Jurisdiction: civil
Date: 2020-06-02 00:00:00

У березні 2020 року позивачка звернулася до суду з указаним позовом. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що вона є власником земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства, площею 2,00 га, кадастровий номер 4825782000:26:000:0028, розташованої в межах території колишньої Кобзарцівської сільської ради Снігурівського району Миколаївської області. 10 червня 2015 року між нею та відповідачем було укладено договір оренди, за яким вона передала ФГ "Бренюк і К" в оренду належну їй земельну ділянку строком на 10 років. За умовами договору орендар зобов"язався сплачувати їй орендну плату з 01 вересня поточного року до 15 лютого наступного року. Згідно п.36 Договору дія договору оренди припиняється шляхом його розірвання за рішенням суду на вимогу однієї із сторін внаслідок невиконання другою стороною обов"язків, передбачених договором. Відповідач належним чином умови договору щодо своєчасності виплати орендної плати не виконав. Орендна плата за користування на умовах договору оренди земельної ділянки за 2019 рік станом на 15 лютого 2020 року їй не виплачена. Посилаючись на те, що відповідач своїх зобов`язань за договором не виконує, оренду плату за 2019 рік їй у встановлений строк не сплатив, позивачка просила розірвати вказаний договір оренди земельної ділянки через істотне порушення відповідачем умов договору. 16 квітня 2020 року від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, у якому він просив відмовити [PERSON] у задоволенні позовних вимог, посилаючись на те, що він неодноразово, як письмово так і усно, звертався до позивачки стосовно того, щоб вона прийшла до адміністрації господарства та отримала орендну плату. І на сьогоднішній день відповідач готовий в будь-який час розрахуватися за оренду землі відповідно до умов договору, однак позивачка навмисно ухиляється, маючи на меті розірвати договір оренди. Крім того, підставою розірвання договору оренди є систематична несплата орендної плати (два та більше випадки), тоді як позивачка орендну плату не отримала лише за 2019 рік (а.с.23). В судовому засіданні позивачка та її представник позовні вимоги підтримали, з викладених у позові підстав просили про їх задоволення. Представник відповідача у задоволенні позову просив відмовити з мотивів, що є аналогічними тим, які викладені у відзиві. Дослідивши докази по справі, суд встановив наступне. Судом встановлено, що позивачці [PERSON] на праві приватної власності належить земельна ділянка площею 2,00 га, кадастровий номер 4825782000:26:000:0028, для ведення особистого селянського господарства, розташована в межах території Кобзарцівського старостинського округу Снігурівської міської ради Миколаївської області (колишньої Кобзарцівської сільської ради Снігурівського району Миколаївської області), на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 26 лютого 2015 року, індексний номер 34192750 (а.с.10). Право власності також зареєстровано в державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 26 лютого 2015 року, номер запису про право власності 8867293 (а.с.8). 10 червня 2015 року позивачка уклала з відповідачем ФГ "Бренюк і К" договір оренди (далі Договір) належної їй земельної ділянки строком на 10 років. Пунктом 9 Договору, сторони погодили що, орендна плата вноситься орендарем у грошовій, натуральній або відробітковій формі в розмірі 1840 грн. на рік, з яких згідно закону утримуються та перераховуються в бюджет податки з фізичних осіб. Відповідно до положень статті 1 Закону України «Про оренду землі» оренда землі - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для проведення підприємницької та інших видів діяльності. Згідно статті 13 Закону України «Про оренду землі» договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства. Відповідно до частини першої статті 32 Закону України «Про оренду землі» на вимогу однієї із сторін договір оренди землі може бути достроково розірваний за рішенням суду в разі невиконання сторонами обов`язків, передбачених статтями 24 і 25 цього Закону та умовами договору, а також на підставах, визначених ЗК України та іншими законами України. У пункті «д» частини першої статті 141 ЗК України визначено, що підставою для припинення права користування земельною ділянкою є систематична несплата орендної плати. Разом з тим згідно із частиною другою статті 651 ЦК України договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї зі сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору. Аналіз указаних норм дає підстави для висновку, що підставою для розірвання договору оренди землі є систематична несплата орендної плати. Зазначені положення закону вимагають систематичної (два та більше випадки) несплати орендної плати, передбаченої договором, як підстави для розірвання договору оренди. При цьому, фундаментальне значення, крім ознаки «систематичність», має значення саме несплата орендної плати. До аналогічного висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 11 липня 2018 року в справа № 484/3687/16. Відповідно до п.10 Договору, орендар зобов"язався вносити орендну плату в термін дії договору з 1 вересня поточного року до 15 лютого наступного року. В останній рік - до закінчення строку договора. Згідно п.36 Договору оренди передбачено, що його дія припиняється шляхом розірвання лише у разі: взаємної згоди сторін; за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у наслідок не виконання другою стороною обов"язків, передбачених договором, та внаслідок випадкового знищення, пошкодження орендованої земельної ділянки, яке істотно перешкоджає її використанню, а також з інших підстав, визначених законом. Отже у разі систематичної несплати орендної плати, договір може бути достроково розірваний за рішенням суду. Згідно ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Судом встановлено, що в порушення умов договору оренди відповідач не сплатив позивачу орендну плату за 2019 рік у передбачені договором терміни. Відповідач не надав суду жодних доказів того, що позивачка відмовлялася отримати орендну плату. Разом з тим, позивачкою не надано суду доказів щодо систематичної несплати відповідачем орендної плати за користування земельною ділянкою, оскільки відповідач вчасно не сплатив їй орендну плату лише за один рік. Враховуючи вище зазначене, позовні вимоги [PERSON] не знайшли свого підтвердження у ході судового розгляду, а тому у їх задоволенні слід відмовити.

Outcome: dismissed