Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-01 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовною заявою до Державного підприємства «Харківський національний академічний театр опери та балету ім.. М.В. Лисенка» та з урахуванням змінених та доповнених позовних вимог просила стягнути з відповідача невиплачену заробітну плату за період з січня 2011 року по жовтень 2012 року (з урахуванням додаткових соціальних відрахувань за академічни й статус роботодавця) в сумі 113795,11 грн., невиплачену заробітну плату (з урахуванням додаткових соціальних відрахувань за академічний статус роботодавця) в сумі 66208,69 грн., невиплачену заробітну плату за період з 12.02.2014 року по 08.07.2015 року включно (з урахуванням додаткових соціальних відрахувань за академічний статус роботодавця) в сумі 182220,09 грн., невиплачену заробітну плату за період з 09.07.2015 року по 20.08.2015 року включно (з урахуванням додаткових соціальних відрахувань за академічний статус роботодавця) в сумі 15986,13 грн. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначила, що з 08.02.1994 року вона працювала у відповідача за безстроковим трудовим договором. Відповідач має статус академічного театру з 1926 року. Рішенням XVII сесії Харківської обласної ради VI скликання від 15 листопада 2012 року було вирішено припинити обласне комунальне підприємство "Харківський державний академічний театр опери та балету ім. М.В. Лисенка" шляхом приєднання до Державного підприємства "Харківський національний академічний театр опери та балету ім. М.В. Лисенка". Відповідно до п. 1.1. Статуту Державного підприємства "Харківський національний Академічний театр опери та балету ім. М.В. Лисенка", Державне підприємство "Харківський національний академічний театр опери та балету ім. М.В. Лисенка" є правонаступником Обласного комунального підприємства Харківський державний Академічний театр опери та балету ім. М.В. Лисенка. Після передання цілісного майнового комплексу її було переведено на роботу до підприємства відповідача. ЇЇ двічі звільняли з роботи та двічі рішенням судів її поновлювали на роботі. Нещодавно вона дізналась, що законодавство України містить ряд положень, які вже не один рік надають їй право на отрмання заробітної плати в більшому розмірі, ніж це нараховував відповідач. Заробітна плата працівника у сфері культури складається з посадового окладу, надбавки за почесне звання, доплат за науковий рівень, вислугу років залежно від стажу роботи в державних і комунальних закладах, інших надбавок та доплат, премій, винагород за творчу діяльність, передбачених законодавством. Відповідно до п.п. 1,3 Постанови кабінету Міністрів України № 109 від 03.02.2010 року «Про оплату праці працівників закладів культури, яким надано статус академічних» застосовується додатковий коефіцієнт підвищення посадових окладів (ставок заробітної плати, тарифних ставок), максимальний розмір якого не перевищує 2, а інших працівників цих закладів - 1,3. Такми чином з 01.01.2011 року у відповідача був обов*язок підвищити їй посадовий оклад. При цьому діючі з 01.01.2011 року нормативні акти не містили виключень за конкретним закладам культури, особливостей для театрів комунальної форми власності та відтермінувань і застережень щодо наявності фінансування з Державного, обласного чи іншого бюджету. Починаючи з листопада 2012 року відповідач почав виконувати приписи нормативних актів і добровільно збільшив заробітну плату в два рази, виходячи зі свого статусу академічного театру. Проте помилки в нарахуванні заробітної плати за січень 2011 року - жовтень 2012 року не були виправлені і правильне нарахування зроблено не було в зв*язку з чим утворилась заборгованість в сумі 63579,19 грн. Також їй стало відомо, що вона має право на отримання заробітної плати в більшому розмірі з урахуванням національного статусу відповідача. Відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України № 413 від 03.04.2006 року «Про деякі питання оплати праці працівників національних закладів культури», застосовуються додаткові коефіцієнти підвищення посадових окладів, для керівників закладів та їх заступників, артистичного і художнього персоналу - 2 - 2,4. Таким чином з 01.04.2011 року у відповідача був обов*язок підвищити їй посадовий оклад за коефіціентом 2,2, тобто збільшити в 2,2 рази, таким чином різниця між несплаченою та сплаченою сумами складає 66208,69 грн. За академічною надбавкою з урахуванням застосованного індексу інфляції сума заборгованості за заробітну плату за період з січня 2011 року по жовтень 2012 року складає 113795,11 грн. Оскільки вона пропрацювала у відповідача понад 20 років, то згідно вимог чинного законодавства доплата за вислугу років нараховується у вигляді 30 % від посадового окладу, за час вимушеного прогулу їй була нарахована заробітна плата без врахування надбавки та з урахуванням індексу інфляції вона повинна складати 182220,09 грн., також їй була невиплачена заробітна плата з 09.07.2015 року по 20.08.2015 року, яка складає 15986,13 грн. Відповідач не погодившись з позовом надав до суду зустрічний позов про повернення зайво виплачених сум та вихідної допомоги при звільненні, в якому зазначив, що наказом від 24.12.2014 року № 87 на ДП «ХНАТОБ» створена комісія із залученням представників профспілок задля проведення перевірки за зверненням [PERSON] від 15.12.2014 року №№ 28,29, щодо заборгованої їй заробітної плати за період з січня 2011 року по жовтень 2012 року у розмірі 63579,19 грн., у зв*язку із незастосуванням положень Постанови Кабінету Міністрів України № 109 від 03.02.2010 року «Про оплату праці працівників закладів культури, яким наданий статус академічних» та неповної виплати їй коштів стягнутих з театру на її користь за рішення Комінтернівського районного суду м. Харкова від 03.09.2014 року. Комісією встановлено, що заробітна плата за вказаний період нараховувалась та виплачувалась у повній відповідності до діючого законодавства. Проте в ході цієї перевірки виявлено, що [PERSON] винна театру двічі нараховану та зайво сплачену їй в результаті лічильної помилки суму остаточного розрахунку при звільненні. Відразу після виявлення дебіторської заборгованості театру за [PERSON] та складання акту перевірки, листами від 24.12.2014 року вони запропонували їй в досудовому порядку повернути театру зайво сплачені кошти, відповіді на даний лист [PERSON] не надала до цього часу. В результаті збою автоматичної бухгалтерської програми та системи «Клієнт-банк» при нарахуванні і виплаті заробітної плати працівникам театру за квітень 2013 року, 26.04.2013 року [PERSON] дворазово за один і той самий період нараховані та сплачені остаточний розрахунок і вихідну допомогу при звільненні в тій же сумі, що комсією визнано лічильною помилкою. Оскільки рішенням Комінтернівського районного суду м. Харкова від 04.07.2013 року, яке було залишено в силі Вищим спеціалізованим судом України з розгляду кримінальних і цивільних справ від 20.11.2013 року [PERSON] поновлено на роботі, то на отримання вихідної допомоги підстава , на якій вона була сплачена згодом відпала в розумінні ст. 44 КЗпП України. Так рішенням Комінтернівського районного суду м. Харкова від 08.10.2015 року [PERSON] було поновлено на роботі, зазначене рішення було залишено без змін Апеляційним судом Харківської області. Таким чином відпала підстава на отримання виплаченої вихідної допомоги у сімі 6136,58 грн. Загальна сума вихідної допомоги складає 10995,03 грн., яка підлягає стягненню з [PERSON], а також нарахована в результаті лічильної помилки у розмірі 7232,38 грн. Позивачка та її представники в судовому засіданні підтримали доводи викладені у позовній заяві, проти зустрічного позову заперечували, ззначили, що відповідачем не доведено, що [PERSON] фактично вдруге отримала грошові кошти, які зазначені в зустрічній позовній заяві. Вона не пам*ятає такої події, як подвійне отримання грошей, в данному випадку могло мати місце не лише збій у роботі автоматизованої бухгалтерської системи, але і збій у роботі банкомату. Вважають проведену перевірку незаконною та вимоги заявлені з порушенням строків позовної давності. Просили відмовити в задоволенні зустрічного позову. Представники відповідача в судовому засіданні заперечували проти позову [PERSON] посилались на безпідставність вимог щодо стягнення начебто недоотриманної заробітної плати, зазначили, що заробітна плата виплачувалась [PERSON] згідно встановленого штатного розкладу та з урахуванням усіх надбавок. Оскільки теарт ніколи не мав статусу національного, коефіціент для заробітної плати застосовуватись не міг, законодавцем встановлено коефіціент за статус академічного, який встановлюється у межах від 1 до 2, зазанчений коефіціент був встановлений і до позивачки. Просили в задоволенні позову [PERSON] відмовити. Представник 3-ї особи Харківської обласної державної адміністрації надала до суду письмові пояснення в яких зазначила, що згідно з ч.1,2 ст. 4 ЗУ «Про оплату праці» джерелом коштів на оплату праці працівників госпрозрахункових підприємств є частина доходу та інші кошти, одержані внаслідок їх господарської діяльності. Для установ і організацій, що фінансуються з бюджету - це кошти, які виділяються з відповідних бюджетів, а також частина доходу, одержаного внаслідок господарської діяльності та інших джерел. Порядок укладення трудового договору та виконання його умов, а також вимог трудового законодавства безпосередньо стосується прав та обов*язків працівника і роботодавця, та оскільки рішення по зазначеній справі ніяким чином не може вплинути на права та обов*язки ХОДА, просила розглядати справу за її відсутності та ухвалити рішення на розсуд суду. Третя особа Міністерство Культури України надали до суду письмові пояснення в яких зазначили, що розпорядженням Кабінету Міністрів України від 18.06.2012 № 493-р «Про погодження передачі цілісною майнового комплексу Харківською національного академічного театру опери та балету імені М.В. Лисенка у державну власність» театр був переданий у державну власність з віднесенням його до сфери управління Міністерства культури України. Законом України від 02.10.2012 №5305 «Про внесення змін до Закону України "Про Державний бюджет України на 2012 рік" щодо збільшення обсягу видатків, передбачених для розвитку культури і управління державними корпоративними правами та майном», Міністерству були збільшені видатки на оплату прані, в тому числі передбачені кошти на виплату заробітної плати працівникам театру. Наказом Міністерства від 22.11.2012 № 1359 «Про затвердження штатного розпису Державного підприсмства «Харківський національний академічний театр оперн та балету імені М.В. Лисепка» з 09.11.2012 року», було затверджено штатний розпис Театру з 09.11.2012 з урахуванням коефіцієнтів підвищення посадових окладів працівникам, які збереглися за ними відповідно до вимог підпункту 2 пункту 2 наказу Міністерства культури і туризму України від 18.10.2005 № 745 «Про впорядкування умов оплати праці працівників культури на основі Єдиної тарифної сітки». Таким чином, згідно штатного розпису з 09.11.2012 та плану використання бюджетних коштів на 2012 рік Театр профінансований в повному обсязі відповідно до поданої потреби у видатках на листопад-грудень. На сьогодні фінансова підтримка, яку надає Театру держава збільшилась в порівнянні з 2012 роком, коли Театр був у комунальній власності, більш ніж в два рази та складає 51 765,7 тис.гривень. Разом з тим театр отримує доходи від фінансово-господарської діяльності, які можуть бути спрямовані на здійснення витрат, не забезпечених за загальним фондом. Станом на 23.11.2015 Театр профінансовано в повному обсязі відповідно до затверджених планових призначень на січень-листонад поточного року. Відповідно до Положення про національний заклад (установу) України, затвердженого Указом Президента України від 16.06.1995 № 451 надання закладу культури статусу національного не дає підстав для автоматичного підвищення посадових окладів його працівникам. Згідно пункту 12 Положення, національний заклад (установа) України має право в межах фонду заробітної плати за рахунок коштів, виділених з Державного бюджету України, та власних коштів установлювати підвищені посадові оклади, стипендії та інші заохочувальні виплати відповідно до законодавства України. На сьогоднішній день, згідно із підпунктом 1 пункту 3 постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2002 № 1298 «Про оплату праці працівників на основі Єдиної тарифної сітки розрядів і коефіцієнтів з оплат праці працівників установ, закладів та організацій окремих галузей бюджетної сфери» (із змінами), право на встановлення підвищених посадових окладів збереглося за працівниками тих закладів, яким статус національного було надано до 01.09.2005 та різними нормативно-правовими актами було встановлено підвищені на 100 відсотків посадові оклади (або встановлено коефіцієнт підвищення посадових окладів - 2). Крім того, право на підвищені посадові оклади мають працівники національних закладів, зазначених у Переліку національних закладів культури, для працівників яких при визначенні посадових окладів застосовується додатковий коефіцієнт підвищення посадових окладів, які затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 03.04.2006 № 413 «Деякі питання оплати праці працівників національних закладів культури». Оскільки Театр набув статусу національного у 2010 році, відповідно до Указу Президента України від 23.02.2010 № 218, та не включений до вищевказаного Переліку, в даний час немає підстав для встановлення його працівникам підвищених посадових окладів за статус національного. В той же час, при визначенні максимальних розмірів посадових окладів до працівників Театру застосовуються додаткові коефіцієнти підвищення посадових окладів, передбачені постановою Кабінету Міністрів України від 03.02.2010 № 109 «Про оплату праці працівників закладів культури, яким надано статус академічних». На підставі вищевикладеного Міністерство вважає позовні вимоги в частині виплати заробітної плати [PERSON] з урахуванням додаткових соціальних відрахувань за національний статус такими, що не підлягають задоволенню. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Рішенням Комінтернівського районного суду м. Харкова від 03.09.2014 року по цивільній справі № 641/2240/14-ц, яке набрало законної сили 03.12.2014 року встановлено, що датою початку творчої діяльності [PERSON] у театрі є 15.04.1994 року. Відповідно до норм положень Колективного договору на 2006-2011 роки та Колективного договору на 2012 - 2016 роки, оплата праці працівників театру здійснюється за умовами та посадовими окладами, визначеними відповідно до Наказу Міністерства культури і туризму України від 18.10.2005 року № 745 «Про впорядкування умов оплати праці працівників культури на основі Єдиної тарифної сітки» та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 27 жовтня 2005 р. за № 1285/11565, згідно до Постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2002 року № 1298 «Про оплату праці працівників на основі Єдиної тарифної сітки розрядів і коефіцієнтів з оплати праці працівників установ, закладів та організацій окремих галузей бюджетної сфери». Відповідно до п.п. «а» п. 4 Постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2002 року № 1298 надано право керівникам місцевих органів виконавчої влади, органів місцевого самоврядування, при яких створені централізовані бухгалтерії, керівникам бюджетних установ, закладів та організацій в межах фонду заробітної плати, затвердженого в кошторисах доходів і видатків установлювати працівникам цих установ, закладів та організацій конкретні розміри посадових окладів та доплат і надбавок до них. На підставі до діючих у 2011 - 2012 роках штатних розписів, артистці-солістці 2 категорії [PERSON] посадовий оклад з 16 розряду наказом від 24.01.2011 року № 18к встановлений за 17 розрядом Єдиної тарифної сітки, що не суперечить розділу 4 Додатку 2 до Постанови Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2002 р. № 1298 для артистичного персоналу академічного закладу та таблиці 1 Додаток 2 до наказу Міністерства культури і туризму України18.10.2005 № 745 з урахуванням п. 1 Постанови Кабінету Міністрів України № 109 від 03.02.2010 року «Про оплату праці працівників закладів культури, яким наданий статус академічних». Так відповідно до штатних розписів: діючого з 01.01.2011 року, затвердженого Начальником управління культури і туризму обласної державної адміністрації 30.12.2010 року для артиста - соліста 2 категорії за 17 розрядом встановлений додатковий коефіцієнт підвищення посадових окладів за статус академічного - 1,12; діючого з 01.04.2011 року, затвердженого Начальником управління культури і туризму обласної державної адміністрації 01.04.2011 року для артиста - соліста 2 категорії за 17 розрядом встановлений додатковий коефіцієнт підвищення посадових окладів за статус академічного -1,10; діючого з 01.07.2011 року, затвердженого Начальником управління культури і туризму обласної державної адміністрації 30.06.2011 року для артиста - соліста 2 категорії за 17 розрядом встановлений додатковий коефіцієнт підвищення посадових окладів за статус ' академічного -1,08; діючого з 01.09.2011 року, затвердженого Начальником управління культури і туризму обласної державної адміністрації 31.08.2011 року для артиста - соліста 2 категорії за 17 розрядом встановлений додатковий коефіцієнт підвищення посадових окладів за статус академічного -1,07; діючого з 01.10.2011 року, затвердженого Начальником управління культури і туризму обласної державної адміністрації 30.09.2011 року для артиста - соліста 2 категорії за 17 розрядом встановлений додатковий коефіцієнт підвищення посадових окладів за статус академічного -1,04; діючих з 01.12.2011 року, з 01.01.2012 року, з 01.04.2012 року, з 01.07.2012 року, з 01.09.2012 року, з 01.10.2012 року затверджених Начальником управління культури і туризму * обласної державної адміністрації 30.11.2011 року, 11.01.2012 року, 30.03.2012 року, 27.06.2012 року, 31.08.2012 року, 28.09.2012 року відповідно, для артиста - соліста 2 категорії за 17 розрядом встановлений додатковий коефіцієнт підвищення посадових окладів за статус академічного - 1,00. Розміри цих коефіцієнтів не перевищують максимальний розмір - 2,00, встановлений п. 1 Постанови Кабінету Міністрів України № 109 від 03.02.2010 року. Відповідно до ст. 14 Закону України «Про театри і театральну справу» від 31 травня 2005 року N 2605-ІУ фінансування діяльності театрів залежно від форм власності, статусу та інших ознак, установлених бюджетним законодавством, здійснюється за рахунок коштів Державного бюджету України, бюджету Автономної Республіки Крим, інших місцевих бюджетів, а також коштів підприємств, установ, організацій, громадян та їх об'єднань. Засновники театрів здійснюють фінансування їх діяльності в порядку і розмірах, передбачених установчими документами. Як вбачається із змісту ст. 96 КЗпП України, основою організації оплати праці є тарифна система оплати праці, яка включає тарифні сітки, тарифні ставки, схеми посадових окладів і тарифно-кваліфікаційні характеристики (довідники). Тарифна система оплати праці використовується для розподілу робіт залежно від їх складності, а працівників - залежно від їх кваліфікації та за розрядами тарифної сітки. Вона є основою формування та диференціації розмірів заробітної плати. Статтею 98 Кодексу законів про працю України передбачено, що оплата праці працівників установ і організацій, які фінансуються з бюджету, здійснюється на підставі законів та інших нормативно-правових актів України, генеральної, галузевих, регіональних угод, колективних договорів, у межах бюджетних асигнувань та позабюджетних доходів. Відповідно до норм положень Колективного договору на 2006-2011 роки та Колективного договору на 2012 - 2016 роки, оплата праці працівників театру проводиться у відповідності до Постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2002 року № 1298 «Про оплату праці працівників на основі Єдиної тарифної сітки розрядів і коефіцієнтів з оплати праці працівників установ, закладів та організацій окремих галузей бюджетної сфери» та на виконання якої, виданого Наказу Міністерства культури і туризму України від 18.10.2005 року № 745 «Про впорядкування умов оплати праці працівників культури на основі Єдиної тарифної сітки», зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 27 жовтня 2005 р. за № 1285/11565. Як вбачається із норм п.п. «а» п. 4 Постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2002 року № 1298, надано право керівникам місцевих органів виконавчої влади, органів місцевого самоврядування, при яких створені централізовані бухгалтерії, керівникам бюджетних установ, закладів та організацій в межах фонду заробітної плати, затвердженого в кошторисах доходів і видатків установлювати працівникам цих установ, закладів та організацій конкретні розміри посадових окладів та доплат і надбавок до них. На підставі до діючих у 2011 - 2012 роках штатних розписів, затверджених Начальником управління культури і туризму обласної державної адміністрації, посадовий оклад артистам- солістам 2 категорії з 16 розряду збільшений до 17 розряду Єдиної тарифної сітки, зокрема [PERSON] наказом від 24.01.2011 року № 18к, що не суперечить розділу 4 Додатку 2 до Постанови Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2002 р. № 1298 для артистичного персоналу академічного закладу та таблиці 1 Додаток 2 до наказу Міністерства культури і туризму України 18.10.2005 № 745 з урахуванням п. 1 Постанови Кабінету Міністрів України № 109 від 03.02.2010 року «Про оплату праці працівників закладів культури, яким наданий статус академічних». Тобто, встановлювати посадові оклади компетентні органи і особи мають право лише в межах фонду заробітної плати з додатковим коефіцієнтом підвищення посадових окладів за статус академічного від 1,0 до 2,0. Розміри встановлених коефіцієнтів не перевищують максимальний розмір - 2,00, встановлений п. 1 Постанови Кабінету Міністрів України № 109 від 03.02.2010 року та не суперечать йому. Як вбачається із наданих відповідачем документів фінансової звітності театру, підприємство в оскаржуваний період було збитковим, тобто у нього був відсутній дохід, у зв'язку із чим у театру не було можливості самостійно збільшувати коефіцієнт підвищення посадових окладів за статус академічного з власного доходу, одержаного внаслідок господарської діяльності, що не суперечить статті 16 ЗУ «Про оплату праці». Як вбачається із акту ревізії фінансово-господарської діяльності Обласного комунального підприємства Харківській державний академічний театр опери та балету ім. М.В. Лисенка за період з 01.07.2009 по 01.07.2011, порушень щодо встановлення посадових окладів, нарахування та виплати заробітної плати працівникам з урахуванням коефіцієнту підвищення посадових окладів за статус академічного не виявлено. Отже, не підлягає задоволенню позовна вимога позивачки щодо стягнення з відповідача на користь позивачки невиплачену заробітну плату за період січень 2011 року - жовтень 2012 року (з урахуванням додаткових соціальних відрахувань за академічний статус роботодавця) у будь-якій сумі. Також, не підлягає задоволенню позовна вимога про стягнення з ДП «ХНАТОБ» на користь позивачки невиплачена заробітна плата (з урахуванням додаткових соціальних відрахувань за національний статус роботодавця) з наступних підстав. Постановою Кабінету Міністрів України від 03.04.2006 р. № 413 «Деякі питання оплати праці національних закладів культури України» визначено граничний розмір посадових окладів окремих категорій працівників національних закладів культури України та затверджено виключний перелік національних закладів культури, для працівників яких при визначені посадових окладів застосовується додатковий коефіцієнт підвищення посадових окладів. До вищеозначеного переліку ДП «Харківський національний академічний театр опери та балету імені М.В. Лисенка» не внесений. За роз'ясненнями, наданими театру Міністерством юстиції України в листі від 21.02.2011 року № 964-0-26-11-21, у театру не має правових підстав щодо нарахування та виплати коефіцієнту «національний». Незважаючи на неодноразові звернення театру до Міністерства культури України, до Харківської обласної ради у 2010-2011 р.р., а у подальшому звернення Державним підприємством «ХНАТОБ» у 2012-2015р.р., щодо включення ДП «ХНАТОБ» до Переліку національних закладів культури, для працівників яких при визначені посадових окладів застосовується додатковий коефіцієнт підвищення посадових окладів, затвердженого постановою КМУ від 03.04.2006 р. № 413, до вищевказаного Переліку ДП «ХНАТОБ» до цього часу не внесено. Міністерство культури України у своїх поясненнях як третьої особи, проінформувало суд про те, що відповідно до Положення про національний заклад (установу) України, затвердженого Указом Президента України від 16.06.1995 № 451 (далі - Положення), надання закладу культури статусу національного не дає підстав для автоматичного підвищення посадових окладів його працівникам. Також не підлягають задоволенню позовні вимоги позивачки щодо стягнення з відповідача на її користь невиплачену заробітну плату за період з 12.02.2014 року по 08.07.2015 року включно та з 09.07.2015 року по 20.08.2015 року включно (з урахуванням додаткових соціальних відрахувань за національний статус роботодавця), оскільки за цей період позивачці був виплачений середній заробіток за час вимушеного прогулу при її поновленні на роботі за рішенням Комінтернівського районного суду м. Харкова від 08.10.2015 року по справі № 641/2240/14. Не можуть бути обґрунтованим та законним збільшення позивачкою суми позову на суму начебто недоплаченої їй заробітної плати з урахуванням індексу інфляції за період 2014-2015 роки (академічна надбавка). Так, відповідно до статті 6 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення», Порядок проведення індексації грошових доходів населення визначається Кабінетом Міністрів України. Відповідно до п. З Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 2003 р. № 1078, до об'єктів індексації, визначених у пункті 2, не відносяться, зокрема і виплати, які обчислюються із середньої заробітної плати. Оскільки, середній заробіток за час вимушеного прогулу обчислюється із середньої заробітної плати, то враховуючи викладене вище він індексації не підлягає. Відповідно до статті 3 Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати», сума компенсації обчислюється шляхом множення суми нарахованого, але не виплаченого громадянину доходу за відповідний місяць (після утримання податків і обов'язкових платежів) на індекс інфляції в період невиплати доходу (інфляція місяця, за який виплачується доход, до уваги не береться). Оскільки, заборгованості відповідача перед позивачкою по нарахованому, але не виплаченому їй доходу за будь-який місяць немає, то і відсутні підстави обчислювати суми компенсації за будь-який період. За таких обставин суд приходить до висновку, що всі вимоги позивачки, пов'язані із розрахунками індексації та компенсації, задоволенню не підлягають. Відносно зустрічних позовних вимог судом встановлено наступне. Наказом від 24.12.2014 року № 87 на ДП «ХНАТОБ» створена комісія із залученням представників профспілок задля проведення перевірки за зверненням [PERSON] від 15.12.2014 року №№ 28,29, щодо заборгованої їй заробітної плати за період з січня 2011 року по жовтень 2012 року у розмірі 63579,19 грн., у зв*язку із незастосуванням положень Постанови Кабінету Міністрів України № 109 від 03.02.2010 року «Про оплату праці працівників закладів культури, який наданий статус академічних» та неповної виплати їй коштів стягнутих з теарту на її користь за рішення Комінтернівського районного суду м. Харкова від 03.09.2014 року. Комісією встановлено, що заробітна плата за вказаний період нараховувалась та виплачувалась у повній відповідності до діючого законодавства. В ході цієї перевірки виявлено, що [PERSON] винна театру двічі нараховану та зайво сплачену їй в результаті лічильної помилки суму остаточного розрахунку при звільненні. Відповідно до ст. 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов*язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов*язана повернумайно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Ст. 1215 ЦК України встановлено, що не підлягає поверненню безпідставно набуті: заробітна плата і платежі, що прирівнюються до неї, пенсії, допомоги, стипендії, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров*я або смертю, аліменти на інші грошові суми, надані фізичній особі як засіб до існування, якщо їх виплата проведена фізичною або юридичною особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача. Згідно ст. 127 ч. 2 КЗпП України відрахування із заробітної плати працівників для покриття їх заборгованості підприємству, установі і організації, де вони працюють, можуть провадитись за наказом (розпорядженням) власника або уповноваженого ним органу:1) для повернення авансу, виданого в рахунок заробітної плати, для поверення сум, зайво виплачених внаслідок лічильних помилок, для погашення невитраченого і своєчасно не поверненого авансу, виданого на службове відрядження або переведення до іншої місцевості, на господарські потреби, якщо працівник не оспорює підстав і розміру відрахування; 2) при звільненні працівника до закінчення того робочого року, в рахунок якого він вже одержав відпустку, за невідроблені дні відпустки; 3) при відшкодуванні шкоди, завданої з вини працівника підприємству, установі, організації (стаття 136 КЗпП України). Таким чином, законодавством не передбачено повернення працівником підприємству, установі, організації зайво виплачених коштів, крім випадків, встановлених ст. 127 ч. 2 КЗпП України і ст. 1215 ч. 1 п. 1 ЦК України. Згідно наданої ПАТ «Державний експортно-імпортний банк України» виписки про рух грошових коштів за період з 02.04.2013 року по 30.04.2013 року за № 0192038901, вбачається, що [PERSON] 04.04.2013 року та 26.04.2013 року було нараховано 7232,38 грн. З данной виписки вбачається подвійне нарахування, яке можливо вважати рахунковою помилкою, однак обов*язковою умовою для застосування положень ст. 1215 ЦК України є дві умови: рахункова помилка та недобросовісність з боку набувача. При нарахуванні остаточного розрахунку і вихідної допомоги при звільненні в сумі 7232,38 грн., судом встановлена лічильна помилка, але позивачем недоведено недобросовісність [PERSON] щодо отримання зазначених коштів. Обов*язок доведення недобросовісності набувача законодавець поклав на позивача. [PERSON] не визнає факт подвійного отримання коштів, але при цьому не заперечує про можливу лічильну помилку, та не виключає помилку банкомату. Лічильною помилкою у постанові Верховного суду України від 24.12.1999 року № 13 називається неправільність в обчисленнях, дворазове нарахування заробітної плати за один і той самий період. Не можуть вважатися такими помилками не пов*язані з обчисненнями помилки в застосуванні закону й інших нормативно-правових актів у тому числі колективного договору. [PERSON] не вчиняла недобросовісних дій задля отримання спірних сум, своїми діями вона ніяким шляхом не могла вплинути на нарахування зазначених сум, таким чином недобросовісності з її боку немає. За таких обставин суд не знаходить підстав для задоволення зустрічного позову. На підставі вищевикладеного,

Outcome: dismissed