Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-17 00:00:00

04.02.2019 позивач звернулася до суду з позовом та просить суд визначити місце проживання неповнолітніх дітей [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] з матір`ю [PERSON] . Свої вимоги мотивує тим, що позивач разом з відповідачем перебували у зареєстрованому шлюбі, який було розірвано на підставі рішення Солом`янського районного суду м. Києва від 22.08.2016. Від даного шлюбу сторони мають дітей - [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Вказує, що сторони після розірвання шлюбу дійшли згоди про проживання дітей разом з матір`ю та відповідачу не будуть створюватися перешкоди у спілкуванні з дітьми. Позивач зазначає, що діти постійно проживають з позивачем за адресою: [ADDRESS] . Разом з тим зазначає, що 19.01.2019 відповідач забрав молодшого сина [PERSON] та додому у ввечері не повернув. Вказує, що дитина тривалий час знаходилася у відповідача та не ходила до школи, а тому позивач вимушена була звернутися до суду з даним позовом. В обгрунтування поданого позову позивач посилається, що вона самостійно здійснює виховання та матеріальне утримання дітей, діти мають тісний зв"язок з нею, а тому проживання дітей разом з матір`ю відповідає їх інтересам. З урахуванням наведеного просить задовольнити позовні вимоги. 04.02.2019 згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями, вищезазначену справу було передано до провадження головуючому судді Букіній О.М. 14.02.2019 до суду надійшла довідка про реєстрацію місця проживання особи. Ухвалою суду від 15.02.2019 було відкрито провадження та справу призначено до розгляду в підготовчому судовому засіданні. 19.06.2019 до суду надано висновок органу опіки та піклування про доцільність визначення місця проживання дитини разом з матір`ю. 01.07.2019 до суду подано заперечення від відповідача. Зазначає, що позивач забороняє йому бачиться з дітьми в інші дні, крім неділі. Вважає, що у зв`язку з перебуванням позивача у іншому шлюбі, дітям приділяється мало уваги. Зазначає, що відповідно до акту обстеження житлово - побутових умов проживання служби у справах дітей Солом`янської РДА у м. Києві від 14.05.2019 за адресою: [ADDRESS] , [PERSON] створені належні умови для проживання дітей. Вказує, що позивач власного майна для проживання дітей немає. На думку відповідача, він займається вихованням та утриманням дітей, перераховуючи кошти на номер карти Приват Банк. Крім того, зазначив, що як батько дітей давав дозвіл на виїзд дітей за кордон, однак позивач забороняє йому виїжджати за кордон разом з дітьми протягом двох років після розлучення. Просить відмовити у задоволенні позову. Ухвалою суду від 18.03.2019 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті. У судовому засіданні позивач та її представник позовні вимоги підтримали та просили задовольнити останні. У судовому засіданні відповідач та його представник заперечували проти задоволення позовних вимог та визначення місця проживання дітей разом з матір`ю. У судове засідання представник Служба у справах дітей та сім`ї Ірпінської міської ради Київської області не з`явилася, проте як вбачається з матеріалів справи, просить справу слухати без їх участі. Суд, заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши та оцінивши матеріали справи, приходить до наступного висновку. Згідно ст. 157 СК України встановлено, що питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Той з батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Такі ж гарантії для батьків, що проживають окремо від дітей, та для самих дітей, встановлені ст. 15 Закону України "Про охорону дитинства". Відповідно до ст. 161 СК України, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення питання щодо місця проживання малолітньої дитини береться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. Судом встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, який було розірвано на підставі рішення Солом`янського районного суду м. Києва від 22.08.2016 (а.с.12). Від шлюбу сторони мають дітей - [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] (а.с.16,17). Як встановлено в судовому засіданні та не заперечувалося сторонами по справі, що між ними було вирішено, що після розлучення діти будуть проживати з матір"ю. При цьому встановлено, що діти сторін зареєстровані за адресою проживання батька, а саме: [ADDRESS] , а фактично проживають разом з матір`ю за адресою: [ADDRESS] на підставі договору оренди від 18.05.2016 (а.с.93,94,28). Як вбачається з характеристики мешканців будинку ОСББ [ADDRESS] за підписом голови ОСББ [PERSON] , сім`я позивача мешкає у квартирі [ADDRESS] у складі: [PERSON] , [PERSON] , (чоловік позивача) [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] (а.с.27). Згідно акту обстеження житлових умов від 23.01.2019 вбачається, що для дітей створені належні умови для проживання (а.с.33). Матеріалами справи також підтверджено та не спростовано відповідачем, що позивач приділяє належну увагу, турботу та створює умови для гармонійного та повного виховання дітей, бере активну участь у житті дітей ( а.с. 32, 22,23,34,35). З матеріалів справи також вбачається, що відповідач [PERSON] , як батько також турбується долею дітей та приділяє їм увагу та батьківське піклування, що підтверджується характеристиками та довідками на дітей, наданої студією латиноамериканських танців Salsa Club, сусідами та рідними відповідача (а.с.88-90). Згідно акту обстеження житлових умов від 14.05.2019 за адресою: [ADDRESS] вбачається, що для дітей створені належні умови для проживання. Зі слів батька, він бачиться з дітьми на вихідні, діти висловлювались батькам про бажання проживати з батьком періодично (а.с.91-92). Як вбачається з матеріалів справи та не заперечувалося сторонами по справі, у січні 2019 року між сторони виник конфлікт щодо місця проживання дітей, зокрема, сина [PERSON] , що також підтвержується заявою відповідача щодо видачі особової справи учня 1-А класу, внаслідок його переїзду до м.Києва, скаргою на дії директора Ірпінської загальноосвітньої школи №17, смс повідомленнями між позивачем та відповідачем ( а.с. 100-101,136). Відповідно до ч. 2 ст. 154 СК України батьки мають право звертатися до суду, органів державної влади, органів місцевого самоврядування та громадських організацій за захистом прав та інтересів дитини. Відповідно до ч. 2 ст. 155 СК України батьківські права не можуть здійснюватись всупереч інтересам дитини. Відповідно до ч. 1 ст. 152 СК України право дитини на належне батьківське виховання забезпечується системою держаного контролю, що встановлена законом. Відповідно до ч. 2 ст. 150 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Відповідно до ч. 1 ст. 160 СК України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років визначається за згодою батьків. З аналізу норм сімейного законодавства вбачається, що у тому разі, коли батьки дитини спільно не проживають, право визначати місце проживання дитини залишається за кожним з батьків. Питання про визначення місця проживання дитини має вирішуватись не тільки з урахуванням інтересів кожного з батьків, а перш за все з урахуванням прав та законних інтересів дитини - її права на належне батьківське виховання, яке повною мірою може бути забезпечене тільки обома батьками; права на безперешкодне спілкування з кожним з батьків, здійснення обома батьками якого є запорукою нормального психічного розвитку дитини. Суд звертає увагу також на те, що в Декларації прав дитини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року (принцип 6) проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона має, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості; малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли є виняткові обставини бути розлучена зі своєю матір`ю. Відповідно до ст. 3 Конвенції про права дитини, яка набула чинності для України 27 вересня 1991 року, проголошує, що у всіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питанням соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Одним із завдань Сімейного кодексу України є забезпечення кожної дитини сімейним вихованням, можливістю духовного та фізичного розвитку (ст. 1). Конвенція про права дитини, виходячи з рівності прав матері та батька, у п. 1 ст. 9 проголосила правило, за яким дитина не повинна розлучатися з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли таке розлучення необхідне в найкращих інтересах дитини. Відповідно до Конвенції ООН про права дитини діти мають право на належне спілкування та допомогу. Дані гарантії закріплені і в інших нормативних документах щодо охорони дитинства. Так, відповідно до ч. 4 ст. 150 СК України батьки повинні поважати дитину; ст. 155 цього ж Кодексу встановлено, що здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. З викладеного випливає, що батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини, поведінка батьків повинна бути такою, щоб дитина сама тягнулася до них. У матеріалах справи відсутні докази того, що діти мають бути розлучені з матір"ю чи здійснення батьківських прав з боку позивача суперечать інтересам дітей. Відповідно до ст. 161 СК України, суд при вирішенні спору про місце проживання дитини має враховувати те, хто із батьків виявляє більшу увагу до дитини і турботу про неї, особисті якості батьків, можливість створення належних умов до виховання дитини. Згідно Висновку органу опіки та піклування, затвердженого рішенням Ірпінської міської ради Київської області № 85/4 від 11.06.2019 вбачається, що комісія заслухавши думку обох батьків, вивчивши подані документи, заслухавши думку дітей, дійшла до висновку про те, що діти можуть проживати надалі з матір`ю [PERSON] та рекомендувала визначити місце проживання дітей разом з матір`ю [PERSON] . Орган опіки та піклування вважає за доцільне визначити місце проживання [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] разом з матір`ю [PERSON] . Виходячи з вимог чинного законодавства та обставин справи, суд вважає, що проживання дітей з матір`ю відповідає нормам ст. ст. 6 та 9 Конвенції ООН „Про права дитини", Декларації прав дитини, а тому оцінюючи матеріали справи, приймаючи до уваги вік дітей, суд приходить до висновку, що проживання [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] саме з матір`ю, відповідає інтересам дітей та забезпечить їх права на належне утримання, виховання, лікування, розвиток, оздоровлення та безпеку. З огляду на викладене вище, суд приходить до висновку, що позов [PERSON] підлягає задоволенню. Згідно ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача. Таким чином, з [PERSON] підлягає стягненню на користь позивача сума судового збору 768,40 грн.

Outcome: approved