Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-20 00:00:00

Позивач у травні 2014 р. вернувся до суду з вказаним вище позовом, посилаючись на те, що 21.11.2011 року по пр.-ту Миру, 19 у м. Києві сталася ДТП за участю автомобіля [NUMBER], під керуванням водія [PERSON] та автомобіля „Mazda 323", держ.номер [NUMBER], під керуванням відповідачки [PERSON] Дніпровський районний суд м. Києва 06.12.2011 р. визнав [PERSON] винною у вчиненні зазначеної ДТП, в результаті якої автомобіль „ Hyundai Getz " отримав механічні пошкодження. 01.04.2011 р. між ПрАТ «СК «Арсенал страхування» та громадянкою [PERSON] був укладений Договір страхування транспортного засобу „Hyundai Getz" держ.номер [NUMBER]. 23.11.2011 р. [PERSON] подала до ПрАТ «СК «Арсенал страхування» заяву про настання страхового випадку. 08.12.2011 р. позивачем було сплачено суму страхового відшкодування в розмірі 9 041 грн. 77 коп. Позивач зазначає, що цивільно-правова відповідальність відповідачки застрахована в СТдВ «Гарантія», на адресу якого 13.01.2014 р. позивачем було направлено претензію з вимогою про сплату суму страхового відшкодування в розмірі 8 531,77 грн., проте, на момент подачі позову, вказана претензія не задоволена. На підставі наведеного, позивач просить суд стягнути з СТдВ «Гарантія» суму страхового відшкодування в розмірі 8 531 грн. 77 коп. та з відповідачки [PERSON] суму фрнашизи в розмірі 510 грн., солідарно стягнути з відповідачів судовий збір. Представник позивача в судове засідання не з'явився, направив на адресу суд заяву відповідно до якої просив розглянути справу за його відсутності, позов підтримав. Суд вважає можливим розглянути справу за відсутності представник позивача. Відповідачі в судове засідання повторно не з'явилися, про час та місце слухання справи повідомлялися судом належним чином, а тому суд, на підставі ст. 224 ЦПК України вважає можливим розглянути справу за відсутності останніх на підставі наявних в матеріалах справи доказів. Суд, заслухавши пояснення представника позивача, відповідача [PERSON] та дослідивши матеріали справи, прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що 21.11.2011 року по пр.-ту Миру, 19 у м. Києві сталася ДТП за участю автомобіля [NUMBER], під керуванням водія [PERSON] та автомобіля „Mazda 323", держ.номер [NUMBER], під керуванням відповідачки [PERSON] (а.с. 18). Відповідно до постанови Дніпровського районного суду м. Києва від 06.12.2011 р., відповідача [PERSON] визнано винною у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 124 КпАП України, а саме за порушення п. 13.3 Правил дорожнього руху (а.с. 17). Встановлено, що відповідно до Договору Добровільного страхування наземного транспорту № 228/11-Т/К від 01.04.2011 р. укладеного між позивачем та громадянкою [PERSON], страховик зобов'язався при настанні страхового ризику, пов'язаного з експлуатацією транспортного засобу Hyundai Getz" держ.номер [NUMBER], виплатити страхове відшкодування (а.с. 9-16). Згідно з ст. 979 ЦК України, за договором страхування одна сторона (страховик) зобов'язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. В судовому засіданні встановлено, що відповідно до висновку спеціаліста № 561/11 від 28.11.201 р. вартість матеріального збитку, завданого власникові автомобіля [NUMBER] становить - 9 464 грн. 18 коп. (а.с. 30-34). Проте, відповідно до страхового акту № 228/11-Т/К-1 від 06.12.2011 р. позивачем було прийнято рішення про сплату страхового відшкодування в розмірі 9 041,77 грн. (а.с. 22). Встановлено, що відповідно до платіжного доручення № 3600 від 08.12.2011 р. позивачем була перерахована сума страхового відшкодування в розмірі 9 041 грн. 77 коп. (а.с. 21). Відповідно до ч. 1 ст. 1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотньої вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Відповідно до ст. 993 ЦК України до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. Як встановлено в судовому засіданні, відповідачка [PERSON]. застрахував свою цивільно-правову відповідальність щодо експлуатації транспортного засобу „Mazda 323", держ.номер [NUMBER] відповідно до Полісу № АА/0229146 обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортів у СТдВ «Гарантія» (а.с. 7). Відповідно до ст. 27 ЗУ «Про страхування» до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги , яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток. Встановлено, що позивачем 13.01.2014 р. було направлено відповідача СТдВ «Гарантія» претензію з вимогою про сплату суми страхового відшкодування, проте, на даний час, вказана претензія не задоволена (а.с. 7, 8). Відповідно до ст. 1194 ЦК України, особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатньої страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов'язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Згідно ст. 36.6 ЗУ «Про обов'язкове страхування цивільної відповідальності власників транспортних засобів», страхувальником або особо., відповідальною за завдані збитки, має бути компенсована сума франшизи, якщо вона була передбачена договором страхування. Таким чином, з відповідачки [PERSON] підлягає стягненню на користь позивача сума франшизи в розмірі 510 грн., а з відповідача СТдВ «Гарантія» сума страхового відшкодування в розмірі 8 531 грн. 77 коп., а також підлягає солідарному стягненню судовий збір. Суд дослідивши матеріали справи в їх сукупності, приходить до висновку, що позовні вимоги в силу ст. 60 ЦПК України обґрунтовані та доведені представником позивача в повному обсязі, а тому підлягають задоволенню. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved