Jurisdiction: civil
Date: 2021-01-14 00:00:00

Представник АТ КБ «ПриватБанк» Гребенюк О.С. звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON] , в якій просить суд стягнути з відповідача - [PERSON] на користь АТ КБ "ПРИВАТБАНК" заборгованість у розмірі 16895,69 грн. за кредитним договором № б/н від 02.12.2008 року, судові витрати у розмірі 2102,00 грн. В обґрунтування позовної заяви зазначає, що [PERSON] звернувся до АТ КБ "ПРИВАТБАНК" з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписав заяву № б/н від 02.12.2008 року, згідно якої отримав кредит у розмірі 6600,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Відповідач не надав своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за борговими зобов`язаннями. У зв`язку з зазначеними порушеннями зобов`язань за кредитним договором та з урахуванням внесених коштів на погашення заборгованості відповідач, станом на 15.12.2019 року, має заборгованість -16895,69грн., яка складається з: 5919,28 грн. заборгованість за тілом кредиту у тому числі простроченим, 1099,13 грн. - заборгованість за відсотками нарахованими на прострочений кредит згідно ст.625, 8834,63 грн. - нарахована пеня, а також штрафи відповідно до п.2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг 250 грн - штраф (фіксована частина), 792,65 грн. - штраф (процентна складова). Відповідачем надано відзив, в якому останній зазначає, що визнає підписання 02.12.2008 заяви, за якою ним отримано від банку платіжну картку з встановленим кредитним лімітом у розмірі 500 грн. Вважає, що позивач не надав суду належних доказів в обґрунтування погодження сторонами умов щодо неустойки (пені, штрафів).Також зазначає, що довідка про умови кредитування з використанням кредитки «універсальна, 30 днів пільгового періоду», не є належним доказом у даній справі, оскільки не містить інформацію щодо предмета доказування. Так, в заяві зазначено, що відповідачу видано платіжну карту № [NUMBER] та не зазначено тип карти. В свою чергу в довідці наведені умови кредитування з використанням кредитної карти, а номер карти не зазначено, але зазначено тип карти - VISA Classic. Також в заяві та довідці різниться базова відсоткова ставка, довідка не підписана представником банку та відсутня печатка банку. Отже, наведені обставини не надають можливості зробити висновок, що зазначені в довідці умови кредитування стосуються використання саме платіжної картки № [NUMBER] отриманої відповідачем на підставі заяви. Крім того позивач не надав до суду належних доказів в обґрунтування наявності заборгованості та її розміру. З урахуванням того, що в матеріалах справи відсутні виписки з особового рахунку відповідача, останній вважає що позивач не довів належними та допустимими доказами наявність у відповідача заборгованості у розмірі, вказаному у розрахунку. Посилається на правову позицію, викладену в постанові Касаційного цивільного суду Верховного суду від 30 січня 2018 р. по справі № 161/16891/15-ц. Вважає, що тіло кредиту є повністю погашеним, оскільки з наданих представником позивача розрахунків убачається, що відповідачем починаючи з 02.12.2008 року по 08.10.2019 року було сплачено на користь позивача грошові кошти в розмірі 24190 грн. 12 коп., а саме: погашено заборгованість за поточним тілом кредиту - 1790 грн. 64 коп. погашено заборгованість за простроченим тілом кредиту - 14075 грн. 50 коп. погашено заборгованість по пені - 8323 грн. 98 коп. На думку відповідача, з урахуванням того, що розмір та сплату неустойки сторонами погоджено не було, борг має складатися з сукупного розміру заборгованості за простроченим тілом кредиту у розмірі 5919 грн. 28 коп. та заборгованість за відсотками, нарахованими на прострочений кредит згідно ст. 625 ЦК України у розмірі 1099 грн. 13 коп., тобто 7018,41.З урахуванням того, що розмір та сплату неустойки сторонами погоджено не було, кошти у сумі 8323 грн. 98 коп. неправомірно зараховані позивачем як сплата пені, а тому ці кошти мають бути враховані як оплата розміру заборгованості за простроченим тілом кредиту у розмірі 5919 грн. 28 коп. та оплата розміру заборгованості за відсотками, нарахованими на прострочений кредит згідно ст. 625 ЦК України у розмірі 1099 грн. 13 коп. Вважає, що тіло кредиту та заборгованість за відсотками, нарахованими на прострочений кредит згідно ст. 625 ЦК України є повністю погашеними відповідачем, а тому у задоволенні позову слід відмовити, адже домовленості про сплату неустойки підписана відповідачем заява не містила. Посилається на правову позицію Касаційного цивільного суду зазначеній у постанові від 02.10.2019 р. по справі № 545/2248/17. В письмових поясненнях позивач зауважив, що виписка по картковому рахунку за договором б/н станом на 23.04.2020 р. не є належним доказом по справі, оскільки містить інформацію про рух грошових коштів по кредитним карткам, що не були отримані відповідачем. Так, у виписці вказано не тільки картку номер [NUMBER] , яку отримав відповідач, а і номери карток, що зазначені у довідці про видані картки клієнту та які відповідач не отримував. Розмір заборгованості, за випискою, здійснюється накопичувальним підсумком, за всіма картками. Представником позивача надано відповідь на відзив та заперечення, в яких останній зауважив, що довідка про умови кредитування з використанням кредитки "Універсальна, 30 днів пільгового періоду", долучена до позовної заяви, власноруч підписана відповідачем, та містить відомості про ставку у розмірі 3,00% , або 36,00% на рік, вказано розміри комісій та штрафів тощо. Тобто, сторонами при укладенні договору були обговорені усі істотні умови. Вважає недоцільним посилання відповідача на постанову ВСУ у справі №6-16цс15, оскільки позивач надав докази про ознайомлення відповідача з Умовами та правилами надання банківських послуг та надав наказ банку про затвердження зазначених умов. Крім того зауважив, що відповідач звертався в банк з заявою про перевипуск карти, тобто надання картки з новим строком дії. Так, на підтвердження здійснення перевипуску карток було надано відповідну довідку. Надання довідки про видачу кредитних карт з підписом відповідача не передбачена умовами кредитного договору, також банк залишає за собою право при отримані кредитної картки робити фото клієнта з кредитною карткою. Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 13 березня 2020 року провадження у справі відкрито. Суд вирішив проводити розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження. Представник позивача у судове засідання не з`явився, повідомлявся своєчасно і належним чином, в позовній заяві просив розглядати справу без участі представника. Відповідач у судовому засіданні проти позову заперечував, посилався на обставини, викладені у відзиві на позов та письмових поясненнях. Суд, дослідивши надані сторонами докази у їх сукупності, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини, що виникли між сторонами. [PERSON] звернувся до АТ КБ "ПРИВАТБАНК" з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписав заяву № б/н від 02.12.2008 року, згідно якої отримав кредит у розмірі 500 грн., у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок, який в подальшому було збільшено до 6600,00 грн. У заяві зазначено, що відповідач ознайомився з "Умовами та правилами надання банківських послуг", Правилами надання послуг та "Тарифами Банку", які надані йому в письмовому вигляді. Відповідач погодився з тим, що заява з пам`яткою клієнта, умовними та правилами надання банківських послуг, а також тарифами складають між ним та банком договір про надання банківських послуг. Сторонами узгоджено базову відсоткову ставку у розмірі 36% на рік (3% на місяць), строк дії кредитного ліміту на строк дії картки та відповідачу видано картку № [NUMBER] . Крім того, 02.12.2008 відповідач підписав довідку про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна, 30 днів пільговий період», в якій сторони обумовили базову відсоткову ставку 3% на місяць, а також 4,5% в разі несанкціонованого перевищення відповідачем кредитного ліміту, штраф при порушенні строків платежів за будь-яким із грошових зобов`язань передбачених договором більш 120 днів, пеню за несвоєчасне погашення заборгованості яка обраховується за формулою: (базова відсоткова ставка за договором/30 - нараховується за кожен день прострочки за кредитом)+1% від заборгованості, але не менше 10 грн на місяць, нараховується 1 раз на місяць при наявності прострочки по кредиту або процентам 5 та більше днів при прострочці на суму більш 50 грн. [PERSON] в подальшому видавались кредитні картки банку в межах підписаного 02.12.2008 договору, останній раз 07.05.2018. АТ КБ "ПРИВАТБАНК" свої зобов`язання за договором про надання банківських послуг виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачу можливість розпоряджатись кредитними коштами на умовах передбачених договором та в межах встановленого кредитного ліміту. Відповідач порушив зобов`язання за кредитним договором №б/н від 02.12.2008, не повернув своєчасно суму боргу в наслідок чого банком нараховано заборгованість в розмірі 16895,69грн, яка складається з: 5919,28 грн. заборгованість за тілом кредиту у тому числі простроченим, 1099,13 грн. - заборгованість за відсотками нарахованими на прострочений кредит згідно ст.625, 8834,63 грн. - нарахована пеня, а також штрафи відповідно до п.2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг 250 грн - штраф (фіксована частина), 792,65 грн. - штраф (процентна складова). Суд на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин та досліджених в судовому засіданні наданих доказів прийшов до висновку про часткове задоволення позовних вимог, виходячи з наступних підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. 02.12.2008 [PERSON] звернувся до позивача із заявою про надання банківських послуг, у зв`язку з чим підписав заяву № б/н від 02.12.2008 року та Довідку про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна, 30 днів пільговий період», в яких сторони дійшли згоди про відсоткову ставку 3% на місяць (36% на рік), а також 4,5% в разі несанкціонованого перевищення відповідачем кредитного ліміту, штрафів при порушенні строків платежів за будь-яким із грошових зобов`язань, передбачених договором більш 120 днів, розміру пені за несвоєчасне погашення заборгованості, яка обраховується за формулою: (базова відсоткова ставка за договором/30 - нараховується за кожен день прострочки за кредитом)+1% від заборгованості, але не менше 10 грн на місяць, нараховується 1 раз на місяць при наявності прострочки по кредиту або процентам 5 та більше днів при прострочці на суму більш 50 грн. 02.12.2008 відповідач отримав картку № [NUMBER] з встановленим кредитним лімітом у розмірі 500 грн., який в подальшому було збільшено до 6600,00 грн. Картка неодноразово перевипускалась в межах укладеного 02.12.2008 сторонами договору, останній раз 07.05.2018. На підтвердження видачі відповідачу банківських карток позивачем надано довідку, яка підписана представником банку. Хоча заява від 02.12.2018 і містить зазначення відповідача про те, що він ознайомився з "Умовами та правилами надання банківських послуг", Правилами надання послуг та "Тарифами Банку", які надані йому в письмовому вигляді, вказані умови не підписані відповідачем, а тому, на думку, суду позивачем не підтверджено, що саме ці умови розумів відповідач та ознайомилася і погодився з ними, підписуючи заяву про приєднання до умов та Правил надання банківських послуг ПриватБанку. Вказаний висновок узгоджується з правовою позицією, викладеною у постанові Верховного Суду від 03.07.2019 по справі № 342/180/17 Таким чином, нарахування банком штрафів на підставі п.2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг суд вважає неправомірним. За змістом положень статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) (стаття 530 ЦК України). Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (стаття 599 ЦК України). Згідно зі статтею 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Отже, для належного виконання зобов`язання необхідно дотримуватись визначених у договорі строків, зокрема щодо сплати коштів, визначених кредитним договором, а тому прострочення виконання зобов`язання є його порушенням. Положеннями статті 611 цього Кодексу передбачено, що в разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Зокрема, статтею 625 ЦК України врегульовано правові наслідки порушення грошового зобов`язання, які мають особливості. Так, відповідно до наведеної норми боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3 % річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Як убачається з матеріалів справи, 02.12.2008 сторони обумовили базову відсоткову ставку 3% на місяць, що є 36% на рік. 01.04.2019 позивачем запроваджено зміни до п.2.1.1.2.12 Умов та правил надання банківських послуг, якими, зокрема, змінено розмір та порядок нарахування процентів. Підтвердження щодо ознайомлення відповідача зі змінами до п.2.1.1.2.12 суду не надано. Судом запропоновано позивачеві провести розрахунок розміру процентів, виходячи з умов, узгоджених сторонами у Довідці про умови кредитування від 02.12.2008. Листом від 10.11.2020 вих.№1751516-ВБ АТ КБ «ПриватБанк» повідомив суд про відсутність технічної можливості надання окремого розрахунку заборгованості за умовами від 02.12.2008. Оскільки суд позбавлений можливості самостійно розрахувати розмір процентів, нарахованих відповідачеві на підставі умов, узгоджених сторонами 02.12.2008, позовні вимоги в частині стягнення відсотків на прострочений кредит згідно ст. 625 ЦК України у сумі 1099,13 грн. задоволенню не підлягають. Щодо позовних вимог в частині стягнення пені суд зазначає наступне. 01.04.2019 позивачем запроваджено зміни до п.2.1.1.2.12 Умов та правил надання банківських послуг, якими, зокрема, змінено розмір та порядок нарахування пені. Підтвердження щодо ознайомлення відповідача зі змінами до п.2.1.1.2.12 суду не надано. Оскільки суд позбавлений можливості самостійно розрахувати розмір пені, нарахованої відповідачеві відповідно до умов кредитування, узгоджених сторонами 02.12.2008, позовні вимоги в частині стягнення з відповідача пені у сумі 8834,63 грн. задоволенню не підлягають. Посилання відповідача на правову позицію Верховного Суду у справі № 545/2248/17 від 02.10.2017 у даному випадку застосуванню не підлягає, оскільки не відповідає обставинам справи та регулює правові відносини, які виникли при інших обставинах. Зокрема, вказана правова позиція стосується випадків, коли між сторонами взагалі не було у встановленому порядку узгоджено розмір та порядок нарахування неустойки. Водночас у справі, що розглядається, розмір пені узгоджено сторонами у Довідці про умови кредитування від 02.12.2008. Посилання відповідача на те, що підпис у вказаній Довідці виконаний не ним, а іншою особою, судом до уваги не беруться, виходячи з наступного. За загальним правилом, закріпленим у статті 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Судом на підставі частини 5 статті 12 ЦПК України роз`яснено відповідачеві право заявити клопотання про призначення судової експертизи для встановлення автентичності його підпису у Довідці про умови кредитування від 02.12.2018, від чого останній відмовився. Таким чином, оскільки відповідачем не надано належних і допустимих доказів на підтвердження того, що підпис у Довідці про умови кредитування від 02.12.2008 виконаний не ним, а іншою особою, вказані твердження відповідача судом до уваги не беруться. Інші доводи відповідача не спростовують вищевказаних висновків суду про часткове задоволення позовних вимог. На час розгляду справи судом відповідачем не надано доказів, що свідчать про погашення заборгованості за тілом кредиту в розмірі 5919,28 грн., а тому суд вважає необхідним задовольнити позовні вимоги в цій частині, та вважає, що загальна сума заборгованості за кредитним договором №б/н від 02 грудня 2008 року, яка підлягає стягненню з відповідача, складає 5919,28 гривень. Питання про розподіл судових витрат суд вирішує відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України, а саме, - судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки суд прийшов до висновку про часткове задоволення позовних вимог, судовий збір сплачений за пред`явлення позову до суду в розмірі 736,42 грн. стягується з відповідача на користь позивача. На підставі викладеного і

Outcome: partial