Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-31 00:00:00

Позивач 08.02.2011 року звернувся до суду з позовом до [PERSON] про зобов'язання знести самочинно зведені будівлі та звільнити земельну ділянку, посилаючись на те що, згідно державного акту на право на земельну ділянку він є власником земельної ділянки площею 0,0976 га, що розташована за адресою: [ADDRESS]. На прилеглій йому території з боку вул Єричної, його сусідом є [PERSON], на межі їх земельних ділянок збудовані споруди дворового туалету, душової, хозбудівлі, цоколь паркану вигрібної ями, які знаходяться під вказаними спорудами. Дані будівлі знаходяться частково на території належної позивачу земельної ділянки приблизно на 40 см. Згоди на те, щоб [PERSON] користувався частиною належною [PERSON] земельної ділянки, як стверджує позивач, він не давав. Також відповідач збудував отмостку 60 см. яка теж знаходиться на земельній ділянці позивача та починається від стіни будинку відповідача. До того ж, 29.09.1989 року відповідач побудував мансарду, з крівлі якої постійно тече, коли йде дощ чи танення снігу. Також, прямо на вул.Єрична відповідач у 2004 році побудував магазин та добудував гараж. Відвідувачі магазину постійно справляли свої потреби під ворота позивача та викидали пляшки від пива. А 21.12.2012 року відповідач вже й отримав державний акт на право власності на земельну ділянку, в якому позначається що у відповідача, окрім земельної ділянки яка у нього була, опинилась нерухомість "Магазин" та добудований гараж. Отже, враховуючи вищевикладене, та уточнивши 23.05.2013 року свої позовні вимоги позивач остаточно просить суд: визнати недійсним державний акт на право власності на земельну ділянку відповідача( в частині неправомірно збудованої нерухомості), зобов'язати [PERSON] знести самочинно збудовані споруди: сарай - магазин "О", мансарду, що розташовані за адресою: [ADDRESS], а також збудовані споруди дворового туалету, душової, хозбудівлі, цоколь паркану вигрібної ями, які знаходяться під вказаними спорудами та встановити на цьому місці паркан, а також стягнути моральну шкоду з відповідача у розмірі 25 тисяч гривень. Позивач у судовому засіданні свої вимоги підтримав та просив суд їх задовольнити з підстав наведених в позові. Відповідач проти позову заперечував, посилаючись на правомірність усіх своїх дій. Заслухавши пояснення сторін, вивчивши матеріали справи, ретельно дослідивши докази, суд вважає, що в задоволенні позову слід відмовити з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] належить на підставі рішення Шабівської сільської ради від 18.11.2005 року № 538-IV земельна ділянка площею 0,0976 га у межах згідно з планом, яка розташована за адресою: [ADDRESS], що підтверджується державним актом серії ЯГ № 935423(а.с.7-8). Як вбачається з матеріалів справи, [PERSON] на підставі рішення Шабівської сільської ради від 30.11.2009 року № 1008-V належить земельна ділянка площею 0,1097 га, яка розташована по [ADDRESS], що підтверджується державним актом серії ЯЛ № 243753 (а.с.27-28). Згідно наявних в матеріалах справи документів є розписка [PERSON] з приводу того, що він не заперечує що будівлі сусіда [PERSON], а саме сарай, літня кухня, мансарда, знаходяться на межі з ділянкою позивача (а.с.193). Як вбачається з відповіді відділу з питань наглядово-профілактичної діяльності Білгород-Дністровського РУ, при розгляді проекту магазину та технічного паспорту будівлі за адресою: [ADDRESS] було встановлено, що житловий будинок з сараєм був прийнятий в експлуатацію 25.10.2008 року в встановленому порядку чинного законодавства, габаритні розміри сараю після реконструкції не змінювались, лише змінилось функціональне призначення сараю в магазин (а.с.40). Рішенням виконавчого комітету Шабівської сільської ради від 24.02.2009 року № 35/2009 дозволено [PERSON] реконструкцію сараю літ "О" для переводу на розряд магазину по [ADDRESS] (а.с.178) Рішенням виконавчого комітету Шабівської сільської ради було надано дозвіл на оформлення права власності [PERSON] на будівлю магазину літ. "О", яка розташована по [ADDRESS], та на видачу свідоцтва про право власності , оскільки останнім був виготовлений технічний паспорт, державний акт на право власності на земельну ділянку та будівлю здано в експлуатацію згідно декларації про готовність об'єкта до експлуатації, зареєстрованого в Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю в Одеській області від 03.11.2011 року № ОД 14211070610. (а.с.216). [PERSON] було видано свідоцтво про право власності на нерухоме майно, а саме: житловий будинок літ "А", гаражу літ. "Б" , сарай літ "В", літню кухню літ. "Г" , сарай літ. "Ж", альтанку літ. "Є", навіс літ. "З", сарай літ. "І", навіс літ. "К", сарай літ "Л", навіс літ. "М", вбиральню-душ літ. "Н", сарай літ. "О", навіс літ. П", літню кухню літ. "Р" та споруди №1,4 (а.с.24). Дане право власності зареєстровано в КП "Білгород-Дністрвоське БТІ", що підтверджується витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно (а.с.25) Згідно з ч. 1 ст. 116 ЗК України громадяни та юридичні особи набувають право власності та право користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону. Відповідно до положень ст. 126 Земельного Кодексу України державний акт є документом, що посвідчує право власності на земельну ділянку, надану у власність відповідним рішенням. Згідно зі ст. 59 ЗУ «Про місцеве самоврядування» акти органів та посадових осіб місцевого самоврядування з мотивів їх невідповідності Конституції України або законам України визнаються незаконними в судовому порядку. У сенсі положення ст. 152 Земельного кодексу України, держава забезпечує громадянам та юридичним особам рівні умови захисту прав власності на землю. Власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов'язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом: а) визнання прав; б) відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав; в) визнання угоди недійсною; г) визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування; г) відшкодування заподіяних збитків; д) застосування інших, передбачених законом, способів. Отже, визнання недійсним державного акта на право власності на землю як самого по собі правовстановлюючого документа не передбачено ні даною нормою ні іншою нормою закону (ст. 16 ЦК України) при наявності рішення, що надало право на отримання цього правовстановлюючого документа. Як вбачається з матеріалів справи рішення Шабівської сільської ради від 30 листопада 2009 року № 1008-V не визнане судом недійсним, а тому визнання недійсним державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯЛ №243753 площею 0,1097 га розташованою за адресою [ADDRESS] для будівництва і обслуговування жилого будинку господарських будівель і споруд як правовстановлюючого документа без оспорення рішення, що надало право на отримання цього акта не передбачено законом. Враховуючи вищевикладене, а саме той факт, що захист прав на земельну ділянку здійснюється шляхом визнання недійсними угод та рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування, то визнання недійсним державного акта на право приватної власності на землю без визнання недійсною угоди та рішення, на підставі якого видано цей державний акт, є порушенням норм закону, суд приходить до висновку про відмову в задоволенні позовних вимог в частині визнання державного акту не дійсним. Також суд приходить до висновку про відмову в задоволенні позову в частині знесення самочинно збудованих споруд: сарай - магазин "О", мансарду, що розташовані за адресою: [ADDRESS], а також збудовані споруди дворового туалету, душової, гозбудівлі, цоколь паркану вигрібної ями, які знаходяться під вказаними спорудами та встановити на цьому місці паркан, з наступних підстав. З огляду на вказані фактичні дані будівля магазину (колишнього сараю літ. «О») розташована на земельній ділянці загальною площею 0,1097 га, яка на підставі рішення Шабівської сільської ради від 30 листопада 2009 року № 1008-V відведена у власність [PERSON] з цільовим призначенням для будівництва і обслуговування жилого будинку господарських будівель і споруд та має державний акт на право власності на земельну ділянку, що суперечить ст.376 ЦК України, де вказано, що житловий будинок, будівля споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без відповідного документу, який дає право виконувати будівельні роботи чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил. Житловий будинок літ "А", гараж літ. "Б" , сарай літ "В", літня кухня літ. "Г" , сарай літ. "Ж", альтанку літ. "Є", навіс літ. "З", сарай літ. "І", навіс літ. "К", сарай літ "Л", навіс літ. "М", вбиральню-душ літ. "Н", сарай літ. "О", навіс літ. П", літню кухню літ. "Р" та споруди №1,4 в установленому законом порядку прийнято в експлуатацію з видачею [PERSON] свідоцтва про право власності, державною реєстрацією права власності.(а.с. 24) Встановлення висновком № 34/10 судової будівельно-технічної експертизи, що будівлі житлового будинку розташованого за адресою Одеська область, Білгород-Дністрвоський район, с.Прибрежне, вул. Єрична, 19 не відповідають будівельним і санітарним нормам, а саме: по протипожежних відстанях житлових будинків [PERSON] та [PERSON], по негерметичності системи водовідведення житлового будинку [PERSON], по розташуванню сараю літ. "Л", навісу літ. "М", вбиральні-душової літ. "Н" на земельної ділянці по [ADDRESS] по суміжної межі із земельною ділянкою по [ADDRESS], по негерметичності частини вигрібної ями, яка знаходиться під будівлею вбиральні-душової літ. "Н" та виступає на земельну ділянку [PERSON] До того ж, у відповідності до п.2 висновку, на земельній ділянці, що належить [PERSON] відповідно до державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯГ№ 935423, знаходиться частина огорожі на бетонному цоколі з заповленням із плит, яка розділяє суміжні ділянки [PERSON] та [PERSON] та виступає на 0,10 м на земельну ділянку [PERSON] на площі 1,45 м2 (розмірами 0,10 м * 14,50 м)(а.с.231-242)Однак дана обставина сама по собі не є підставою для захисту права власності у заявлений позивачем спосіб, оскільки житловий будинок із господарськими спорудами прийняті в експлуатацією в установленому законом порядку з відповідним вирішенням питання відповідності будівель будівельним нормам та правилам, з видачею на нерухоме майно (житловий будинок і господарські споруди правовстановлюючих документів, які не є спірними. Знесення господарських споруд є порушення права власності відповідача, що не припустимо без внесення змін в правовстановлюючі документи. Позивач вимоги щодо усунення перешкод в користуванні право власності не заявляв, тому підстави в судовому порядку зобов'язувати відповідача здійснити вказані заходи відсутні. Захищаючи права одних, суд не вправі порушувати права інших. Обраний позивачем спосіб захисту права власності порушує право власності відповідача. Що стосується позовних вимоги, щодо стягнення моральної шкоду, зі змісту ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Статтею 23 ЦК України передбачено право особи на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Позивач не надав суду жодних належних та допустимих доказів того, що внаслідок дій відповідача йому була завдана шкода, відсутні докази вини відповідача у завданні моральної шкоди позивачу, не доведена наявність причинного зв'язку між шкодою та протиправними діями. Таким чином, суд приходить до висновку, що правові підстави для відшкодування позивачу моральної шкоди - відсутні. Враховуючи вищевикладене, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги в обраний спосіб позивачем про скасування державного акту, знесення самочинного будівництва та стягнення моральної шкоди задоволенню не підлягають.

Outcome: dismissed