Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-01 00:00:00

30 травня 2014 року ПАТ "Дельта Банк" звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. В обґрунтування позову зазначено, що 05.06.2007 року ТОВ "Комерційний банк "Дельта" правонаступником якого є ПАТ "Дельта банк", шляхом акцептування банком пропозиції клієнта, уклали кредитний договір №001-20112-050607. Згідно п.п. 1.1 договору, банк зобов'язується надати [PERSON] кредит у сумі 1 798 грн. 00 коп. на придбання певного майна/послуг на умовах, визначених договором. Відповідно до п. 2.3 договору, за користування кредитом, [PERSON] сплачує банку проценти, виходячи зі ставки 12% в рік. А також за ведення кредитної справи [PERSON] сплачує банку плату в розмірі 3,25% в місяць згідно п. 2.5 договору. Позивачем згідно умов договору були виконані всі вимоги і надано [PERSON] кредит у сумі 1 798 грн. 00 коп. Моментом погашення кредиту вважається день зарахування коштів на розрахунковий рахунок Кредитора в повному обсязі: суми кредиту, нарахованих процентів за його користування, всіх інших плат, передбачених договором. У зв'язку із невиконанням відповідачкою [PERSON] взятих на себе зобов'язань за договором, станом на 28.02.2014 року за нею утворилася заборгованість на загальну суму 1 058 грн. 02 коп., яка складається з: заборгованості за сумою кредиту в розмірі 559 грн. 70 коп.; заборгованості за відсотками в розмірі 15 грн. 67 коп.; заборгованості за комісіями в розмірі 482 грн. 65 коп. Положеннями договору передбачено, що банк, у випадку порушення позичальником строків сплати передбачених договором платежів більше ніж на 1 місяць, має право вимагати від позичальника дострокового повернення кредиту в повному обсязі та сплати процентів за його користування, а також плати за ведення кредитної справи. При несвоєчасній сплаті позичальником платежів в строки, передбачені договором, кредитор має право вимагати від позичальника оплати боргового зобов'язання в примусовому порядку згідно чинного законодавства України. У зв'язку із тим, що відповідачка [PERSON] належним чином не виконала взяті на себе зобов'язання за кредитним договором №001-20112-050607, позивач змушений звернутися до суду із зазначеним позовом. Представник позивача в судове засідання не з'явилася, про час та місце судового розгляду був повідомлений належним чином, про що свідчить в матеріалах справи поштове повідомлення про отримання ним судової кореспонденції. /а.с. 23/ У позовній заяві просив справу розглядати без присутності представника позивача. Проти ухвалення заочного рішення не заперечував /а.с. 2/ Відповідачка [PERSON] в судове засідання не з'явилася, про час та місце судового розгляду була повідомлена належним чином, про що свідчить в матеріалах справи поштове повідомлення про отримання нею судової кореспонденції. Заяв про відкладення судового розгляду або заперечень проти позову до суду не подавала. /а.с. 22, 24/ Згідно ч. 2 ст. 197 ЦПК України, у разі неявки у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється. Розгляд справи проведено у відповідності до вимог ст. 224 ЦПК України за неявки відповідачки [PERSON], яка належним чином була повідомлена про час та місце судового розгляду. При конкуренції загальної та спеціальної процесуальної норми суд застосовує норму спеціальну і керується положеннями ч. 1 ст. 224 ЦПК України щодо можливості заочного розгляду справи в разі однієї неявки відповідача, належним чином повідомленого про час та місце судового розгляду справи. Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази, що містяться в матеріалах справи, дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав: Виходячи з положень ст. ст. 11, 60 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних осіб, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Згідно умов кредитного договору №001-20112-050607 від 05 червня 2007 року ТОВ "КБ "Дельта" надав [PERSON] кредит у сумі 1 798 грн. 00 коп. на строк 24 місяці з кінцевим терміном повернення та сплати всіх плат не пізніше 04 червня 2009 року. (п. 1 кредитного договору) Як убачається з меморіального ордеру №19512514 від 05.06.2007 року ТОВ КБ "Дельта" у відповідності до умов кредитного договору перерахувало кошти в розмірі 1 798 грн. 00 коп. ФОП [PERSON] та виконало взяті на себе зобов'язання. /а.с. 3/ Згідно п. 2.3 кредитного договору за користування кредитом позичальник сплачує кредитору проценти, виходячи зі ставки 12% на рік. Згідно п. 2.5 кредитного договору, за ведення кредитної справи позичальник сплачує кредитору плату в розмірі 3,25 % в місяць. Згідно п. 2.8, 2.10 кредитного договору, починаючи з місяця, що слідує за місяцем, в якому наданий кредит, позичальник не пізніше 5 числа кожного місяця вносить на визначений у договорі рахунок платіж. Як убачається з розрахунку за кредитним договором №001-20112-050607, станом на 28.02.2014 року [PERSON] має заборгованість на загальну суму 1 058 грн. 02 коп., яка складається з наступного: 559 грн. 70 коп. (кредит); 15 грн. 67 коп. (відсотки); 482 грн. 65 коп. (комісія за РО) /а.с. 4-5/ Стаття 509 ЦК України передбачає, що зобов'язанням є правовідносини, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію, у т.ч. сплатити гроші, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Згідно ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами. Непогашення відповідачем заборгованості перед банком за кредитним договором свідчить про грубе порушення ним його умов, а також вимог ст. 525 ЦК України, які встановлюють неприпустимість односторонньої відмови від виконання зобов'язань. Стаття 1050 ЦК України встановлює, що якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець мас право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Стаття 1054 ЦК України встановлює, що до відносин за кредитним договором застосовуються норми параграфу 1 глави 71 Цивільного кодексу України, тобто норми ст. ст. 1046-1053, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Таким чином, суд дійшов висновку про те, що відповідачкою не виконувалися належним чином, відповідно до умов укладеного кредитного договору, зобов'язання щодо сплати суми кредиту та процентів за користування ним. Згідно ст. 88 ЦПК України, з відповідача на користь позивача належить стягнути сплачені ним при пред'явленні позову судовий збір у розмірі 243 грн. 60 коп.

Outcome: approved