Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-25 00:00:00

18 жовтня 2017 року до суду надійшла позовна заява [PERSON], в інтересах якої на підставі довіреності діє [PERSON], до об'єднаної територіальної громади м. Лиман в особі Лиманської міської ради Донецької області про визнання права власності на ? частину квартири, що залишилась після смерті [PERSON], який помер [INFO] року в м. Красний Лиман Донецької області. В обґрунтування позову зазначено, що [INFO] року помер [PERSON] - чоловік позивачки. За життя йому на праві власності належала 1/2 частина двокімнатної квартири [ADDRESS]. Для оформлення спадщини позивачка звернулася до Лиманської державної нотаріальної контори, де отримала постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії у зв'язку з відсутністю правовстановлюючого документу на вказану частку квартири на ім'я спадкодавця. У зв'язку з тим, що існують перешкоди для оформлення спадкових прав позивач була змушена звернутись до суду. Позивач, належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, в судове засідання не з'явилася, надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності, просила позовні вимоги задовольнити (а.с.46). Представник позивача - [PERSON], належним чином повідомлена про час та місце розгляду справи, в судове засідання не прибула, надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності, просила позовні вимоги задовольнити (а.с.47). Лиманську міську раду, яка представляє об'єднану територіальну громаду м. Лиман Донецької області, було належним чином повідомлено судом про дату, час та місце розгляду цивільної справи; представником відповідача - [PERSON] надана заява про розгляд справи без її участі, рішення просила ухвалити на розсуд суду (а.с.49,50). В судове засідання не з'явилися всі особи, які беруть участь в справі, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, при цьому позивач, представник позивача та відповідач заявили клопотання про розгляд справи за їх відсутності, перешкод для розгляду справи в судовому засіданні немає, тому суд вважає, що справу можна розглянути без здійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, відповідно до вимог ч.2 ст.197 ЦПК України. Дослідивши подані позивачем докази, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду спору по суті, суд встановив фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. [PERSON] та [PERSON] перебували у шлюбі, зареєстрованому у встановленому законом порядку 05 листопада 1967 року, що підтверджується наданою позивачем копією свідоцтва про одруження серії [NUMBER] (а.с. 12). Згідно Свідоцтва про право власності на житло виданого Приватизаційною комісією при Краснолиманському відділенні Донецької залізниці 12.06.2000 року, [PERSON] та [PERSON] на праві приватної спільної власності належала квартира, розташована за адресою: Донецька область, м. Красний Лиман (Лиман), [ADDRESS]. (а.с. 13). [INFO] року [PERSON] помер (а.с. 11). Після смерті [PERSON] залишилось спадкове майно - 1/2 частина двокімнатної квартири [ADDRESS], яка належала померлому на підставі свідоцтва про право власності на житло, виданого Приватизаційною комісією при Краснолиманському відділенні Донецької залізниці 12.06.2000 року. Право власності на вказану частку квартири було зареєстровано Слов"янським БТІ в реєстровій книзі за № 3162 від 27 червня 2000 року (а.с. 18). Співвласницею 1/2 частки квартири [ADDRESS] є позивачка - [PERSON], що підтверджується наданою позивачем копією Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності за № 98350037, сформованого 25 вересня 2017 року Виконавчим комітетом Лиманської міської ради Донецької області (а.с. 20) Статтею 1261 ЦК України визначено, що у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Згідно ч.З ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. [PERSON] як єдина спадкоємиця, у втсановленому законом порядку прийняла спадщину. Інші спадкоємці, які реалізували свої спадкові права, відсутні (а.с. 51). Однак, у видачі свідоцтва про право на спадщину на вказану частину квартири постановою державного нотаріуса Краснолиманської державної нотаріальної контори Семенової І.М. від 31 серпня 2017 року [PERSON] було відмовлено, оскільки відсутні правовстановлюючі документи щодо належності спадкового майна спадкодавцеві (а.с. 17). На даний час оригінал свідоцтва про право власності за вказану квартиру, тобто правовстановлюючий документ на спадкове майно, втрачений. В зв"язку з чим в місцевій газеті "Зоря" № 71 від 13.09.2017 року було надруковано повідомлення про втрачений правовстановлюючий документ на ім"я [PERSON] та [PERSON] (а.с. 39). У вересні місяці 2017 року представник позивача - [PERSON] звернулася із заявою про видачу дублікату вказаного документу до служби будівельно- монтажних робіт і цивільних споруд регіональної філії "Донецька залізниця". Однак, листом від 22.09.2017 року № 910 їй було відмовлено у зв"язку з тим, що вказаний структурний підрозділ з 01 липня 2017 року ліквідовано та вилучено зі складу регіональної філії "Донецька залізниця" ПАТ "Укрзалізниця" та було рекомендовано звернутися до керівництва регіональної філії "Донецька залізниця" ПАТ "Укрзалізниця" ( а.с. 19). Керівництво даної філії в усній формі повідомило [PERSON], що ПАТ "Укрзалізниця", структурним підрозділом якого є регіональна філія "Донецька залізниця", не є правонаступником ДП "Донецька залазниця", і на даний час ДП "Донецька залізниця" існує та знаходиться на тимчасово окупованій території України. Тобто на даний час отримати належним чином оформлений дублікат правовстановлюючого документу позивач не має можливості. Так, згідно із ст.ст. 41, 55 Конституції України, право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Права людини і громадянина захищаються судом. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань. Пунктом першим статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка, відповідно до вимог ч.1 ст.9 Конституції України, ратифікована Законом від 17.07.1997 року «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів №2,4,7 та 11 Конвенції» і є частиною національного законодавства України, встановлено, що кожен при вирішенні питання щодо його цивільних прав та обов'язків... має право на справедливий і відкритий розгляд упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом. Статтею 1 Першого Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна, інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права. Статтею 3 ЦПК України встановлено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Під способами захисту суб'єктивних цивільних прав розуміють закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав та вплив на порушника. Відповідно до ст.16 ЦК України встановлено перелік способів захисту цивільних прав та інтересів: 1) визнання права; 2) визнання правочину недійсним; 3) припинення дії, яка порушує право; 4) відновлення становища, яке існувало до порушення; 5) примусове виконання обов'язку в натурі; 6) зміна правовідношення; 7) припинення правовідношення; 8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування шкоди; 9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди; 10) визнання незаконним рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Тобто, за змістом ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу, зокрема, з позовом про визнання права. За загальними положеннями про спадкування право на спадщину виникає в день відкриття спадщини, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою (ч.3 ст.1222, ч.1 ст.1220 ЦК України). Спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців) (ст.1216 ЦК України). До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (ст.1218 ЦК України). Спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її (ст.1268 ЦК України). Спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину (ч.ч.1,3 ст.1296 ЦК України). Згідно із ст.328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно (ч.1 ст.1297 ЦК України). [PERSON] нотаріусом відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на ? частину квартири, яка правомірно належала спадкодавцю - [PERSON], у зв'язку з чим її право на отримання у власність в порядку спадкування за законом вказаного майна порушено і підлягає судовому захисту.

Outcome: approved