Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-26 00:00:00

Представник позивача, яка діє на підставі належним чином завіреної довіреності, звернулася до суду з позовом до відповідача, в якому просила стягнути з відповідача на користь позивача суму спричиненої унаслідок ДТП матеріальної шкоди в розмірі 3720 грн. В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що 11.06.2020 о 08.30 год по вул. Молодіжній у с. Максимівка Богодухівського р-ну Харківської обл. внаслідок порушення правил дорожнього руху України відповідач наїхав на електричну опору, яка рахується на балансі Богодухівського районного відділу відповідача, у результаті чого опора була пошкоджена, чим завдав матеріальні збитки відповідачу в розмірі 5720 грн. Відповідач частково відшкодував вказану шкоду, сплативши позивача 2000 грн, решту суми збитків досі не відшкодував. На підставі викладеного представник позивача просила позов задовольнити. Представник позивача в судове засідання не з`явилась, до початку його проведення подала заяву, в якій просила суд розглядати справу без її участі, вимоги підтримала в повному обсязі. Відповідач у судове засідання не з`явився, про його проведення сповіщався належним чином, про причини неявки суд не повідомив, відзив на позовну заяву не надав. Суд, розглянувши позов, повно та всебічно дослідивши надані докази встановив такі обставини та відповідні їм правовідносини. З копії постанови судді Чугуївського міського суду Харківської області Ковригіна О. С. від 08 липня 2020 року (а.с. 7) вбачається, що відповідача визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення. Згідно з копії вказаної постанови 11.06.2020 о 08.30 год відповідач, керуючи автомобілем марки "Volvo" моделі "FH 12" д.н.з. [NUMBER] з напівпричепом "Groenewegen Pro 1227" д.н.з. [NUMBER] , рухаючись біля буд. 7 по вул. Молодіжній у с. Максимівка Богодухівського р-ну Харківської обл. не вибрав безпечної швидкості руху, не врахував дорожньої обстановки, не дотримався безпечного інтервалу, внаслідок чого наїхав на електроопору № 3 на ПЛ 0,4 кВ ТП194-Лб, яка перебуває на балансі позивача, у результаті чого автомобіль та електроопора отримали механічні пошкодження. Відповідно до ч. 6 ст. 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Згідно з копії акту оцінки збитків, які завдано суб`єкту господарювання від 11 червня 2020 р. (а.с. 4) позивач внаслідок псування однієї стійкої опори № 3 з/б СВ 9,5-2, яка встановлена на ПЛ 0,4 кВ ТП-194 - Л6, що обслуговується Богодухівським РВ (інв. № 00835816/07), позивачу завдано збитки в розмірі 5720 грн без ПДВ. Відповідно до ч. 1, п. 1 ч. 2, ч. 3 ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є, зокрема, втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки) . Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі. Частиною 1 статті 1166 ЦК України установлено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Частинами 1, 2, 5 ст. 1187 ЦК України передбачено, що джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого. Як убачається з копії платіжного доручення (а.с. 8) відповідач виплатив позивачу суму відшкодування в розмірі тільки 2000 грн. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно з ч. ч. 1-4 ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Згідно зі ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Відповідно до ч. ч. 1, 5, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). З огляду на викладене представник позивача довів вину відповідача в заподіянні шкоди позивачу в указаному в позовній заяві розмірі, тому суд вважає позовні вимоги такими, шо підлягають задоволенню. Суд розподіляє судові витрати згідно зі статтею 141 ЦПК України. На підставі викладеного,

Outcome: approved