Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-14 00:00:00

[PERSON] звернувся до Рівненського міського \~суду з позовом до [PERSON] про звернення стягнення на предмет застави шляхом визнання права власності на нього.\~\~\~\~\~\~\~\~ Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що 25 квітня 2011 року між ним та [PERSON] укладений договір позики на умовах оплатного користування. Відповідно до п. 1.2 вказаного Договору предметом позики є грошові кошти в сумі 1 470 000 гривень, які у відповідності до п.4.2 Договору передані ним особисто відповідачу у день його укладення. Пунктами 3.1, 3.2 Договору визначено, що позика надається строком на 2 місяці та підлягає поверненню до 25.06.2011 року. Проте, у вказані строки відповідач позику не повернув, відсотки за користування нею не сплатив. Сума заборгованості складає 1 675 800 грн. Пунктом 5.2 Договру визначено, що при порушенні відповідачем строку повернення позики, він повинен сплатити на його поточний рахунок штраф в розмірі 3 % від розміру позики за кожен місяць прострочення. Також пунктом 5.4 Договору передбачено обовязок відповідача у разі порушення строку сплати відсотків більше ніж на 10 робочих днів сплатити штраф у розмірі 7% від суми неповернутої позики. У звязку з зазначеними порушеннями за договором позики відповідач має заборгованість 3\~ \~\~542 700 грн. У відповідності до п.1.3 Предметом застави даної позики є обєкт нерухомості: нежитлове приміщення (будівля кафе) загальною площею 281,2 кв. м., що знаходиться за адресою м.Рівне, проспект Миру, 11 а та земельна ділянка на якій знаходиться дане приміщення з прилеглою територією. Згідно п 5.3 Договору позики при порушенні Позичальником строку повернення позики, вказаний предмет застави переходить у власність Позикодавця. Позивач у судовому засіданні позовні вимоги підтримав з підстав , що у позовній заяві, а також пояснив, що згідно\~\~ судово-почеркознавчої експертизи від 07 листопада 2013 року\~ договір\~ позики на умовах оплатного користування від 25.04.2011 року підписаний як\~ ним, [PERSON] так і [PERSON].\~ Також вказує, що\~ відповідач заявляючи клопотання про призначення судово-почеркознавчої експертизи\~ стосовно підписів по вищевказаному договорі\~ не надав як вільних так і експериментальних зразіків підпису, що\~ свідчить про те, що\~ підпис на вказаному договорі належить відповідачу. Представник відповідача у судовому засіданні позов не визнав, і в обгрунтування своєї позиції пояснив, що\~ договір\~\~ позики на умовах оплатного користування від 25.04.2011 року підписаний\~ не відповідачем. Останній жодних\~ грошових коштів позивачу не передав, і ніяких\~ допустимих доказів\~ цього немає.\~ Для\~ об"єктивного\~ вирішення справи необхідно призначити по справі судово-почеркознавчу експертизу, стосовно підписів\~ у\~\~ даному договорі, з наданням вільних та експериментальних зразків підпису. У судові засідання призначені на 06 та 15 липня 2015 року відповідач та його представник не з"явилися, хоча повідомлялись належним чином про час та місце розгляду справи. Суд вважає продовжити розгляд справи без їх участі. Суд, заслухавши пояснення сторін, повно, всебічно та обєктивно дослідивши матеріали справи та оцінивши їх в сукупності, суд приходить до наступного висновку. \~Відповідно до ст. 3 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду із захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно ст. ст. 10,\~ 60 ЦПК України,\~ цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідженню\~ та\~ доведення перед судом їх переконливості .\~\~ Кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених ст. 61 цього Кодексу. З ст. 11 ЦПК України вбачається , що\~ суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Судом встановлено, що 25 квітня 2011 року між [PERSON] та [PERSON] укладений договір позики на умовах оплатного користування. Відповідно до п. 1.2 вказаного Договору предметом позики є грошові кошти в сумі 1 470 000 гривень, які у відповідності до п.4.2 Договору передані ним особисто відповідачу у день його укладення. Пунктами 3.1, 3.2 Договору визначено, що позика надається строком на 2 місяці та підлягає поверненню до 25.06.2011 року. Проте, у вказані строки відповідач позику не повернув, відсотки за користування нею не сплатив. У звязку з порушенням за договором позики відповідач має заборгованість 3\~ \~\~542 700 грн. У відповідності до п.1.3 Предметом застави даної позики є обєкт нерухомості: нежитлове приміщення (будівля кафе) загальною площею 281,2 кв. м., що знаходиться за адресою м.Рівне, проспект Миру, 11 а та земельна ділянка на якій знаходиться дане приміщення з прилеглою територією. Згідно п 5.3 Договору позики при порушенні Позичальником строку повернення позики, вказаний предмет застави переходить у власність Позикодавця. Згідно ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Відповідно до ч. 2 ст.328 ЦК України право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Згідно ст.392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Відповідно до ч.1 ст.589 ЦК України у разі невиконання зобов'язання, забезпеченого заставою, заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави. Відповідно до ч.2 ст.589 ЦК України за рахунок предмета застави заставодержатель має граво задовольнити в повному обсязі свою вимогу, що визначена на момент фактичного задоволення, включаючи сплату процентів, неустойки, відшкодування збитків, завданих порушенням зобов'язання, необхідних витрат на утримання заставленого майна, а також витрат, понесених у зв'язку із пред'явленням вимоги, якщо інше не встановлено договором. За правилами ч.1 ст. 590 ЦК України звернення стягнення на предмет застави здійснюється за рішенням суду, якщо інше не встановлено договором або законом. Частиною 2 ст. 590 ЦК України передбачено, що заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави в разі, коли зобов'язання не буде виконано у встановлений строк (термін), якщо інще не встановлено договором або законом. Згідно ч. 5 ст. 590 ЦК України якщо предметом застави є дві або більше речей (два або більше прав), стягнення може бути звернене на всі ці речі (права) або на будь-яку з речей (прав) на вибір заставодержателя. Відповідно до ч. 1 ст. 591 ЦК України реалізація предмета застави, на який звернене стягнення, провадиться шляхом його продажу з публічних торгів, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно п. 5.3 Договору звернення стягнення на предмет застави відбувається шляхом переходу права власності на предмет застави до Позичальника, тобто до [PERSON] Частина 1 ст. 20 Закону України «Про заставу» передбачає, що заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави в разі, якщо в момент настання терміну виконання зобов'язання, забезпеченого заставою, воно не буде виконано, якщо інше не передбачено законом чи договором. Форма договору позики на умовах оплатного користування від 25.04.2011 року відповідає вимогам закону на якому стоять підписи позикодавця [PERSON] та позичальника [PERSON] . Під час розгляду справи представник відповідача заявив клопотання про призначення судово почеркознавчої експертизи підписів сторін у вищевказаному договорі.У зв"язку з цим, суд зобов"язав представника відповідача надати для проведення експертизи вільні та експериментальні зразки підпису [PERSON] . Однак в судові засідання призначені на 06 та 15 липня 2015 року представник відповідача вказані зразки підписів не надав, що свідчить про ухилення від проведення експертизи, і визнання дійсним вказаного договору. За правилами ст.ст. 58,59 ЦПК України питання про належність та допустимість доказів вирішує суд. Відповідно до ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обгрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів , речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів. Належними є докази згідно із ч. 1 ст. 58 ЦПК України є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Виходячи зі змісту норм ст.ст. 57-59,212 ЦПК України загальним правилом цивільного процесуального закону є те, що докази аналізуються судом як кожен окремо, так і в їх сукупності, і кожен доказ повинен бути прийнятий судом , якщо не будуть порушуватися правила належності та допустимості засобів доказування. Відповідно до ч. 4 ст. 60 ЦПК України доказування не може грунтуватися на припущеннях. Судом також встановлено, що 14 травня 2012 року за заявою позивача по справі [PERSON] було порушено кримінальну справу за ознаками злочину, передбаченого ч. 1 ст. 358 КК України за фактом підроблення документів від його імені. Однак до даного часу кримінальне провадження не закінчено і проводиться досудове розслідування. Висновком № 3626 від 07 листопада 2013 року комісійної судово-почеркознавчої експертизи по кримінальному провадженню № 120131900100005672 вбачається, що підписи від імені [PERSON] розташовані в графі " позичальник" Договору позики на умовах оплатного користування, укладеного між [PERSON] з однієї сторони та [PERSON] з іншої сторони від 25.04.2011 року виконані [PERSON]. Вказана судово-почеркознавча експертиза проводилася в рамках кримінального провадження, отже з врахуванням вимог ст.ст. 143,144 ЦПК України її висновок є тільки письмовим доказом у відповідності до ст. 64 ЦПК України, який не визнається, у зв"язку з чим потребує перевірки. Про те будь-яких інших належних та допустимих доказів про підробку підпису відповідача, останній суду не надав і судом їх не здобуто. Окрім того, ухилення відповідача від проведення судово почеркознавчої експертизи розцінюється судом як визнання ним наявності боргу. Враховуючи викладене, заявлені вимоги [PERSON] обґрунтовані та такі, що підлягають задоволенню. При цьому суд виходить з вимог справедливості та розумності. Також , з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір. На підставі викладеного та

Outcome: approved