Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-01 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до комунального позашкільного навчального закладу "Дитячо-юнацька спортивна школа "Чемпіон" Чернігівської міської ради, в подальшому збільшив позовні вимоги (а.с.26-27), остаточно просив стягнути з відповідача 28 140,75 грн заборгованості по заробітній платі за період з грудня 2012 року по лютий 2014 року, визнати незаконними дії керівництва відповідача щодо не нарахування та не виплати йому заробітної плати, зобов'язати відповідача здійснювати нарахування заробітної плати відповідно до вимог чинного законодавства, стягнути з відповідача 5 000 грн у відшкодування моральної шкоди (а.с.1-4). Заявлені вимоги позивач обґрунтовує тим, що з жовтня 2005 року працює тренером - викладачем відділення тхеквондо у КПНЗ «Дитячо - юнацька спортивна школа «Чемпіон» Чернігівської міської ради. Зазначає, що з липня 2011 року припинено нарахування його заробітної плати, у зв'язку з тим, що відсутня будь-яка документація після зміни керівництва. Зазначає, що невиплата заробітної плати за період з липня 2011 року по листопад 2012 року на даний час вирішується у судовому порядку. Вказує, що у зв'язку з невиплатою заробітної плати позивачу завдано моральну шкоду, яка виявилась у перенесених моральних стражданнях та душевних переживань пов'язаних з втратою заробітку. Розмір моральної шкоди позивач оцінює у сумі 5 000 грн. У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити, при цьому посилався на обставини, викладені в позові. Представник відповідача в судове засідання не з'явився, про день та час слухання справи повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив, клопотань про відкладення розгляду справи до суду не надходило (а.с.33). Суд, у відповідності до ч.4 ст. 169 ЦПК України визнав можливим розглянути справу у відсутності представника відповідача, на підставі наявних в матеріалах справи доказах. Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Свідок [PERSON], в судовому засіданні пояснив, що позивач є його колегою. Зазначає, що [PERSON] з часу прийняття на роботу по теперішній час виконує тренерсько-викладацькі функції ДЮСШ "Чемпіон" з викладання тхеквондо. Вислухавши пояснення представника позивача, показання свідка, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню частково з наступних підстав. Відповідно до ст.43 Конституції України, право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом. Відповідно до ст. 94 КЗпП України, заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу. Розмір заробітної плати залежить, зокрема, від результатів праці. Відповідно до положень ст. 21-22, 30 Закону України «Про оплату праці» працівник має право на оплату свєї праці відповідно до актів законодавства і колективного договору на підставі укладеного трудового договору. Розмір заробітної плати може бути нижчим за встановлений трудовим договором та мінімальний розмір заробітної плати у разі невиконання норм виробітку, виготовлення продукції, що виявилася браком, та з інших, передбачених чинним законодавством причин, які мали місце з вини працівника. Забороняється будь-яке зниження розмірів оплати праці залежно від походження, соціального і майнового стану, расової та національної залежності, статі, мови, політичних поглядів, релігійних переконань, членства у професійній спілці чи іншому об'єднанні громадян, роду і характеру занять, місця проживання. Суб'єкти організації оплати праці не мають права в односторонньому порядку приймати рішення з питань оплати праці, що погіршують умови, встановлені законодавством, угодами і колективними договорами. При кожній виплаті заробітної плати роботодавець повинен повідомити працівника про такі дані, що належать до періоду, за який провадиться оплата праці: загальна сума заробітної плати з розшифровкою за видами виплат; розміри і підстави відрахувань із заробітної плати; сума заробітної плати, що належить виплатити. Отже, законом чітко регламентовані випадки, коли заробітна плата може виплачуватися в меншому розмірі, ніж обумовлено трудовим договором. Відповідно до ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених вимог, а особа яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмету спору на власний розсуд. Судом встановлено та підтверджено записами у трудовій книжці, що згідно наказу №66 ДЮСШ «Олімпієць» (на даний час КПНЗ «Дитячо - юнацька спортивна школа «Чемпіон») від 04.10.2005 року [PERSON] зараховано на посаду тренера - викладача з тхеквондо (а.с.5). Відповідно до п.8 ст.36 КЗпП України підставами припинення трудового договору є підстави, передбачені контрактом. Відповідно до ст.115 КЗпП України, заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором, але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцять календарних днів. Позивач стверджує, що за період з грудня 2012 року по теперішній час заробітна плата не виплачується. У відповідності до ст. 5-1 КЗпП України, держава гарантує працездатним громадянам, які постійно проживають на території України правовий захист від необґрунтованої відмови у прийнятті на роботу і незаконного звільнення, а також сприяння у збереженні роботи. Відповідно до ч. 1 статті 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Відповідачем не надано суду жодного доказу, що б підтверджував факт виплати заробітної плати позивачу або застосування до нього будь-яких стягнень, що мають наслідком відрахування від заробітної плати чи її невиплату, або підтвердження перегляду в установленому порядку розміру заробітної плати чи порядку її виплати щодо останнього, або відсторонення його від виконання трудових обов'язків за спірний період часу, в тому числі і не надано суду доказів, що підтверджують факт звільнення позивача [PERSON] з роботи. З огляду на викладене та беручи до уваги інші обставини справи, зумовлені фактичним виконанням позивачем упродовж спірного проміжку часу, відповідних тренерсько-викладацьких функцій, суд приходить до висновку, що відповідачем було порушено право позивача на своєчасне отримання заробітної плати, що передбачено ст. 115 КЗпП України, а тому в частині визнання неправомірною бездіяльність комунального позашкільного навчального закладу "Дитячо-юнацька спортивна школа "Чемпіон" щодо не нарахування та не виплати заробітної плати за період з грудня 2012 року по лютий 2014 року, стягнення заборгованості по заробітній платі позов обґрунтований та підлягає задоволенню. Розглядаючи позовні вимоги щодо стягнення з відповідача на його користь у відшкодування завданої йому невиплатою заробітної плати моральної шкоди в розмірі 5 000,00 грн., суд встановив наступне. Відповідно до ст. 237-1 КЗпП України відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Порядок відшкодування моральної шкоди визначається законодавством. Згідно роз'яснень, які містяться в п.13 Постанови Пленуму Верховного Суду України №4 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», судам необхідно враховувати, що відповідно до ст. 237-1 КЗпП (набрала чинності 13 січня 2000 р.) за наявності порушення прав працівника у сфері трудових відносин (незаконного звільнення або переведення, невиплати належних йому грошових сум, виконання робіт у небезпечних для життя і здоров'я умовах тощо), яке призвело до його моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків чи вимагає від нього додаткових зусиль для організації свого життя, обов'язок по відшкодуванню моральної (немайнової) шкоди покладається на власника або уповноважений ним орган незалежно від форми власності, виду діяльності чи галузевої належності. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про те, що саме неправомірними діями відповідача щодо позбавлення права позивача на своєчасне одержання винагороди за працю, закріплене у ст. 43 Конституції України, [PERSON] була завдана моральна шкода, яка виразилась у втраті нормальних життєвих зв'язків, а саме позивач був позбавлений доходу, що змусило його прикладати додаткових зусиль для організації свого життя, з даного приводу позивач зазнав переживань. Однак, розмір визначений позивачем є надто завищеним і суд, виходячи з принципів розумності, виваженості та справедливості вважає за необхідне стягнути на користь позивача 1 000 грн. в рахунок відшкодування спричиненої моральної шкоди. Разом з тим, стосовно позовних вимог щодо зобов'язання відповідача здійснювати нарахування заробітної плати відповідно до вимог чинного законодавства, то виходячи зі змісту ч.1 ст. 3 ЦПК України, правовою підставою для звернення до суду є захист порушених прав, свобод чи інтересів, тобто підставою звернення з вимогами про захист прав у особи виникає лише після їх порушення, а позивач, заявляючи дану позовну вимогу, звертається за захистом права, яке може бути порушено у майбутньому, а тому в цій частині позову слід відмовити. У відповідності до ст. 88 ЦПК України та Закону України «Про судовий збір», судовий збір у розмірі 525 грн. 00 коп. (281 грн. 40 коп. за вимоги майнового характеру + 243 грн. 60 коп. за вимоги немайнового характеру) підлягає стягненню з відповідача. Виходячи з наведеного,

Outcome: partial