Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-08 00:00:00

З позовом про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню до суду звернувся [PERSON] , в якому просить визнати виконавчий наспи вчинений 22.09.2020 року приватним нотаріусом Івано- Франківського міського нотаріального округу Івано-Франківської області Личуком Тарасом Володимировичем, який зареєстрований у реєстрі за № 3579, таким, що не підлягає виконанню, мотивуючи позов тим, що 22 вересня 2020 року приватним нотаріусом Івано-Франківського міського нотаріального округу Івано-Франківської області Личуком Тарасом Володимировичем вчинено виконавчий напис № 3579 про стягнення з [PERSON] , на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "ФК "Еліт Фінанс" заборгованість, загальна сума якої становить: 903 948 (дев`ятсот три тисячі дев`ятсот сорок вісім ) грн. 12 коп., що виникла за кредитним договором № 563-0131003/ФКВ-08 від 11 серпня 2008 року, з усіма додатками та додатковими угодами, який укладений між Товариством з обмеженою відповідальністю "Український Промисловий Банк", правонаступник: Публічне Акціонерне Товариство "Дельта Банк" та [PERSON] , з подальшою передачею усіх прав та обов`язків ПАТ "Дельта банк" за вказаним кредитним договором до ТОВ "ФК "Еліт Фінанс" на підставі договору відступлення прав вимоги за кредитними договорами № 2273/К від 02 липня 2020 року. Стягнення заборгованості здійснюється за період з 02 липня 2020 року по 01 вересня 2020 року. Про існування наведеного виконаного напису позивач дізнався з постанови приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Велькова О.В. про відкриття виконавчого провадження за № 65512279 про стягнення з мене заборгованості в розмірі 903 948,12 гривень. В рамках вказаного виконавчого провадження постановами приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Вельковим О.В. від 21 травня 2021 року, від 21 травня 2021 року та від 26 червня 2021 року накладено арешт на кошти та майно позивача, а також оголошено розшук майна. Вищезазначений виконавчий напис позивач вважає незаконним та таким, що не підлягає виконанню, що стало підставою для звернення до суду з дійсним позовом. Відповідно до автоматизованої системи документообігу цивільну справу було розподілено судді Луняченку В.О.. Ухвалою суду від 18.10.2021 року відкрито провадження в даній справі за правилами спрощеного позовного провадження. Учасники справи в судове засідання не з`явились, повідомлялись належним чином, причини неявки суду невідомі. В матеріалах справи міститься заява представника позивача [PERSON] - адвоката Головко І.В. про можливість розгляду справи за її та позивача відсутністю, в якій позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просить позов задовольнити. Суд, дослідивши матеріали справи, надавши оцінку поданим доказам, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Згідно з положеннями ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ для захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави (ст.2 ЦПК). Згідно ч.1 та ч.2 ст.77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні рішення. Достовірними, відповідно до ст.79 ЦПК України є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Відповідно до ч.1 ст.80 ЦПК України, достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмету доказування. Згідно ч.1 та ч.6 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених законом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Матеріалами справи встановлено, що між ТОВ «Український промисловий банк» та [PERSON] 11.08.2008 року укладено кредитний договір №563-0131003/ФКВ-08, відповідно до умов якого позичальник отримав у банку кредитні кошті у розмірі 21000,00 дол. США з цільовим призначенням придбання автомобілю У зв`язку з неналежним виконанням кредитних зобов`язань, заочним рішенням Київського районного суду м. Одеси від 03 грудня 2012 року позовні вимоги ПАТ «Дельта Банк» до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] задоволено. Стягнуто солідарно з [PERSON] [PERSON] [PERSON] на користь ПАТ «Дельта Банк» заборгованість за кредитним договором № 563-0131003/ФКВ-08 від 11.08.2008 року у розмірі 140328,40 грн. та витрат по сплаті судового збору. Заочне рішення суду від 03 грудня 2012 року в апеляційному порядку не оскаржувалось. Цивільна справа № 1512/6279/12 за позовом ПАТ «Дельта Банк» до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] про стягнення заборгованості знищена за сплином терміну зберігання, що підтверджується довідкою секретаря суду В.В. Бестаченко від 07.06.2021 року. Ухвалою Київського районного суду м. Одеси від 21.09.2021 заява ТОВ «ФК «ЕЛІТ ФІНАНС» про заміну стягувача на його правонаступника у цивільній справі № 1512/6279/12, видачу дублікатів виконавчих листів та поновлення строку для їх пред`явлення до виконання залишено без задоволення. Відповідач па підставі виконавчого напису, намагається стягнути заборгованість у розмірі 903 948,12 грн., яка утворилась за період з 02 липня 2020 року по 01 вересня 2020 року, однак сума основної заборгованості по Кредитному договору № 563-0131003/ФКВ-08 від 11 серпня 2008 року була встановлена заочним рішенням Київського районного суду м. Одеси по справі № 1512/6279/12 від 03 грудня 2012 року. 22 вересня 2020 року приватним нотаріусом Івано-Франківського міського нотаріального округу Івано-Франківської області Личуком Тарасом Володимировичем вчинено виконавчий напис № 3579 про стягнення з [PERSON] , на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "ФК "Еліт Фінанс" заборгованість, загальна сума якої становить: 903 948 (дев`ятсот три тисячі дев`ятсот сорок вісім ) грн. 12 коп., що виникла за кредитним договором № 563-0131003/ФКВ-08 від 11 серпня 2008 року, з усіма додатками та додатковими угодами, який укладений між Товариством з обмеженою відповідальністю "Український Промисловий Банк", правонаступник: Публічне Акціонерне Товариство "Дельта Банк" та [PERSON] , з подальшою передачею усіх прав та обов`язків ПАТ "Дельта банк" за вказаним кредитним договором до ТОВ "ФК "Еліт Фінанс" на підставі договору відступлення прав вимоги за кредитними договорами № 2273/К від 02 липня 2020 року. Стягнення заборгованості здійснюється за період з 02 липня 2020 року по 01 вересня 2020 року. Виконавчий напис звернуто до виконання та приватним виконавцем виконавчого округу Одеської області Вельковим О.В. відкрито виконавче провадження № 6551279 про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «ФК «Еліт Фінанс» грошові кошти у розмірі 903 3948,12 гривень. В рамках виконавчого провадження постановами приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Вельковим О.В. від 21 травня 2021 року, від 21 травня 2021 року та від 26 червня 2021 року накладено арешт на кошти та майно боржника, а також оголошено розшук майна. Відповідно до вимог ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно з вимогами ст. 1050 ЦК України передбачено, що якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. За змістом частини другої статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням установленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. У Постанові від 4 липня 2018 року у справі № 310/11534/13-ц Великою Палатою ВС було сформульовано висновок про те, що звернення з позовом про дострокове стягнення кредиту незалежно від способу такого стягнення змінює порядок, умови і строк дії кредитного договору. Після цього норми законодавства за якими нараховуються та стягуються проценти за кредитом (за правомірне користування кредитом), не підлягають застосуванню, оскільки між сторонами немає домовленості про порядок повернення позики та нарахування процентів поза межами строку дії договору. Тобто, факт подання позову прямо спричиняє неможливість подальшого нарахування та стягнення процентів за правомірне користування кредитом Згідно з частиною першої статті 1 Закону України від 2 вересня 1993 року № 3425- XII «Про нотаріат» нотаріат в Україні - це система органів і посадових осіб, на які покладено обов`язок посвідчувати права, а також факти, що мають юридичне значення, та вчиняти інші нотаріальні дії, передбачені цим Законом, з метою надання їм юридичної вірогідності. Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія (пункт 19 статті 34 (Закону України «Про нотаріат»). Правовому регулюванню процедури вчинення нотаріусами виконавчих написів присвячена Глава 14 Закону України «Про нотаріат» та Глава 16 розділу II Порядку вчинення нотаріальних дій. Так, згідно ст. 87 ЗУ «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Статтею 88 Закону України «Про нотаріат» визначено умови вчинення виконавчих написів. Відповідно до приписів цієї статті Закону нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Зі змісту позовної заяви вбачається, що підставами для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, позивач зазначив наявність спору щодо його заборгованості та не отримання ним письмової вимоги про усунення порушень, також той ф акт, що нотаріус не переконався у безспірності заборгованості, оскільки заборгованість була погашена, більш того, нотаріус здійснила виконавчий напис після спливу трирічного строку після здійснення останнього платежу за договором, тобто з дня виникнення права стягувача сплинуло більше ніж 3 роки. Ані копію виконавчого напису ані вимоги про сплату заборгованості позивач не отримувала. Про наявність виконавчого напису дізналась вже на стадії його виконання. Відповідно до ст.ст.15,16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес у один із способів, визначених частиною першою статті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом. При цьому, відповідно до статті 18 ЦК України,нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Згідно з ч.1ст.1 Закону України від 2 вересня 1993 року № 3425-XII «Про нотаріат» нотаріат в Україні - це система органів і посадових осіб, на які покладено обов`язок посвідчувати права, а також факти, що мають юридичне значення, та вчиняти інші нотаріальні дії, передбачені цим Законом, з метою надання їм юридичної вірогідності. Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом України «Про нотаріат» та іншими актами законодавства України. Цим актом є, зокрема, Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений наказом Міністерства юстиції України22 лютого 2012 року № 296/5та зареєстрований у Міністерстві юстиції України 22 лютого 2012 року за № 282/20595. Згідно зі ст. 87 Закону України «Про нотаріат», для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Статтею 88 Закону України «Про нотаріат» передбачено умови вчинення виконавчих написів, згідно із якими нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Строки, протягом яких може бути вчинено виконавчий напис, обчислюються з дня, коли у стягувача виникло право примусового стягнення боргу. Згідно з підпунктом 2.1 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку для вчинення виконавчого напису стягувачем або його уповноваженим представником нотаріусу подається заява, у якій, зокрема, мають бути зазначені: відомості про найменування і місце проживання або місцезнаходження стягувача та боржника; дата і місце народження боржника - фізичної особи, місце його роботи; номери рахунків у банках, кредитних установах, код за ЄДРПОУ для юридичної особи; строк, за який має провадитися стягнення; інформація щодо суми, яка підлягає стягненню, або предметів, що підлягатимуть витребуванню, включаючи пеню, штрафи, проценти тощо. Заява може містити також іншу інформацію, необхідну для вчинення виконавчого напису. Крім того, підпунктами 3.2, 3.5 пункту 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку передбачено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172. При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у вказаному Переліку документів. При цьому цей Перелік документів не передбачає інших умов вчинення виконавчих написів нотаріусами ніж ті, які зазначені в Законі України «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій. Відповідно до затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 29червня 1999р.№ 1172 переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводяться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, для одержання виконавчого напису подаються оригінал нотаріально посвідченої угоди та документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення боржника. За п. 2.1. глави 16 «Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України» затвердженого Наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5для вчинення виконавчого напису стягувачем або його уповноваженим представником нотаріусу подається відповідна заява. Згідно ст. 89 Закону України «Про нотаріат» у виконавчому написі повинні зазначатися: дата(рік,місяць,число) його вчинення, посада, прізвище,ім`я,по батькові нотаріуса, який вчинив виконавчий напис; найменування та адреса стягувача; найменування, адреса, дата і місце народження боржника,місце роботи(для громадян),номери рахунків в установах банків(для юридичних осіб); строк,за який провадиться стягнення; суми, що підлягають стягненню,або предмети,які підлягають витребуванню,втому числі пеня ,проценти, якщо такі належать до стягнення; розмір плати,сума державного мита,сплачуваного стягувачем, або мита, яке підлягає стягненню з боржника; номер, за яким виконавчий напис зареєстровано; дата набрання юридичної сили;строк пред`явлення виконавчого напису до виконання. Виконавчий напис скріплюється підписом і печаткою нотаріуса. Згідно ст. 50 Закону України «Про нотаріат» передбачає, що нотаріальна дія або відмова у її вчиненні, нотаріальний акт оскаржуються до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, нотаріального акта має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти. Вчинення нотаріусом виконавчого напису- це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником. Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем. Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (ст. 88 Закону України «Про нотаріат»). Так, безспірною заборгованістю є заборгованість боржника, яка виключає можливість спору, зокрема, щодо її розміру, строків, за яких вона нарахована тощо, а відтак, і документів, які підтверджують її безспірність і на підставі яких нотаріус вчиняє виконавчий напис. Документи, що встановлюють заборгованість, насамперед мають бути однозначними, беззаперечними та стовідсотково підтверджувати наявність у боржника заборгованості перед кредитором. Згідно висновків, зроблених Верховним Судом України у постанові Верховного Суду України від 05 липня 2017 року № 6-887цс17 у справі №754/9711/14-ц, безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису. Однак безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком. Захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно із відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого. Відтак приватним нотаріусом Івано- Франківського нотаріального округу Івано-Франківської області Личук Т.Ф. не було дотримано усіх вимог законодавства при вчинені виконавчого напису, реєстровий № 3579 від 22.09.2020р., внаслідок чого порушено законні інтереси позивача. Таким чином, з наданих документів нотаріусу для вчинення виконавчого напису не можливо встановити чи існувала заборгованість узагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. Отже, зважаючи на те, що розмір заборгованості та період його стягнення жодним доказом належним чином не підтверджується, враховуючи, що відомостей про отримання позивачем вимоги банку про усунення порушень зобов`язань за кредитним договором не має, зважаючи на відсутність руху коштів по рахунку, що може свідчити про термін виникнення заборгованості, суд приходить до висновку, що виконавчий напис приватного нотаріуса Івано- Франківського нотаріального округу Івано-Франківської області Личук Т.Ф. за №3579 від 22.09.2020 року варто визнати таким, що не підлягає виконанню. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позовні вимоги задоволено повністю, а, отже, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сума сплаченого ним судового збору у розмірі 1362 грн. (908,00 грн.+454,00 грн.), які документально підтверджені. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved