Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-16 00:00:00

Позивач звернувся\~ до суду з позовом до\~ [PERSON] , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача ТзОВ «Фінансова компанія «Авістар», ТзОВ «Новітні енергозберігаючі системи опалення», приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Ковальчук Сергій Павлович, про застосування наслідків недійсності правочину, визнання прав іпотекодержателя та відновлення обтяжень. Свої позовні вимоги позивач мотивував тим, що 18 червня 2007 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Український промисловий банк» та гр. [PERSON] укладено Кредитний договір № 147/ФКВ-07 (надалі - Кредитний договір) згідно умов якого Позичальнику надано кредит в сумі 105000,00 (сто п`ять тисяч) доларів США зі сплатою 12,5 % річних з кінцевим терміном повернення кредиту 14 червня 2032 року на умовах визначених цим Договором. Для забезпечення виконання зобов`язань Позичальника за Кредитним договором між Товариством з обмеженою відповідальністю «Український промисловий банк» та громадянином [PERSON] 18 червня 2007 укладено Іпотечний договір, посвідчений Приватним нотаріусом Тисменицького районного нотаріального округу Строєвим О.С., за реєстровим номером 1296, згідно умов якого в іпотеку Т0В «Укрпромбанк» було передано майнові права на нерухоме майно, будівництво якого не завершено, право власності на яке виникне у Іпотекодавця в майбутньому, а саме: майнові права па квартиру номер 04 блоку «Е» «Стандарт» малоповерхового житлового комплексу «Західний» в урочище « [ADDRESS] » [ADDRESS] . 08 жовтня 2014 року між Публічним акціонерним товариством «Дельта Банк» (продавець) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Авістар» (покупець) було укладено Договір купівлі-продажу прав вимоги № 2, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Літвіновим А.В. за реєстровим № 1197.\~ Так рішенням Господарського суду міста Києва від 05.12.2016 року- у справі № 910/15048/16 позов АТ «Дельта Банк» задоволено в повному обсязі, визнано недійсним Договір купівлі - продажу прав вимоги №2 від 08.10.2014 року, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Літвіновим А.В. та зареєстрованим в реєстрі за № 1197. що укладений між Публічним акціонерним товариством «Дельта Банк» (ідентифікаційний код 34047020) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Авістар» (ідентифікаційний код 38904296). Оскільки, на даний час не відновлене в повному обсязі попереднє становище, а також права та обов`язки осіб, які існували до укладення нікчемного правочину. Таким чином, для поновлення порушених прав АТ «Дельта Банк» як іпотекодержателя-обтяжувана за Іпотечним договором від 06.07.2007 виникла необхідність в судовому захисті шляхом визнання за ПАТ «Дельта банк» прав кредитора та іпотекодержателя. Просили застосувати до відносин сторін наслідки недійсності Договору купівлі-продажу прав вимоги № 2 від 08.10.2014 та Договору купівлі-продажу права вимоги №2-14 від 28.11.2014: шляхом визнання Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» (код СДРПОУ 34047020, 01133, м. Київ, вул. Щорса. 36-Б) стороною (кредитором) за Кредитним договором від 18.06.2007 № 147/ФКВ-07; шляхом визнання Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» (код СДРПОУ 34047020, 01133, м. Київ, вул. Щорса, 36-Б) стороною (Іпотекодержателем) за Іпотечним договором, посвідченим Приватним нотаріусом Тисменицького районного нотаріального округу Строєвим О.С. 18.06.2007 року, за реєстровим номером 1296 (а.с.2-9). Ухвалою Тисменицького районного суду Івано-Франківської області від 13.07.2018 року вказану цивільну справу передано на розгляд Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області (а.с.46-47). Ухвалою Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 25.09.2018 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі, призначено підготовче судове засідання (а.с.62). Ухвалою Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 18.12.2018 року закрито підготовче провадження в справі та призначено до судового розгляду (а.с.113). 13.12.2018 року відповідач\~ [PERSON] надав відзив на позовну заяву. Згідно даного відзиву, [PERSON] вважає даний позов безпідставним виходячи з наступного. Із змісту позовної заяви взагалі не слідує про порушення відповідачем прав, свобод чи законних інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду, оскільки відповідач не є стороною договору, наслідки недійсності якого просить застосувати позивач. Таким чином, вказати вимоги, що визнаються відповідачем, як це передбачено ст. 178 ЦПК України, неможливо, оскільки жодної вимоги позивачем до нього не заявлено. В той же час, Рішення господарського суду м. Києва від 05.12.2016р., яким обґрунтовано\~ позовні вимоги, містить посилання суду на ту обставину, що ПАТ «Дельта Банк» вже і заявлено вимогу про застосування наслідків недійсності правочину і така вимога розглянута вже вирішена господарським судом м.Києва. Також слід зазначити, що заочним Рішенням Івано-Франківського міського суду\~ 16.10.2013 року ПАТ «Дельта Банк» відмовлено в задоволенні позову до [PERSON] 1 стягнення заборгованості за кредитним договором № 147/ФКВ від 18.06.2007 року, чином, відсутні правові підстави вважати позивача кредитором. Згідно витягу з Реєстру паїв № 53-1 житлово-будівельного кооперативу "Радислав' 06.10.2014р. пай у пайовому фонді обслуговуючого кооперативу житлово-будівельного кооперативу "Радислав", який складається з пайових прав на квартиру [ADDRESS] малоповерхового житлового комплексу за адресою [ADDRESS] Угринів Тисменицького району Івано-Франківської області, закріплено за ПАТ "ДельтаБанк». Враховуючи викладене, а саме припинення обов`язку боржника, вважає, що\~ підстав для задоволення позову не має. Представник позивача в судовому засіданні вимоги позову підтримав та просив його задоволити. Представник відповідача [PERSON] адвокат Чеха М.В., вимоги позову заперечив. Інші учасники в судове засідання не з`явилися, хоча в належний спосіб повідомлялися про час та місце розгляду справи, про причини неявки не повідомили. Заслухавши, представника позивача, представника відповідача, дослідивши матеріали справи, суд вважає наступне. Згідно ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Статтею ч.1 ст.5 ЦПК України визначено, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом. Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ст.ст. 12, 81, 82 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Обставини, визнанні сторонами, не підлягають доказуванню. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. 18 червня 2007 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Український промисловий банк» та гр. [PERSON] укладено Кредитний договір № 147/ФКВ-07 (надалі - Кредитний договір) згідно умов якого Позичальнику надано кредит в сумі 105000,00 (сто п`ять тисяч) доларів США зі сплатою 12,5 % річних з кінцевим терміном повернення кредиту 14 червня 2032 року на умовах визначених цим Договором (а.с. 14-20). Для забезпечення виконання зобов`язань Позичальника за Кредитним договором між Товариством з обмеженою відповідальністю «Український промисловий банк» та громадянином [PERSON] 18 червня 2007 укладено Іпотечний договір, посвідчений Приватним нотаріусом Тисменицького районного нотаріального округу Строєвим О.С., за реєстровим номером 1296, згідно умов якого в іпотеку Т0В «Укрпромбанк» було передано майнові права на нерухоме майно, будівництво якого не завершено, право власності на яке виникне у Іпотекодавця в майбутньому, а саме: майнові права па квартиру номер 04 блоку «Е» «Стандарт» малоповерхового житлового комплексу «Західний» в урочище « [ADDRESS] » [ADDRESS] (а.с.21-23). 08.10.2014 між Публічним акціонерним товариством «Дельта Банк» (продавець) та\~\~ Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Авістар»\~ (покупець)\~ було укладено Договір купівлі-продажу прав вимоги № 2, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Літвіновим А.В. за реєстровим №1197.\~ В тому числі ПАТ «Дельта Банк» продав ТОВ «Фінансова компанія «Авістар» вимоги за Кредитним договором від 18.06.2007 року №147/ФКВ-07, укладеним з [PERSON] , зі змінами та доповненнями до нього, а також договори забезпечення за ним. Загальна заборгованість [PERSON] В за кредитним договором на дату відчуження банком кредиту на користь відповідача (08.10.2014 року) в гривневому еквіваленті становила 1 612 096,15 грн. (а саме: право вимоги виконання зобов`язання щодо повернення заборгованості за кредитом в сумі 100 800,00 доларів США, за процентами - 20 413,10 доларів США, за комісією - 39 854,13 грн.)\~ (а.с. 27-28). 28.11.2014 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Авістар» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Новітні енергозберігаючі системи опалення» було укладено Договір купівлі-продажу прав вимоги №2-14, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Літвіновим А.В.\~ та зареєстрованим за номером 1302,\~ відповідно до умов якого ТОВ «Фінансова компанія «Авістар»\~ відступило, а ТОВ «Новітні енергозберігаючі системи опалення» прийняло права вимоги за вказаними кредитними договорами, в тому числі за Кредитним договором від 18.06.2007 року №147/ФКВ-07, укладеним з [PERSON] (а.с.29-30). Як вбачається із рішення Господарського суду м.Києва від 05.12.2016 року (яке згідно відомостей з ЄДРСР набрало законної сили\~ 23.12.2016 року)\~ позов\~ Публічного акціонерного товариства "Дельта банк" до Товариство з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Авістар",\~ Товариства з обмеженою відповідальністю "Новітні енергозберігаючі системи\~\~ опалення", треті особи:\~ Фонд гарантування вкладів фізичних осіб, Національний банк України про визнання договору недійсним, зобов`язання вчинити дії,\~ задоволено. Визнано недійсним Договір купівлі - продажу прав вимоги №2 від 08.10.2014 року та зобов`язано Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Авістар» (ідентифікаційний код 38904296) повернути Публічному акціонерному товариству «Дельта Банк» ( ідентифікаційний код 34047020) оригінали кредитних договорів з усіма змінами та доповненнями до них, договорів, що забезпечують виконання зобов`язання, що передані згідно\~ Акту приймання-передачі прав вимоги від 08.10.2014 року, а також\~ визнано недійсним Договір купівлі-продажу прав вимоги №2-14 від 28.11.2014 року та зобов`язано Товариство з обмеженою відповідальністю «Новітні енергозберігаючі системи опалення» (ідентифікаційний код 35942852) повернути Публічному акціонерному товариству «Дельта Банк» (ідентифікаційний код 34047020) оригінали кредитних договорів з: усіма змінами та доповненнями до них, договорів, що забезпечують виконання зобов`язання що передані згідно Акту приймання-передачі прав вимоги від 28.11.2014 року за Договором продажу прав вимоги №2-14 від 28.11.2014 року (а.с.31-39). Правові, економічні та організаційні засади проведення державної реєстрації речових прав та інших прав, які підлягають реєстрації врегульовані нормами Закону України «Про державну реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», що спрямований на забезпечення визнання та захисту державою цих прав, створення умов для функціонування ринку нерухомого майна. Відповідно до вказаного Закону, державній реєстрації прав підлягає виникнення, перехід та припинення обтяження речових прав на нерухоме майно. Відповідно до п. 1 ст. 2 ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень - офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних записів до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Частиною 5 ст. 3 Закону України «Про іпотеку» передбачено, що іпотека має похідний характер від основного зобов`язання і є дійсною до припинення основного зобов`язання або до закінчення строку дії іпотечного договору. Закінчення строку дії кредитного договору не звільняє сторони від виконання зобов`язань (частина четверта статті 631 Цивільного кодексу України). Відповідно до ч.1 ст. 4 Закону, державній реєстрації прав підлягають право власності;речові права, похідні від права власності; право власності на об`єкт незавершеного будівництва, заборона відчуження та арешт нерухомого майна, податкова застава, предметом якої є нерухоме майно, та інші обтяження. Частина 1ст. 4 Закону України «Про іпотеку» передбачає, що обтяження нерухомого майна іпотекою підлягає державній реєстрації в порядку, встановленому законодавством. Як вбачається із копії інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна № 127989443, сформованої 18.06.2018р.: іпотекодержателем та обтяжувачем нерухомого майна будівництво якого не завершено, а саме: майнові права на будинок номер 04 блоку «Е» «Стандарт» малоповерхового житлового комплексу « [INFO] в урочище «Чобіт» с [ADDRESS] Тисменицького району [ADDRESS] Івано-Франківської області є ПАТ «Дельта Банк», реєстраційний номер іпотеки 5155385 від 18.06.2007 року (а.с.40-42). Згідно копії листа за вих.№9-18 від 12.10.2018р. наданого Житлово-будівельним кооперативом «РАДИСЛАВ» на запит адвоката Чеха М.В., стосовно обставин набуття ПАТ «Дельта Банк» паю у ОК ЖБК «Радислав», що складається з квартири [ADDRESS] малоповерхового житлового комплексу за адресою [ADDRESS] , який належав громадянину [PERSON] повідомляємо, що таке набуття відбулось за взаємною згодою сторін тристороннього договору від 12.09.2014р. щодо відступлення на користь АТ «Дельта Банк» права вимоги по Кооперативному договору № 53 про порядок сплати пайових внесків членом кооперативу та закріплення за ним паю у житлово - будівельному кооперативі «Радислав» від 17.03.2014 року, укладеному [PERSON] з ЖБК «Радислав». За умовами згаданого тристороннього договору та рішення зборів членів ЖБК «Радислав» (протокол №2 від 11.07.2014р.) цей пай було закріплено за ПАТ «Дельта Банк», включено до реєстру паїв кооперативу за ідентифікаційним кодом Г404, що підтверджується відповідним витягом № 53- 1 (а.с.111). Таким чином, арешти та заборону відчуження було накладено на майно, яке перебуває в іпотеці позивача, та іпотекодержателем якого надай час є позивач, що підтверджується відповідними відомостями з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Згідно з ч.4 ст.82 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказується при розгляді іншої справи у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Згідно із рішення Господарського суду м.Києва від 05.12.2016 року, судом визнано обгрунтованою заявлену позивачем ПАТ «Дельта Банк» вимогу про застосування наслідків недійсності правочинів, та застосовано ст. 216 ЦК України. Згідно із ч. 1\~ ст. 216 Цивільного кодексу України недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов`язані з його недійсністю. У разі недійсності правочину кожна із сторін зобов`язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема, тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі, - відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування. У відповідності до ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. При заявлених ПАТ «Дельта Банк» позовних вимогах у викладеній позивачем їх редакції та обґрунтуванні, не встановлено і позивачем не доведено порушення, невизнання чи оспоронення його прав як кредитора та іпотекодержателя, на захист яких він звернувся до суд із такими позовними вимогами. Таким чином, з огляду на вищенаведені обставини, суд дійшов до висновку про не обґрунтованість позовних вимог позивача, а позов суд вважає таким, що не підлягає задоволенню у повному обсязі. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Інші доводи учасників справи, які наведені у позові та відзиві на нього, не впливають на висновки суду та не потребують детального обґрунтування, що відповідає практиці Європейського суду з прав людини. Зокрема, Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи («Проніна проти України», № 63566/00,\~ § 23, ЄСПЛ, від 18.07.2006). На підставі вище наведеного та

Outcome: dismissed