Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-17 00:00:00

До Малиновського районного суду м. Одеси звернулися з позовом [PERSON] , [PERSON] до [PERSON] про визнання договору купівлі-продажу дійсним. В обґрунтування своїх вимог, позивачі посилаються на те, що 25.07.1997 рок, між ними, як покупцями та [PERSON] , діючою на підставі довіреності № 4-1584 від 05.07.1996 року, посвідченої нотаріусом Першої Одеської державної нотаріальної контори Харитонюк Л.А., від [PERSON] , як продавцем, був укладений договір купівлі-продажу № 97-69 Ц квартири [ADDRESS] . Як вказують позивачі, вказаний договір купівлі-продажу був укладений між ними, як членами Одеської універсальної біржі "Витязь" та був зареєстрований на вказаній біржі в день укладання, в журналі реєстрації угод під № 97-69 Ц від 25.07.1997 р., відповідно до вимог, встановлених ст. 15 Закону України " Про Товарну біржу". Позивачі зазначили, що коли вони звернулися до нотаріальної контори з метою продати належну їм квартиру, від нотаріуса їм стало відомо про те, що на теперішній час угоди купівлі-продажу, посвідчені на товарній біржі потребують підтвердження дійсності у судовому порядку, в зв`язку з виниклими розбіжностями у діючому законодавстві, а саме у вищезазначеному договорі в числі учасників правочину є особа, яка діяла на підставі довіреності. Таким чином, на даний час вони не можуть в повній мірі володіти, користуватись та розпоряджатись квартирою на праві приватної власності, з підстав недодержання свого часу нотаріальної форми угоди, яка, відповідно до чинного законодавства підлягає обов`язковому нотаріальному посвідченню. У зв`язку з вищевикладеним, позивачі просять суд визнати укладений між [PERSON] , [PERSON] , як покупцями та [PERSON] , діючою на підставі довіреності № 4-1584 від 05.07.1996 року, посвідченої нотаріусом Першої Одеської державної нотаріальної контори Харитонюк Л.А., від [PERSON] , як продавцем, договір купівлі-продажу №97-69 Ц від 25.07.1997 року, квартири [ADDRESS] та зареєстрований на Одеської універсальної біржі "Витязь" - дійсним. Позивачі в судове засідання не з`явилися, однак надали до суду заяву, в якій просили розглядати справу без їх участі, позовні вимоги підтримали в повному обсязі та просили їх задовольнити. Проти прийняття заочного рішення по справі не заперечують. Відповідач не приймав участі у судовому засіданні, про дату, час та місце розгляду справи був сповіщений у встановленому законом порядку. Про причини своєї неявки до суду не повідомив, відзову на позов не надходило. У зв`язку з неявкою відповідача та неповідомленням про поважні причини такої неявки в судове засідання, в порядку статті 280 ЦПК України, зі згоди позивачів, суд вважає можливим провести розгляд справи у відсутності відповідача та ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст.223 ЦПК України. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. З урахуванням викладеного, дослідивши матеріали справи, суд прийшов до наступного. У судовому засіданні встановлено, що 25.07.1997 року [PERSON] та [PERSON] купили квартиру [ADDRESS] . На підтвердження вказаної угоди, 25.07.1997 року на Одеській Універсальній Біржі «Витязь» було укладено Договір купівлі-продажу № 97-69 Ц нерухомого майна.(а.с. 12, 13) Продавцем квартири була [PERSON] , від імені якої, на підставі довіреності № 4-1584 від 05.07.1996 року, посвідченої нотаріусом Першої Одеської державної нотаріальної контори Харитонюк Л.А., діяла [PERSON] . (а.с. з.б. 12) Право власності на вказану квартиру було зареєстровано в ОМБТІ та РОН 08.08.1997 р. № 13 на стор. 89 в кн. 228 пр. (а.с. з.б. 13) Після сплати відповідної суми, договір купівлі-продажу було підписано та майно у вигляді квартири було передано продавцем покупцям, про що свідчить те, що після оформлення цього договору право власності на майно у вигляді квартири було зареєстровано в КП «ОМБТІ та РОН» та покупці вселилися у вказану квартиру і зареєструвалися там, що підтверджується довідкою про склад сім`ї та реєстрацію.(а.с. 14) Біржове оформлення договору сторонами було вибрано, оскільки така форма оформлення подібного роду договорів відповідала дійсному законодавству, що підтверджується державною реєстрацією даного договору ОМБТІ та РОН. Згідно ч. 2 ст. 15 Закону України «Про товарну біржу» №1957 ХІІ від 10.12.91 року, угоди, зареєстровані на біржі, не підлягають нотаріальному посвідченню. Відповідно до ст. 47 ЦК України (в редакції 1963 року), нотаріальне посвідчення угод обов`язкове лише у випадках, встановлених законом. Суд за позовом сторони, яка виконала усі умови угоди, може визнати таку угоду дійсною. Згідно з п. 2 ст. 220 ЦК України, якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. У цьому випадку нотаріальне посвідчення договору не вимагається. Відповідно до п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 28.04.1978 року, зі змінами №15 від 15.05.1998 року «Про судову практику по справам про визнання угод недійсними, з підстав недодержання нотаріальної форми», визнаються недійсними тільки угоди, які відповідно до чинного законодавства підлягають обов`язковому нотаріальному посвідченню, зокрема, договори довічного утримання; застави, купівлі - продажу. Якщо така угода виконана повністю або частково однією з сторін, а друга сторона ухиляється від її нотаріального оформлення, суд, на підставі ч. 2 ст. 47 ЦК, за вимогою сторони, яка виконала угоду, її правонаступників або прокурора вправі визнати угоду дійсною. Суд вважає, що сторони домовилися про усі істотні умови договору купівлі - продажу квартири, виконання договору відбулося. Статтею 41 Конституції України, встановлено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Згідно зі ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до ст. 334 ЦК України, право власності на нерухоме майно виникає з моменту посвідчення договору, або з моменту набрання законної сили рішенням суду про визнання договору дійсним, якщо договір відчуження майна підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту такої реєстрації. При таких обставинах суд вважає, що такий договір можна визнати дійсним.

Outcome: approved