Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-04 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідача [PERSON] зацікавлена особа: Дзержинський районний у м. Кривому Розі відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області про визнання батьківства та виключення запису про батька дитини з актового запису про народження дитини. В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на те, що у 2006 році він перебував у фактичних відносинах з відповідачкою [PERSON]. Іх відносини зайшли в кут, він повернувся до Молдови, більше не спілкувався з відповідачкою, йому не було відомо, що вона залишилась вагітною. Позивачу стало відомо, що після від'їзду відповідачка почала зустрічатися та перебувала у фактичних відносинах з [PERSON], [INFO], без державної реєстрації шлюбу державним органом реєстрації актів цивільного стану. [INFO] року у відповідачки народився син [PERSON] (так сторони по справі мріяли назвати сина). Співмешканець відповідачки [PERSON] наполіг та відповідно ст. 126 Сімейного кодексу України визнав батьківство. Реєстрація народження була проведена у Жовтневому відділу реєстрації актів цивільного стану Криворізького міського управління юстиції Дніпропетровської області, актовий запис про народження №611 від 04.06.2007 року. Влітку 2008 року [PERSON] зник взагалі. Відповідачка зверталась про розшук [PERSON] до Жовтневого РВ КМУ УМВС України, щоб змусити його звернутись про виключення відомостей про нього як батька сина позивача. Однак рішенням Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу від 23 квітня 2010 року [PERSON], що значиться батьком дитини у свідоцтві про народження сина позивача було визнано безвісті відсутнім. Увесь час позивач не знав, що є батьком дитини, у квітні 2016 року приїхавши на Україну зустрів відповідача з сином, та дізнався що це його дитина. Оскільки саме позивач є батьком сина [PERSON] і бажає підтвердити вказаний факт офіційно, тому звернувся з відповідним позовом до суду. Позивач до суду не з'явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності без фіксації технічними засобами, на позовних вимогах наполягає. Відповідач у судове засідання не з'явилася, надала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, без фіксації технічними засобами, позов визнає, просить задовольнити. Представник зацікавленої особи відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області в судовому засіданні присутня не була, надала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, без фіксації технічними засобами, проти позову не заперечує. Враховуючи викладене, суд вважає, що судове засідання можливо провести без участі сторін, на підставі наявних у справі доказів, без фіксування судового засідання технічними засобами, що буде відповідати вимогам ст.197 ЦПК України. Згідно з ч. 1 ст. 110 ЦПК України позов пред"явлено за місцем проживання позивача. Суд встановив наступні обставини справи. Відповідач у справ _ [PERSON] [INFO] року народила дитину - [PERSON]. Згідно з свідоцтва про народження серії [NUMBER] батьками дитини записані: [PERSON] та [PERSON] (а.с.11). Рішенням Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу від 23 квітня 2010 року [PERSON], [INFO], уродженця Одеської області визнано безвісті відсутнім (а.с.13). Як вбачається з рішення Жовтневого районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області від 23 квітня 2010 року , яке набрало чинності 03 травня 2010 року, [PERSON] на момент народження дитини не перебувала у зареєстрованому шлюбі з [PERSON]. Судом встановлено, що на момент народження дитини [PERSON], позивач - [PERSON] також не перебував у шлюбі з Відповідачем [PERSON]. З матеріалів справи вбачається, що 12 серпня 2016 року Позивач [PERSON] та відповідач [PERSON] зареєстрували шлюб у Дзержинському районному у місті Кривому Розі відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, актовий запис № 308 (а.с.12). Згідно з положеннями ст. 125 Сімейного кодексу України, якщо мати та батько дитини не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від матері визначається на підставі документа закладу охорони здоров'я про народження нею дитини. Якщо ж мати та батько дитини не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від батька визначається: за заявою матері та батька дитини або за рішенням суду. Відповідно до ст. 126 СК України походження дитини від батька визначається за заявою жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою. Така заява може бути подана як до, так і після народження дитини до органу державної реєстрації актів цивільного стану. Згідно з ч. 1 ст. 129 СК України особа, яка вважає себе батьком дитини, народженої жінкою, яка в момент зачаття або народження дитини перебувала у шлюбі з іншим чоловіком, має право пред'явити до її чоловіка, якщо він записаний батьком дитини, позов про визнання свого батьківства. Як роз'яснення в п. 6 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15.05.2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України» встановлено, що особа, котра вважає себе батьком дитини, народженої жінкою, яка в момент зачаття або народження дитини перебувала в шлюбі з іншим чоловіком, має право пред'явити до останнього, якщо того записано батьком, позов про визнання свого батьківства. Згідно із ст. 129 СК зазначена особа може звернутися з такими вимогами у межах строку позовної давності (один рік), перебіг якого починається з дня, коли ця особа дізналася або могла дізнатися про своє батьківство. У тих випадках, коли батьком дитини записано конкретну особу, вимоги про визнання батьківства мають розглядатись одночасно з вимогами про виключення відомостей про цю особу як батька з актового запису про народження дитини. Як вбачається з матеріалів справи, батько дитини - [PERSON] за рішенням суду, що набуло законної сили, визнано безвісно відсутнім. Враховуючи положення ст. 8 ЦПК України щодо застосування аналогії права та аналогії закону, положень ст. 128, 129 СК України, позов пред"явлено до належного відповідача - матері дитини. Відповідно до ч.1 ст.129 СК України особа, яка вважає себе батьком дитини, народженої жінкою, яка в момент зачаття або народження дитини перебувала у шлюбі з іншим чоловіком, має право пред'явити до її чоловіка, якщо він записаний батьком дитини, позов про визнання свого батьківства. Суд, враховуючи викладене, вважає, що позов про визнання батьківства, навіть у випадку, якщо у актовому записі про народження дитини є дані про батька дитини, є правомірним та відповідає вимогам сімейного і цивільно-процесуального законодавства, оскільки стаття 129 СК України прямо передбачає можливість подання позову про визнання батьківства у випадку, якщо батьком дитини записано конкретну особу. Відповідно до абз.2 ч.3 ст.128 СК України позов про визнання батьківства може бути пред'явлено особою, яка вважає себе батьком дитини. Позивач вважає себе батьком дитини , яку народила відповідач, у актовому записі про народження дитини зазначено, що його батьком є [PERSON], який визнаний судом безвісно відсутнім, тому звернувся до суду за захистом своїх прав із позовом про визнання свого батьківства щодо свого сина [PERSON] [INFO] Відповідно до ч.2 ст.128 СК України підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до Цивільного процесуального кодексу України. Відповідно до п. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України 15.05.2006р. № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» відповідно до статей 213, 215 ЦПК рішення щодо визнання батьківства (материнства) має ґрунтуватися на всебічно перевірених судом даних, що підтверджують або спростовують заявлені вимоги чи заперечення проти них, а його резолютивна частина - містити всі відомості, необхідні для реєстрації батьківства (материнства) в органах РАЦС (прізвище, ім'я та по батькові матері й батька, число, місяць і рік їх народження, громадянство, а також номер актового запису про народження дитини, коли та яким органом його вчинено). Питання щодо походження дитини суд вирішує на підставі будь-яких доказів про це. Висновки експертизи, у тому числі судово-генетичної, необхідно оцінювати з урахуванням положень ст. 212 ЦПК, згідно з якою жоден доказ не має для суду наперед установленого значення, він оцінює докази в їх сукупності, а результати оцінки відображає в рішенні з наведенням мотивів їх прийняття чи відхилення. Ухвалою суду від 28.12.2016р. було задоволено клопотання позивача про призначення судової молекулярно-генетичної експертизи, проведення якої доручено фахівцям відділення судово-медичної генетики Комунального закладу "Дніпропетровське обласне бюро судово-медичної експертизи" Дніпропетровської обласної ради, зобов'язано експертну установу - Комунальний заклад "Дніпропетровське обласне бюро судово-медичної експертизи" ДОР відібрати експертні зразки ДНК у [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], зобов'язано [PERSON] з'явитись з малолітнім [PERSON] до експертної установи в зазначений день та час, на вирішення судової молекулярно-генетичної експертизи поставлено питання: Чи являється [PERSON], [INFO] біологічним батьком [PERSON] [INFO]. Відповідач на призначений час відбору зразків крові повторно не з'явилась та не надала суду жодних пояснень щодо поважності причин неявки до Відділенням судово-медичної генетичної ідентифікації для відбору зразків крові, у зв"язку із чим ухвала повернута без виконання. Відповідно до п. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України 15.05.2006р. № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» у разі коли ухилення сторони у справі зазначеної категорії від участі в експертизі або від подання необхідних матеріалів, документів тощо унеможливлює її проведення, суд відповідно до ст. 146 ЦПК може визнати факт, для з'ясування якого її було призначено, або відмовити в його визнанні (залежно від того, хто зі сторін ухиляється, а також яке значення має для них ця експертиза). Якщо відповідач у такій справі ухиляється від участі у проведенні судово-біологічної (судово-генетичної) експертизи, суд вправі постановити ухвалу про його примусовий привід. Відповідно до ч. 1 ст. 146 ЦПК України у разі ухилення особи, яка бере участь у справі, від подання експертам необхідних матеріалів, документів або від іншої участі в експертизі, якщо без цього провести експертизу неможливо, суд залежно від того, хто із цих осіб ухиляється, а також яке для них ця експертиза має значення, може визнати факт, для з'ясування якого експертиза була призначена, або відмовити у його визнанні. Враховуючи факти ухилення відповідача від участі в проведенні судово-біологічної експертизі у справі шляхом неодноразової неявки до Відділенням судово-медичної генетичної ідентифікації для відбору зразків крові, що унеможливило проведення вказаної експертизи, сторонам було роз'яснено про наслідки ухилення від участі в експертизі суд приходить до висновку про задоволення вимог визнання батьківства позивача, відносно [PERSON], [INFO], та задоволення вимог щодо зобов'язання Дзержинський районний у м. Кривому Розі відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області виключити відомості з актового запису про батька дитини. Крім цього, відповідно до ч. 1, 3 ст. 145 СК України прізвище дитини визначається за прізвищем батьків. Якщо мати, батько мають різні прізвища, прізвище дитини визначається за їхньою згодою. Спір між батьками щодо прізвища дитини може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Згідно ч. 1 ст. 147 СК України по батькові дитини визначається за іменем батька. Виходячи з положень чинного законодавства України та обставин справи, суд вважає за необхідне змінити прізвище та по батькові дитини - [PERSON], [INFO], на прізвище та ім'я батька, а саме:з «[INFO]» на «[INFO]» та з «[INFO]» на «[INFO]». В свою чергу, дитина, досягнувши відповідного віку, матиме право змінити прізвище у загальному порядку, встановленому законом. Крім того, суд зазаначає, що згідно ч.ч.1,4 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно до положень ст. 61 ЦПК України обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Згідно ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Відповідно до п. 11 постанови Пленуму Верховного Суду України від 18 грудня 2009 року № 14 «Про судове рішення у цивільній справі», у разі визнання відповідачем позову, яке не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд у мотивувальній частині рішення може вказати лише про визнання позову та прийняття його судом. У пункті 24 постанови № 2 від 12 червня 2009 року «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» Пленум Верховного Суду України роз'яснив, що у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з'ясування і дослідження інших обставин справи. Суд приймає визнання відповідачем позову, оскільки це не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Згідно з п. 2.12 Положення про порядок зміни, доповнення, поновлення та анулювання актових записів цивільного стану, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 26 вересня 2002 року, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 26 вересня 2002 року за № 786/7074, зміни, доповнення, виправлення вносяться в актові записи цивільного стану в тому числі, й на підставі рішення суду. Питання про змін в актовому запису фізичної особи врегульовано «Правилами внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання», які затверджені наказом Міністерства юстиції України 12.01.2011 року № 96/5 (далі - Правила). Згідно з розділом II п. 2.13.1 Правил, підставою для внесення змін в актові записи цивільного стану є рішення суду про визнання батьківства (материнства), усиновлення (удочеріння), про скасування раніше винесеного рішення суду про визнання батьківства, виключення відомостей про батька (матір) дитини з актового запису про народження, скасування або визнання усиновлення (удочеріння) недійсним, про визнання шлюбу недійсним, установлення неправильності в актовому записі цивільного стану та інші, у яких зазначено про внесення конкретних змін в актові записи цивільного стану. Відповідно до п. 2.16.11 Правил на підставі висновку відділу державної реєстрації актів цивільного стану щодо виправлення прізвища, власного імені, по батькові, які були зазначені без урахування національних традицій, уносяться зміни до актового запису про народження та інших актових записів, де вони зазначені. Згідно з п. 2.16.7 Правил, на підставі рішення суду про внесення змін, доповнень або виправлень в актові записи цивільного стану вносяться відповідні зміни, які зазначені в рішенні суду. Відповідно до ст.300 ЦК України, фізична особа має право на збереження своєї національності, культурної, релігійної, мовної самобутності, а також має право на вільний вибір форм та способів прояву своєї індивідуальності, якщо вони не заборонені Законом та не суперечать моральним засадам суспільства. Згідно зі ст. 410 ЦК України, іноземні громадяни мають право звертатися до судів України для захисту своїх прав, свобод чи інтересів. На підставі ст. 88 ЦПК України враховуючи, що позов задоволено, суд вважає, що з відповідача слід стягнути на користь позивача понесені ним при зверненні до суду судові витрати. На підставі ст. ст. 129, 134 СК України,

Outcome: approved