Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-09 00:00:00

Прокурор Підволочиського району Тернопільської області посилаючись на вимоги ст. 121 Конституції України, ч. 2 ст. 45 ЦПК України, ст. 38-1 Закону України « Про прокуратуру» та ст. 3 закону України « Про забезпечення організаційно - правових умов соціального захисту дітей - сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування» звернувся до суду з позовом в інтересах неповнолітніх [PERSON] та [PERSON] до Мисловецької сільської ради Підволочиського району Тернопільської області, треті особи, що не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору - Служба у справах дітей Підволочиської районної державної адміністрації, Відділ Держземагенства у Підволочиському районі та [PERSON] про визнання права на завершення приватизації земельних ділянок та одержання державних актів. Обгруновуючи свої вимоги позивач посилався на те, що неповнолітні [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], є дітьми, позбавленими батьківського піклування. Мати дітей, [PERSON] померла [INFO] Батько - [PERSON], житель села Мислова Підволочиського району Тернопільської області, рішенням Підволочиського районного суду від 03 грудня 2008 року позбавлений батьківських прав щодо дітей [PERSON] та [PERSON]. Розпорядженням голови Підволочиської районної державної адміністрації №848 від 5 грудня 2008 року, [PERSON] та [PERSON] встановлено статус дітей, позбавлених батьківського піклування. Розпорядженням голови Підволочиської районної державної адміністрації № 884 від 15 грудня 2008 року «Про створення прийомної сім'ї і передачу дітей на виховання та спільне проживання» створено прийомну сім'ю на базі родини [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], жителів [ADDRESS] та передано на виховання і спільне проживання дітей, позбавлених батьківського піклування, [PERSON] та [PERSON] Неповнолітні [PERSON] та [PERSON] - внуки [PERSON], яка померла [INFO] і являлася матір'ю - [PERSON] ( їхньої матері ), котра померла [INFO], мають право на спадщину за правом представлення після смерті бабусі. Рішенням 5 сесії 21 скликання Мисловецької сільської ради від 30 грудня 1993 року «Про безоплатну передачу у приватну власність трьох земельних ділянок площею 0,37 га [PERSON], жительці села Мислова » вирішено передати у приватну власність [PERSON] земельну ділянку площею 0,19 га для ведення особистого підсобного господарства Окрім того, рішенням 8 сесії 4 скликання Мисловецької сільської ради від 29 березня 2004 року «Про безоплатну передачу у власність жительці села Мислова [PERSON] земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства площею 0,10 га» вирішено передати безоплатно у власність жительці с.Мислова [PERSON] земельну ділянку площею 0,10 га для ведення особистого селянського господарства із земель запасу сільськогосподарського призначення сільської ради, що знаходиться в межах населеного пункту та дозволити проектній організації розробити технічну документацію на виготовлення державного акту на вказану земельну ділянку. Однак, [PERSON] приватизацію вказаних земельних ділянок не завершила. Згідно з свідоцтвом про смерть серії [NUMBER], виданого відділом реєстрації актів цивільного стану Підволочиського районного управління юстиції 27 серпня 2008 року, [INFO] [PERSON] померла. Відповідно до довідки Мисловецької сільської ради №31 від 4 лютого 2015 року, спадкоємцями першої черги після смерті [PERSON] були її доньки [PERSON] та [PERSON] (мати неповнолітніх дітей), які проживали окремо від спадкодавця. [PERSON] померла [INFO], до відкриття спадщини. [PERSON] відповідно до ст. 1269 ЦК України спадщини у встановлений законом строк не прийняла і приймати не бажає, про що заявила в судовому засіданні. Згідно з правилами спадкування за правом представлення ( ст. 1266 Цивільного кодексу України ) внуки, правнуки спадкодавця спадкують ту частку спадщини, яка належала б за законом їхнім матері, батькові, бабі, дідові, якби вони були живими на час відкриття спадщини. Відповідно до ч. 4 ст. 1268 ЦК України малолітня, неповнолітня, недієздатна особа, а також особа, цивільна дієздатність якої обмежена, вважаються такими, що прийняли спадщину, крім випадків, встановлених частинами другою - четвертою статті 1273 цього Кодексу (відмови від прийняття спадщини). Відтак, неповнолітні [PERSON] та [PERSON] є єдиними спадкоємцями, які прийняли спадщину після смерті баби [PERSON] На даний час немає змоги оформити за неповнолітніми право на спадщину за законом на вищевказану земельну ділянку, в зв'язку з відсутністю правовстановлюючих документів на неї і внаслідок відсутності державних актів на право власності на спадкову земельну ділянку на ім'я спадкодавця. Відповідно до ст. 1216, 1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Статтею 1219 ЦК України передбачено перелік прав та обов'язків, які не входять до складу спадщини. Даним переліком не передбачено право спадкодавця на приватизацію майна як таке, що не може входити до складу спадщини. Відповідно до діючого законодавства не відноситься зазначене право і до особистих немайнових прав фізичної особи. Згідно з ст.116 Земельного кодексу України громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону. Безоплатна передача земельних ділянок у власність громадян провадиться у разі приватизації земельних ділянок, які перебувають у користуванні громадян. Порядок приватизації земельних ділянок визначено уст.118 ЗК України, за якою питання прийняття рішення про приватизацію земельних ділянок покладено на органи місцевого самоврядування, якими заст.12 ЗК України є сільські, селищні, міські ради. Як вбачається зі ст. 118 ЗК України процедура приватизації розпочинається після звернення громадянина до відповідно органу державної влади або місцевого самоврядування, який надає дозвіл на розроблення проекту приватизації земель або надає мотивовану відмову у його наданні. Відповідно до п. 3.5 листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 16 травня 2013 року № 4-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування», якщо спадкоємець не набув права власності на земельну ділянку згідно ст. 125 ЗК, проте розпочав процедуру приватизації земельної ділянки відповідно до чинного законодавства України, а органом місцевого самоврядування відмовлено спадкоємцям у завершенні процедури приватизації, то спадкоємці мають право звертатися до суду із позовами про визнання відповідного права в порядку спадкування - права на завершення приватизації та одержання державного акту про право власності на землю на ім'я спадкоємця, а не права власності на земельну ділянку. На підставі абз. 2 п. 1 розділу X "Перехідні положення" ЗК України, рішення про передачу громадянам України безоплатно у приватну власність земельних ділянок, прийняті органами місцевого самоврядування відповідно до Декрету КМУ від 26 грудня 1992 року "Про приватизацію земельних ділянок" (втратив чинність на підставі Закону України від 14 вересня 2006 року № 13 9-У) є підставою для виготовлення та видачі цим громадянам або їх спадкоємцям державних актів на право власності на земельну ділянку за технічною документацією щодо складання документів, що посвідчують право на земельну ділянку (пункт 1 розділу X доповнено абз. 2 згідно із Законом від 16 вересня 2008 року № 509-VI). Отже, якщо видача державного акта про право власності на землю здійснюється на підставі рішення про передачу громадянам України безоплатно у приватну власність земельних ділянок, прийнятого органами місцевого самоврядування відповідно до Декрету КМУ від 26 грудня 1992 року "Про приватизацію земельних ділянок", до спадкоємців переходить право отримати державний акт про право власності на земельну ділянку. Зазначений порядок встановлений законодавством у разі набуття права власності на земельні ділянки шляхом їх приватизації громадянами (ч. 3 ст. 116 ЗК). Згідно п. 23 Постанови Пленуму Верховного суду України №7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Водночас, в даному випадку попереднє звернення до нотаріуса із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину на право завершення процедури приватизації земельної ділянки не вимагається, оскільки відповідно до діючого законодавства України питання приватизації земельних ділянок відноситься виключно до компетенції органів місцевого самоврядування або відповідних державних адміністрацій. Мисловецькою сільською радою опікуну неповнолітніх [PERSON] та [PERSON] - [PERSON] у продовженні приватизації земельних ділянок, які належали [PERSON] відмовлено ( інформація Мисловецької сільської ради №32 від 4 лютого 2015 року). Враховуючи наведене, у даному випадку до спадкоємців [PERSON] та [PERSON] не переходить право власності на земельну ділянку, яке не було оформлено відповідним чином, але переходить право на завершення приватизації, оскільки це пов'язано із майновими правами, а тому за неповнолітніми [PERSON] та [PERSON] в порядку спадкування за законом, слід визнати право на завершення приватизації земельних ділянок для ведення особистого селянського господарства, загальною площею 0,29 га, що знаходяться у с. Мислова Підволочиського району та одержання державних актів. В судовому засіданні прокурор Підволочиського району позовну заяву в інтересах неповнолітніх [PERSON] та [PERSON] підтримала в повному обсязі, дала пояснення аналогічні викладеним у позові, просить задовольнити. Представник Мисловецької сільської ради Підволочиського районну Тернопільської області в судове засідання не з'явився, хоча про день, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, однак подав суду заяву в якій позов прокурора підтримали у повному обсязі та просять задовольнити, а справу розглянути у їх відсутності. Представники третіх осіб, що не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору - Служби у справах дітей Підволочиської районної державної адміністрації, в даному судовому засіданні та Відділу Держземагенства у Підволочиському районі, в попередньому судовому засіданні позовні вимоги визнали, вважають їх обґрунтованими та такими, що підлягають до задоволення. Суд, заслухавши пояснення учасників процесу, беручи до уваги заяву представника Мисловецької сільської ради Підволочиського районну про розгляд справи у їх відсутності, оглянувши матеріали справи та оцінивши докази у їх сукупності вважає, що позов прокурора Підволочиського району Тернопільської області підлягає до часткового задоволення, виходячи із наступних міркувань. Відповідно до пункту 2 статті 121 Конституції України на органи прокуратури покладається представництво інтересів держави та громадян в суді, у випадках, визначених законом. Частиною 2 статті 45 ЦПК України передбачено, що з метою представництва інтересів громадянина або держави в суді прокурор в межах повноважень, визначених законом, звертається до суду з позовною заявою, бере участь у розгляді справ за його позовами, а також може вступити за своєю ініціативою у справу, провадження у якій відкрито за позовом інших осіб, на будь-якій стадії її розгляду, подає апеляційну, касаційну скаргу, заяву про перегляд судового рішення Верховним Судом України, про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами. Підставою для представництва у суді інтересів громадянина, відповідно до вимог ст. 36-1 Закону України «Про прокуратуру», є його неспроможність через фізичний стан, недосягнення повноліття, похилий вік, недієздатність або обмежену дієздатність самостійно захистити свої порушені чи оспорювані права або реалізувати процесуальні повноваження. Відповідно до ст. 3 Закону України «Про забезпечення організаційно-правових умов соціального захисту дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування» основними засадами державної політики щодо соціального захисту дітей-сиріт і дітей, позбавлених батьківського піклування, в ряді інших, є захист майнових прав та інтересів таких дітей. Неповнолітні [PERSON], [INFO] ( свідоцтво про народження серія [NUMBER], видане 08 серпня 2002 року ), та [PERSON], [INFO] (свідоцтво про народження серія [NUMBER], видане 01 жовтня 2003 року), є дітьми, позбавленими батьківського піклування, що вбачається із розпорядження голови Підволочиської районної державної адміністрації №848 від 05 грудня 2008 року. Мати дітей [PERSON] померла [INFO], що вбачається із свідоцтва про смерть серії [NUMBER], виданого відділом реєстрації актів цивільного стану Підволочиського районного управління юстиції 29 березня 2005 року. Батько дітей [PERSON], [INFO], житель с. Мислова Підволочиського району, рішенням Підволочиського районного суду від 03 грудня 2008 року позбавлений батьківських прав щодо дітей [PERSON] та [PERSON]. Таким чином судом встановлена наявність підстав для представництва інтересів неповнолітніх у суді. Розпорядженням голови Підволочиської районної державної адміністрації №884 від 15 грудня 2008 року «Про створення прийомної сім'ї і передачу дітей на виховання та спільне проживання » створено прийомну сім'ю на базі родини [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], жителів [ADDRESS] та передано на виховання і спільне проживання дітей, позбавлених батьківського піклування, [PERSON] та [PERSON] Рішенням 5 сесії 21 скликання Мисловецької сільської ради від 30 грудня 1993 року «Про безоплатну передачу у приватну власність земельних ділянок площею 0,37 га [PERSON], жительці села Мислова» вирішено передати у приватну власність [PERSON] земельну ділянку площею 0.18 га - для обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд та 0,19 га для ведення особистого підсобного господарства( 0.18 + 0.19 = 0.37 ). Рішенням 8 сесії 4 скликання Мисловецької сільської ради від 29 березня 2004 року «Про безоплатну передачу у власність жительці села Мислова [PERSON] земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства площею 0,10 га » вирішено передати безоплатно у власність жительці с.Мислова [PERSON] земельну ділянку площею 0,10 га для ведення особистого селянського господарства із земель запасу сільськогосподарського призначення сільської ради, що знаходиться в межах населеного пункту та дозволити проектній організації розробити технічну документацію на виготовлення державного акту на вказану земельну ділянку. [PERSON], яка померла [INFO], що стверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER], виданим відділом реєстрації актів цивільного стану Підволочиського районного управління юстиції 27 серпня 2008 року, приватизацію вказаних земельних ділянок не завершила. Спадкоємцями першої черги після смерті [PERSON] були її доньки [PERSON] та [PERSON] (мати неповнолітніх дітей), які проживали окремо від спадкодавця, про що свідчить довідка Мисловецької сільської ради Підволочисбького району Тернопільської області №31 від 04 лютого 2015 року. [PERSON] померла до відкриття спадщини. [PERSON] відповідно до ст. 1269 ЦК України спадщини у встановлений законом строк не прийняла і приймати не бажає, про що свідчить її пояснення в судовому засіданні. Згідно з правилами спадкуванням за правом представлення, відповідно до ст.1266 Цивільного кодексу України за правом представлення внуки, правнуки спадкодавця спадкують ту частку спадщини, яка належала б за законом їхнім матері, батькові, бабі, дідові, якби вони були живими на час відкриття спадщини. Відповідно до ч.4 ст. 1268 ЦК України малолітня, неповнолітня, недієздатна особа, а також особа, цивільна дієздатність якої обмежена, вважаються такими, що прийняли спадщину, крім випадків, встановлених частинами другою - четвертою статті 1273 цього Кодексу (відмови від прийняття спадщини). Таким чином судом встановлено, що неповнолітні [PERSON] та [PERSON] є єдиними спадкоємцями, які прийняли спадщину після смерті бабусі [PERSON], які на даний час не мають змоги оформити спадщину за законом на вищевказану земельну ділянку, в зв'язку з відсутністю правовстановлюючих документів на неї і внаслідок відсутності державних актів на право власності на вказані спадкові земельні ділянки. Відповідно до ст. 1216, 1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Статтею 1219 ЦК України передбачено перелік прав та обов'язків, які не входять до складу спадщини. Даним переліком не передбачено право спадкодавця на приватизацію майна як таке, що не може входити до складу спадщини. Відповідно до діючого законодавства не відноситься зазначене право і до особистих немайнових прав фізичної особи. Порядок приватизації земельних ділянок визначено у ст.118 ЗК України, за якою питання прийняття рішення про приватизацію земельних ділянок покладено на органи місцевого самоврядування, якими за ст.12 ЗК України є сільські, селищні, міські ради. Як вбачається зі ст. 118 ЗК України процедура приватизації розпочинається після звернення громадянина до відповідно органу державної влади або місцевого самоврядування, який надає дозвіл на розроблення проекту приватизації земель або надає мотивовану відмову у його наданні. Відповідно до п. 3.5 листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 16 травня 2013 року № 4-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування», якщо спадкодавець не набув права власності на земельну ділянку згідно ст. 125 ЗК, проте розпочав процедуру приватизації земельної ділянки відповідно до чинного законодавства України, а органом місцевого самоврядування відмовлено спадкоємцям у завершенні процедури приватизації, то спадкоємці мають право звертатися до суду із позовами про визнання відповідного права в порядку спадкування - права на завершення приватизації та одержання державного акту про право власності на землю на ім'я спадкоємця, а не права власності на земельну ділянку. Згідно з ч. 2 п. 10 Постанови ПВС України від 30.05.2008 року № 7 « Про судову практику в справах про спадкування », відповідно до ст. 1225 ЦК України, право власності до спадкоємців переходить за загальними правилами спадкування ( зі збереженням її цільового призначення ) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом. На підставі абз. 2 п. 1 розділу X "Перехідні положення" ЗК рішення про передачу громадянам України безоплатно у приватну власність земельних ділянок, прийняті органами місцевого самоврядування відповідно до Декрету КМУ від 26 грудня 1992 року "Про приватизацію земельних ділянок" (втратив чинність на підставі Закону України від 14 вересня 2006 року № 13 9-У) є підставою для виготовлення та видачі цим громадянам або їх спадкоємцям державних актів на право власності на земельну ділянку за технічною документацією щодо складання документів, що посвідчують право на земельну ділянку (пункт 1 розділу X доповнено абз. 2 згідно із Законом від 16 вересня 2008 року № 509-VI). Отже, якщо видача державного акта про право власності на землю здійснюється на підставі рішення про передачу громадянам України безоплатно у приватну власність земельних ділянок, прийнятого органами місцевого самоврядування відповідно до Декрету КМУ від 26 грудня 1992 року "Про приватизацію земельних ділянок", до спадкоємців переходить право отримати державний акт про право власності на земельну ділянку. Зазначений порядок встановлений законодавством у разі набуття права власності на земельні ділянки шляхом їх приватизації громадянами (ч. З ст. 116 ЗК). Однак, відповідно до Законів України « Про державний земельний кадастр» та « Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень » з 01 січня 2013 року акти на право власності на земельну ділянку не видаються, а право власності реєструється у державному реєстрі прав із видачею свідоцтва про право власності. Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів і вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Так, відповідно до вимог ч. 1 ст. 15 та ст. 392 ЦК України - кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого цивільного права у разі його невизнання або оспорювання, а власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це майно оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Так як право [PERSON] на три земельні ділянки, площею 0.18 га для обслуговування житлового будинку та господарських будівель і споруд; 0.19 га для ведення особистого підсобного господарства ( рішення 5 - ї сесії 21 скликання Мисловецької сільської ради Підволочиського району Тернопільської області від 30 грудня 1993 року ) та 0.10 га для ведення особистого селянського господарства земельні ділянки ( рішення 8 сесії 4 скликання Мисловецької сільської ради Підволочиського району Тернопільської області від 29 березня 2004 року № 194 ), загальна площа всіх земельних ділянок 0. 47 га ( 0.19+0.18+0.10 = 0.47 ) знайшло своє підтвердження зібраними і перевіреними судом доказами, у неповнолітніх, які успадкували після її смерті усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок її смерті, також виникло право на ці земельні ділянки, які не було оформлено відповідним чином.

Outcome: partial