Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-19 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася в суд з позовом до кредитної спілки "Довіра" (далі -КС «Довіра») про стягнення коштів, посилаючись на те, що 07 серпня 2008 року між нею та кредитною спілкою «Довіра» в особі голови правління Царука Р.К. було укладено договір про залучення (внеску) вкладу членів спілки на додатковий пай, згідно якого вона внесла грошовий вклад на додатковий пай в сумі 70 000 грн. терміном на 1 рік з нарахуванням 20% річних. В подальшому даний договір неодноразово було продовжено. Вказала, що на сьогоднішній день відповідач користується її коштами, які вона внесла, а також невиплаченими 20% які, відповідно, кожного року збільшувались, що складає 224 944 грн. Позивач зазначила, що зверталась із заявою про повернення внесених коштів із виплатою нарахованих процентів, проте відповідач не виконує свої зобов'язання по даний час. В запереченні на позовну заяву, відповідач визнав борг кредитної спілки перед позивачем в розмірі 70 000 грн., а щодо суми відсотків, які позивач просить стягнути з кредитної спілки, то вважає, що такі нараховано позивачем неправомірно, оскільки діючим законодавством не передбачено нарахування процентів на проценти, а тільки на внесок. Згідно наказу №33 від 29.10.2010 року, який був доведений до відома кожному члену спілки, нарахування відсотків припинено, і з 29.12.2010 відсотки на внесок кредитною спілкою не нараховувались. Відповідно, відсотки позивачу нараховувались по 29.12.2010 року і тільки на внесок, а не на внесок з процентами, а оскільки в даний час виконавчою службою заблоковано рахунки кредитної спілки, то суми нарахованих відсотків за внесками будуть розподілятися після повного розрахунку за основними внесками. В судовому засіданні позивач [PERSON] позовні вимоги підтримала та просить задовольнити з підстав наведених в позовній заяві. Представник відповідача Царук Ю.І. позов визнала частково та пояснила, що в користь позивача [PERSON], окрім суми внеску в розмірі 70 000,00 грн., підлягає до сплати 33600 грн. відсотків нарахованих кредитною спілкою по 31.12.2010 року. З 31.12.2010 року нарахування відсотків припинено згідно наказу №33 від 29.10.2010 року. Суд, дослідивши матеріали справи, докази, надані сторонами, вважає, що вимоги підлягають до часткового задоволення, виходячи з наступного. Судом встановлено, що позивач [PERSON] є членом кредитної спілки "Довіра» з 30 грудня 2004 року, що підтверджується наявною в матеріалах справи копією ощадної книжки, виданої кредитною спілкою "Довіра" на ім'я позивача за особовим рахунком №436. 07 серпня 2008 року між КС "Довіра" та [PERSON] укладено договір про залучення внеску (вкладу) членів кредитної спілки на додатковий пай (далі - договір), за умовами якого відповідач прийняв від позивача грошовий внесок (вклад) на додатковий пай у розмірі 70 000 грн. терміном на 1 рік зі сплатою за користування внеском 20% річних. Даний договір неодноразово продовжувався відповідно до п 2.8 договору, яким передбачено, що якщо в договорі по внеску додаткового паю не вказано, що з ним робити після закінчення терміну, то він автоматично продовжується на наступний термін. Пунктом 1.2 договору передбачено, що спілка здійснює нарахування та сплату процентів за внеском, а також повернення внеску додаткового паю членові КС в строки та на умовах, передбачених цим договором. Пунктами 2.1, 2.3 договору від 07 серпня 2008 року передбачено, що спілка за користування внеском додаткового паю здійснює нарахування процентів в розмірі 20% річних і виплата відсотків здійснюється через касу спілки в робочі дні та години. Згідно п.2.9 договору голова правління та виконавчі директори несуть повну цивільно-правову відповідальність за виконання умов цього договору згідно з чинним законодавством. Як вбачається з матеріалів справи, 18 липня 2013 року позивач звернулася з заявою до відповідача з посиланням на те, що термін дії договору давно вже закінчився, однак станом на 18 липня 2013 року їй не виплачено суму внеску та належні їй проценти за час користування сумою внеску, а тому просить розірвати договір. У відповіді КС "Довіра" на заяву позивача [PERSON] від 29 липня 2013 року за вих. №19 зазначено, що на заяву [PERSON] правління КС "Довіра" дало згоду розірвати договір на суму 70 000 грн. В цій же відповіді КС "Довіра" відмовила [PERSON] у поверненні внеску в сумі 70 000 грн. у зв'язку з тим, що в даний час заблоковано рахунки та інші надходження КС "Довіра" органами виконавчої служби. Щодо відсотків, зазначено, що нараховані [PERSON] відсотки в сумі 37 800 грн. будуть розподілятися після повного розрахунку за основними внесками всіх членів кредитної спілки рівномірно, пропорційно вкладених внесків згідно наказу №33 від 29.12.2010 року. Згідно вищезазначеного наказу №33 від 29 грудня 2010 року нарахування відсотків по внесках припинено та вирішено проводити таке нарахування після повного розрахунку з членами спілки за основними внесками, а розподіл та розрахунки по відсотках проводити пропорційно вкладених внесків з вільних коштів за підсумками роботи спілки. З наданого відповідачем розрахунку нарахування відсотків на внесок [PERSON] вбачається, що сума внеску позивача становить 70000 грн., сума нарахованих відсотків за період з 31.12.2008 року по 31.12.2010 року становить 33600 грн. З 31.12.2010 року нарахування відсотків припинено згідно наказу №33 від 29.10.2010 року. Відповідно до ч. 1 ст. 3 Закону України "Про кредитні спілки" кредитна спілка може укладати від свого імені договори та інші угоди, які не суперечать цьому Закону, іншим нормативно-правовим актам та статуту кредитної спілки, набувати майнові та немайнові права, мати обов'язки, що випливають із законодавства України та укладених кредитною спілкою угод, бути позивачем і відповідачем у судах. Пунктом 3 ч. 1 ст. 21 Закону України "Про кредитні спілки" передбачено, що кредитна спілка відповідно до свого статуту в процесі господарської діяльності вправі залучати на договірних умовах внески (вклади) своїх членів на депозитні рахунки як у готівковій, так і в безготівковій формі. Внески (вклади) членів кредитної спілки на депозитні рахунки, а також нарахована на такі кошти та пайові внески плата (проценти) належать членам кредитної спілки на праві приватної власності (ч.1 ст. 23 Закону). Згідно п.2.1 Статуту кредитної спілки "Довіра", затвердженого рішенням загальних зборів кредитної спілки, протокол №1 від 10.05.2009 року, кредитна спілка "Довіра" - це неприбуткова організація, заснована фізичними особами на кооперативних засадах з метою задоволення потреб її членів у взаємному кредитуванні та наданні фінансових послуг за рахунок об'єднаних грошових внесків членів кредитної спілки. П.4.8 Статуту кредитної спілки "Довіра" встановлено, що кредитна спілка несе відповідальність за своїми зобов'язаннями у межах вартості майна, яке належить їй на праві власності. Згідно зі ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідносини, в яких одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію, або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Виходячи з положень ст. ст. 626-629, 631 ЦК України укладений сторонами 7 серпня 2008 року договір про залучення (внеску) вкладу членів КС на додатковий пай є цивільно-правовою угодою, в якій сторони на власний розсуд визначили зміст їх прав і обов'язків, які є обов'язковими до виконання сторонами протягом строку, визначеного договором. Згідно ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства. Статтею 536 ЦК України передбачено, що за користування чужими грошовими коштами боржник зобов'язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Відповідно до ст. ст. 651, 653 ЦК України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін. Згідно зі ст.654 ЦК України зміна або розірвання договору вчиняється в такій самій формі, що й договір, що змінюється або розривається, якщо інше не встановлено договором або законом чи не випливає із звичаїв ділового обороту. Судом встановлено, що за умовами договору нараховані відсотки не збільшували суму вкладу, а підлягали виплаті на вимогу вкладника, а тому на загальну суму відсотків, 20 процентів не нараховувалися, а також дострокового розірвання договору про залучення (внеску) вкладу членів КС на додатковий пай у передбаченій законодавством формі не проводилося та сторонами не підписувалось. За таких обставин, з урахуванням того, що 18 липня 2013 року позивач звернулася до відповідача з вимогою про виконання зобов'язань за договором, а також про його розірвання, на яке погодився у письмовій відповіді від 29 липня 2013 року відповідач, суд вважає, що спірний договір автоматично не було продовжено на наступний термін, а отже дію договору припинено 07 серпня 2013 року. Окрім того, наказ №33 від 29 грудня 2010 року про припинення нарахування відсотків за внеском, на який посилається відповідач, за своєю юридичною природою та змістом не є правочином щодо зміни умов договору про залучення (внеску) вкладу членів КС на додатковий пай і зобов'язань сторін та не може бути підставою для виконання або невиконання сторонами своїх договірних зобов'язань, і відповідно, у відповідача відсутні законні підстави для припинення нарахування відсотків за вкладом на додатковий пай з 31 грудня 2010 року. Відповідно ч.1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ч.2 ст.1060 ЦК України за договором банківського вкладу (депозиту), незалежно від його виду, банк зобов'язаний видати вклад або його частину на першу вимогу вкладника. Враховуючи вищенаведені факти, неповернення суми належних внесків та процентів позивачу є порушенням її права та невиконанням умов договору, а тому суд вважає, що з відповідача кредитної спілки «Довіра» слід стягнути в користь позивача [PERSON] внесені нею кошти за договором від 08 серпня 2008 року про залучення (внеску) вкладу членів КС на додатковий пай в розмірі 70 000 грн. та невиплачені 20% за їх користування за період з дати укладення такого договору, 07 серпня 2008 року, по дату припинення дії договору, 07 серпня 2013 року, в розмірі 70 000,00 грн., а всього на загальну суму 140 000 грн. В задоволенні решти позовних вимог слід відмовити. У відповідності до вимог ст.88 ЦПК України з відповідача в користь позивача підлягають стягненню судові витрати по справі пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а саме, сплачений позивачем судовий збір в сумі 1400 грн. На підставі ст.ст. 509, 526, 530,536, 626-629, 631, 651, 653, 654, 1060 ЦК України,

Outcome: partial