Jurisdiction: civil
Date: 2021-07-12 00:00:00

13.07.2021 року заявник - [PERSON] , звернулась до Олександрівського районного суду Донецької області із заявою, про встановлення факту смерті, в обґрунтування якої зазначає, що [INFO] у м. Торез Донецької області, яке знаходиться на непідконтрольній Україні території, помер її брат - [PERSON] , смерть якого була зареєстрована за місцем проживання - у відділі запису актів цивільного стану Торезького міського управління юстиції Міністерства юстиції, "так званої" Донецької Народної Республіки. З метою реалізації законного права на належну реєстрацію смерті померлого брата, та отримання відповідного свідоцтва про смерть встановленого зразка, а також, отримання допомоги на поховання, вона звернулась до Олександрівського районного відділу державної реєстрації актів цивільного стану Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Харків), куди надала свідоцтво про смерть брата, та довідку про причину смерті, що видані на тимчасово окупованій території. Проте, у задоволенні її вимоги, було відмовлено. Тому, просить суд встановити факт смерті [PERSON] , [INFO] , який помер [INFO] в м. Торез Донецької області. Ухвалою Олександрівського районного суду Донецької області від 13.07.2021 року було відкрито провадження у справі, з призначенням судового розгляду на 15 год. 30 хв. 13 липня 2021 року. В судове засідання заявник не з`явилась, проте, надала до суду письмову заяву, в якій просить розглянути справу без її участі, заяву, про встановлення факту смерті, підтримує в повному обсязі, та просить її задовольнити. Представник заінтересованої особи в судове засідання, також, не з`явився, надав суду письмову заяву, про відсутність заперечень проти заяви, просить справу розглядати без його участі. Також, повідомив про відсутність в Державному реєстрі актів цивільного стану громадян актового запису про смерть [PERSON] , [INFO] , який помер [INFO] в м. Торез Донецької області. У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, відповідно до ч. 2 ст.247 ЦПК України, не здійснювалось. Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, з`ясувавши всі обставини, на яких ґрунтуються заявлені вимоги, об`єктивно оцінивши докази, що мають значення для вирішення справи по суті, встановив такі факти та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва пронародження серії [NUMBER] , виданого 05 січня 1952 року Чистяківським міським бюро РАГСу Донецької (Сталінської) області, актовий запис №3 від 05.01.1952 року, батьками [PERSON] значаться: [PERSON] та [PERSON] . Як вбачається з витягу із Державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб, щодо підтвердження дошлюбного прізвища, [PERSON] та [PERSON] 24 квітня 1974 року зареєстрували шлюб у Донецькому міському відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного управління юстиції у Донецькій області, актовий запис №1063, та після укладення шлюбу дружині присвоєно прізвище: " [PERSON] " . Згідно свідоцтва пронародження серії [NUMBER] , виданого 19 червня 1948 року Чистяківським міським бюро РАГСу, актовий запис №93 від 19.05.1948 року, батьками [PERSON] значаться: [PERSON] та [PERSON] . Отже, заявник - [PERSON] доводиться рідною сестрою [PERSON] . [INFO] [PERSON] помер, що підтверджується довідкою про причини смерті №40 від 23 січня 2021 року, та свідоцтвом про смерть, виданим відділом запису актів цивільного стану Торезького міського управління юстиції Міністерства юстиції, "так званої" Донецької Народної Республіки, серії [NUMBER] . Відповідно до довідки №1434-387 від 17.11.2014 року, про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, [PERSON] взята на облік, як внутрішньо переміщена особа за адресою: [ADDRESS] . Згідно ч. 1 ст. 317 ЦПК України заява про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана родичами померлого або їхніми представниками до суду за межами такої території України. Тобто, в порядку ст. 317 ЦПК України мають розглядатися заяви про встановлення факту смерті на території Автономної Республіки Крим, на території населених пунктів Донецької та Луганської області, визначених у розпорядженні Кабінету Міністрів України №1085-р від 07 листопада 2014 року. Відповідно до вказаного розпорядження, місто Торез Донецької області є населеним пунктом, що розташований на тимчасово окупованій території України. Постановою Верховної Ради України від 17 березня 2015 року «Про визнання окремих районів, міст, селищ і сіл Донецької та Луганської областей тимчасово окупованими територіями» визнано тимчасово окупованими територіями окремі райони, міста, селища і села Донецької та Луганської областей, в яких запроваджується особливий порядок місцевого самоврядування. Місто Торез Донецької області віднесено до таких населених пунктів. Відповідно до свідоцтва про смерть, виданого 23.01.2021 року, [PERSON] , [INFO] , помер [INFO] в м. Торез Донецької області у віці 72 роки. Свідоцтво видано нелегітимним органом - відділом запису актів цивільного стану Торезького міського управління юстиції Міністерства юстиції, "так званої" Донецької Народної Республіки. Згідно довідки про причину смерті №40 від 23.01.2021 року, [PERSON] , 1948 року народження, помер [INFO] . Причина смерті: жирова дегенерація печінки. Довідка видана нелегітимним органом - Республіканським бюро судово-медичної експертизи "так званої" Донецької Народної Республіки. Згідно ч. 2 ст. 319 ЦПК України, рішення суду про встановлення факту, який підлягає реєстрації в органах державної реєстрації актів цивільного стану або нотаріальному посвідченню, не замінює собою документів, що видаються цими органами, а є тільки підставою для одержання зазначених документів. Даючи оцінку допустимості наданих суду доказів, а саме - документів, що видані органами та установами на тимчасово окупованій території України, суд керується положенням ч. 2 ст. 19 Конституції України, якою передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Відповідно до ст. 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правових режимів на тимчасово окупованих територіях України», будь-який акт, виданий органами, передбаченими частиною 2 вказаної статті, є недійсним та не створює правових наслідків. За ст. 2 Закону України «Про особливості державної політики із забезпечення державного суверенітету України на тимчасово окупованих територіях у Донецькій та Луганській областях» діяльність збройних формувань Російської Федерації та окупаційної адміністрації Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, що суперечить нормам міжнародного права, є незаконною, а будь-який виданий у зв`язку з такою діяльністю акт є недійсним і не створює жодних правових наслідків, крім документів, що підтверджують факт народження або смерті особи на тимчасово окупованих територіях у Донецькій та Луганській областях, які додаються відповідно до заяви про державну реєстрацію народження особи та заяви про державну реєстрацію смерті особи. Разом з тим, суд бере до уваги практику Європейського суду з прав людини, яка відповідно до українського законодавства має застосовуватись судами при розгляді справ як джерело права і враховує висновки ЄСПЛ у справа проти Туреччини (зокрема, «Loizidou v. Turkey», «Cyprus v. Turkey»), а також Молдови та Росії (зокрема, «Mozer v. theRepublic o f MoldovaandRussia», «Ila§cuandOthers v. MoldovaandRussia»), де, ґрунтуючись на Консультативному висновку Міжнародного суду (ООН) у справі Намібії (Namibiacase), ЄСПЛ наголосив, що першочерговим завданням щодо прав, передбачених Конвенцією, завжди має бути їх ефективна захищеність на території всіх Договірних Сторін, навіть якщо частина цієї території знаходиться під ефективним контролем іншої Договірної Сторони. Такий висновок ЄСПЛ слід розуміти в контексті сформульованого у згаданому Консультативному висновку Міжнародного суду (ООН) у справі Намібії так званого «намібійського винятку», який є винятком із загального принципу щодо недійсності актів, у тому числі нормативних, які видані владою не визнаного на міжнародному рівні державного утворення. Зазначений виняток полягає в тому, що не можуть визнаватися недійсними всі документи, видані на окупованій території, оскільки це може зашкодити правам мешканців такої території. Зокрема, недійсність не може бути застосована до таких дій, як, наприклад, реєстрація народжень, смертей і шлюбів, невизнання яких може завдати лише шкоди особам, які проживають на такій території. Застосовуючи «намібійський виняток» у справі «Кіпр проти Туреччини», ЄСПЛ, зокрема, зазначив, що виходячи з інтересів мешканців, що проживають на окупованій території, треті держави та міжнародні організації, особливо суди, не можуть просто ігнорувати дії фактично існуючих на такій території органів влади. Протилежний висновок означав би цілковите нехтування всіма правами мешканців цієї території при будь-якому обговоренні їх у міжнародному контексті, а це становило б позбавлення їх наймінімальніших прав, що їм належать. Тобто, документи, видані органами чи установами (зокрема, лікарняними закладами), що знаходяться на тимчасово окупованій території України, як виняток, можуть братися до уваги судом та оцінюватись разом з іншими доказами в їх сукупності та взаємозв`язку під час розгляду справ у порядку ст. 317 ЦПК України. Враховуючи все вищевикладене, оцінивши докази по справі у їх сукупності, суд вважає необхідним встановити факт смерті [PERSON] , [INFO] , який помер [INFO] в м. Торез Донецької області. Згідно п. 8 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення у справах про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, а тому необхідно допустити негайне виконання рішення у зазначеній справі.

Outcome: approved