Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-19 00:00:00

[PERSON] звернулася до Рівненського міського суду з позовом, який в подальшому уточнила заявою від 26.11.2018 р., до [PERSON] третя особа орган опіки та піклування виконавчого комітету Рівненської міської ради про позбавлення батьківських прав, зміну розміру аліментів. Свої вимоги обґрунтовує тим, що Рішенням Рівненського міського суду від 03 жовтня 2014 року (справа № 569/13212/14-ц) розірвано шлюб між нею та відповідачем, визначено місце проживання неповнолітніх дітей доньки [PERSON], [INFO], доньки [PERSON], [INFO], сина [PERSON], [INFO], з матір'ю. На даний час дочка [PERSON], [INFO], вже повнолітня. Відповідач з неповнолітніми дітьми дочкою [PERSON] та сином [PERSON] не спілкується, не приймає ніякої участі у їх вихованні з 2014 року. Добровільно матеріальної допомоги на утримання неповнолітніх дітей не надавав і вона вимушена була в судовому порядку стягувати аліменти на утримання дітей. Відповідач не надавав дозволу на виїзд дітей за кордон, а саме до Республіки Польща. Вона вимушена була в судовому порядку вирішувати питання про надання дозволу на виїзд дітей за кордон до Республіки Польща без згоди батька . Крім того, маючи польське коріння вона оформила для себе в листопаді 2014 року Карту Поляка. Для оформлення карти поляка дітям необхідна письмова згода батька, проте відповідач в консульство у призначений час не з'явися. Повторно в жовтні 2015 р. відповідач приїхав в консульство в м.Луцьк, проте не привіз ніяких гостинців дітям. Відповідач з дітьми не зустрічається, не телефонує їм і не цікавиться їхнім життям, навіть не вітає з Днем народження. Зазначені факти, як кожен конкретно, так і в сукупності, вона розцінює як ухилення відповідача від виховання дітей, і є підставою для позбавлення батьківських прав, що необхідно для захисту прав та інтересів дітей . Відповідач платить мізерні суми на утримання дітей, а саме 1/4 частку заробітної плати (доходу) на двох дітей. Крім того щомісячний мінімальний розмір аліментів в рішенні суду зазначено 30 відсотків прожиткового мінімуму на кожну дитину. Відповідно до ст.182 СК України зараз встановлено мінімальний розмір аліментів щомісячно в розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму дитини відповідного віку. Без збільшення розміру аліментів до вказаного мінімуму виконавча служба не може стягувати з відповідача мінімальний розмір аліментів встановлений ст. 182 СК України. Просила позбавити громадянина [PERSON], [INFO], батьківських прав щодо дітей: [PERSON], [INFO]; [PERSON], [INFO]. Збільшити розмір аліментів та стягнути з [PERSON], [INFO]., уродженця с.Колибаївка, Камянець-Подільського району Хмельницької області на користь [PERSON], щомісячно аліменти на утримання дітей - доньки [PERSON], [INFO] та сина [PERSON], [INFO] в розмірі 1/3 частки усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку на кожну дитину, до досягнення дітьми повноліття. Стягнути з відповідача на її користь судові втрати. Всудовому засіданні позивач [PERSON], представник позивачки адвокат Рудика С.Ю. підтримали позов в межах його доводів. Просили позов задовольнити з врахуванням уточнених позовних вимог. Представник органу опіки та піклування Мазанович Н.П. підтримала висновок та вважає за доцільне позбавити [PERSON] батьківських прав відносно неповнолітніх дітей [PERSON], [INFO]; [PERSON], [INFO]. Пояснила, що відповідач запрошувався на засідання комісії, проте не з"явився. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився повторно. Про день, час та місце судового засідання повідомлений належним чином. З заявою про розгляд справи у його відсутність не звертався, причину неявки суду не повідомив. Письмового відзиву на позов не подав. За наведених обставин, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутність відповідача на підставі наявних у справі матеріалів з постановленням заочного рішення відповідно до ст.ст. 280- 282 ЦПК України, проти чого не заперечила представник позивачки. Судове доручення про вручення документів та допит [PERSON] повернуто з Кам'янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області без виконання. Згідно ухвали Кам"янець-Подільського міськрайонного суду від 28.01.2019р. матеріали доручення Рівненського міського суду від 26.11.2018р. повернуто до Рівненського міського суду без виконання. Як вбачається з ухвали суду, відповідач двічі викликався до Кам"янець-Подільського районного суду (11.01.2019р., 28.01.2019р.), проте не з"явився. Заслухавши пояснення позивачки, представника позивачки, представника третьої особи, дослідивши письмові матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що позовна заява підлягає до задоволення. Судом встановлено, що батьками неповнолітньої [PERSON], [INFO], актовий запис № 573, зареєстрований відділом РАЦС Рівненського міського управління юстиції та неповнолітнього [PERSON], [INFO], актовий запис № 1975, зареєстрований відділом РАЦС Рівненського міського управління юстиції є [PERSON] та [PERSON]. Шлюб між сторонами розірвано рішенням Рівненського міського суду від 03.10.2014 року (справа № 569/13212/14-ц) . Визначено місце проживання неповнолітніх дітей сторін доньки [PERSON], доньки [PERSON], сина [PERSON] з матір'ю. На даний час донька [PERSON], [INFO] досягла повноліття. Довідкою про склад сім'ї № 83482 від 04.07.2018 року підтверджується, що дочка [PERSON], 1999 р.н. та неповнолітні діти сторін [PERSON], 2004 р.н. , [PERSON], 2009 р.н. зареєстровані та проживають за адресою матері [PERSON] в [ADDRESS]. Заочним рішенням Рівненського міського суду від 27.05.2015 року стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання дітей: доньки [PERSON], [INFO] та сина [PERSON], [INFO] ( справа № 569/3706/15-ц) у розмірі 1/4 частки усіх видів його заробітнку(доходу), але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку, щомісячно до досягнення найстаршою дитиною повноліття, починаючи з 06.03.2015 року. Таким чином, судом встановлено, що після розлучення сторони проживають окремо, діти залишені проживати з матір'ю та перебвають на її вихованні. Доказів того, що [PERSON] цікавиться здоров'ям, умовами проживання, та навчанням дітей, не встановлено. Згідно з ст. 9 Конвенції "Про права дитини"держави-сторони забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад коли батьки жорстоко поводяться з дитиною чи не піклуються про неї або коли батьки проживають окремо і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. (3) держави-сторони поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті стосунки і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить інтересам дитини. Відповідно до ч. 5 ст. 150 Сімейного кодексу України (далі - СК України) передача дитини (дітей) на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов'язку батьківського піклування щодо них (неї). Відповідно до ч. 2 ст. 157 СК України той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов'язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України батько (мати) можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо він (вона) ухиляється від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Як роз"яснив Пленум Верховного Суду України в абзаці 2 п.16 постанови №3 від 30 березня 2007 року "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав", ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Таким чином, в суді достовірно знайшов своє підтвердження факт ухилення відповідачем [PERSON] від виконання своїх обов'язків по вихованню ним дітей [PERSON] та [PERSON],це встановлено з урахуванням сукупності зазначених вище факторів, тому позов в частині позбавлення батьківських прав, підлягає до задоволення. Відповідно до вимог ст.192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Відповідно до ст.7 ЗУ "Про державний бюджет на 2019 рік" установлено у 2019 році прожитковий мінімум для дитини віком від 6 до 18 років з 01 січня 2019 пo 30 червня - 2027 грн., з 01 липня пo 30 листопада 2118 грн., з 01 грудня - 2218 грн. Згідно виписки з банку, підтверджується, що відповідач сплачує аліменти на дітей визначені за рішенням суду. Оцінивши в сукупності достовірно встановлені судом докази, суд прийшов до висновку, що в позивачки виникло право на збільшення розміру аліментів на утримання дітей: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO]. Відповідно до ст.182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, згідно ЗУ від 17.05.2017р. В обгрунтуванні підстав звернення до суду [PERSON] посилається саме на положення закону щодо мінімального розміру аліментів на дитину, який було змінено Законом України і є обов"язковим до виконання. У зв'язку з тим, що зміна розміру стягуваних аліментів не пов'язана із зміною матеріального стану сторін, а пов'язана із зміною в законодавстві стосовно розміру аліментів, вважаю необхідним та доцільним змінити розмір аліментів та стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на утримання дітей у розмірі 1/3 частини з усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку, на кожну дитину, щомісячно, починаючи з дня набрання рішенням законної сили і до повноліття дітей, визнаючи вказаний розмір аліментів законним, справедливим та розумним. За наведених обставин, суд прийшов до висновку, що позов в частині зміни розміру аліментів підлягає до задоволення . У зв'язку з задоволенням позову про зміну розміру аліментів припинити з наступного дня після проголошення рішенням суду подальше примусове виконання рішення Рівненського міського суду у справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів (справа № 569/3706/15-ц). В разі наявності заборгованості за вказаним виконавчим документом, проводити стягнення нарахованої заборгованості по аліментах до повного виконання. Судові витрати підлягають до стягнення з відповідача на користь позивачки в сумі 704,80 грн. в частині понесених нею витрат по оплаті судового забору та 704,80 грн. за вимогу щодо зміни розміру аліментів, від сплати якої позивачка була звільнена при пред'явленні позову до суду. На підставі вищевикладеного, ст. 18, 150, 164, 165,180, 182 Сімейного кодексу України, ст. 12 Закону України "Про охорону дитинства",

Outcome: approved