Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-10 00:00:00

Позивач [PERSON] акціонерне товариство "Державний ощадний банк України", в особі філії - Рівненського обласного управління АТ "Ощадбанк" звернулося в суд з позовом до відповідача [PERSON] та просить стягнути з останнього у якості відшкодування завданих збитків внаслідок дорожньо-транспортної пригоди 30164 грн. та 1378 грн. судового збору. Свої вимоги мотивує тим, що 04 лютого 2016 року о 17 год. 20 хв. на 56 км. + 2,50 м. автодороги Городище-Рівне-Старокостянтинів, [PERSON], керуючи автомобілем марки "Ford Transit 350", державний номер [NUMBER], не вибрав безпечної швидкості руху, не врахував дорожньої обстановки та допустив з'їзд автомобіля в кювет з подальшим перекиданням, в результаті чого транспортний засіб отримав механічні пошкодження, чим порушив п.п.2.3-Б, 12.1 ПДР. Власником вказаного транспортного засобу є ПАТ "Державний ощадний банк України". Щодо водія [PERSON] 04 лютого 2016 року о 19 год. складено протокол про адміністративне правопорушення серії АП2 №207037 за ст.124 КУпАП. Вина відповідача у вчиненні адміністративного правопорушення доведена у судовому порядку. Згідно наказу №346-к від 26.11.2005 року [PERSON] призначений на посаду водія-інкасатора Дубровицького ТВБВ №10017/0133 АТ "Ощадбанк" з повною матеріальною відповідальністю. Відповідно до наказу №271/к від 19.08.2014 року [PERSON] переведений на посаду інкасатора-водія автотранспортних засобів сектора інкасації коштів на перевезення валютних цінностей (місце дислокації [PERSON]) відділу інкасації коштів та перевезення валютних цінностей філії - Рівненського обласного управління АТ "Ощадбанк" з повним робочим днем та повною матеріальною відповідальністю з 27.08.2014 року. У відповідності до типового договору про колективну (бригадну) матеріальну відповідальність від 23.07.2012 року з додатковим договором №13 від 22.08.2014 року призначені для перевезення цінностей працівники Підрозділу у складі бригади інкасації згідно записів у Журналі реєстрації видачі і приймання документів та спорядження беруть на себе колективну (бригадну) матеріальну відповідальність за всі передані їм валютні цінності і зобов'язується вживати заходів для запобігання шкоди цінностям, що перевозяться. У відповідності до п.3-5 договору про повну індивідуальну матеріальну відповідальність від 27.08.2014 року у разі незабезпечення з вини працівника збереження довірених йому матеріальних цінностей визначення розміру заподіяної підприємству, установі, організації шкоди і його відшкодування проводиться відповідно до чинного законодавства. Відповідно до наказу №69/к від 03.03.2016 року [PERSON] за неналежне виконання посадових обов'язків, що призвело до порушення правил дорожнього руху та скоєння ДТП, оголошено догану. Відповідно до наказу №139/к від 29.04.2016 року [PERSON] звільнений за власним бажанням. Загальна сума збитків, завданих АТ "Ощадбанк" внаслідок вказаної дорожньо-транспортної пригоди, згідно Звіту про оцінку автомобіля, складеного 16.03.2016 року, складає з ПДВ 81511,55 грн. Зауважень щодо даного звіту від відповідача не надходило. Відповідно до [PERSON] наданих послуг №162 від 11.05.2016 року, складеного ФОП [PERSON], вартість ремонту автомобіля склала 29564 грн. Зазначена сума була перерахована підприємцю 11.05.2016 року, що підтверджується меморіальним ордером №114738188. Також платіжним дорученням №110635484 від 09.03.2016 року банк перерахував 600 грн. ПП фірмі "Овекс" за надання звіту про оцінку автомобіля. Таким чином, сума невідшкодованих завданих філії - Рівненському обласному управлінню АТ "Ощадбанк" відповідачем збитків внаслідок вказаної дорожньо-транспортної пригоди складає 29564 грн. та 600 грн., а разом 30164 грн. У судовому засіданні представник позивача [PERSON] позовні вимоги підтримав з підстав, викладених у позовній заяві та просить задоволити у повному обсязі. Відповідач та його представник - адвокат [PERSON] позов не визнали та просили відмовити в задоволенні позову за безпідставністю позовних вимог, оскільки, як пояснив відповідач, його вини в дорожньо-транспортній пригоді, яка сталася 04 лютого 2016 року, немає. З наданих у судовому засіданні пояснень відповідача вбачається, що він 04 лютого 2016 року під час керування автомобілем марки "Ford Transit 350", державний номер [NUMBER], відчув, що автомобіль почало різко тягнути вправо, потім вліво. Він вчинив всі дії для того, щоб вирівняти та зупинити автомобіль і коли він майже зупинився, то внаслідок великої ваги, з'їхав у кювет і перевернувся на бік. Якби швидкість руху автомобіля була такою, як стверджує позивач, то через вагу пошкодження автомобіля були б значно більші і пасажири отримали б травми. Коли вони вийшли з автомобіля, то побачили, що переднє колесо було спущене та вирвано сосок. Він впевнений, що сосок вирвало під час руху автомобіля. Він вчинив всі необхідні дії для того, щоб уникнути ДТП і мінімізувати можливі травмування людей та пошкодження транспортного засобу. В подальшому було вилучено пошкоджене колесо і його подальша доля йому невідома. Вислухавши сторони, свідків, дослідивши та всебічно проаналізувавши обставини справи в їх сукупності, оцінивши зібрані по справі докази виходячи зі свого внутрішнього переконання, яке ґрунтується на повному та всебічному дослідженні обставин справи, суд дійшов висновку, що у задоволені позову слід відмовити з наступних підстав. Як вбачається з матеріалів справи, 04 лютого 2016 року о 17 год. 20 хв. на 56 км. + 2,50 м. автодороги Городище-Рівне-Старокостянтинів відбулося ДТП за участю водія [PERSON], який керував автомобілем марки "Ford Transit 350", державний номер [NUMBER]. Внаслідок ДТП автомобілю завдано шкоди, розмір якої, відповідно до Звіту про оцінку автомобіля (а.с.32-37) становить 81511,85 грн. з податком на додану вартість (без ПДВ - 67926,29 грн.). Відповідно до [PERSON] наданих послуг №162 від 11.05.2016 року (а.с.42) вартість послуг по ремонту автомобіля Форд Транзит о.н. ВК5378ВЕ становить 29564 грн. Згідно постанови Апеляційного суду Рівненської області від 20.05.2016 року (а.с.47-48) справу стосовно [PERSON], згідно ст.38 КУпАП, закрито провадженням у зв'язку з закінченням на момент розгляду справи строків накладення адміністративного стягнення. Згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу (а.с.22) автомобіль марки Ford Transit 350, державний номер [NUMBER] з 23.10.2012 року належить ПАТ "Державний ощадний банк України". Як вбачається з витягу з наказу №346-к від 26.12.2005 року (а.с.13) [PERSON] 26.12.2005 року призначений на посаду водія-інкасатора Дубровицького ТВБВ №10017/0133 з повною матеріальною відповідальністю. 23 липня 2012 року [PERSON] був підписаний типовий договір про колективну (бригадну) матеріальну відповідальність (а.с.14). У п.1.1 вищевказаного Типового договору значиться, що предметом договору є призначені для перевезення цінностей працівники підрозділу у складі бригади інкасації згідно записів у журналі реєстрації видачі і приймання документів та спорядження беруть на себе колективну (бригадну) матеріальну відповідальність за всі передані їм валютні цінності і зобов'язується вживати заходів для запобігання шкоди цінностям, що перевозяться. Цим же Типовим договором у п.2.2.5 чітко зазначено, що у разі незабезпечення збереження ввірених їм валютних цінностей виникає обов'язок відшкодувати заподіяну шкоду АТ "Ощадбанк" відповідно до вимог чинного законодавства України. Оскільки вказаним договором передбачена відповідальність працівника за незбереження ввірених валютних цінностей, то слід приділити увагу цьому поняттю. Отже, валютні цінності - це цінності, по відношенню до яких валютним законодавством країни встановлено особливий режим обігу на території країни та при перетині її кордонів. Згідно з чинним законодавством України, до валютних цінностей віднесено: 1) валюту України; 2) платіжні документи та інші цінні папери, виражені у валюті України; 3) іноземну валюту; 4) платіжні документи та інші цінні папери, виражені в іноземній валюті або банківських металах; 5) банківські метали (ст.1 Декрету КМ України "Про систему валютного регулювання і валютного котролю"). 19 серпня 2014 року [PERSON] наказом №271/К переведений з посади інкасатора-водія автотранспортних засобів сектора інкасації коштів та перевезення валютних цінностей відділу інкасації коштів та перевезення валютних цінностей на посаду інкасатора-водія автотранспортних засобів сектора інкасації коштів та перевезення валютних цінностей (місце дислокації м.Сарни) відділу інкасації коштів та перевезення валютних цінностей з повним робочим днем та повною матеріальною відповідальністю з 27.08.2014 року (а.с.25). 22 серпня 2014 року на підставі наказу №271/К від 19.08.2014 року та у відповідності до п.5.1 Договору про колективну (бригадну) матеріальну відповідальність від 23.07.2012 року, були внесені зміни до складу працівників підрозділу, що підтверджується Додатковим договором №13 до Договору про колективну (бригадну) матеріальну відповідальність від 23.07.2012 року (а.с.16). В подальшому, 27 серпня 2014 року з [PERSON] укладений договір про повну індивідуальну матеріальну відповідальність (а.с.17). Однак, слід зважати на те, що згідно Додатку №1 до постанови Держкомпраці СРСР та Секретаріату ВЦРПС від 28.12.1977 року №447/24 (зі змінами і доповненнями, внесеними постановою Держкомпраці СРСР та Секретаріату ВЦРПС від 14.09.1981 року №259/16-59) Перелік посад і робіт, що заміщаються або виконуються працівниками, з якими підприємством, установою, організацією можуть укладатися письмові договори про повну матеріальну відповідальність за незабезпечення збереження цінностей, переданих їм для зберігання, обробки, продажу (відпуску), перевезення або застосування у процесі виробництва, посада водія-інкасатора та робота, яку він виконував, не входять до вказаного Переліку. Верховна рада України у своїй постанові від 12.09.1991 року №1545-ХІІ "Про порядок тимчасової дії на території України окремих актів законодавства Союзу РСР" вказала, що до прийняття відповідних актів законодавства України на території республіки застосовуються акти законодавства Союзу РСР з питань, які не врегульовані законодавством України, за умови, що вони не суперечать Конституції і законам України. Отже, твердження позивача про відшкодування шкоди, завданої в результаті ДТП з участю відповідача на підставі договору про повну матеріальну відповідальність від 27.08.2014 року не має правової основи. До того ж, [PERSON] не отримував на відповідальне зберігання автомобіль [NUMBER], що підтверджується відсутністю у матеріалах справи відповідного документу, а лише наказом №268 від 02.06.2015 року, як працівник відділу інкасації коштів та перевезення валютних цінностей, був закріплений за оперативно-інкасаційними автомобілями Форд Транзит Коннект д.н. [NUMBER], Форд Транзит Коннект д.н. [NUMBER], Форд Транзит Коннект д.н. [NUMBER], Форд Транзит д.н. [NUMBER]. Законодавець у ст.134 КЗпП України надав чіткий перелік випадків повної матеріальної відповідальності, однак, ні один з них не доведений позивачем у судовому засіданні. Крім того, зі змісту ст.130 КЗпП України вбачається, що при покладенні матеріальної відповідальності права і законні інтереси працівників гарантуються шляхом встановлення відповідальності тільки за пряму дійсну шкоду, лише в межах і порядку, передбачених законодавством, і за умови, коли така шкода заподіяна підприємству, установі, організації винними протиправними діями (бездіяльністю) працівника. На працівника не може бути покладена відповідальність за шкоду, яка відноситься до категорії нормального виробничо-господарського ризику, а також за шкоду, заподіяну працівником, що перебував у стані крайньої необхідності. У відповідності до ст.138 КЗпП України для покладення на працівника матеріальної відповідальності за шкоду власник або уповноважений ним орган повинен довести наявність умов, передбачених ст.130 цього Кодексу. Однак, ні письмовими доказами, ні в ході судового розгляду справи, умови, передбачені ст.130 КЗпП України, позивач не підтвердив. Проаналізувавши надані докази, які були досліджені в судовому засіданні, суд приходить до висновку, що вказане ДТП за участю відповідача сталося не з вини останнього, виходячи із слідуючого. Представник позивача стверджує, що інкасатор водій [PERSON] 04 лютого 2016 року на автодорозі Городище-Рівне-Старокостянтинів перевищив дозволену швидкість руху автомобіля, що підтверджується відомостями із системи спостереження за рухомими об'єктами з радіо модулем, системи стільникового зв'язку GPS модуля, який було встановлено у автомобілі для визначення швидкості та його місцезнаходження. При цьому, будь-якого документального підкріплення свого твердження суду не надано. Зазначене представником позивача спростовується поясненнями свідка [PERSON], який зазначив, що якби автомобіль перед ДТП рухався із значною швидкістю, то пошкодження автомобіля були б значно більші, а з пошкоджень були наявні лише спущене переднє праве колесо, яке замінили. Крім того, даний свідок додав, що система навігації GPS в автомобілі була встановлена лише для визначення місця знаходження та подачі сигнала тривоги. Свідки [PERSON], [PERSON], [PERSON] також підтвердили у судовому засіданні той факт, що праве переднє колесо автомобіля було спущене. Згідно акту прийому-передачі автогуми та колісного диску від 05.02.2016 року (а.с.71) інкасатор-водій [PERSON] здав, а головний інженер [PERSON] прийняв на відповідальне зберігання зимову автогуму Matador 215/75R16C, №009074 (203581) на залізному колісному диску та Matador 215/75R16C, №009074 (201626) на залізному колісному диску, яка експлуатувалась на передній вісі автомобіля Ford Transit 350, державний номер [NUMBER]. Під час огляду автомобільних коліс виявлено, що автогума знаходилась в спущеному стані, візуальних наскрізних порізів, гуль не мала, на одній автогумі Matador 215/75R16C, №009074 (201626) сосок мав механічні пошкодження. У судовому засіданні свідок [PERSON], який був учасником ДТП, ствердив, що швидкість руху автомобіля не була великою і [PERSON] вчинив всі необхідні дії, щоб зупинити автомобіль та уникнути пошкоджень. Як встановлено в ході розгляду справи, перед виїздом автомобіль оглядає механік для виявлення його несправності, пошкоджень та інших недоліків. Такий огляд дійсно був проведений, що стверджується наявною у матеріалах справи копією подорожнього листа службового легкового автомобіля від 04.02.2016 року (а.с.104). Однак, ні даний подорожній лист, ні наявні у матеріалах справи копії картки обліку пробігу (наробітку) пневматичної шини (а.с.102, 103) не можуть бути належними та допустимими доказами по справі. Зважаючи на пояснення свідка [PERSON], останній вказав, що механіком був [PERSON], однак подорожні листи на службовий автомобіль оформляв саме він і підписи за механіка теж ставив він. Крім того, саме він складав картку обліку пробігу пошкодженої шини без проведення візуального огляду і з цими даними водія ознайомлювали при необхідності. Отже, відповідальним за огляд автомобіля перед виїздом та за облік пробігу шин є механік, але 04 лютого 2016 року здійснював огляд автомобіля Ford Transit 350, державний номер [NUMBER] та ставив підписи як механік інший працівник. Суд приходить до висновку, що причиною ДТП 04 лютого 2016 року було спущене колесо, тому вина в діях [PERSON] відсутня. Тому, зважаючи на зазначені вище обставини та погодні умови 04 лютого 2016 року (згідно довідки №33-01-15/145 від 10.03.2016 року - 04 лютого 2016 року вночі та вранці на дорогах місцями спостерігалась ожеледиця) суд рахує, що [PERSON] вчинив всі необхідні дії з метою врятувати життя та здоров'я пасажирів та мінімізувати пошкодження автомобіля. Враховуючи вищенаведене, суд приходить до висновку, що є всі підстави для відмови у задоволенні позовних вимог.

Outcome: dismissed