Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-12 00:00:00

14.04.2014 року Моторне (транспортне) страхове бюро України звернулося до суду із зазначеним позовом, в якому просить стягнути суму страхового відшкодування в порядку регресу, посилаючись на те, що 04.09.2010 року по вул. Куйбишева на перехресті з вул. 8 Березня у м. Запоріжжі, сталась дорожньо-транспортна пригода за участю автомобілів -"ЗАЗ 968 А", державний реєстраційний номер [NUMBER], під керуванням [PERSON], та "Ford", державний реєстраційний номер [NUMBER], під керуванням [PERSON] Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди автомобілі було пошкоджено та власнику автомобіля "Ford", державний реєстраційний номер [NUMBER] [PERSON] під керуванням водія [PERSON] було спричинено матеріальну шкоду у розмірі 11 189,25 гривень, з врахуванням 20% ПДВ. Так як зазначена матеріальна шкода не була виплачена [PERSON] винуватцем ДТП - [PERSON], який не мав договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, чинного на дату ДТП, тому Моторним (транспортним) страховим бюро України було виплачено власнику автомобіля "Ford" на підставі його заяви страхове відшкодування у розмірі 9324, 38 гривень ( 11 189,25 гривень (розмір шкоди) - 1864,87 гривень (20% ПДВ). Добровільно відшкодувати понесені Моторним (транспортним) страховим бюро України витрати [PERSON] відмовився, тому позивач просить суд стягнути з відповідача на його користь в порядку регресу суму страхового відшкодування у розмірі 10044,38 гривень та витрати по оплаті судового збору в розмірі 1229,40 гривень. Також позивач просить поновити строк позовної давності, так як він перерваний зверненням Моторним (транспортним) страховим бюро України з позовом до Жовтневого районного суду м. Запоріжжя. Представник позивача - Чишинська А.В. в судове засідання не з'явилась, про час та місце розгляду справи була повідомлена своєчасно та належним чином, надала суду заяву, в якій просила на підставі ч.2 ст.158 ЦПК України розглядати справу за її відсутності, позовні вимоги підтримала повністю, проти винесення заочного рішення не заперечувала. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений своєчасно та належним чином, що підтверджено відповідними поштовими повідомленнями, жодних доказів або заперечень суду не надав. Оскільки суд не має відомостей про причину неявки відповідача, повідомленого належним чином, відповідно до вимог ч.4 ст.169 Цивільно-процесуального кодексу України суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Суд, вивчивши матеріали справи та дослідивши письмові докази, приходить до наступних висновків. Згідно ст.10 Цивільно-процесуального кодексу України кожна особа повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідно до ст.60 Цивільно-процесуального кодексу України докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. На підставі ст.57 Цивільно-процесуального кодексу України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Згідно довідки № 8679797 про дорожньо-транспортну пригоду від 04.09.2010 року, виданої начальником сектору оформлення матеріалів ДТП і дізнання УДАЇ ГУМВС України в Запорізькій області, 04.09.2010 року, о 16-30 годині, з боку вул. Солідарності по вул. Куйбишева в бік вул. Парамонова у м. Запоріжжі рухався автомобіль "ЗАЗ-968 А", державний реєстраційний номер [NUMBER], під керуванням [PERSON], який при перехресті з вул. 8-го Березня не зайняв крайнє ліве положення на проїжджій частині, виконуючи поворот ліворуч, внаслідок чого скоїв зіткнення з автомобілем "Ford", державний реєстраційний номер [NUMBER], який належить [PERSON] під керуванням водія [PERSON] На підставі постанови Комунарського районного суду м. Запоріжжя №3-2793/10 від 01.10.2010 року [PERSON] було визнано винним у тому, що він 04.09.2010 року, о 16-30 годині, на перехресті з вул. 8 Березня у м. Запоріжжі, керуючи автомобілем "ЗАЗ-968 А" по вул. Куйбишева, державний реєстраційний номер [NUMBER], при виконанні повороту ліворуч не зайняв крайнє положення, внаслідок чого скоїв зіткнення з автомобілем "Ford", державний реєстраційний номер [NUMBER], який належить [PERSON] під керуванням водія [PERSON] Внаслідок ДТП автомобілі було пошкоджено, [PERSON] було притягнуто до адміністративної відповідальності за ст.124 КУпАП (а.с.7). 19.10.2010 року [PERSON] звернувся до позивача із заявою, в якій просило здійснити відшкодування шкоди у розмірі 12 166,59 гривень, заподіяної в результаті пошкодження транспортного засобу " Ford", державний реєстраційний номер [NUMBER], під час ДТП, яка сталася 04.09.2010 року, о 16-30 годині, по вул. Куйбишева на перехресті з вул. 8 Березня у м. Запоріжжі, з вини [PERSON], водія транспортного засобу -"ЗАЗ-968 А", державний реєстраційний номер [NUMBER], який не мав ніякого договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, чинного на дату ДТП (а.с.8). Згідно висновку №166 про оцінку автомобіля «Ford", державний реєстраційний номер [NUMBER], зробленого 11.11.2010 року судовим експертом спеціалістом авто товарознавцем Маляр М.І., вартість спричиненої власнику автомобіля «Ford» матеріальної шкоди становить 11189,25 гривень (а.с.9). Відповідно до платіжного доручення №5483 від 30.12.2010 року (а.с.12) [PERSON] згідно наказу № 3890 від 30.12.2010 року про відшкодування шкоди з фонду захисту потерпілих, виданого заступником Генерального директора МТСБУ, було виплачено страхове відшкодування в розмірі 9324,38 гривень. Крім того, МТСБУ понесло витрати на аварійного комісара в розмірі 720,00 гривень (а.с.10). Позивач звертався до [PERSON] з вимогою добровільно відшкодувати йому витрати, пов'язані з регламентною виплатою [PERSON] шкоди, спричиненої йому в результаті ДТП, попереджав про звернення до суду, однак останній заходів до погашення заборгованості у повному обсязі не вжив. Згідно ст.22 Цивільного кодексу України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. На підставі ст.1166 Цивільного кодексу України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Частиною 1 статті 1187 Цивільного кодексу України встановлено, що діяльність, пов'язана з експлуатацією транспортного засобу є джерелом підвищеної небезпеки. Відповідно до ч.2 ст.1187 Цивільного кодексу України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Відповідно до ст.27 Закону України «Про страхування» та ст.993 Цивільного кодексу України до страхувальника, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. Згідно ст.1192 Цивільного кодексу України з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов'язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Статтею 1191 Цивільного кодексу України встановлено, що особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування. Відповідно до ч.3 ст.11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов'язки можуть виникати безпосередньо з актів цивільного законодавства. На підставі п.22.1 ст.22 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи. Відповідно до п.41.1 ст.41 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом, у разі її заподіяння, зокрема, транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім шкоди, заподіяної транспортному засобу, який не відповідає вимогам пункту 1.7 статті 1 цього Закону, та майну, яке знаходилося в такому транспортному засобі. Згідно п.38.2.1 ст.38 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» МТСБУ після сплати страхового відшкодування має право подати регресний позов, зокрема, до власника, водія транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду та не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім осіб, зазначених у пункті 13.1 статті 13 цього Закону. На підставі ч.4 ст.61 Цивільно-процесуального кодексу України постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Таким чином, на думку суду, позовні вимоги Моторного (транспортного) страхового бюро України до [PERSON] про відшкодування в порядку регресу витрат, пов'язаних з виплатою страхового відшкодування ґрунтуються на законі та підтверджуються зібраними у справі доказами, тому позов в цій частині підлягає задоволенню у повному обсязі, тобто у сумі 10044,38 грн (9324,88 - сума відшкодування витрат + 720 грн. витрати на аварійного комісара). Згідно ч. 2 ст. 264 ЦК України позовна давність переривається у разі пред'явлення особою позову до одного із кількох боржників, а також якщо предметом позову є лише частина вимоги, право на яку має позивач. Час, що минув до переривання перебігу позовної давності, до нового строку не зараховується (ч. 3 ст. 264 ЦК України). Позивачем до суду надано докази того, що 15.12.2013 року Моторного (транспортного) страхового бюро України звернулось до Жовтневого районного суду м. Запоріжжя з аналогічним позовом до [PERSON], проте ухвалою Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 17.03.2014 року (справа № 331/10514/13-ц) позовну заяву Моторного (транспортного) страхового бюро України було повернуто у зв'язку з непідсудністю справи Жовтневому районному суду м. Запоріжжя. Отже, суд вважає, що пропуск позивачем строку звернення до суду стався з поважної причини та підлягає поновленню. Також, відповідно до ч.1 ст.88 Цивільно-процесуального кодексу України, так як судове рішення ухвалюється на користь позивача, понесені ним і документально підтверджені судові витрати підлягають стягненню з відповідача. Позивачем до суду надано квитанцію № 100455.307.1 від 07.04.2014 року про сплату судового збору в розмірі 243 гривні 60 копійок (а.с. 1), тому вимога позивача про стягнення з [PERSON] 1229 (одна тисяча двісті двадцять дев'ять) гривень 40 коп. підлягає частковому задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: partial