Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-05 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з даним позовом, в якому просив визнати незаконним та скасувати наказ ПАТ "ІСКРА" від 03 грудня 2014 року № 153-к "Про звільнення з роботи [PERSON]"; поновити його на роботі на посаді директора ПАТ "ІСКРА", допустивши негайне виконання рішення в цій частині; стягнути з ПАТ "ІСКРА" на його користь середній заробіток за час вимушеного прогулу з 03 грудня 2014 року по день ухвалення судом рішення по справі. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав у повному обсязі. Представники відповідача в судовому засіданні проти позову заперечували. Заслухавши представника позивача, представників відповідача та дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає повному задоволенню. В судовому засіданні встановлено, що [PERSON] був призначений на посаду директора ПАТ "ІСКРА" на строк з 30 квітня 2014 року по 30 квітня 2017 року, у зв'язку з чим між позивачем та відповідачем було укладено контракт від 30 квітня 2014 року як з керівником виконавчого органу ПАТ "ІСКРА" (а.с. 9-11). Під час перебування на лікарняному з 03 грудня 2014 року [PERSON] стало відомо, що наказом відповідача від 03 грудня 2014 року № 153-к за підписом голови Наглядової ради - товариства з обмеженою відповідальністю "Мілкіленд Агро" в особі уповноваженого представника Голуба О.М., його звільнено з займаної посади директора товариства 03 грудня 2014 року згідно з п. 5 ч. 1 от. 41 КЗпП України на підставі рішення Наглядової ради ПАТ "ІСКРА", яке оформлено Протоколом №8 від 02.12.2014 року (а.с. 6, 7, 14). Вказаний вище наказ про звільнення позивача було отримано ним поштою 20 грудня 2014 року разом з протоколом №8 засідання Наглядової ради ПАТ "ІСКРА" та повідомленням від 03 грудня 2014 року про необхідність отримання трудової книжки (а.с. 8). Суд вважає, що дане звільнення позивача з посади директора ПАТ "ІСКРА" є незаконним з підстав викладених нижче. Внаслідок укладення контракту 30 квітня 2014 року між ПАТ "ІСКРА" та позивачем як керівником, виконавчого органу підприємства виникли трудові відносини, сфера яких врегульована КЗпП України. Статтею 40 КЗпП України визначений порядок розірвання трудового договору з ініціативи власника або уповноваженого ним органу, де ч. 3 передбачено, що не допускається звільнення працівника з ініціативи власника або уповноваженого ним органу в період його тимчасової непрацездатності. Аналогічна позиція міститься в ч. 2 п. 17 Постанови Пленуму Верховного суду України №9 від 06.11.1992 року "Про практику розгляду судами трудових спорів", яка передбачає, що розірвання трудового договору з ініціативи власника або уповноваженого ним органу не може бути визнано обґрунтованим, якщо в день звільнення працівнику видано лікарняний листок (довідку в установлених законом випадках) про його тимчасову непрацездатність. Враховуючи те, що звільнення позивача відбулося з ініціативи уповноваженого власником органу на підставі п. 5 ч. 1 ст. 41 КЗпП України, ч. 3 ст. 40 КЗпП України підлягає застосуванню. Але, в порушення вимог ч. 3 ст. 40 КЗпП України наказ відповідача від 03 грудня 2014 року №153-к про звільнення позивача був виданий в день його непрацездатності, що свідчить про незаконність звільнення з посади директора товариства. Правовою підставою для звільнення позивача є п. 5 ч. 1 ст. 41 КЗпП України, який передбачає, що трудовий договір з ініціативи власника або уповноваженого ним органу може бути розірваний у випадку припинення повноважень посадових осіб. В той же час трудові правовідносини між позивачем та відповідачем урегульовані укладеним контрактом від 30 квітня 2014 року, розділ 5 якого визначає зміни та умови розірвання контракту, зокрема п. 5.2. контракту передбачає, що контракт припиняється у разі: а) після закінчення строку дії Контракту; б) за згодою сторін; в) з ініціативи Вищого органу товариства або Наглядової ради Товариства до закінчення строку дії Контракту у випадках передбачених пунктом 5.3. цього Контракту; г) з ініціативи Керівника до закінчення строку дії Контракту, у випадках передбачених пунктом 5.4. Контракту; г) у разі незадовільних результатів атестації Керівника; д) з інших підстав передбачених законодавством. В свою чергу п. 5.3. Контракту визначає підстави, при наявності яких керівник може бути звільнений з посади, а контракт розірваний з ініціативи Вищого органу Товариства (Наглядової Ради) до закінчення строку його дії: а) у разі систематичного невиконання Керівником обов'язків, покладених на нього цим Контрактом; б) у разі одноразового грубого порушення Керівником законодавства чи обов'язків, передбачених Контрактом, що призвело до негативних наслідків для Товариства; в) якщо Керівник приховує інформацію від органів управління Товариства; г) при невиконанні керівником більше ніж трьох показників фінансового плану Товариства; ґ) за рішенням Загальних зборів акціонерів Товариства; д) з інших підстав, передбачених чинним законодавством України. Проте жодна із перелічених вище підстав для припинення повноважень позивача як керівника підприємства, передбачена контрактом, відсутня, що черговий раз свідчить про незаконність звільнення позивача з посади директора ПАТ "ІСКРА". Відповідно до ч.2 ст.235 КЗпП України при винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконанню, нижчеоплачуваної роботи, але не більш як за один рік. Якщо заява про поновлення на роботі розглядається, більше одного року не з вини працівника, орган, який розглядає трудовий спір, виносить рішення про виплату середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу. Відповідно до статті 27 ЗУ "Про оплату праці", пункту 2 Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 8 лютого 1995 року N 100, середньомісячна заробітна плата за час вимушеного прогулу працівника обчислюється, виходячи з виплат за останні два календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов'язана виплата, тобто, що передують дню звільнення працівника з роботи. При цьому згідно з пунктом 5 наведеного вище Порядку основою для визначення загальної суми заробітку, що підлягає виплаті за час вимушеного прогулу, є середньоденна (середньогодинна) заробітна плата працівника, яка згідно з пунктом 8 цього Порядку визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців роботі: (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період. Після визначення середньоденної заробітної плати як розрахункової величини для нарахування виплат працівнику здійснюється нарахування загальної суми середнього заробітку за час вимушеного прогулу, яка обчислюється шляхом множення середньоденної заробітної плати на середньомісячне число робочих днів у розрахунковому періоді. Отже, внаслідок незаконного звільнення позивача, на його користь з Відповідача підлягає стягненню середній заробіток за час вимушеного прогулу, виходячи з наступного розрахунку на підставі довідки ПАТ "ІСКРА". Відповідно до довідки середньоденна заробітна плата [PERSON] складає 717,50 гривень. Кількість робочих днів з 03 грудня 2014 року по 06 лютого 2015 року (дата ухвалення рішення суду) - 46 робочих днів вимушеного прогулу. Таким чином, 717,50 грн. х 46 днів = 33005 грн. загальна сума середнього заробітку за час вимушеного прогулу за період 03 грудня 2014 року по 06 лютого 2015 року (дата ухвалення рішення суду). Враховуючи викладене, необхідно визнати незаконним та скасувати наказ ПАТ "ІСКРА" від 03 грудня 2014 року № 153-к "Про звільнення з роботи [PERSON]"; поновити [PERSON] на роботі на посаді директора ПАТ "ІСКРА"; стягнути з ПАТ "ІСКРА" на користь [PERSON] середній заробіток за час вимушеного прогулу з 03 грудня 2014 року по 06 лютого 2015 року (дата ухвалення рішення суду) в сумі 33005 гривень, а також стягнути з ПАТ "ІСКРА" судовий збір в дохід держави.

Outcome: approved