Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-10 00:00:00

ПАТ „Дельта Банк" 31.08.2015р. звернулось до суду з позовом до [PERSON], [PERSON] про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом передачі у власність позивача квартири [ADDRESS], в рахунок виконання основного зобов'язання щодо оплати заборгованості у розмірі 123170,26 грн. Свої вимоги позивач мотивує тим, що 16.09.2008р. відповідно до укладеного договору №03.1/162/08-ZKLN між ПАТ "Кредитпромбанк" та [PERSON], банк надав відповідачу кредитні кошти у розмірі 15 000 доларів США, з розрахунку 17,99% річних за користування кредитом, на строк з 16.09.2008р. до 15.07.2018р. Банк свої зобов'язання за договором виконав, надавши кредит на вказану суму. З метою забезпечення грошового зобов'язання, відповідачі передали в іпотеку нерухоме майно - квартиру [ADDRESS], яка належить [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності на житло від 24.11.1993р. 26.06.2013р. між ПАТ "Кредитпромбанк" та ПАТ "Дельта Банк" був укладений договір купівлі-продажу прав вимоги за кредитами, згідно умов якого Кредитпромбанк передає (відступає) Дельта Банку право вимоги за кредитними та забезпечувальними договорами, внаслідок чого Дельта Банк стає новим кредитором у зазначених зобов'язаннях. Таким чином, ПАТ "Дельта Банк" набуло право вимоги за кредитним договором від 16.09.2008р. Боржником [PERSON] умови кредитного договору систематично порушувались, внаслідок чого, станом на 31.07.2015р. за ним обліковується заборгованість у розмірі : 123170,26 грн., яка складається з : 116870,43 грн. - тіло кредиту, 6299,83 грн. - відсотки. В зв'язку із чим, позивач просить в рахунок виконання основного зобов'язання щодо оплати заборгованості звернути стягнення на предмет іпотеки. У судове засідання сторони не з'явились. Від представника позивача надійшла заява про розгляд справи у відсутність представника, на задоволенні позову наполягає, не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідачі про день слухання справи повідомлялись належним чином за місцем реєстрації. Справа розглядалася судом у порядку заочного провадження з дотриманням вимог ст.ст. 224-226 ЦПК України. Суд, дослідивши письмові докази по справі, вважає за необхідне позов задовольнити. Судом встановлено, що 16.09.2008р. укладено кредитний договір №03.1/162/08-ZKLN між ПАТ "Кредитпромбанк" та [PERSON], згідно якого банк надав відповідачу кредитні кошти у розмірі 15 000 доларів США, з розрахунку 17,99% річних за користування кредитом, на строк з 16.09.2008р. до 15.07.2018р. /а.с. 6-15/. З метою забезпечення грошового зобов'язання [PERSON], відповідачі [PERSON] та [PERSON] 16.09.2008р. уклали із ПАТ "Кредитпромбанк" іпотечний договір, предметом іпотеки стала трикімнатна квартира [ADDRESS], загальною площею 62,2 кв.м., житловою площею 38,0 кв.м., та належить іпотекодавцеві 2/3 частки - [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності на житло, виданого 01.12.1993р., і свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого Першою Миколаївською нотаріальною конторою 25.01.2002 р., та 1/3 частки [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності на житло від 01.12.1993р. Заставна вартість майна за згодою сторін встановлена у 145551 грн. /а.с. 19-22/. Оскільки позичальник [PERSON] свої зобов'язання за кредитним договором виконував не належним чином, за ним станом на 31.07.2015р. обліковується заборгованість у розмірі 123170,26 грн., яка складається з : 116870,43 грн. - тіло кредиту, 6299,83 грн. - відсотки /а.с.23/. 26.06.2013р. між ПАТ "Кредитпромбанк" та ПАТ "Дельта Банк" було укладено договір купівлі-продажу прав вимоги за кредитом, згідно умов якого Кредитпромбанк передає (відступає) Дельта Банку право вимоги за кредитними та забезпечувальними договорами, внаслідок чого Дельта Банк стає новим кредитором у зазначених зобов'язаннях, в тому числі і за кредитним договором від 16.09.2008р. /а.с. 42-48/. Таким чином, ПАТ "Дельта Банк" набуло право вимоги за кредитним та іпоченим договорами від 16.09.2008р. 19.08.2015р. позивач надіслав відповідачам та третім особам лист-вимогу про погашення заборгованості за вказаним кредитним договором /а.с. 24-26/. Як слідує із пояснень позивача. зазначена вимога залишена без задоволення. Задовольняючи позов, суд виходив із наступного. Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно ст.ст.525-526, 625, 629 ЦК України зобов'язання повинні виконуватися належним чином, згідно умов договору, відмова від виконання зобов'язання не припускається. Договір є обов'язковим для виконання сторонами. Судом встановлено, що позичальник за кредитним договором допустив неналежне виконання умов кредитного договору, внаслідок чого за ним обліковується вищевказана заборгованість. Відповідно до частини третьої статті 33 Закону України "Про іпотеку" звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя. Згідно із частиною третьою статті 36 Закону України "Про іпотеку" договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору, за своїми правовими наслідками, може передбачати передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов'язання в порядку, встановленому статтею 37 Закону України "Про іпотеку". Пунктом 4.3 договору іпотеки від 16.08.2008р. визначено, що іпотекодержатель за своїм вибором звертає стягнення на предмет іпотеки в один із перерахованих у цьому пункті способів, у тому числі шляхом набуття права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов'язання. Відповідно до частини першої статті 37 Закону України "Про іпотеку" іпотекодержатель може задовольнити забезпечену іпотекою вимогу шляхом набуття права власності на предмет іпотеки. Згідно зі статтею 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цьогоКодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Виходячи з положень частини другої статті 16 ЦК України, частини третьої статті 33, статті 36, частини першої статті 37 Закону України "Про іпотеку" не виключається можливість звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом передачі іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання забезпечених іпотекою зобов'язань за рішенням суду, оскільки цими нормами передбачено задоволення вимог іпотекодержателя шляхом набуття права власності на предмет іпотеки, яке ототожнюється зі способом звернення стягнення, якщо такий спосіб передбачено іпотечним договором. Згідно ст. 512 ч.1 п.1 ЦК України, кредитор у зобов'язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Відповідно до ст. 514 ЦК України, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсягах і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Статтею 516 ЦК України, передбачено, що заміна кредитора у зобов'язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором чи законом. Таким чином, відповідно до договору від 26.06.2013р. ПАТ "Дельта Банк" набуло право вимоги за кредитним договором від 16.09.2008р. та договором іпотеки та позовні вимоги є обгрунтованими та підлягають задоволенню, в рахунок виконання основного зобов'язання щодо оплати заборгованості у розмірі 123170,26 грн. слід звернути стягнення на предмет іпотеки шляхом передачі у власність позивача квартири [ADDRESS]. Однак, згідно Закону України "Про мораторій на стягнення майна громадян, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті" від 03.06.2014р., протягом дії цього Закону: не може бути примусово стягнуте (відчужене без згоди власника) нерухоме житлове майно, яке вважається предметом застави згідно із статтею 4 Закону України "Про заставу" та/або предметом іпотеки згідно із статтею 5 Закону України "Про іпотеку", якщо таке майно виступає як забезпечення зобов'язань громадянина України (позичальника або майнового поручителя) за споживчими кредитами, наданими йому кредитними установами - резидентами України в іноземній валюті, та за умови, що: таке нерухоме житлове майно використовується як місце постійного проживання позичальника/майнового поручителя або є об'єктом незавершеного будівництва нерухомого житлового майна, яке перебуває в іпотеці, за умови, що у позичальника або майнового поручителя у власності не знаходиться інше нерухоме житлове майно; загальна площа такого нерухомого житлового майна (об'єкта незавершеного будівництва нерухомого житлового майна) не перевищує 140 кв. метрів для квартири та 250 кв. метрів для житлового будинку. Оскільки законом не призупиняється дія будь-яких нормативних актів в сфері регулювання кредитних правовідносин, зокрема тих, що визначають правові підстави для звернення у судовому порядку стягнення на відповідні предмети забезпечення, його чинність на час вирішення спору не може бути підставою для відмови у позові. В зв'язку із чим, відповідно до ст. 217 ЦПК України, задовольняючи позов, суд вважає необхідним рішення суду в частині звернення стягнення на предмет іпотеки, встановити відстрочку виконання рішення суду про звернення стягнення на предмет іпотеки до закінченні дії мораторію, встановленого Законом України "Про мораторій на стягнення майна громадян, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті". Згідно ст.88 ЦПК України судові витрати (судовий збір у розмірі 243,60 грн.) підлягають стягненню з відповідачів на користь держави, оскільки позивач на момент подання позову до суду, звільнений від сплати судового збору.

Outcome: approved