Jurisdiction: civil
Date: 2020-07-02 00:00:00

[PERSON] , (далі - позивачка) в особі свого представника - адвоката Ганенка Р.А., звернулась до суду із позовом до Пашківської сільської ради, (далі - відповідач), в якому вказала, що [INFO] , у віці 89-ти років, померла її бабуся, [PERSON] . Після її смерті відкрилася спадщина за законом до якої, окрім іншого майна увійшло право на земельну частку (пай) у землі, яка перебуває у колективній власності СПП «Перемога» розміром 5,6 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості), що знаходиться на території Пашківської сільської ради (сертифікат на право на земельну частку (пай) серії PH №343134). Спадкоємцями за законом до майна померлої [PERSON] на той час були: її син, [PERSON] , та чоловік, [PERSON] . Та, оскільки [PERSON] не встиг прийняти спадщину після смерті своєї матері [PERSON] , так як [INFO] він помер, то відповідно до положень ст. 1276 ЦК України право на прийняття належної йому частки спадщини своєї матері перейшло до його спадкоємця (батька) - [PERSON] . Відповідно до положень ст. ст. 1261, 1268 ЦК України [PERSON] прийняв спадщину після смерті [PERSON] , оскільки на час відкриття спадщини постійно проживав зі спадкодавцем та не подавав заяви про відмову від прийняття спадщини. В свою чергу позивачка [PERSON] спадщини після смерті свого батька не прийняла, оскільки зі спадкодавцем не проживала та заяви про прийняття спадщини у встановленому законом порядку не подавала. [INFO] помер [PERSON] - дід позивачки, після смерті якого відкрилась спадщина за заповітом та за законом. Зокрема, відповідно до заповіту [PERSON] , посвідченого 30.12.2016 року приватним нотаріусом Ольшевським В.С., останній заповів [PERSON] належне йому право на земельну частку (пай) розміром 5,6 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості) у землі, яка перебуває колективній власності СПП «Перемога», розташованого на території Пашківської сільської ради Макарівського району Київської області. Після смерті [PERSON] відкрилась також і спадщина за законом, яка не була охоплена заповітом від 30.12.2016 року, а саме, право на земельну частку (пай) у землі, яка перебуває у колективній власності СПП «Перемога» розміром 5,6 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості), яке належало його померлій дружині [PERSON] згідно сертифікату про право на земельну частку серії PH №343134. Із листа Відділу у Макарівському районі Головного управління Держгеокадастру у Київській області від 28.12.2018 року №4646/172-18 вбачається, що право на земельну частку (пай) було реалізовано померлою [PERSON] шляхом виділу їй в натурі (на місцевості) земельної ділянки площею 5,9802 га, кадастровий номер земельної ділянки 3222786500:04:011:0001. Оскільки, позивачка є онукою померлого [PERSON] , а тому вона є спадкоємцем за законом (за правом представлення) до майна померлого [PERSON] відповідно до положень ч. 1 ст. 1266 ЦК України, оскільки її батько (син спадкодавця) - [PERSON] помер до відкриття спадщини [PERSON] . Факт родинних відносин між позивачкою, [PERSON] та [PERSON] встановлено рішенням Макарівського районного суду Київської області від 27.09.2019 року у справі №370/885/19 за позовом за позовом [PERSON] до Пашківської сільської ради Макарівського району Київської області про встановлення факту родинних відносин. Позивачка своєчасно звернулась до Макарівської районної державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після смерті свого діда [PERSON] , де за її заявою було заведено спадкову справу №25/2018. Однак постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 26.11.2019 року №2076/02-31 позивачці було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на земельну ділянку площею 5,9802 га, кадастровий номер земельної ділянки 3222786500:04:011:0001, у зв`язку з тим, що померлий [PERSON] , не оформив своїх спадкових прав на зазначену земельну ділянку. Проте, враховуючи характер спірних правовідносин, факт визначення меж земельної ділянки в натурі на місцевості та розподіл даної земельної ділянки [PERSON] ще за її життя, позивач вважає за можливе просити суд визнати за нею право власності на земельну ділянку з кадастровим номером 3222786500:04:011:0001, в порядку спадкування після смерті діда [PERSON] , який успадкував дану земельну ділянку після смерті своєї дружини [PERSON] . Ухвалою Макарівського районного суду Київської області від 25.02.2020 року позов [PERSON] , прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Розгляд цивільної справи вирішено здійснювати в порядку загального позовного провадження та призначено підготовче засідання на 24.03.2020 року (яке неодноразово відкладалось), а також встановлено відповідачу 15-тиденний строк з дня вручення даної ухвали для подання відзиву на позовну заяву відповідно до ст. 178 ЦПК України. Також даною ухвалою суду від 25.02.2020 року за клопотанням позивача витребувано від Макарівської районної державної нотаріальної контори належним чином засвідчену копію спадкової справи №25/2018 до майна померлого [INFO] [PERSON] , яка надійшла до суду 13.03.2020 року та приєднана до матеріалів справи (а.с. 48-59). Ухвалою суду від 03.07.2020 року закрито підготовче провадження та призначено дану справу до судового розгляду по суті у судовому засіданні 03.07.2020 року. Представник позивача, адвокат Ганенка Р.А., через канцелярію суду подав письмову заяву, в якій просив слухати справу у його відсутності, позовні вимоги підтримав (а.с. 66). Відповідач, Пашківська сільська рада, згідно поданого листа просила розглядати справу без участі їх представника, проти позовних вимог не заперечувала (а.с. 65). Будь-яких інших заяв та клопотань від учасників справи не надходило, у зв`язку із чим суд відповідно до ч. 8 ст. 178 ЦПК України вирішує справу за наявними матеріалами. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослі дивши письмові матеріали справи, суд встановив наступне. Основними засадами цивільного судочинства згідно ч. 3 ст. 2 ЦПК України є змагальність та диспозитивність. Відповідно до ст. 81 ЦПК України, яка визначає обов`язок доказування і подання доказів. Згідно вказаної норми кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Поряд з тим, відповідно до вимог ч. 4 ст. 82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Так, судом встановлено, що [INFO] померла [PERSON] у віці 89 років, про що 08.11.2013 року складено відповідний актовий запис №23, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , видане повторно 24.09.2014 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Макарівського районного управління юстиції у Київській області (а.с. 10). Після її смерті відкрилася спадщина за законом до якої, окрім іншого майна увійшло право на земельну частку (пай) у землі, яка перебуває у колективній власності СПП «Перемога» розміром 5,6 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості), що знаходиться на території Пашківської сільської ради (сертифікат на право на земельну частку (пай) серії PH №343134, а.с. 19). Спадкоємцями за законом до майна померлої [PERSON] на той час були: її син, [PERSON] та чоловік, [PERSON] . Дана обставина встановлена рішенням Макарівського районного суду Київської області від 27.09.2019 року, яке набрало законної сили 28.10.2019 року, у цивільній справі №370/885/19 за позовом [PERSON] до Пашківської сільської ради Макарівського району Київської області про встановлення факту родинних відносин та визнання права власності на спадкове нерухоме майно. [INFO] помер [PERSON] у віці 59 років, про що 15.11.2013 року складено відповідний актовий запис №25, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , видане 15.11.2013 року виконавчим комітетом Пашківської сільської ради Макарівського району Київської області (а.с. 11), який є батьком позивачки, що підтверджується свідоцтвом про народження від 26.03.1992 року (а.с. 15). Оскільки [PERSON] не встиг прийняти спадщину після смерті [INFO] своєї матері [PERSON] , так як [INFO] помер, то відповідно до положень ст. 1276 ЦК України право на прийняття належної йому частки спадщини своєї матері перейшло до його спадкоємця (батька) - [PERSON] . Факт родинних відносин між [PERSON] та [PERSON] підтверджується повним витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про народження від 13.09.2019 року №00023932480 (а.а. 17-18). Відповідно до положень ст. ст. 1261, 1268 ЦК України [PERSON] прийняв спадщину після смерті дружини [PERSON] (Витяг з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію шлюбу із зазначенням відомостей про другого з подружжя, а.с. 16), оскільки на час відкриття спадщини постійно проживав зі спадкодавцем. Дана обставина встановлена рішенням Макарівського районного суду Київської області від 27.09.2019 року, яке набрало законної сили 28.10.2019 року, у цивільній справі №370/885/19 за позовом [PERSON] до Пашківської сільської ради Макарівського району Київської області про встановлення факту родинних відносин та визнання права власності на спадкове нерухоме майно. В свою чергу позивачка, [PERSON] , спадщини після смерті свого батька [PERSON] та бабусі [PERSON] не прийняла, оскільки зі спадкодавцями не проживала та заяви про прийняття спадщини у встановленому законом порядку не подавала. [INFO] , у віці 88 років, помер дід позивачки, [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , видане повторно 07.12.2017 року Макарівським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Київській області, актовий запис №21, (а.с. 12). Факт родинних відносин, а саме те, що [PERSON] , [INFO] , є онукою померлого [INFO] [PERSON] , встановлений рішенням Макарівського районного суду Київської області від 27.09.2019 року у справі №370/885/19, яке набрало законної сили 28.10.2019 року. Після смерті [INFO] [PERSON] відкрилася спадщина як за заповітом, так і за законом. Як вбачається з матеріалів спадкової справи №25/2018 (а.с. 48-59), [PERSON] за життя скла два заповіти: 1) згідно заповіту, посвідченого 30.12.2016 року приватним нотаріусом Макарівського районного нотаріального округу Ольшевським В.С., [PERSON] заповів [PERSON] , [INFO] , належне йому право на земельну частку (пай) розміром 5,6 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості) у землі, яка перебуває колективній власності СПП «Перемога», розташованого на території Пашківської сільської ради Макарівського району Київської області (а.с. 52-53); 2) згідно заповіту, посвідченого 24.02.2015 року [PERSON] - секретарем Пашківської сільської ради, [PERSON] заповів [PERSON] Сертифікат на право на земельну частку (пай) серії КВ №0235029, виданий Макарівською РДА Київської області від 24.06.1997 року (а.с. 54). Крім того, після смерті [PERSON] відкрилась також і спадщина за законом, яка не була охоплена вказаними вище заповітами, а саме на право на земельну частку (пай) у землі, яка перебуває у колективній власності СПП «Перемога» розміром 5,6 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості), яке належало його померлій дружині [PERSON] згідно сертифікату про право на земельну частку серії PH №343134, та яку він прийняв у спадщину після смерті останньої. Крім того, як вбачається з довідки Пашківської сільської ради Макарівського району Київської області від 27.11.2019 року №569, в результаті проведення розподілу та виділення в натурі земельних ділянок (паїв), оформлених протоколом загальних зборів власників земельних часток (паїв) ПОСП «Перемога» від 01.04.2006 року, [PERSON] було виділено земельну ділянку [NUMBER] згідно схеми поділу земель колективної власності в межах Пашківської сільської ради (а.с. 21, 20). Як вбачається з листа Відділу у Макарівському районі Головного управління Держгеокадастру у Київській області від 28.12.2018 року №4646/172-18, згідно відомостей Державного земельного кадастру за [PERSON] значиться земельна ділянка з кадастровим номером 3222786500:04:011:0001, що визначена в натурі (на місцевості) згідно сертифікату на земельну частку (пай) площею 5,9802 га в межах Пашківської сільської ради Макарівського району Київської області. Станом на 01.01.2013 року у Книзі записів про державну реєстрацію державних актів на право власності на земельну ділянку та на прав, | постійного користування землею, договорів оренди землі, Розділі 1 записів про державну реєстрацію державних актів на право власності на земельні ділянку фізичних осіб не значиться запис про реєстрацію права власності на земельну ділянку згідно сертифікату на право на земельну частку (пай) сер PH №343134, зареєстрованого від 02.08.2001 р. за №495 на ім`я [PERSON] ( а.с. 22). Відповідно до Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна (інформаційна довідка №154653679 від 31.01.2019 року) право власності на земельну ділянку з кадастровим номером 3222786500:04:011:0001 не було зареєстровано за померлою [PERSON] (а.с. 23). Позивачка, як онука померлого [PERSON] , яка є його спадкоємцем за заповітом, є також його спадкоємцем за законом відповідно до положень ч. 1 ст. 1266 ЦК України (за правом представлення), оскільки її батько (син спадкодавця) - [PERSON] помер до відкриття спадщини [PERSON] . Так, відповідно до вимог ст. 1245 ЦК України, частина спадщини, що не охоплена заповітом, спадкується спадкоємцями за законом на загальних підставах. До числа цих спадкоємців входять також спадкоємці за законом, яким інша частина спадщини була передана за заповітом. Позивачка своєчасно звернулась до Макарівської районної державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після смерті свого діда [PERSON] , де за її заявою було заведено спадкову справу №25/2018 (а.с. 49). Однак постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 26.11.2019 року №2076/02-31 позивачці було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на земельну ділянку площею 5,9802 га, кадастровий номер земельної ділянки 3222786500:04:011:0001, у зв`язку з тим, що померлий [PERSON] , не оформив своїх спадкових прав на зазначену земельну ділянку та у ДРРП відсутня інформація щодо реєстрації права власності на неї (а.с. 59). Інших спадкоємців щодо спадкового майна померлого [PERSON] ні за законом/заповітом судом не встановлено, що підтверджується матеріалами спадкової справи №25/2018, заведеної Макарівською районною державною нотаріальною конторою Київської області (а.с. 48-59). Вирішуючи вимоги за даною заявою, суд керується наступним. Як встановлено ст. 1216, 1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ст. ст. 1217 та ст. 1223 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Згідно ч. 1 ст. 1245 ЦК України, частина спадщини, що не охоплена заповітом, спадкується спадкоємцями за законом на загальних підставах. До числа цих спадкоємців входять також спадкоємці за законом, яким інша частина спадщини була передана за заповітом. Відповідно до ч. 1 ст. 1266 ЦК України, внуки, правнуки спадкодавця спадкують ту частку спадщини, яка належала б за законом їхнім матері, батькові, бабі, дідові, якби вони були живими на час відкриття спадщини. Відповідно до ч. 1 ст. 1225 ЦК України, право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Відповідно до абзацу 2 п. 1 Перехідних положень Земельного кодексу України, установлено, що рішення про передачу громадянам України безоплатно у приватну власність земельних ділянок, прийняті органами місцевого самоврядування відповідно до Декрету Кабінету Міністрів України від 26.12.1992 року "Про приватизацію земельних ділянок", є підставою для реєстрації права власності на земельні ділянки цих громадян або їх спадкоємців відповідно до Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень". Державна реєстрація таких земельних ділянок здійснюється на підставі технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості). Згідно п. 3 вказаного декрету Кабінету Міністрів України від 26.12.1992 року №15-92 «Про приватизацію земельних ділянок» право приватної власності громадян на земельні ділянки, передані їм для цілей, передбачених статтею 1 цього Декрету, посвідчується відповідною Радою народних депутатів, про що робиться запис у земельно-кадастрових документах, з наступною видачею державного акта на право приватної власності на землю. Як перебачено п. 8 ч. 1 ст. 27 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" державна реєстрація права власності та інших речових прав, крім державної реєстрації права власності на об`єкт незавершеного будівництва, проводиться на підставі зокрема державного акта на право приватної власності на землю, державного акта на право власності на землю, державного акта на право власності на земельну ділянку або державного акта на право постійного користування землею, виданих до 01.01.2013 року. Відповідно до ст. 125 ЗК України, право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав. Відповідно до ст. 126 ЗК України, право власності, користування земельною ділянкою оформлюється відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». Як встановлено судом, [PERSON] мала право на земельну частку (пай) відповідно до сертифікату на право на земельну частку (пай) серії PH №343134 розміром 5,6 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості). Своє право на земельну частку (пай) за життя [PERSON] реалізувала, шляхом виділу їй в натурі на місцевості, в замін сертифікату, земельної ділянки площею 5,9802 га, та якій було присвоєно кадастровий номер 3222786500:04:011:0001. Проте за життя своє право власності на неї не зареєструвала в установленому знаком порядку. Чоловік [PERSON] - [PERSON] , після її смерті, прийнявши спадщину, також юридично не оформив своїх прав на вказану земельну ділянку. Відповідно п. 6 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України №5 від 07.02.2018 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини (частина п`ята статті 1268 ЦК), проте право власності на нерухоме майно у разі прийняття спадщини виникає у спадкоємця з моменту державної реєстрації речового права на нерухоме майно (стаття 19 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»). Разом із тим суди повинні розмежовувати право на спадщину як майнове право (об`єкт спадкування) та виникнення права власності на спадкове майно як на об`єкт нерухомого майна. Відповідно до листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних №24-753/0/4-13 від 16.05.2013 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування», якщо спадкодавець не набув права власності на земельну ділянку згідно зі ст. 125 ЗК України, проте розпочав процедуру приватизації земельної ділянки відповідно до чинного законодавства України, а органами місцевого самоврядування відмовлено спадкоємцям у завершенні процедури приватизації, то спадкоємці мають право звертатися до суду із позовами про визнання відповідного права в порядку спадкування - права на завершення приватизації та одержання державного акта про право власності на землю на ім`я спадкоємця, а не права власності на земельну ділянку. Оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд визнає їх належними, допустимими, достовірними, а позов таким, що підлягає частковому задоволенню, оскільки судом встановлено, що позивач належать до спадкоємців за законом (майна неохопленого заповітом), відповідно до ч. 1 ст. 1266 ЦК України після смерті [INFO] [PERSON] , інших спадкоємців, які б прийняли спадщину за законом не має, спадщину прийняла своєчасно, і оскільки, а ні спадкодавець [PERSON] , а ні спадкодавець [PERSON] , який прийняв спадщину після смерті [PERSON] , за життя не набули права власності на земельну ділянку згідно зі ст. ст. 125, 126 ЗК України, проте було розпочато процедуру приватизації земельної ділянки відповідно до чинного законодавства України, за життя не встигли отримати правовстановлюючий документ, то до спадкоємця, тобто до позивачки відповідно до ст. 1218 ЦК України переходить право на завершення приватизації та одержання правовстановлюючих документів на цю земельну ділянку на ім`я спадкоємця. Згідно ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Outcome: partial