Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-22 00:00:00

Представник ТзОВ «ОТП Факторинг Україна» звернувся до суду з позовом до [PERSON] , АТ КБ «Приват Банк» та управління Державної казначейської служби України у Виноградівському районі, треті особи Виноградівський РВ ДВС ГТУЮ в Закарпатській області та Берегівський РВ ДВС ГТУЮ в Закарпатській області про зняття арешту із іпотечного майна. Позов мотивує тим, що 09 серпня 2007 року між [PERSON] та Закритим акціонерним товариством «ОТП Банк» був укладений Кредитний договір № ML-801/046/2007 про надання Кредиту. 09.08.2007 року між [PERSON] та ЗАТ «ОТП Банк» був укладений Договір іпотеки № PСL-801/150/2007. Предметом договору іпотеки є житловий будинок, що знаходяться за адресою: [ADDRESS] . 26 листопада 2010 року між Публічним акціонерним товариством «ОТП Банк» та Товариством з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» у відповідності до ст.ст. 512, 514, 1077 - 1079, 1082, 1084 Цивільного кодексу України був укладений договір купівлі-продажу кредитного портфелю №б/н. Згідно з вищевказаними договорами Публічне акціонерне товариство «ОТП Банк» відступило, а Товариство з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» прийняло зобов`язання за кредитним договором № ML-801/046/2007 від 09.08.2007 року та договором іпотеки № PСL-801/150/2007 від 09.08.2007 року. Наявність арештів та заборон на відчуження майна підтверджується інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно №170092609 від 11.06.2019 року, а також Інформаційною довідкою з Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна №170093840 від 11.06.2019 року. Просить суд, звільнити з-під арешту майно, яке є предметом забезпечення виконання зобов`язань, так як ТзОВ «ОТП Факторинг Україна» як іпотекодержатель не може реалізувати своє права на звернення стягнення на предмет іпотеки, через накладення публічних обтяжень на предмет іпотеки. Згідно ч. 5 ст. 279 ЦПК України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. У відповідності до ч. 1 ст. 278 ЦПК України відповідач відзив щодо позову не подав. Перевіривши матеріали справи, з`ясувавши повно і всебічно обставини, на які позивачі посилалися, як на підставу своїх вимог, оцінивши докази на ствердження цих обставин в їх сукупності, суд вважає позов задовольнити, виходячи з наступного. Судом встановлено, що 09 серпня 2007 року між [PERSON] та Закритим акціонерним товариством «ОТП Банк» був укладений Кредитний договір № ML-801/046/2007 про надання Кредиту. Згідно договору іпотеки № PСL-801/150/2007 від 09.08.2007 року, який укладено між [PERSON] та ЗАТ «ОТП Банк», [PERSON] передав ЗАТ «ОТП Банк» житловий будинок садибного типу, що знаходяться за адресою: [ADDRESS] . 05 жовтня 2012 року Виноградівським районним судом Закарпатської області винесено рішення про стягнення заборгованості з [PERSON] за Кредитним договором № ML-801/046/2007 від 09.08.2007 року. 26 листопада 2010 року між Публічним акціонерним товариством «ОТП Банк» та Товариством з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» у відповідності до ст.ст. 512, 514, 1077 - 1079, 1082, 1084 Цивільного кодексу України був укладений договір купівлі-продажу кредитного портфелю №б/н. Згідно з вищевказаними договорами Публічне акціонерне товариство «ОТП Банк» відступило, а Товариство з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» прийняло зобов`язання за кредитним договором № ML-801/046/2007 від 09.08.2007 року та договором іпотеки № PСL-801/150/2007 від 09.08.2007 року. Однак, в ході реалізації предмету застави, банку стало відомо, що на домоволодіння, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , накладений арешт та оголошена заборона на його відчуження. Наявність арештів та заборон на відчуження майна підтверджується інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно № 170092709, 170093840 та 170092609 від 11.06.2019 року, а також постановою ДВС про накладення арешту ВП № 50937472 від 22.04.2016 року. Згідно ст. 52 Закону України "Про виконавче провадження"- про звернення стягнення на заставлене майно для задоволення вимог стягувачів, які не є заставодержателями, державний виконавець повідомляє заставодержателя не пізніше наступного дня після накладання арешту на майно або, тоді коли йому відомо, що арештоване майно боржника знаходиться у заставі, та роз`яснює заставодержателю право на звернення до суду з позовом про звільнення заставленого майна з-під арешту. Відповідно до Інструкції "Про проведення виконавчих дій"№ 74/5 від 15.12.1999 р. та ст. 52 Закону України "Про виконавче провадження", для задоволення вимог стягувачів, які не є заставодержателями, стягнення на заставне майно може бути звернено у разі: виникнення права застави після винесення судом рішення про стягнення з боржника коштів; коли вартість предмета застави перевищує розмір заборгованості боржника заставодержателю. Відповідно до ст. 16 Закону України "Про заставу" право застави виникає з моменту укладення договору застави. Таким чином, судом встановлено, що право застави у ТОВ «ОТП Факторинг Україна» виникло 26.11.2010 року, тобто раніше, ніж було накладено арешт на будиковолодіння, що належить на праві власності [PERSON] .. Крім того, згідно ст. 14 Закону України "Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень" пріоритет зареєстрованих обтяжень визначається у черговості їх реєстрації. Обтяжувач з вищим пріоритетом та має переважне право на звернення стягнення на предмет обтяження. Арешт заставленого майна порушує пріоритетне право ТзОВ «ОТП Факторинг Україна», як заставодержателя на задоволення своїх вимог за рахунок заставленого майна. Згідно ст. 59 Закону України "Про виконавче провадження", особа яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права на майно і про звільнення з-під арешту. Статтею 52 Закону України "Про виконавче провадження" передбачено, що заставодержатель має право звернутися до суду про звільнення заставленого майна з-під арешту. Відповідно п.4 Постанови Пленуму Верховного суду України від 27.08.1976 року №6 "Про судову практику в справах про виключення майна з опису" за правилами, встановленими для розгляду позовів про виключення майна з опису, розглядаються вимоги громадян і організацій, що ґрунтуються як на праві власності на описане майно, так і на праві володіння ним, і відповідачам в справі суд притягує боржника, особу, в інтересах якої накладено арешт на майно. Виходячи з викладеного, суд прийшов до висновку про те, що позов ТзОВ «ОТП Факторинг Україна» про звільнення майна з-під арешту - підлягає задоволенню, тому слід звільнити з-під арешту, нерухоме майно, що належить [PERSON] , а саме: житловий будинок садибного типу, що знаходяться за адресою: [ADDRESS] .

Outcome: approved