Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-22 00:00:00

У січні 2018 року заявники [PERSON] та [PERSON] звернулися до Миколаївського районного суду Миколаївської області із заявою про встановлення факту смерті [PERSON] на тимчасово окупованій території України; заінтересована особа Миколаївський районний відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області. Обгрунтовуючи свої вимоги, заявники посилаються на наступне. Їх батько [PERSON] з весни 2014 року проживав в Автономній Республіці Крим, в [ADDRESS] разом з їх матір'ю [PERSON]. [INFO] в м.Феодосія АР Крим [PERSON] помер. На час його смерті, відповідно до ст.3 Закону України " Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України", сухопутна територія Автономної Республіки Крим та міста Севастополя, внутрішні води України цих територій є тимчасово окупованою територією внаслідок збройної агресії Російської Федерації. Після смерті батька заявників Феодосійським міським відділом запису актів цивільного стану Департаменту запису актів цивільного стану Міністерства юстиції Республіки Крим було видано свідоцтво про смерть [NUMBER]. Заявники [PERSON] та [PERSON] були присутні на похованні батька в м.Феодосія АР Крим 15 серпня 2017 року. Маючи намір прийняти спадщину, яка залишилася після смерті батька заявників, останні звернулися до нотаріальної контори, однак у прийнятті заяви їм було відмовлено, оскільки свідоцтво про смерть [PERSON] видане органом, який не мав на це права. Крім того, заявники зазначили, що [PERSON] звернулася до Миколаївського районного відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області з метою зареєструвати смерть батька в установленому законом порядку. Однак, отримала відмову у проведенні державної реєстрації смерті, оскільки заявником для підтвердження факту смерті [PERSON] не пред'явлено медичне свідоцтво про смерть, форма якого відповідає формі, визначеній наказом Міністерства охорони здоров'я України від 08.08.2006 року №545 «Про впорядкування ведення медичної документації, яка засвідчує випадки народження і смерті», зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 25.01.2006 року. А тому, заявники вимушені звернутися до суду із вимогою встановити факт смерті [PERSON], [INFO], який помер [INFO] в м.Феодосія, Автономна Республіка Крим, на тимчасово окупованій території України. Сторони в судовому засіданні відсутні. У відповідності до положень ч.2 ст.317 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) справи про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, розглядаються невідкладно з моменту надходження відповідної заяви до суду. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного. Судом встановлено, що [PERSON] є батьком заявників [PERSON] та [PERSON] (а.с.11). [INFO] [PERSON], [INFO], помер у м.Феодосія, Автономна Республіка Крим, про що свідчить свідоцтво про смерть [NUMBER], видане Феодосійським міським відділом запису актів цивільного стану Департаменту запису актів цивільного стану Міністерства юстиції Республіки Крим (а.с.14). 28 грудня 2017 року Миколаївським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області [PERSON] було відмовлено у проведенні державної реєстрації смерті, оскільки заявником для підтвердження факту смерті [PERSON] не пред'явлено медичне свідоцтво про смерть, форма якого відповідає формі, визначеній наказом Міністерства охорони здоров'я України від 08.08.2006 року №545 «Про впорядкування ведення медичної документації, яка засвідчує випадки народження і смерті», зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 25.01.2006 року (а.с.17). Дослідивши матеріали справи та надавши їм оцінку, суд дійшов до висновку про те, що заява підлягає задоволенню з таких підстав. Згідно зі ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорювальних прав. Згідно зі ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно п.5 ч.2 ст.293 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Відповідно до ч.1 ст.315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту, зокрема, смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті. У судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Відповідно до ч.1 ст.317 ЦПК України заява про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана родичами померлого або їхніми представниками до суду за межами такої території України. У відповідності з ч.ч.3,4 ст. 49 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) державній реєстрації підлягають народження фізичної особи та її походження, громадянство, шлюб, розірвання шлюбу у випадках, передбачених законом, зміна імені, смерть. Реєстрація актів цивільного стану провадиться відповідно до закону. Народження фізичної особи та її походження, усиновлення, позбавлення та поновлення батьківських прав, шлюб, розірвання шлюбу, зміна імені, смерть підлягають обов'язковому внесенню до Державного реєстру актів цивільного стану громадян в органах юстиції в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України. Положеннями ч.1 ст.3 Закону України "Про державну реєстрацію актів цивільного стану" передбачено, що державна реєстрація актів цивільного стану у встановлених законом випадках є обов'язковою. Відомості про смерть особи підлягають обов'язковому внесенню до Державного реєстру актів цивільного стану громадян. Відповідно до п.2 ч.1 ст.17 Закону України " Про державну реєстрацію актів цивільного стану", державна реєстрація смерті проводиться органами державної реєстрації актів цивільного стану на підставі рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час. Оскільки місто Феодосія Автономної Республіки Крим є тимчасово окупованою територією, суд вважає за необхідне встановити факт смерті [PERSON] з метою забезпечення реалізації прав заявників. Встановлення факту смерті [PERSON] заявникам [PERSON] та [PERSON] необхідно для отримання свідоцтва про смерть для подальшого його використання в цивільно-правових відносинах згідно законодавства України. Відповідно до ч. ч.2,3 ст.9 Закону України "Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України" будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. Будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків. З огляду на викладене, суд вважає, що дійсно для проведення державної реєстрації смерті є об'єктивні перешкоди. Відповідно до ч.4 ст.317 ЦПК України ухвалене судом рішення у справах про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, підлягає негайному виконанню. Рішення у справах про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути оскаржено в загальному порядку, встановленому ЦПК України. Оскарження рішення не зупиняє його виконання. Згідно ч.2 ст.319 ЦПК України рішення суду про встановлення факту, який підлягає реєстрації в органах державної реєстрації актів цивільного стану або нотаріальному посвідченню, не замінює собою документів, що видаються цими органами, а є тільки підставою для одержання зазначених документів. Беручи до уваги те, що від встановлення даного факту залежить виникнення особистих майнових прав заявників, а законом не визначено іншого порядку їх встановлення, а також той факт, що заявники мають на меті встановити факт смерті [PERSON] для отримання свідоцтва про смерть та для подальшого його використання в цивільно-правових відносинах згідно законодавства України, суд вважає, що вимоги заявників підлягають задоволенню.

Outcome: approved