Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-09 00:00:00

У липні 2014 р. [PERSON] звернулась до Публічного акціонерного товариства "Маріупольський металургійний комбінат ім. Ілліча" (далі ПАТ "ММК ім. Ілліча") про стягнення середнього заробітку за час затримки виплати індексації заробітної плати та моральної шкоди, зазначивши, що з 11.09.1973 року по 06.12.2010 року вона перебувала у трудових відносинах з відповідачем. Під час її роботи на підприємстві, при виплаті заробітної плати не проводилася індексація передбачена діючим законодавством, внаслідок чого порушені її права на оплату праці, які мають бути відновлені шляхом зобов'язання підприємства провести та виплатити середній заробіток за час затримки виплати індексації заробітної плати, також вважала, що діями відповідача їй заподіяна моральна шкода. Просила стягнути з відповідача на її користь середній заробіток за час затримки розрахунку у розмірі 129176,37 грн. та моральну шкоду у розмірі 1000 грн. Позивачка у судове засідання не з'явилась з невідомих підстав. Представник відповідача ПАТ "ММК ім. Ілліча" до судового засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, надав суду заперечення у якому позовні вимоги не визнав, зазначивши, що ними не було допущено порушення трудових прав позивача при звільненні в частині проведення повного розрахунку, тому відсутні підстави для стягнення середнього заробітку, також вважають, що заявлена позивачкою сума середнього заробітку є завищеною, не відповідає розміру індексації заробітної плати з компенсацією. Позивачкою не вказано, які саме негативні наслідки настали для неї через затримку виплати їй вказаних вище сум. У цьому випадку суд вважає доцільним ухвалити заочне рішення, оскільки відповідно до ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені причини визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позовні вимоги позивача підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що позивач з 11.09.1973 року по 06.12.2010 рік перебував у трудових відносинах із ПАТ "ММК ім. Ілліча", що підтверджується відповідними записами в трудовій книжці. За цей період йому нараховувалась і виплачувалась заробітна плата. Відповідно до ст. 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. На підставі ст. 117 КЗпП України у разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в ст. 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. При наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум власник або уповноважений ним орган повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування в тому разі, коли спір вирішено на користь працівника. Якщо спір вирішено на користь працівника частково, то розмір відшкодування за час затримки визначає орган, який виносить рішення по суті спору. Рішенням від 22 лютого 2012 року № 4-рп/2012 Конституційного Суду України у справі № 1-5/2012 було визначено, що положення ч. 1 ст. 233 Кодексу законів про працю України у взаємозв'язку з положеннями ст. ст. 116, 117, 237-1 КЗпП України слід розуміти так, що для звернення працівника до суду з заявою про вирішення трудового спору щодо стягнення середнього заробітку за весь час затримки по день фактичного розрахунку при звільненні та про відшкодування завданої при цьому моральної шкоди встановлено тримісячний строк, перебіг якого розпочинається з дня, коли звільнений працівник дізнався або повинен був дізнатися про те, що власник або уповноважений ним орган, з вини якого сталася затримка виплати всіх належних при звільненні сум, фактично з ним розрахувався. Таким чином Конституційним Судом України було визначено, що для встановлення початку перебігу строку звернення працівника до суду з вимогою про стягнення середнього заробітку за весь час затримки розрахунку при звільненні визначальними є такі юридично значимі обставини, як невиплата належних працівникові сум при звільненні та факт проведення з ним остаточного розрахунку. Аналогічна правова позиція була викладена Верховним Судом України в постанові від 27 березня 2013 року по справі № 6-15цс13. Оскільки розглядом справи було встановлено, що відповідач фактично не розрахувався перед [PERSON] при її звільненні, то строки для звернення до суду з вимогою про стягнення середнього заробітку за затримку в розрахунку для позивача не спливли, тому посилання представників відповідача про необхідність відмовити у позові з цих підстав не ґрунтуються на законі. Визначаючи розмір середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, що підлягає стягненню з відповідача на користь позивача, суд керується наступним. Відповідно до п. 20 Постанови від 24 грудня 1999 року № 13 Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці» зазначено, що встановивши при розгляді справи про стягнення заробітної плати у зв'язку із затримкою розрахунку при звільненні, що працівникові не були виплачені належні йому від підприємства, установи, організації суми в день звільнення суд на підставі ст. 117 КЗпП стягує на користь працівника середній заробіток за весь період затримки розрахунку, а при не проведені його до розгляду справи - по день постановлення рішення, якщо роботодавець не доведе відсутності в цьому своєї вини. У разі не проведення розрахунку у зв'язку із виникненням спору про розмір належних до виплати сум вимоги про відповідальність за затримку розрахунку підлягають задоволенню у повному обсязі, якщо спір вирішено на користь позивача або такого висновку дійде суд, що розглядає справу. При частковому задоволенні позову працівника суд визначає розмір відшкодування за час затримки розрахунку з урахуванням спірної суми, на яку той мав право, частки, яку вона становила у заявлених вимогах, істотності цієї частки порівняно із середнім заробітком та інших конкретних обставин справи. Такі ж положення були викладені і у Правових позиціях Постанов Верховного Суду України від 24 жовтня 2011 р. у справі № 6-39 цс11 та від 21 листопада 2011 року у справі № 6-60 цс11. Позивачем заявлено позовні вимоги щодо стягнення на його користь середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні у розмірі 129176,37 грн. Кількість робочих днів починаючи з 07.12.2010 року по 10.11.2014 рік складає 985. Згідно із довідкою за № 1/100855, наданою відповідачем, розмір середньоденної заробітної плати [PERSON] складає 173,20 грн. При цьому суд зазначає, що цей розрахунок зроблений відповідно до «Порядку обчислення середньої заробітної плати», затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 8 лютого 1995 року № 100, згідно пункту 8 якого нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин). Таким чином, розмір середнього заробітку за період з 07.12.2010 року по 10.11.2014 рік складає: 985 х 173,20 грн. = 170602 грн. Визначаючи розмір відшкодування за час затримки виплати належних позивачеві сум, суд ураховує спірну суму, на яку той мав право, частку, яку вона становить в заявлених вимогах, істотність цієї частки порівняно із середнім заробітком та інших конкретних обставин справи і,

Outcome: partial