незалежної професійної спілки "Кромберг енд Шуберт" (далі скорочено НПС "Кромберг енд Шуберт") довідкою від 14 квітня 2021 року повідомив представника відповідача про те, що позивач не є її членом. Станом на який період він не є чи не був таким, довідка інформації не містить (а.с.72). Крім цього, НПС ТОВ "Кромберг енд Шуберт" має на території підприємства офісне приміщення (а.с.118-119), досягнуто домовленості щодо обміну конфіденційною інформацією (а.с.120-121), спільно проводились засідання та вирішувались виробничі питання (а.с.138-141). Між дирекцією та колективом найманих працівників укладено колективний трудовий договір, який зареєстрований в управлінні праці та соціального захисту населення (а.с.126-137). Відповідачем створено, реалізовано та доведено до відома позивача положення щодо пропускного та внутрішнього режимів, правила внутрішнього трудового розпорядку тощо (а.с.84-96, 112-116). Між представником відповідача та відповідачем укладено договір про надання правової допомоги (а.с.98-101). Попередній розрахунок судових витрат відповідача пов`язаний із наданням правничих послуг у даній справі становить 61 тисяча гривень (а.с.117). Позивачу проставлено прогул з 29 по 31 грудня 2020 року та 2 січня 2021 року. Інші дні, в тому числі після 2 січня 2021 року відпрацьовано позивачем 19 днів та 160 годин (а.с.102). На підприємстві з 1 січня 2020 року затверджено графік змінності для деяких категорій працівників (а.с.103-104,108-111). 4 січня 2021 року безпосереднім керівником позивача складено доповідну записку про те, що останній не вийшов на роботу 2 січня 2021 року. Даний документ також підписали 11 січня керівник проекту та 12 січня керівник відділу (а.с.105). 4 січня 2021 року позивач дав пояснення, якими зазначив, ідентичну інформацію щодо причин невиходу на роботу з 29 грудня 2020 року по 1 січня 2021 року. Так, позивач зазначив, що на зупинку не приїхав автобус доставки до робочого місця і іншого варіанту дістатись на робоче місце не було. Крім цього, йому пропонували написати заяву за власний рахунок щодо періоду роботи з 29 грудня 2020 року по 2 січня 2021 року, оскільки в цей час підприємство не забезпечувало роботою у нічну зміну (а.с.105-106,146-151). 27 січня 2021 року відповідач наказами № 14,15 та 16 д/тм, відповідно за прогули 29, 30 та 31 грудня 2021 року позивачу оголосив догани (звороти а.с.147,149 та 161). Того ж дня 27 січня 2021 року позивача звільнено з роботи за систематичне невиконання без поважних причин обов`язків, покладених на нього трудовим та колективним договором, правил внутрішнього трудового розпорядку, посадової інструкції, інших внутрішніх документів, які регулюють в тому числі правила поведінки та міри безпеки з урахування того, що до працівника раніше було застосовано дисциплінарне стягнення у вигляді доган, які є чинними. Підставою для звільнення наведено накази № № 14, 15, 16 д\\тм від 27 січня 2021 року та доповідна записка майстра з виробничої дільниці виробничого відділу від 4 січня 2021 року (а.с.16). Позивачем надано переписку у соціальній мережі (а.с. 177-182), яку суд не приймає до уваги як недопустимий доказ і тому його аналіз не проводить та до уваги не приймає в силу положень ст. 78 ЦПК України та усталеної з даного приводу судової практики. Подібна правова позиція викладена у чисельних постановах Верховного Суду (4.12.2019 р. у справі №756/11258/17; 28.12.2019 р. у справі №922/788/19; 11.06.2019 р. у справі №904/2882/18; 24.09.2019 р. у справі №922/1151/18;\~ 16.03.2020 р. у справі №910/1162/19). Правовідносини між сторонами врегульовано наступними положеннями законодавства України. Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави (ч. 1 ст. 2 ЦПК України). Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій (ч. 1 - 4 ст. 12 ЦПК України). Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (ч. 1 ст. 13 ЦПК України). Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (ч. 2 ст. 77 ЦПК України). Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч. ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України). Статтею 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом лише у випадках, серед інших, систематичного невиконання працівником без поважних причин обов`язків, покладених на нього трудовим договором або правилами внутрішнього трудового розпорядку, якщо до працівника раніше застосовувалися заходи дисциплінарного чи громадського стягнення (п. 3 ч. 1 ст. 40 КЗпП України). У разі звільнення без законної підстави працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір. При винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижчеоплачуваної роботи, але не більш як за один рік (ст. 235 КЗпП України). Проаналізував фактичні обставини справи та норми законодавства, якими врегульовані правовідносини між сторонами, суд дійшов висновку про наявність підстав для часткового задоволення позову з огляду на наступне. Суд вважає протиправним наказ про припиненні трудових відносин винесений відповідачем щодо позивача і датований 27 січня 2021 року та необхідністю у зв`язку із цим поновити працівника на роботі. До такого висновку суд дійшов на підставі наступного. Суд вважає, що притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності за вчинення проступків, і в цей самий день звільнення працівника на підставі положень п. 3 ч. 1 ст. 40 КЗпП України, суперечить, як останній нормі матеріального закону, так і усталеній з даного приводу судовій практиці. Судом встановлено та не спростовувалось сторонами, що прогули, які ставляться в провину позивачеві та за які його притягнуто до відповідальності, мали місце три дні поспіль з 29 по 31 грудня 2020 року. Пояснення з приводу таких подій у позивача відібрано 4 січня 2021 року. Працівник був на роботі і відпрацював загалом після прогулів і відібрання пояснення 19 днів та 160 годин. Нормами матеріального закону передбачено звільнення за наявності систематичного невиконання працівником без поважних причин обов`язків. З даного приводу Пленум ВСУ № 9 від 6 листопада 1992 року у пункті 23 визначив, що звільнення з даних підстав має бути застосовано після застосування до працівника стягнення. Таким чином, застосував до працівника одночасно і дисциплінарне стягнення та розірвання трудового договору, суд вважає, суперечить законодавству України. Прийняття в один день трьох наказів про притягнення до дисциплінарної відповідальності, а лише після цього винесення наказу про розірвання трудового договору, на переконання суду, не свідчить про наявність систематичності невиконання трудових обов`язків, які б давали підстави для прийняття оскаржуваного наказу. Прийняття рішення про звільнення працівника майже через місяць після вчинення проступку, а так само не прийняття рішення про вчинення ще одного проступку, що мав місце 2 січня 2021 року, суд вважає, тільки підкреслює необ`єктивність проведеної перевірки та прийнятого рішення щодо позивача. На переконання суду, що в разі кваліфікування дій позивача щодо прогулу, як протиправних та таких які містять системність перевірку слід було ініціювати одразу після першого невиходу на роботу. В подальшому, після з`явлення працівника вирішити питання про притягнення його до дисциплінарної відповідальності, ще до виходу на роботу після прогулів. Інші і похідні вимоги щодо стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу викликаного незаконним звільненням підлягають до задоволення. Позивачем не пораховано і сторонами загалом не надано інформації щодо середнього заробітку позивача за останні два місяці, що позбавляє можливості суд визначити точну суму необхідну до стягнення з відповідача на користь позивача. Вимогами процесуального закону не передбачено право суду витребувати матеріали у справі даної категорії за власною ініціативою. За таких обставин, суд вважає необхідним зобов`язати відповідача нарахувати та виплатити позивачеві середній заробіток за час вимушеного прогулу з 28 січня 2021 року по день ухвалення даного рішення. В межах негайного виконання даного судового рішення до виплати підлягає сума середнього заробітку за час вимушеного прогулу в межах суми платежу за один місяць. З даного приводу суд відхиляє доводи відповідача у даній частині, адже обґрунтована та законна вимога не може бути відхилена лише з формальних підстав. Суд вирішує відхилити вимогу щодо стягнення з відповідача на користь позивача моральної шкоди, спричиненої незаконним звільненням, як не доведену будь-якими, в тому числі належними та допустимими доказами. Так, позивачем на підтвердження заявленого наведено, що у зв`язку із незаконними діями та для відновлення самопочуття і душевного спокою йому необхідно пройти санаторно-курортне лікування, вартість якого в середньому становить 17 160 гривень. Натомість, на підтвердження таких вимог суду не надано ані висновків фахівців, що стан позивача погіршився взагалі та в тому числі у зв`язку із його звільненням. Крім цього, не надано і доказів того, що покращення стану рекомендується позивачу відповідними фахівцями. Тим самим, суд погоджується з доводами відповідача у даній частині та вважає їх ґрунтовними. Посилання позивача на те, що він є членом створеної та діючої на підприємстві профспілкової організації, на переконання суду, повністю спростовуються наданими відповідачем доказами. Так, позивачем не надано доказів і судом не встановлено, що профспілкова організація "ВІЛЬНИХ ЛЮДЕЙ", членом якої є позивач, діє на підприємстві. Натомість, діюча на підприємстві НПС ТОВ "Кромберг енд Шуберт" надала інформацію, відповідно до якої позивач не є її членом. Такі фактичні обставини справи дають достатні підстави суду стверджувати, що в даній частині звільнення хоча і було проведено законно, однак висновків суду, що скасування наказу про розірвання трудового договору не змінюють. Тим самим, суд погоджується з твердженнями відповідача і у даній частині. Судом встановлено та не спростовувалось позивачем, що на підприємстві існує альтернативний спосіб доставки працівників до робочого місця за допомогою оплаченого роботодавцем таксі. Крім цього, наявне правило попередження про невихід на роботу на спеціально створену телефонну лінію. Позивачем, як свідчать досліджені судом матеріали не використані такі механізми, як доставки до робочого місця, так і попередження про не вихід на неї. Мало того, судом вважається недоведеним факт примушування відповідачем позивача писати заяву про вихід у відпустку за власний рахунок. Не надано доказів і того, що з 29 грудня 2020 року по 2 січня 2021 року працівникам нічної зміни робота не надавалась. Аналіз даної групи матеріалів, суд вважає, не має значення для прийнятого судом та раніше зазначеного рішення щодо скасування наказу про звільнення та поновлення працівника на робота, оскільки процедура звільнення, на переконання суду, була порушена. Не доведення фактичних обставин, на які посилається позивач, суд вважає, не вимагає окремого аналізу та на прийняття рішення, адже питання про законність притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності за прогул не ставилось. Результати вирішення спору дають підстави розподілити судові витрати наступним чином. Позивачем заявлено судових витрат на загальну суму 3 632 гривень. Фактично задоволенню підлягають вимоги щодо визнання незаконним та скасування наказу про звільнення, поновлення на роботі і стягнення середнього заробітку, за які сплачено судового збору в розмірі 2 724 гривень. Вимога про поновлення на роботі судовим збором не сплачується у зв`язку із пільгою, визначеною законом. Витрати позивача на правничу допомогу, що згадуються позовом не підтверджені документально і задоволеними бути не можуть. Дані правовідносини врегульовані положеннями ст. 141 ЦПК України. Орієнтовний розмір судових витрат відповідача не підлягає вирішенню даним судовим актом, оскільки точного розміру заявлено не було та вони не підтверджувались у встановленому порядку. На підставі вищевикладеного,

Outcome: partial