Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-21 00:00:00

В лютому 2014 року позивачка звернулася до суду із позовом, в якому зазначила про наступне. Вона є власником земельної ділянки, площею 0,04 га, виділеної для ведення садівництва в СВТ "Фарада" Жовтневого району Миколаївської області, ділянка [NUMBER], згідно з державним актом від 9 березня 2005 року. Однак в державному акті невірно вказано розпорядження райдержадміністрації на підставі якого вона набула право власності на ділянку: замість розпорядження № 537-р від 30 листопада 2004 року зазначено розпорядження № 582-р від 27 грудня 2004 року. В зв'язку з цим вона не має можливості використовувати цей державний акт як дійсний правоустановлюючий документ, підтверджуючий її право власності на свою нерухому власність. Тому просила визнати дійсним державний акт з врахуванням набуття права власності на земельну ділянку згідно з вірним розпорядженням райдержадміністрації, а також зобов'язати відділ Держземагенство у Жовтневому районі Миколаївської області та реєстраційну службу Жовтневого районного управління юстиції Миколаївської області зареєструвати за нею право власності на цю ділянку відповідно до вірного розпорядження райдержадміністрації. Під час розгляду справи вона уточнила свої вимоги та просила визнати недійсним виданий їй державний акт в зв'язку з внесенням до нього невірних даних, визнати за нею право власності на земельну ділянку, а також зобов'язати Держземагенство та реєстраційну службу зареєструвати за нею право власності на ділянку. В судовому засіданні представники позивачки позов підтримали та просили задовольнити. Представник відповідача до суду не з'явився, про його час там місце був повідомлений належним чином. Представники третіх сторін позов визнали частково. Не заперечуючи проти визнання права власності на ділянку, були проти покладення на райдержадмінстрацію та реєстраційну службу зобов'язань, оскільки позивачка до цих установ вимог не заявляла. Суд, заслухавши пояснення присутніх на засіданні учасників, дослідивши матеріали справи, дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню виходячи з наступного. Позивачка є членом садівничо-виноградарського товариства "Фарада" ( далі - СВТ "Фарада"), де їй в користування була виділена ділянка [NUMBER]. В 2004 році вона вирішила її приватизувати і 30 листопада того року Жовтневою районною державною адміністрацією Миколаївської області було прийнято розпорядження № 537-р від 30 листопада 2004 року "Про безкоштовну передачу земельних ділянок у власність". За цим розпорядженням їй було передано у приватну власність ділянка [NUMBER] в СВТ "Фарада", площею 0,04 га, для ведення садівництва. 9 березня 2005 року вона отримала державний акт серії ЯА № 068638 про право власності на цю земельну ділянку. Проте в ньому, в графі, де повинно бути записано номер та дата рішення державного органу про передачу ділянки у власність, замість зазначеного вище розпорядження № 537-р від 30 листопада 2004 року, помилково записано розпорядження Жовтневої районної державної адміністрації Миколаївської області № 582-р від 27 грудня 2004 року. Така технічна помилка не дає їй можливість використати виданий правовстановлюючий документ за належністю. На час видачі позивачці державного акту діяла Інструкція "Про заповнення бланків державних актів на право власності на земельну ділянку і на право постійного користування земельною ділянкою", затверджена Наказом Державного комітету України і земельних ресурсів № 325 від 22 червня 2009 року. Згідно з пунктами 4.1, 4.4 цієї Інструкції виправлення орфографічних чи технічних помилок у державному акті не допускалося; у разі виявлення таких помилок, за зверненням землевласника (землекористувача) територіальний орган Держкомзему видавав новий державний акт. Однак Наказом Міністерства аграрної політики та продовольства України № 537 від 9 вересня 2013 року зазначена Інструкція втратила свою чинність. 1 січня 2013 року набули чинності Закони України "Про державний земельний кадастр", "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" та постанова Кабінету Міністрів України від 17 жовтня 2012 року № 1051 "Про затвердження Державного земельного кадастру". З 1 січня 2013 року державну реєстрацію права власності на земельну ділянку здійсню Укрдержреєстр та його органи на місцях. Положення ч. 1 ст. 15 та ст. 392 ЦК України вказують, що власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Виходячи з положень ст.ст. 80, 81, 116, 118 ЗК України позивачка законно набула права власності на земельну ділянку і згідно з положеннями ст.ст. 152, 153 цього ж Кодексу має право на захист свого невизнаного права власності. Дослідженими під час розгляду справи доказами підтверджено, що зазначена земельна ділянка, що була виділена позивачці для ведення садівництва, належить їй на праві приватної власності, однак через помилку в Державному акті це право власності не визнається відповідачем, тому виходячи з положень ст. 16 ЦК України, цивільне право позивачки слід захистити, визнавши за нею право власності на земельну ділянку. В той же час, вимоги про зобов'язання Держземагенства та реєстраційну службу зареєструвати за нею право власності на земельну ділянку задоволенню бути не можуть, оскільки такі вимоги до цих органів як відповідачів не були пред'явлені. Згідно з положеннями ст.ст. 10,11, 15, 16, 30, 33 ЦПК України позов та вимоги за ними можуть бути пред'явлені до відповідача. Заміна неналежного відповідача або залучення іншого співвідповідача проводиться тільки за заявою позивача. Суд позбавлений самостійно вчинити таку процесуальну дію. Позивачка, просячи зобов'язати Держземагенство в Жовтневому районі Миколаївської області та реєстраційну службу Жовтневого районного управління юстиції Миколаївської області вчинити певні дії, не пред'явила до них вимоги, а вказала їх як третіх осіб. Однак покладення обов'язків по вчиненню певних дій на третіх осіб є неприпустимим. Враховуючи викладене,

Outcome: partial