Jurisdiction: civil
Date: 2020-07-26 00:00:00

У квітні 2020 року МТСБУ звернулось до суду із позовом до [PERSON] про стягнення 8074 грн. 44 коп шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди. Позов обгрунтований тим, що 25 серпня 2016 року виникла дорожньо-транспортна пригода за участі транспортного засобу марки «Ауді-80», державний номерний знак [NUMBER] , під керуванням відповідача [PERSON] , та транспортного засобу «ЗАЗ Ланос», державний номерний знак [NUMBER] . Постановою Ніжинського міськрайонного суду від 21 вересня 2016 року відповідача визнано винним за ст.124 КУпАП по даній ДТП. [PERSON] не мав належним чином оформленого договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобі, натомість власник іншого автомобіля був забезпечений на території України, ПрАТ АСК «Інго Україна» було сплачено страхове відшкодування на ремонт автомобіля «ЗАЗ Ланос», державний номерний знак [NUMBER] ,-6774 грн. 45 коп. 11 квітня 2017 року позивачем перераховано на розрахунковий рахунок ПрАТ АСК «Інго Україна» 1300 грн за послуги аварійного комісара та видано наказ про відшкодування шкоди з фонду захисту потерпілих [PERSON] 6774 грн. 44 коп. Відповідач у добровільному порядку відмовляється сплачувати страхове відшкодування та витрати, пов`язані з його виплатою. Представник позивача адвокат Грабова О.В. просить позов задовольнити. Згідно ст.ст.19, 274 ЦПК України дана справа, яка є малозначною, підлягає розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. Положеннями ст.6 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" визначено, що реєстрація місця проживання здійснюється тільки за однією адресою. У разі якщо особа проживає у двох і більше місцях, вона здійснює реєстрацію місця проживання за однією з цих адрес за власним вибором. За адресою зареєстрованого місця проживання з особою ведеться офіційне листування та вручення офіційної кореспонденції. Зареєстроване місце проживання відповідача [PERSON] згідно повідомлення сектора ведення реєстру територіальної громади відділу квартирного обліку…від 13 травня 2020 року- [ADDRESS] . Ухвала про відкриття провадження у справі вручена сторонам, відповідачем, яким отримано ухвалу про відкриття провадження у справі, про що свідчить рекомендований лист від 11 червня 2020 року, не подано: заяву із запереченнями щодо розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, відзиву, заперечення, повідомлення іншої адреси свого проживання. Представник позивача [PERSON] згідно заяви від 27 липня 2020 року не заперечує проти ухвалення заочного рішення. За таких обставин, враховуючи сповіщення відповідача про розгляд справи в суді, відсутність його заперечень щодо розгляду справи у порядку спрощеного позовного провадження, положення ст.279 ЦПК України щодо розгляду справи у порядку спрощеного позовного провадження за правилами, встановленими цим Кодексом для розгляду справи в порядку загального позовного провадження, положення ст.281 ЦПК України щодо заочного розгляду справи за правилами загального чи спрощеного позовного провадження,-наявні підстави в порядку ст.ст.280, 281 ЦПК України для ухвалення заочного рішення на підставі наявних у справі доказів. Інформація про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження розміщена на офіційній сторінці суду веб-порталу судової влади України. Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу в порядку ч.2 ст.247 ЦПК України не здійснюється. Із врахуванням доказів по справі суд приходить до слідуючих висновків. Спірні правовідносини сторін виникли з приводу відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди від 25 серпня 2016 року. Судом встановлено, що 25 вересня 2015 року між ПАТ СК «Провідна» та ПП «Древовид» укладено договір, предметом якого є страхування цивільно-правової відповідальності водіїв автомобіля «ЗАЗ Lanoc», державний номерний знак [NUMBER] , що підтверджується полісом №АЕ/4740551. Згідно повідомлення про настання події, що має ознаки страхового випадку та заяви на виплату страхового відшкодування за договором добровільного страхування транспортного засобу від 28 грудня 2016 року про дорожньо-транспортну пригоду, 25 серпня 2016 року відбулася дорожньо-транспортна пригода за участю транспортного засобу марки «Ауді-80», державний номерний знак [NUMBER] , під керуванням водія [PERSON] , який є його власником, та транспортного засобу марки «ЗАЗ Lanoc», державний номерний знак [NUMBER] , власником якого є [PERSON] .. Згідно постанови Ніжинського міськрайонного суду від 21 вересня 2016 року, яка набрала законної сили, [PERSON] 25 серпня 2016 року в 20-30 год. на шляхопроводі сполученням вулиць Прилуцька та Шевченка м.Ніжина Чернігівської області, керуючи автомобілем марки "AUDI 80", державний номерний знак [NUMBER] , в порушення вимог п.16.13. Правил дорожнього руху, відповідно до якого перед поворотом ліворуч і розворотом водій нерейкового транспортного засобу зобов`язаний дати дорогу трамваю попутного напрямку, а також транспортним засобам, що рухаються по рівнозначній дорозі в зустрічному напрямку прямо чи праворуч, виконуючи маневр повороту ліворуч та не надавши переваги в русі, здійснив зіткнення з автомобілем марки "ЗАЗ Ланос", державний номерний знак [NUMBER] , який рухався по зустрічній смузі руху зустрічного напрямку, спричинивши пошкодження керованого та вищезазначеного автомобілів, [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, з накладенням стягнення у виді 340 грн. штрафу. Частиною 6 ст.82 ЦПК України встановлено, що постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, яка набрала законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалена постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. За таких обставин мала місце дорожньо-транспортна пригода за участі відповідача, як водія транспортного засобу, яким порушені правила дорожнього руху, що спричинило пошкодження автомобіля марки "ЗАЗ Ланос", державний номерний знак [NUMBER] , власником якого є [PERSON] і який застрахований в АТ «СК «Провідна». Докази страхування цивільно-правової відповідальності щодо відповідача, як власника транспортного засобу, відсутні. 11 квітня 2017 року МТСБУ перерахувало на розрахунковий рахунок ПрАТ «АСК «ІНГО Україна» 1300 грн. за послуги аварійного комісара відповідно до платіжного доручення №35882рв від 11 квітня 2017 року. Наказом від 10 квітня 2017 року МТСБУ відшкодувало шкоду з фонду захисту потерпілих [PERSON] у розмірі 6774 грн. 44 коп. Відповідно до положень ст.41 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом, у разі її заподіяння, зокрема, транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім шкоди, заподіяної транспортному засобу, який не відповідає вимогам п.1.7 ст.1 цього Закону, та майну, яке знаходилося в такому транспортному засобі. Відповідно до ст.993 ЦК України, ст.27 Закону України «Про страхування» до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. Згідно ст.22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). За змістом ч.ч.1, 2 ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Тобто відсутність вини у завданні шкоди повинен доводити сам завдавач шкоди, а позивач доводить інші обов`язкові складові цивільно-правової відповідальності, а саме: а) наявність шкоди; б) протиправність поведінки; в) причинний зв`язок між протиправною поведінкою та завданою шкодою. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку (ч.2 ст.1187 ЦК України). Згідно з ч.5 ст.1187 ЦК України особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого. За вимогами ч.1 ст.1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою; за наявності вини лише особи, якій завдано шкоди, вона їй не відшкодовується; за наявності вини всіх осіб, діяльністю яких було завдано шкоди, розмір відшкодування визначається у відповідній частці залежно від обставин, що мають істотне значення. Розглядаючи позови про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, суди повинні мати на увазі, що відповідно до ст.ст.1166, 1187 ЦК України шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала. Обов`язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини. Потерпілий подає докази, що підтверджують факт завдання шкоди за участю відповідача, розмір завданої шкоди, а також докази того, що відповідач є завдавачем шкоди або особою, яка відповідно до закону зобов`язана відшкодувати шкоду. Таким чином, закон містить вказівку на перерозподіл обов`язку доказування та зобов`язує саме відповідача довести, що шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, була спричинена внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого. Разом з тим шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, завжди є неправомірною та передбачає безвинну відповідальність власника такого джерела. Відшкодування збитків є однією із форм або заходів цивільно-правової відповідальності, яка вважається загальною або універсальною саме в силу правил ст.22 ЦК України, оскільки частиною першою визначено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Тобто порушення цивільного права, яке потягнуло за собою завдання особі майнових збитків, саме по собі є основною підставою для їх відшкодування. Відповідачем під час судового розгляду у встановленому порядку не доведено необґрунтованості понесених витрат позивача у розмірі 6774 грн. 45 коп, 1300 грн., всього 8074 грн. 44 коп. Враховуючи фактичні обставини справи та докази по справі суд приходить до висновку про доведеність позовних вимог в повному обсязі. Відповідно до ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача, у разі відмови в позові - на позивача, у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Із врахуванням задоволення позову повністю та сплати позивачем 2102 грн. судового збору, вказана сума підлягає стягненню із відповідача на користь позивача. Докази, що спростовують висновки суду, станом на час розгляду справи відсутні.

Outcome: approved