Jurisdiction: civil
Date: 2020-12-03 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення заборгованості за кредитним договором. В обґрунтування позову зазначив, що [PERSON] з метою отримання банківських послуг підписав з ПАТ КБ «ПриватБанк» Заяву б/н від 07.02.2008 року, згідно з якою отримав кредит у розмірі 4000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення , що відповідає строку дії картки. Відповідач належним чином не виконував умови кредитного договору, порушивши графік погашення кредиту та відсотків, у зв`язку з чим станом на 31.08.2017 року заборгованість за кредитним договором становить 81564,18 гривень, з яких: - заборгованість за кредитом 4000,00 грн., - заборгованість по відсотками за користування кредитом 69192,51 грн.; -заборгованість за пенею та комісією 4249,57 грн.; -а також штрафи відповідно до пунктів 8.6 Умов та правил надання банківських послуг: штраф (фіксована частина) 250,00 гривень, штраф (відсоткова складова) 3872,10 грн. Оскільки на вимоги позивача відповідач заборгованість не погасив, від виконання своїх зобов`язань ухиляється, тому позивач просив суд стягнути з [PERSON] на користь Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором від 07.02.2008 року б/н у сумі 81564,18 гривень, та судові витрати у сумі 1600,00 гривень. Представник позивача\~АТ КБ "Приватбанк"\~в судове засідання не з`явився. Разом з позовною заявою до суду була надана заява представника банку про розгляд справи у відсутність представника позивача, просить позов задовольнити повністю. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилась, представник відповідача [PERSON] надала заяву про слухання справи у її відсутність, просила суд застосувати строк позовної давності. У зв`язку з неявкою сторін, відповідно до ч. 2\~ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд дослідивши матеріали справи, в межах заявлених вимог та наданих доказів, приходить до наступного висновку. Судом встановлено, [PERSON] з метою отримання банківських послуг підписала з ПАТ КБ «ПриватБанк» Заяву б/н від 07.02.2008 року, згідно з якою отримав кредит у розмірі 4000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення , що відповідає строку дії картки. Відповідач належним чином не виконував умови кредитного договору, порушивши графік погашення кредиту та відсотків, у зв`язку з чим станом на 31.08.2017 року заборгованість за кредитним договором становить 81564,18 гривень, з яких: - заборгованість за кредитом 4000,00 грн., - заборгованість по відсотками за користування кредитом 69192,51 грн.; -заборгованість за пенею та комісією 4249,57 грн.; -а також штрафи відповідно до пунктів 8.6 Умов та правил надання банківських послуг: штраф (фіксована частина) 250,00 гривень, штраф (відсоткова складова) 3872,10 грн. На підтвердження умов кредитування позивач надав витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт "Універсальна" та витяг з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку (далі Умови). Ресурс: Архів Умов та правил надання банківських послуг, розміщений на сайті https://privatbank.ua/terms/. Відповідач та його представник просили суд застосувати строк позовної давності. Як вбачається з матеріалів справи, позивач звернувся до суду з позовними вимогами 10.10.2017 року. Відповідно до\~ст. 256 ЦК України\~позовна давність\~- це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. ЄСПЛ, практика якого є обов`язковою для застосування національними судами, зауважує, що "позовна давність\~- це законне право правопорушника уникнути переслідування або притягнення до відповідальності у суді після закінчення певного періоду часу після вчинення правопорушення. Періоди позовної давності, які є звичним явищем у національних правових системах Договірних держав, переслідують декілька цілей, що включають гарантування правової визначеності й остаточності та запобігання порушенню прав відповідачів, які могли би бути ущемлені у разі, якщо би було передбачено, що суди ухвалюють рішення на підставі доказів, які могли стати неповними внаслідок спливу часу" (див. mutatis mutandis рішення у справах "ВАТ "Нафтова компанія "Юкос"\~проти Росії" від 20 вересня 2011 року ("OAO Neftyanaya Kompaniya Yukos v. Russia", заява N 14902/04, § 570), "Стаббінгс та інші проти Сполученого Королівства" від 22 жовтня 1996 року ("Stubbings and Others v. the United Kingdom", заяви N 22083/93 і N 22095/93, § 51)). Згідно з ч. 4\~ст. 267 ЦК України\~сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Загальна\~позовна давність\~(зокрема, до вимог про стягнення заборгованості за кредитом і процентів) встановлюється тривалістю у три роки (ст. 257 ЦК України), а спеціальна\~позовна давність\~до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені) - тривалістю в один рік (п. 1 ч. 2\~ст. 258 ЦК України). Згідно ч. 1\~ст. 261 ЦК України, за загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Відповідно до ч. 5\~ст. 261 ЦК України, за зобов`язаннями з визначеним строком виконання, перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання. У зобов`язаннях, в яких строк виконання не встановлено або визначено моментом вимоги кредитора, перебіг позовної давності починається від дня, коли у кредитора виникає право пред`явити вимогу про виконання зобов`язання. Якщо боржникові надається пільговий строк для виконання такої вимоги, перебіг позовної давності починається зі спливом цього строку. Висновок про правильне застосування норм матеріального права щодо позовної давності міститься, зокрема, у постанові Верховного Суду України від 6 листопада 2013 року в справі N 6-116цс13. Відповідно до цього висновку для обчислення позовної давності застосовуються загальні положення про обчислення строків, що містяться у\~статтях 252-255 ЦК України. Відповідно до ч. 1\~ст. 261 ЦК України, початок перебігу позовної давності пов`язується не стільки зі строком дії (припинення дії) договору, як з певними моментами (фактами), які свідчать про порушення прав особи. Таким чином, у разі неналежного виконання позичальником зобов`язань за кредитним договором,\~позовна давність\~за вимогами кредитора про повернення кредиту, погашення якого відповідно до умов договору визначено періодичними щомісячними платежами, повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення чергового платежу. Аналогічного правового висновку дійшла Велика Палата Верховного Суду в постанові від 28 березня 2018 року по справі N 444/9519/12. Згідно зі\~ст. 266 ЦК України\~зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що\~позовна давність\~спливла і до додаткової вимоги. В позовній заяві (абз.1) банк зазначив, що кінцевий строк повернення кредиту відповідає строку дії картки. Універсальний строк дії картки складає 4 роки, як це зазначено на сайті банку. Таким чином, строк повернення кредиту максимально міг складати 4 роки від дати 07.02.2008, кінцевий термін повернення кредиту - 07.02.2012 р. Після цього, картка стає недійсною і клієнт має отримати нову картку у відділенні банку. Це, зокрема, передбачено п. 3.1.1., 3.1.3., 3.1.4. розділу II Умов та правил надання банківських послуг, наданого позивачем. Таким чином, отримання позики відповідачем після 07.02.2012 р. має підтверджуватися також і його волевиявленням на отримання кредитної картки нового строку дії шляхом надання банком відповідних доказів. Відповідно строк позовної давності три роки обраховується від дати 07.02.2012 р. Відповідно, він сплив 07.02.2015 р. отже суд дійшов до висновку, що позивач пропустив трирічний строк звернення до суду (позовну давність), визначеного\~статтею 257 ЦК України, що є підставою для відмови в задоволенні позову. Клопотань щодо його поновлення та доказів пропуску строку з поважних причин позивачем суду не надано, суд, з урахуванням заяви відповідача про застосування строків позовної давності та положень\~ст. 267 ЦК України, дійшов висновку про відмову в задоволенні позовних вимог\~АТ КБ "ПриватБанк". За умовами ч. 1\~ст. 141 ЦК України\~судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи, що суд дійшов висновку про відмову в задоволенні позову, судові витрати, понесені\~АТ КБ "ПриватБанк"\~відшкодуванню не підлягають.

Outcome: dismissed