Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-18 00:00:00

Приватне Акціонерне товариство «[PERSON] компанія «Українська [PERSON]» в особі Товариства з обмеженою відповідальністю «Центр Правових Рішень» в особі [PERSON] звернулось до Ульяновського районного суду Кіровоградської області із позовною заявою до [PERSON] про відшкодування в порядку регресу шкоди, заподіяної внаслідок ДТП. В обгрунтування позовних вимог позивач зазначив, що 04.04.2013 року в м. Києві по вул. Велика Кільцева сталася дорожньо-транспортна пригода, за участю автомобілів: "БМВ", державний номер [NUMBER], під керуванням водія [PERSON] та "Хюндай" державний номер [NUMBER] належить [PERSON] Внаслідок ДТП власнику автомобіля [NUMBER] [PERSON] була завдана матеріальна шкода, розмір якої становить 114 737,95 грн. Цивільно-правова відповідальність [PERSON] як водія "БМВ", державний номер [NUMBER], на момент вищезазначеного ДТП була застрахована в ПАТ СК "Лафорт" за полісом АЕ/0682486. ПрАТ «СК «УСГ», на підставі умов Договору страхування виплатила страхове відшкодування, а саме - 109 317, 44 грн., що підтверджується видатковим касовим ордером № 459 від 25.04.2013 р. Відповідно п.п. 9.1 та 9.2 ст. 9 Закону України «про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», «Розмір страхової суми за шкоду, заподіяну майну потерпілих, становить 50 тисяч гривень на одного потерпілого». Згідно полісу АЕ/0682486., ліміт відповідальності ПАТ СК «Лафорт» за шкоду заподіяну майну третіх осіб становить 50 000 грн. Виходячи з п.1 ст.1194 Цивільного кодексу України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування заподіяної шкоди зобов'язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Тому, різниця між фактичним розміром завданої шкоди і виплаченим страховим відшкодуванням складає: 109 317, 44 грн. - 50 000, 00 грн. - 510, 00 грн. = 59 317,44 грн. Відповідно Постанови ВГСУ у справі № 42/92 від 23.08.2011 року, «Реальним же підтвердженням виплати суми страхового відшкодування страхувальнику, є саме платіжне доручення». Відповідно постанови Голосіївського районного суду м. Києва ДТП сталася внаслідок здійсненням [PERSON] адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. 22.08.2013 року в порядку досудового врегулювання спору, Позивач звернувся до Відповідача із Претензійним листом на суму 59 317, 44 грн., в якому було викладено вимогу про сплату страхового відшкодування, а також до листа було додано необхідні для його розгляду документи. 11.09.2013 р. між Відповідачем та Позивачем була укладена Угода про розстрочення боргу, однак сплативши частину збитку, а саме 34 062, 50 грн., [PERSON] почав ухилятись від виконання свого обов'язку. Станом на 30.03.2016 року Відповідачем не сплачено 25254,94 грн., внаслідок чого Позивач вимушений звернутись із даним позовом до суду. Представник Позивача в судове засідання не з"явився, подав до суду клопотання, яким підтримує заявлені вимоги у повному обсязі та просить розглянути справу за його відсутності. Відповідач в судове засідання не з"явився, але подав до суду заяву, якою позовні вимоги визнає у повному розмірі та просить розглянути справу за його відсутності. Приймаючи рішення, суд керується наступним. Згідно ст. 526 ЦК України: зобов'язання повинно виконуватись належним чином. Згідно п. 2 ст. 1187 Цивільного кодексу України, «Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвии\ену небезпеку». На підставі ст. 993 Цивільного кодексу України та ст. 27 Закону України «Про страхування», «До страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник, або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток». Відповідно ст. 1191 Цивільного кодексу України «Особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом». Окрім того, відповідно до ч.1 ст.61 ЦПК України обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі не підлягають доказуванню. У разі визнання відповідачем позовних вимог суд за наявності для того законних підстав задовольняє їх (ст.174 ЦПК України). Таким чином, виходячи з вищевикладеного, суд приходить до висновку, що позовні вимоги обґрунтовані та законні, а тому підлягають задоволенню. Згідно ст. 88 ЦПК України, з відповідача підлягають стягненню на користь позивача судові витрати по справі.

Outcome: approved