Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-05 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення матеріальної шкоди, завданої адміністративним правопорушенням. В судовому засіданні позивач [PERSON] та його представник [PERSON] вимоги позову підтримали, просили їх задовольнити, пояснивши, що 9.08.2017 року постановою Дарницького районного суду м. Києва відповідача [PERSON] було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.4, ст.122 КУпАП і накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 680 грн. на користь держави. Цією ж постановою суд визнав позивача [PERSON] винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП і наклав адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 340 грн. на користь держави. Ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 29.09.2017 року постанова Дарницького районного суду м. Києва від 9.08.2017 року була залишена без змін. У вказаній ухвалі Апеляційний суд м. Києва зазначив: „Визначальним за даних обставин суд вважає здійснення водієм „KAМАЗ" [PERSON] маневру повороту ліворуч без увімкнення світлового покажчика, тобто спричинення аварійної обстановки на дорозі, що підтверджується відеозаписом події ДТП та поясненнями самого [PERSON] та [PERSON], що спровокувало виїзд водія [PERSON] на смугу зустрічного руху, в результаті чого відбулось зіткнення автомобіля „Honda Civic" під керування [PERSON] та автомобіля „Volkswagen" під керуванням [PERSON].". В результаті протиправних дій [PERSON] було пошкоджено належний позивачу автомобіль [NUMBER]. Відповідно до звіту №3242 від 19.05.2017 року ТОВ „Естімейт Плюс" про незалежну оцінку з визначення вартості матеріального збитку, вартість матеріального збитку, завданого власнику КТЗ „Honda Civic", д.н.з. [NUMBER], складає 33 040 грн. 86 коп. Виходячи із пропорційності вини у даній ДТП, яка складає 5% винуватості позивача [PERSON] та 95% винуватості відповідача [PERSON] розмір заподіяної матеріальної шкоди позивачу становить 31 388 грн. 82 коп., що складає 95% вартості спричиненої матеріальної шкоди, які просять стягнути з відповідача на користь позивача разом з 1600 грн. вартості проведення оцінки матеріального збитку. Крім того, просять стягнути 12 342 грн. 40 коп. правничої допомоги та 640 грн. судового збору. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позов не визнав, пояснивши, що в даній ДТП його автомобілем і його діями нікому з учасників пригоди шкоди не завдано. А навпаки суд визнав винним у даній ДТП саме [PERSON] і наклав на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 340 грн. Вказані обставини були встановлені судовими рішеннями і не підлягають доказуванню у даній справі. Заслухавши сторони, представника позивача, дослідивши матеріали цивільної справи, оглянувши матеріали об'єднаного адміністративного провадження відносно [PERSON] за ч.4, ст.122 КУпАП та відносно [PERSON] за ст.124 КУпАП, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. У відповідності зі ст.22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Суд в межах заявлених позовних вимог та наданих доказів сторонами по справі встановив наступні факти та правовідносини. Автомобіль „Honda Civic", д.н.з. [NUMBER], 1996 року випуску, синього кольору, належить на праві власності позивачу [PERSON] на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу [NUMBER], виданого 16.06.2016 року центром 3243 (а.с.12). Автомобіль „КАМАЗ-5410", д.н.з.[NUMBER], належить на праві власності відповідачу [PERSON] згідно інформації, яка міститься у схемі місця ДТП та протоколу про адміністративне правопорушення об'єднаного адміністративного провадження (а.с.1; 3, адміністративного провадження). Згідно п.5, ст.1187 ЦК України особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної безпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого. П.2 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 27.03.1992 року за №6 зі змінами та доповненнями зазначає, що шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини, крім випадків, передбачених ст.456 ЦК. А п.4 цієї ж Постанови вказує, що під володільцем джерела підвищеної небезпеки розуміється юридична особа або громадянин, що здійснюють експлуатацію джерела підвищеної небезпеки на підставі права власності, повного господарського відання, оперативного управління або з інших підстав (договору оренди, довіреності тощо). Не вважається володільцем джерела підвищеної небезпеки і не несе відповідальності за шкоду перед потерпілим особа, яка управляє джерелом підвищеної небезпеки на підставі права власності, повного господарського відання, оперативного управління або з інших підстав (договору оренди, довіреності, тощо). Як встановлено у судовому засіданні, 12.05.2017 року о 8-40 годин водій [PERSON], керуючи автомобілем [NUMBER] на перехресті вул. Колекторна та вул. Садова в м. Києві, здійснюючи поворот ліворуч, не надав перевагу в русі автомобілю [NUMBER] під керуванням водія [PERSON], який рухався по рівнозначній дорозі у зустрічній смузі руху, чим змусив водія [PERSON] різко змінити напрямок руху, щоб уникнути зіткнення, в наслідок чого останній виїхав на зустрічну смугу та допустив зіткнення з автомобілем [NUMBER] під керуванням водія [PERSON], що призвело до механічних пошкоджень автомобілів [NUMBER] та „Volkswagen Passat", д.н.з.[NUMBER]. Такими діями водій [PERSON] порушив вимоги п.16.13 ПДР України, тобто вчинив адміністративне правопорушення за ч.4, ст.122 КУпАП, а водій [PERSON] в свою чергу порушив вимоги п.11.3 ПДР України, тобто вчинив адміністративне правопорушення за ст.124 КУпАП. У відповідності до ч.6, ст.82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов'язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Постановою судді Дарницького районного суду м. Києва Сизової Л.А. від 9.08.2017 року [PERSON] було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.4, ст.122 КУпАП і накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 680 грн. на користь держави. Цією ж постановою суд визнав позивача [PERSON] винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП і наклав адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 340 грн. на користь держави (а.с.58-60). Ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 29.09.2017 року постанова Дарницького районного суду м. Києва від 9.08.2017 року була залишена без змін (а.с.5-6; 61-63). Вказані обставини не заперечувались сторонами по справі. Як передбачено ч.1, ст.5 Закону України „Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні" суб'єктами оціночної діяльності є: суб'єкти господарювання - зареєстровані в установленому законодавством порядку фізичні особи - суб'єкти підприємницької діяльності, а також юридичні особи незалежно від їх організаційно-правової форми та форми власності, які здійснюють господарську діяльність, у складі яких працює хоча б один оцінювач, та які отримали сертифікат суб'єкта оціночної діяльності відповідно до цього Закону; органи державної влади та органи місцевого самоврядування, які отримали повноваження на здійснення оціночної діяльності в процесі виконання функцій з управління та розпорядження державним майном та (або) майном, що є у комунальній власності, та у складі яких працюють оцінювачі. Частина 1, ст.6 цього ж Закону зазначає, що оцінювачами можуть бути громадяни України, іноземці та особи без громадянства, які склали кваліфікаційний іспит та одержали кваліфікаційне свідоцтво оцінювача відповідно до вимог цього Закону. А ч.2, ст.7 Закону України „Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні" продовжує, що проведення оцінки майна є обов'язковим у випадках визначення збитків або розміру відшкодування у випадках, встановлених законом. Відповідно до звіту №3242 від 19.05.2017 року ТОВ „Естімейт Плюс" про незалежну оцінку з визначення вартості матеріального збитку, вартість матеріального збитку, завданого власнику КТЗ „Honda Civic", д.н.з. [NUMBER], складає 33 040 грн. 86 коп. (а.с.7-10; 26-49). За правилами п.3, ч.1, ст.1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: 3) за наявності вини всіх осіб, діяльністю яких було завдано шкоди, розмір відшкодування визначається у відповідній частці залежно від обставин, що мають істотне значення. Як наголошує п.8 Постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України від 1.03.2013 року №4 „Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки"шкода, завдана кількома особами, відшкодовується кожною з них у частці, завданій нею (у порядку часткової відповідальності). Спір про відшкодування шкоди, завданої при цьому самим джерелам підвищеної небезпеки кожним із їх володільців перед іншим із них, вирішується за правилами статті 1188 ЦК, а саме: шкода, завдана одному з володільців із вини іншого, відшкодовується винним; не відшкодовується шкода, завдана володільцю лише з його вини; за наявності вини всіх володільців розмір відшкодування визначається судом у відповідній частці залежно від обставин, що мають істотне значення (тобто залежно від ступеня вини кожного). Як вбачається зі змісту Ухвали Апеляційного суду м. Києва від 29.09.2017 року: „Визначальним за даних обставин суд вважає здійснення водієм „KAМАЗ" [PERSON] маневру повороту ліворуч без увімкнення світлового покажчика, тобто спричинення аварійної обстановки на дорозі, що підтверджується відеозаписом події ДТП та поясненнями самого [PERSON] та [PERSON], що спровокувало виїзд водія [PERSON] на смугу зустрічного руху, в результаті чого відбулось зіткнення автомобіля „Honda Civic" під керування [PERSON] та автомобіля „Volkswagen" під керуванням [PERSON].". А оскільки дана Ухвала суду апеляційної інстанції є остаточною, тому обставини встановлені нею не підлягають доказуванню при розгляді даної цивільної справи. Таким чином, оскільки неправомірні дії водія [PERSON] призвели до створення аварійної ситуації для водія [PERSON], який в свою чергу, щоб уникнути зіткнення з автомобілем „KAМАЗ-5410" під керуванням [PERSON], виїхав на зустрічну смугу і зіткнувся з автомобілем [NUMBER] під керуванням водія [PERSON], тому завдана матеріальна шкода автомобілю [NUMBER], який належить на праві власності позивачу [PERSON] підлягає стягненню у відповідній частці залежно від обставин, що мають істотне значення, визначеної судом. Визначаючи частку ступеня вини кожного з учасників ДТП, тобто позивача та відповідача, суд приходить до висновку про пропорційність 1/10 частини винуватості позивача до 9/10 частини винуватості відповідача. За такою пропорцією, а також з урахуванням загального розміру матеріального збитку, завданого власнику КТЗ „Honda Civic", д.н.з. [NUMBER], що складає 33 040 грн. 86 коп., який не спростовував відповідач у судовому засіданні, розмір матеріальної шкоди, який необхідно стягнути з відповідача на користь позивача складає 29 736 грн. 77 коп. (33 040 грн. 86 коп. х 9/10), в задоволенні іншої частини 1 652 грн. 05 коп. в рахунок стягнення 1/20 частини від загальної матеріальної шкоди, слід відмовити. Крім того, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 1 600 грн. вартості проведення оцінки пошкодженого майна, що було документально підтверджено позивачем (а.с.11). Оскільки суд частково задовольняє позовні вимоги позивача, тому з відповідача на користь позивача необхідно стягнути і 12 342 грн. 40 коп. вартості надання правничої допомоги, яка є обґрунтованою та співмірною і знайшла своє підтвердження у судовому засіданні (а.с.19-24). Згідно ст.133; 141 ЦПК України оскільки суд частково задовольняє позов, тому з відповідача на користь позивача необхідно стягнути 640 грн. судового збору, сплаченого позивачем при зверненні до суду (а.с.1).

Outcome: partial