Jurisdiction: civil
Date: 2021-08-17 00:00:00

Позивачка звернулась в суд з вищенаведеним позовом, в якому просить в якому просить: визначити, що частки [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , який помер [INFO] , у праві спільної сумісної власності на житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами, розташованими по [ADDRESS] , становлять по 1/2 (одній другій); визнати за позивачкою право власності на 5/6 житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами, розташованими по [ADDRESS] . Позовні вимоги мотивує тим, що згідно свідоцтва про право особистої власності на жилий будинок від 17.10.1987 право власності на житловий будинок з приналежними до нього будівлями та спорудами, розташованими по [ADDRESS] належав колгоспному двору, головою якого був чоловік позивачки [PERSON] . Для будівництва та обслуговування житлового будинку була виділена земельна ділянка площею 0,25 га. Голова двору [PERSON] помер [INFO] . На час його смерті діяв ЦК УРСР 1963. Станом на 15.04.1991 у житловому господарстві проживали: [PERSON] та його дружина, позивачка, [PERSON] . Тобто, їхні частки у житловому будинку становлять по 1/2. На час смерті чоловіка позивачка досягла пенсійного віку та має право на обов`язкову частку у спадщині чоловіка. Тобто, [PERSON] належала половина житлового будинку з якої позивачка має право на успадкування 2/3. З метою реалізації своїх спадкових прав позивачка звернулася до Городенківської РДНК. 31.03.2021 державний нотаріус відмовив їй у вчиненні такої нотаріальної дії , як видача свідоцтва про право на спадщину за законом, мотивуючи тим, що житлове господарство по [ADDRESS] зареєстроване як колгоспний двір, без визначення часток його членів. Крім того, від імені [PERSON] 06.11.2001 секретарем Серафинецької сільської ради посвідчено заповіт на належне йому майно на користь онука [PERSON] . Спадкодавець [PERSON] був чоловіком позивачки, на час відкриття належної йому спадщини позивачка була зареєстрована та проживала з чоловіком. Після його смерті фактично вступила в управління спадщиною - користується спадковим майном на власний розсуд, постійно проживає у житловому будинку, обробляє земельну ділянку, виготовила технічну документацію за власні кошти, тобто своїми діями фактично прийняла спадщин, однак оформити свідоцтво про право на спадщину в нотаріальній конторі не може через реєстрацію житлового господарства як колгоспного двору. Позивачка претендує на 5/6 частини будинку: 1/2 (або 3/6) житлового будинку належить їй у спільній сумісній власності подружжя та в колгоспному дворі, а 2/3 частки від половини (або 2/6) є її обов`язковою часткою у спадщині. В судове засідання позивачка не з`явилася. До суду подала заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує у повному обсязі. Відповідач [PERSON] , зареєстроване місце проживання якого згідно повідомлення Городенківської міської ради № 1265 від 23.04.2021, - [ADDRESS] , - в судові засідання призначені по справі на 17.06.2021, 29.06.2021 та 18.08.2021 не з`явився, про час і місце розгляду справи був повідомлений у встановленому законом порядку. Однак, до суду повернулися поштові конверти без вручення з відміткою "адресат відмовився", "адресат не прожває". Крім того, про розгляд справи [PERSON] повідомлявся через оголошення на офіційній сторінці веб-порталу Городенківського районного суду Івано-Франківської області. Клопотання про відкладення розгляду справи 18.08.2021 від [PERSON] не надходило. Також, відповідачем не було подано відзив на позовну заяву. Передбачених ст. 223 ЦПК України підстав для відкладення розгляду справи судом не встановлено, судом прийнято рішення про розгляд справи за відсутності сторін, з ухваленням заочного рішення відповідно до ст.ст. 280-283 ЦПК України. Відповідно до положень ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, прийшов до наступного. Ч.3 ст.5 Цивільного кодексу України (2003 р.) визначено: якщо цивільні відносини виникли раніше і регулювались актом цивільного законодавства, який втратив чинність, новий акт цивільного законодавства застосовується до прав і обов`язків, що виникли з моменту набрання ним чинності. За ст.ст. 120,123,563 ЦК УРСР (1963 р.), майно колгоспного двору належало його членам на праві сумісної власності, включаючи неповнолітніх і непрацездатних; у разі смерті члена колгоспного двору спадкоємство в майні двору не відкривалось до смерті останнього члена колгоспного двору, а залишалось на праві сумісної власності в рівних частках членів двору, що в ньому проживають. Відповідно до роз`яснень, що містяться в п.6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.1995 р. № 20 «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. На витребування частки з майна колишнього колгоспного двору, що збереглося на 15 квітня 1991 року, поширюється загальний трирічний строк позовної давності. Із копії Свідоцтва на право особистої власності на жилий будинок від 17.10.1987 року, виданого виконавчим комітетом Городенківської районної Ради народних депутатів Івано-Франківської області на підставі рішення виконкому Городенківської районної Ради народних депутатів № 209 від 14.10.1987, слідує, що в цілому жилий будинок з приналежними до нього будівлями та спорудами, який розташований в [ADDRESS] , дійсно належить на праві особистої власності колгоспному двору, головою якого є [PERSON] . Станом на 15.04.1991 в будинку по [ADDRESS] були зареєстровані: голова господарства [PERSON] , [INFO] , та дружина [PERSON] , [INFO] , що підтверджується довідкою № 17-63, виданою 24.03.2021 Серафинецьким старостинським округом Городенківської міської ради . [PERSON] помер [INFO] у віці 67 років в с. Серафинці Городенківського району Івано-Франківської області, актовий запис № 36, що доводиться копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого 15.11.2001 Серафинецькою сільською радою Городенківського району Івано-Франківської області. На час смерті [PERSON] був чинним Цивільний кодекс УРСР 1963 р. Згідно з ст. 524 згаданого кодексу спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом; спадкоємство за законом має місце, коли і оскільки воно не змінено заповітом. Відповідно до ст. 549 ЦК УРСР (1963 р.) визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він протягом 6 місяців фактично вступив в управління або володіння спадковим майном або якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Відповідно до ст. 529 ЦК УРСР при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. До числа спадкоємців першої черги належить також дитина померлого, яка народилася після його смерті. З довідки №17-54, виданої 03.03.2021 Серафинецьким старостинським округом Городенківської міської ради слідує, що на момент смерті [PERSON] був зареєстрований та проживав по [ADDRESS] та разом з ним проживала і була зареєстрована дружина [PERSON] , [INFO] . Копією витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб щодо підтвердження дошлюбного прізвища № 00024534734 формованого 12.11.2019 доводиться, що 24 травня 1958 року у виконавчому комітеті Серафинецької сільської ради Городенківського району Івано-Франківської області зареєстровано шлюб між [PERSON] та [PERSON] , актовий запис № 10. Із копії спадкової справи № 417/2019, яка надана суду завідувачем Городенківської РДНК Капріян С.В., слідує, що 10 жовтня 2019 року позивачка [PERSON] подала до Городенківської районної державної нотаріальної контори заяву про видачу свідоцтва на спадщину за законом після смерті чоловіка [PERSON] . З наведеного слідує, що позивачка [PERSON] , як спадкоємець першої черги за законом, прийняли спадщину після смерті свого чоловіка [PERSON] . До складу спадщини входить житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами, що розташований по [ADDRESS] ( на даний час Коломийського району) Івано-Франківської області. Копією виписки з інвентаризаційних матеріалів № 9174 виданою 13.11.2019 ОКП "Коломийське МБТІ" доводиться, що згідно архівних даних ОКП "Коломийське МБТІ" право власності на житловий будинок та господарські будівлі по [ADDRESS] станом на 31.12.2012 - зареєстровано за [PERSON] (гол. колг. двору) на підставі свідоцтва про право власності, виданого Городенківським РВК 17.10.1987 на підставі рішення цього ж виконкому № 209 від 14.10.1987. Згідно інформації з Державного реєстру речових про на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек. Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна № 261989170 формованого 17.06.2021 відомості щодо права власності на житловий будинок по [ADDRESS] - відсутні. З технічного паспорта на будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами [ADDRESS] , встановлено, що житловий будинок побудований в 1948/1987 р., господарські будівлі та споруди збудовані в 1948, 1950, 1970 роках. Згідно Звіту житлового будинку з надвірними спорудами, складеного ЕТВО "Придністров`я" на підставі договору № 75 від 01.04.2021, ринкова вартість житлового будинку з надвірними спорудами по [ADDRESS] становить - 92 070 грн. Довідкою № 17-72, виданою 05.04.2021 Серафинецьким старостинським округом Городенківської міської ради підтверджується, що біля будинку в [ADDRESS] рахується земельна ділянка загальною площею 0,30 га, в тому числі: для будівництва та обслуговування житлового будинку - 0,25 га, для ведення особистого селянського господарства - 0,05 га. Відповідно до ч. 1 ст.1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Згідно з вимогами ч.1 ст. 1297 згаданого Кодексу спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Постановою державного нотаріуса Городенківської районної державної нотаріальної контори Капріян С.В. № 360/02-31 від 31.03.2021 позивачці [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті чоловіка [PERSON] , померлого [INFO] , на належну їй частку житлового будинку [ADDRESS] , у зв`язку з тим, що вищевказане господарство відносилось до колгоспного двору, а отже кожному з членів колгоспного двору, які проживали станом на 15.04.1991, належить відповідна частка житлового будинку. проте, частки в цьому господарстві між членами бувшого колгоспного двору не визначені. Крім того, від імені [PERSON] було посвідчено 06.11.2001 секретарем Серафинецької сільської ради Городенківського району Івано-Франківської області, заповіт на все майно онукові [PERSON] , від якого останній не відмовився. Відповідно до пунктів 4 та 5 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України до цивільних відносин, які виникли до набрання чинності вказаного Закону (до 1 січня 2004 року), застосовуються норми, що діяли раніше. Так, відповідно до частини 1 статті 17 Закону України "Про власність", майно, придбане внаслідок спільної праці членів сім`ї, є їх спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено письмовою угодою між ними. Відповідно до частини 1 статті 120 Цивільного кодексу України (редакція 1963 року) майно колгоспного двору належить його членам на праві сумісної власності. З наведеного слідує, що померлий [PERSON] був власником житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами по [ADDRESS] , який відносився до колгоспного двору. Станом на 15.04.1991 в даному колгоспному дворі проживали голова двору [PERSON] та його дружина [PERSON] . Таким чином, оскільки на час ліквідації колгоспних дворів в господарстві проживали: голова двору [PERSON] та його дружина [PERSON] , які набули право спільної сумісної власності на спірне будинковолодіння, то їх частки у вказаному майні рівні, тобто по 1/2 частині. Проте, частки в колгоспному дворі не виділялися. Крім того, на час смерті [PERSON] , який помер [INFO] , позивачці [PERSON] , [INFO] , було 62 роки, тобто позивачка досягла пенсійного віку. Цивільний кодекс України (2003р.) регулює спадкування за правом на обов`язкову частку в ст. 1241. Відповідно до ч. 1 цієї статті неповнолітні, повнолітні непрацездатні діти спадкодавця, непрацездатна вдова (вдівець) та непрацездатні батьки спадкують, незалежно від змісту заповіту, половину частки, яка належала б кожному з них у разі спадкування за законом (обов`язкова частка). Це означає, що навіть у разі, якщо перелічені особи не зазначені у заповіті як спадкоємці, вони все одно спадкують певну частину майна спадкодавця. Дане положення не є новим для вітчизняного цивільного законодавства - його аналог існував і в ЦК УРСР 1963 року. Стаття 535 ЦК УРСР 1963 р. визначала, що неповнолітні або непрацездатні діти спадкодавця (у тому числі усиновлені), а також непрацездатні дружина, батьки (усиновителі) і утриманці померлого успадковують, незалежно від змісту заповіту, не менше двох третин частки, яка належала б кожному з них при спадкуванні за законом (обов`язкова частка). З наведеного вбачається, що позивачці належить 1/2 частка житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами по [ADDRESS] , як колишньому члену колгоспного двору, та половина від частки померлого чоловіка [PERSON] , тобто обов`язкова частка, яка становить 1/4. Відповідно до положень ст. 317 Цивільного кодексу України власникові належать права володіння, користування та розпорядження майном. Згідно ст. 328 Цивільного кодексу України право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Згідно зі статтею 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспорюваного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону. Частиною першою статті 15 ЦК України передбачено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: визнання права; визнання правочину недійсним; припинення дії, яка порушує право; відновлення становища, яке існувало до порушення; примусове виконання обов`язку в натурі; зміна правовідношення; припинення правовідношення; відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; відшкодування моральної (немайнової) шкоди; визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Розглядаючи спір, суд повинен з`ясувати усі обставини справи відповідно до обґрунтування позову, зміст позовних вимог та зв`язок між обґрунтуванням, вимогою та вибраним способом захисту. Позивач звертаючись до суду з позовними вимогами про визначення частки у праві спільної сумісної власності просила суд визначити частку її померлого чоловіка [PERSON] у спільній сумісній власності на житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами, розташованими по [ADDRESS] , оскільки державним нотаріусом їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на належну їй частку, у зв`язку з тим, що частки в цьому господарстві між членами бувшого колгоспного двору не визначені. Відповідно до статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Статтею 1218 ЦК України визначено, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до частини першої статті 1226 ЦК України частка у праві спільної сумісної власності спадкується на загальних підставах. Пунктом 12 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 "Про судову практику у справах про спадкування" роз`яснено, що для оформлення права на спадщину закон не вимагає рішення суду про визначення частки спадкодавця. Крім того слід зазначити, що визначення судом частки співвласника у праві спільної сумісної власності на житловий будинок за померлим не узгоджуються з вимогами чинного законодавства, оскільки у такому разі судом буде вирішено питання про права особи, яка не є стороною процесу та у зв`язку зі смертю не має цивільної процесуальної правоздатності і дієздатності. Наведене вище узгоджується із правовими висновками Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду під час розгляду справи № 127/23809/18, провадження № 61-11210св19, висловленими в постанові від 22.04.2020 року. З наведеного слідує, що даний позов підлягає до часткового задоволення, а саме за слід визначити, що частка позивачки у праві спільної сумісної власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, розташованими по [ADDRESS] становить 1/2, та визнати за позивачкою право власності на дане домоволодіння на 3/4 частки: 1/2 частка, яка належить позивачці, як члену колишнього колгоспного двору та на обов`язкову частку у спадщині після смерті чоловіка, яка становить 1/4. В іншій частині позову відмовити з вищенаведених підстав. При винесенні рішення судом враховується і те, що на даний час відповідно до вимог Постанови ВРУ "Про утворення та ліквідацію районів" №807-ІХ від 17.07.2020 територія колишнього Городенківського району Івано-Франківської області на даний час відноситься до Коломийського району Івано-Франківської області . На підставі ст.ст. 548, 549, 551 563 ЦК УРСР (1963 р.), ст.ст. 5, 316, 317, 325, 328, 1216, 1222,1258, 1241, 1261,1274, 1268,1269, 1296, 1297 ЦК України (2003 р.),

Outcome: partial