Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-08 00:00:00

Позивач звернулась до суду з вищезазначеним позовом, в обґрунтування якого посилалась на те, що з 06 червня 2002 року до 01 квітня 2011 року включно вона працювала у відповідача, звільнена у зв'язку з відмовою від продовження роботи у зв'язку зі зміною істотних умов праці. В день звільнення відповідач не виплатив їй всіх сум, що належать їй при звільненні. Лише в листопаді 2015\~року, після її численних звернень до ПАТ "Укртелеком", на Урядову "гарячу лінію", до Дніпропетровської обласної державної адміністрації, розгляду справи у суді, відповідач через поштовий переказ "Укрпошти" доплатив їй вихідну допомогу в розмірі 504 грн. 29 коп., ці кошти вона отримала 14 листопада 2015 року. Крім того зазначає, що несвоєчасна виплата при звільненні належних їй сум, завдала їй моральної шкоди, яку вона оцінює в 12 000 грн. Просить стягнути з відповідача на її користь компенсацію за затримку розрахунку по вихідній допомозі при звільненні у розмірі середнього заробітку з 04 квітня 2011 року по день фактичного розрахунку 14\~листопада 2015 року в сумі 226 517 грн. 46 коп. без утримання прибуткового податку та інших обов'язкових платежів, на відшкодування моральної шкоди 12\~000\~грн. без утримання прибуткового податку та інших обов'язкових платежів. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала в повному обсязі, посилаючись на обставини, викладені в позові, просила його задовольнити. Представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги не визнала, пояснила, що отримані позивачем 14 листопада 2015 року грошові кошти в сумі 504\~грн. 29 коп. перераховані їй помилково, про що позивач повідомлена листом від 28 грудня 2015 року з одночасною вимогою повернути зазначену суму, а тому підстав для стягнення середнього заробітку за затримку розрахунку при звільненні немає. Щодо моральної шкоди, то вважає, що така шкода позивачеві не завдана, а довідки, надані нею про хворобу, не можуть бути доказами спричиненої моральної шкоди та її розміру. Просила у задоволенні позову відмовити. Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що у задоволенні позову необхідно відмовити з наступних підстав. Відповідно до ст. 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. В разі спору про розмір сум, належних працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган в усякому випадку повинен в зазначений у цій статті строк виплатити не оспорювану ним суму. Згідно із ст. 117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. При наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум власник або уповноважений ним орган повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування в тому разі, коли спір вирішено на користь працівника. Якщо спір вирішено на користь працівника частково, то розмір відшкодування за час затримки визначає орган, який виносить рішення по суті спору. Як встановлено в судовому засіданні, позивач працювала у ПАТ "Укртелеком" з 06 червня 2002 року до 01 квітня 2011 року включно (а.с. 18, 19). В обґрунтування позовних вимог про стягнення компенсації за затримку розрахунку при звільненні позивач зазначає, що остаточний розрахунок при звільнені проведений з нею відповідачем лише 14 листопада 2015 року з отриманням нею поштового переказу від ПАТ "Укртелеком" в розмірі 504 грн. 29\~коп., що є донарахованою вихідною допомогою при звільненні. Проте це не відповідає дійсності, оскільки під час розгляду справи судом встановлено, що сума в розмірі 504\~грн. 29 коп., яку [PERSON] отримала 14 листопада 2015 року, помилково перерахована 06 листопада 2015 року ПАТ "Укртелеком" на ім'я позивача і не є донарахованою вихідною допомогою при звільненні, у зв'язку з чим відповідач направив позивачу лист, яким вимагає повернути зазначену суму. Вказаний лист отриманий позивачем особисто, що вона підтвердила в судовому засіданні, а також підтверджується рекомендованим повідомлення про вручення поштового відправлення (а.с. 157, 158). Інших доказів затримки розрахунку при звільненні [PERSON] з вини відповідача, позивачем суду не надано. Згідно з ч. 1, 2 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Відповідно до ст.ст. 10, 60 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. За таких обставин, суд приходить до висновку, що у задоволенні позовних вимог про стягнення з відповідача на користь позивача компенсації за затримку розрахунку по вихідній допомозі при звільненні з підстав, зазначених позивачем у позовній заяві, необхідно відмовити. Оскільки позивач пов'язує відшкодування моральної шкоди з затримкою розрахунку при звільненні, то підстави для такого відшкодування відсутні. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed