Jurisdiction: civil
Date: 2020-03-09 00:00:00

У липні\~2019\~року до\~суду звернувся [PERSON] з позовом до ДП "Укравтогаз" НАК "Нафтогаз України" про визнання незаконним та скасування наказу про застосування дисциплінарного стягнення. Вказував,\~що працює\~у відповідача\~і з\~21\~лютого 2018\~року його\~призначено виконуючим\~обов`язки начальника Регіонального виробничого управління (РВУ) "Харківавтогаз" ДП "Укравтогаз" НАК "Нафтогаз України". 24 червня 2019 року адміністрація відповідача ознайомила з наказом за №279 від 18 квітня 2019 року, яким застосовано до нього засіб дисциплінарного стягнення у вигляді догани. З даним наказом позивач не погоджується, вважає його безпідставним, необ`єктивним та незаконним і просить суд його скасувати. Зазначав, що у наказі в дійсності не було вказано про те, які саме порушення трудової дисципліни ним було порушено, у службовому розслідуванні участі не приймав, яке, до того ж роботодавцем не здійснювалося, письмові пояснення не було запропоновано надати. Зауважував, що адміністрація відповідача дійшла висновку, що з його сторони був відсутній контроль за процесом реалізації та обліку стисненого природного газу, хоча в його посадовій інструкції та в Інструкції "З пломбування комерційних вузлів обліку природного газу та газозаправних колонок автомобільних газонаповнювальних компресорних станціях ДП "Укравтогаз" чітко визначено, що обов`язок пломбування комерційних вузлів обліку газу та комп`ютерних блоків покладено на службу моніторингу діяльності заправних станцій, а за збереження цілісності пломб відповідає начальник відповідної заправної станції (т. 1 а.с. 1-5). Ухвалою суду від 09 липня 2019 року позовна заява була залишена без руху для усунення недоліків, зокрема для сплати судового збору (т. 1 а.с. 81-82). Ухвалою судді від 22 липня 2019 року було відкрито провадження у справі, залучено сторони, постановлено розглядати справу у порядку спрощеного позовного провадження (т. 1 а.с. 87). Ухвалою суду від 01 серпня 2019 року було задоволено клопотання відповідача, призначено розгляд справи у судовому засіданні в режимі відеоконференцзв`язку відповідальним за проведення якого було визначено Голосіївський районний суд м. Києва (т. 1 а.с. 115). 12\~серпня 2019\~року до\~суду надійшов\~відзив відповідача\~за підписом\~директора Ватажишина\~О.В.\~на позов,\~в якому\~наголошувалося на\~законність притягнення\~позивача до\~відповідальності,\~оскільки зі сторони позивача як керівника регіонального управління був відсутній контроль за процесом реалізації та обліку стисненого природного газу на автогазозаправних станціях (т. 1 а.с. 130-179). У судовому\~засіданні позивач\~ [PERSON] \~та його\~представник [PERSON] позов підтримали, просили задовольнити, посилаючись на обставини та підстави, викладені у позовній заяві. Вказали, що наказ, яким до позивача було застосовано дисциплінарне стягнення, взагалі не містить обґрунтування щодо допущення позивачем порушень як дисципліни, так і відомчих нормативних актів. Представник відповідача\~-\~ДП \~"Укравтогаз"\~НАК "Нафтогаз\~України"\~-\~Пікульська К.В.\~з позовом\~не погодилася,\~просила відмовити\~у задоволенні\~позову з\~посиланням на\~обставини,\~які були\~викладені у\~відзиві.\~Підтвердила,\~що адміністрація\~відповідача не\~проводило службове\~розслідування,\~яке фактично\~було призначено\~та проведено НАК "Нафтогаз України", пояснення від позивача не відбиралися. Суд, вислухавши пояснення позивача та його представника, представника відповідача, вивчивши матеріали справи, встановив наступне. Відповідач у справі - дочірнє підприємство "Укравтогаз" НАК "Нафтогаз України" створене відповідно до рішення правління Національної акціонерної компанії "Нафтогаз України" та зареєстроване як юридична особа у січні 2009 року. Основний вид діяльності відповідача - реалізація автомобільного газу через мережу заправних станцій. Наказом ДП "Укравтогаз" за №17-к від 21 лютого 2018 року позивача [PERSON] було прийнято на роботу на посаду начальника Регіонального виробничого управління (РВУ) "Харківавтогаз" ДП "Укравтогаз" НАК "Нафтогаз України". Наказом НАК "Нафтогаз\~України"\~від 14\~лютого 2019\~року за\~ №\~50,\~наказами ДП "Укравтогаз" від 19 лютого 2019 року за № № 45 та 149к (по кадрам) позивача у період з 19 лютого 2019 року по 08 квітня 2019 року було відсторонено від роботи та йому заборонено доступ до виробничих об`єктів підприємства. У період\~з 24\~січня 2019\~року \~по 02\~березня 2019\~року \~робочою групою\~у складі\~працівників НАК\~"Нафтогаз\~України",\~АТ "Укртранснафта"\~та АТ\~"Укртрансгаз"\~ проведено\~перевірку діяльності\~підрозділів безпеки ДП "Укравтогаз", за висновками якої 28 березня 2019 року було складено висновок комісії. 18\~квітня 2019\~року \~наказом директора ДП "Укравтогаз" НАК "Нафтогаз України" Ватажишина Олександра Володимировича за № 279 застосовано до позивача [PERSON] дисциплінарне стягнення у вигляді догани, з яким позивач після виходу його на роботу був ознайомлений 24 червня 2019 року. 26\~червня 2019\~року \~позивача [PERSON] \~було звільнено\~з роботи\~з ДП "Укравтогаз", що є окремим спором між цими сторонами, який розглядається у судовому порядку, та не є пов`язаним з даним спором. Ці обставини сторонами у даній справі визнаються та не заперечуються. Щодо застосування до позивача дисциплінарного стягнення суд виходить з наступного. Статтею 43 Конституції України визначено, що кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Частиною другою статті 2 КЗпП України передбачено, що працівники реалізують право на працю шляхом укладення трудового договору про роботу на підприємстві, в установі, організації або з фізичною особою. Згідно статті 21 КЗпП України трудовий договір є угода між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою, за якою працівник зобов`язується виконувати роботу, визначену цією угодою, з підляганням внутрішньому трудовому розпорядкові, а власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган чи фізична особа зобов`язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін. Статтею 139 КЗпП України передбачено, що працівники зобов`язані працювати чесно і сумлінно, своєчасно і точно виконувати розпорядження власника або уповноваженого ним органу, додержувати трудової і технологічної дисципліни, вимог нормативних актів про охорону праці, дбайливо ставитися до майна власника, з яким укладено трудовий договір. Згідно ст.147 КЗпП України, за порушення трудової дисципліни до працівника може бути застосовано тільки один з таких заходів стягнення: догана; звільнення. У ст.147-1 КЗпП України визначено, що дисциплінарні стягнення застосовуються органом, якому надано право прийняття на роботу (обрання, затвердження і призначення на посаду) даного працівника. Відповідно ст.149 КЗпП України до застосування дисциплінарного стягнення власник або уповноважений ним орган повинен зажадати від порушника трудової дисципліни письмові пояснення. За кожне порушення трудової дисципліни може бути застосовано лише одне дисциплінарне стягнення. При обранні виду стягнення власник або уповноважений ним орган повинен враховувати ступінь тяжкості вчиненого проступку і заподіяну ним шкоду, обставини, за яких вчинено проступок, і попередню роботу працівника. Стягнення оголошується в наказі (розпорядженні) і повідомляється працівникові під розписку. Догана є дисциплінарним заходом особистого немайнового характеру. Це стягнення полягає у негативній оцінці і засудженні поведінки працівника в трудовому колективі. Такий моральний осуд покликаний спонукати працівника надалі належно виконувати свої трудові обов`язки. Адже працівник має усвідомлювати, що в разі порушення ним трудової дисципліни після оголошення йому догани до нього роботодавцем може застосовуватися більш суворе стягнення, передбачене законодавством, зокрема звільнення. Підставою застосування догани є вчинення працівником протиправного винного діяння (дії чи бездіяльності), яке визнається дисциплінарним проступком. Протиправність поведінки працівника полягає в порушенні ним своїх трудових обов`язків, закріплених нормами трудового права, а саме у КЗпП, правилами внутрішнього розпорядку, статутами, положеннями, посадовими інструкціями, трудовим договором (контрактом), колективним договором, а також у порушенні або невиконанні правомірних наказів та розпоряджень роботодавця. Виходячи з правової природи інституту дисциплінарної відповідальності, при притягненні працівника до даного виду відповідальності, адміністрація повинна навести конкретні факти допущеного ним невиконання або неналежного виконання покладених на нього трудових обов`язків. У наказі про накладення дисциплінарного стягнення обов`язково має бути зазначено, в чому полягає порушення трудової дисципліни, тобто має бути вказівка на фактичні обставини, які послужили підставою для застосування заходу дисциплінарного стягнення. Як встановлено\~судом,\~позивачем та\~відповідачем було\~укладено трудовий\~договір на\~невизначений строк,\~за умовами\~якого позивач\~виконував роботу начальника Регіонального виробничого управління (РВУ) "Харківавтогаз" ДП "Укравтогаз" НАК "Нафтогаз України". На виконання\~розпорядження директора\~з безпеки НАК "Нафтогаз\~України"\~у ДП "Укравтогаз" була проведена перевірка дотримання працівниками норм законодавства та вимог внутрішніх актів підприємства. За результатами перевірки було складено 28 березня 2019 року висновок, з якого постає, що у ході перевірки встановлено відсутність на системних блоках АГНКС №1 та АГНКС № 2 (у м. Миколаїв) засобів заборони запуску інших програм, а також, відсутнє пломбування USB портів системних блоків комп`ютерів, які задіяні у процесі обліку та реалізації товару (газу). Вказані заправні станції входили до сфери відповідальності РВУ "Харківавтогаз", керівником якого був позивач [PERSON] . Допитаний у\~судовому засіданні\~позивач пояснив,\~що про\~проведення перевірки\~не знав\~і участі\~у перевірочних\~заходах не\~приймав.\~Під час\~перевірки був\~відсторонений від\~роботи та\~не мав\~доступу до\~робочих і\~виробничих об`єктів РВУ "Харківавтогаз" та зазначив, що офіс РВУ знаходиться у місті Харків, а газові заправні станції (виробничі об`єкти), розташовані у місті Миколаїв, а звідси не мав реальної фактичної можливості здійснювати щоденний контроль за діяльністю всіх заправних станцій, що входили в його підпорядкування, внаслідок значної віддаленості. Контроль позивачем діяльності його підлеглих відбувався періодично, з виїздом на місце розташування заправної станції. Ретельно дослідивши оспорений позивачем наказ відповідача за № 279 від 18 квітня 2019 року про притягнення позивача до відповідальності, суд відзначає, що даний наказ не містить чіткого формулювання причин та підстав для застосування догани. Так,\~у наказі\~зазначено,\~що догана\~застосовується за\~діяння позивача,\~якими порушено Інструкцію "З\~пломбування комерційних\~вузлів обліку\~природного газу\~та газозаправних\~колонок автомобільних\~газонаповнювальних компресорних\~станціях ДП\~"Укравтогаз", затвердженої наказом ДП "Укравтогаз" від 15 березня 2016 за № 68. Однак, у наказі не вказані всі та/або окремі дії позивача, які свідчили б про недотримання позивачем положень згаданої Інструкції. Одночасно, у наказі наявне й інше формулювання причин оголошення догани - за відсутність контролю за процесом реалізації та обліку стисненого природного газу на АГНКС. Проте, у чому полягає суть допущеного порушення та як воно зафіксоване відповідачем -оскаржуваний наказ відомостей не містить. З пояснень представника відповідача, які були надані у судовому засіданні, вбачається, що як представник відповідача, так і адміністрація відповідача не вважали за необхідне надати детальне пояснення причин застосування до позивача догани наказом за № 279 від 18 квітня 2019 року. Долучений відповідачем\~до справи\~висновок за\~результатами перевірки\~діяльності підрозділів\~безпеки ДП "Укравтогаз" свідчить, що комісія рекомендувала притягти до дисциплінарної відповідальності посадових осіб ДП, у тому числі позивача, з підстав порушення вказаної вище Інструкції. У той же час, вказаний висновок за результатами перевірки не містить опису діянь власне самого позивача [PERSON] як такі, що суперечать чи не відповідають положенням його посадової інструкції та інших внутрішніх актів підприємства (відповідача). Вказаний висновок\~про результати\~перевірки містить\~лише відомості\~про те,\~що на\~блоках персональних\~комп`ютерів АГНКС\~були відсутні\~пломби.\~При цьому,\~в силу\~яких актів\~законодавства чи\~локальних актів\~відповідача ДП "Укравтогаз" або НАК "Нафтогаз України" позивач [PERSON] визнається винним у відсутності таких пломб - акт перевірки не містить, у тому числі взагалі не надано аналізу діяльності позивача [PERSON] . Таким чином, роботодавець не конкретизував причин та підстав для накладення на працівника дисциплінарної відповідальності у вигляді догани. Суд звертає\~увагу на\~те,\~що посадова\~інструкція начальника\~РВУ "Харківавтогаз" не містить положень про те, що начальник РВУ відповідальний за збереження пломб на блоках комп`ютерів. Окрім цього, матеріали справи не містять належних доказів того, що такі пломби взагалі були встановлені і прийняті позивачем на зберігання та/або його за посадою визначено відповідальним за їх зберігання. Також, суд звертає увагу на те, що Інструкція "З пломбування комерційних вузлів обліку природного газу та газозаправних колонок автомобільних газонаповнювальних компресорних станціях ДП "Укравтогаз", на яку є посилання в наказі про оголошення позивачу догани, а також є посилання у висновку за результатами перевірки, чітко закріплює відповідальність за збереження пломб за начальником АГНКС (пункт 2.12). При цьому, позивач не займав посаду начальника АГНКС, а працював, як установлено судом і не заперечується сторонами, на посаді начальника РВУ. Аналіз посадової інструкції начальника РВУ "Харківавтогаз", положення про РВУ "Харківавтогаз",\~Інструкції \~"З\~пломбування комерційних\~вузлів обліку\~природного газу\~та газозаправних\~колонок автомобільних\~газонаповнювальних компресорних\~станціях ДП\~"Укравтогаз",\~ дає\~підстави суду\~зробити \~висновок,\~що позивач\~ [PERSON] \~не відповідав\~за встановлення,\~облік та\~збереження пломб\~на комп`ютерній\~та іншій\~техніці газових\~заправних станцій РВУ "Харківавтогаз". Інші наявні докази у справі не спростовують наведених висновків суду. Відповідач в особі його керівників та представника не надав суду належні і допустимі докази на спростування встановлених судом обставин, наведених висновків та позову в цілому чи у певній його частині. Однією із основоположних засад цивільного судочинства є його диспозитивність, яка, зокрема, полягає у розгляді судом справ виключно за зверненням особи, у межах заявлених нею вимог та на підставі поданих доказів. Згідно зі статтями 12,13 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно, зокрема, для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб. Відповідно до вимог статей 76-79 ЦПК України доказуванню підлягають обставини (факти), які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо який у учасників справи, виникає спір. Доказування по цивільній справі, як і судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно з ч. 5, 6 ст. 81 ЦПК України докази подаються сторонами та іншими учасниками справи, а доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. У частині 1 ст. 82 ЦПК України встановлено, що обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. Відповідно до вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені у судовому засіданні. Статтею 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" визначено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію [про захист прав людини і основоположних свобод] та практику Європейського Суду як джерело права. Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтується. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (Справа "Серявін та інші проти України", № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року). Прецедентна практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що реалізуючи п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду, кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, змістом яких є не допустити судовий процес у безладний рух. Звідси, суд вважає, що тягар доведення наявності законної підстави для притягнення працівника до відповідальності встановленої ст. 147 КЗпП України лежить безпосередньо на роботодавці. На підставі встановленого, суд дійшов висновку про необхідність задоволення позову, який є обґрунтованим. Необхідно визнати незаконним та скасувати наказ директора ДП "Укравтогаз" НАК "Нафтогаз України" Ватажишина Олександра Володимировича за № 279 від 18 квітня 2019 року про застосування до позивача [PERSON] дисциплінарного стягнення у вигляді догани. Вирішуючи питання щодо судових витрат, то суд вважає за необхідне стягнути з відповідача ДП "Укравтогаз" НАК "Нафтогаз України" на користь позивача кошти у повернення сплаченого судового збору у розмірі 768,40грн. Сторони не заявляли вимоги щодо стягнення коштів у рахунок відшкодування понесених ними у справі будь-яких інших витрат.

Outcome: approved