Jurisdiction: civil
Date: 2019-08-05 00:00:00

Голова Селянського фермерського господарства «Риск» (далі - СФГ «Риск») [PERSON] звернувся до суду із вищевказаною позовною заявою, посилаючись на те, що 01 вересня 2010 року між позивачем СФГ «Риск» та відповідачем [PERSON] укладено договір оренди земельної ділянки № 170, який зареєстрований у Відділі Держкомзему у Згурівському районі 11.12.2012 року за № 322190004002677. Згідно договору оренди відповідач [PERSON] (орендодавець) передав, а позивача СФГ «Риск» (орендар) прийняв в строкове платне користування стоком на 10 років земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 3,70 га з кадастровим номером [NUMBER] , яка розташована на території Турівської сільської ради Згурівського району Київської області та належить відповідачу на підставі Державного акту на право приватної власності на землю серії [NUMBER] . Позивач обробляє передану в оренду земельну ділянку належним чином, вкладає кошти, виплачує орендну плату, виконує інші обов"язки передбачені договорами. Позивачу стало відомо, що між відповідачем [PERSON] та Товариством з обмеженою відповідальністю «Ван Хоф Юкрейн ЛТД» (далі - ТОВ «Ван Хоф Юкрейн ЛТД») на цю саму земельну ділянку укладено договір оренди б/н від 27 вересня 2016 року. Право оренди земельної ділянки відповідача ТОВ «Ван Хоф Юкрейн ЛТД» зареєстроване в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно за номером запису про інше речове право 16650166 від 28.09.2016 року. Договір оренди від 27 вересня 2016 року суперечить правовим нормам, оскільки укладений без попереднього припинення чи розірвання договору оренди від 01 вересня 2010 року. Закон не передбачає можливість укладення двох договорів оренди на одну й ту ж саму земельну ділянку. Державний реєстратор мав відмовити у державній реєстрації права (права оренди), оскільки таке право вже зареєстроване за СФГ «Риск» та протиправно здійснив повторно державну реєстрацію права користування однієї і тієї самої земельної ділянки. Враховуючи вищевикладене, позивач просить суд визнати недійсним договір оренди землі б/н від 27 вересня 2016 року, укладений між ТОВ «Ван Хоф Юкрейн ЛТД» та [PERSON] , скасувати державну реєстрацію речового права ТОВ «Ван Хоф Юкрейн ЛТД» на земельну ділянку та стягнути з відповідачів судові витрати. Представником відповідачів [PERSON] , ТОВ «Ван Хоф Юкрейн ЛТД» -Бондаренко І.П. до суду були подані письмові заперечення проти позову. Невизнання позову представник відповідачів обґрунтовувала тим, що позивачем не зазначено жодної з підстав для визнання договору недійсним, передбаченої ст. 203 ЦК України. Спірний договір укладено з дотриманням вимог чинного законодавства. В ході укладення та реєстрації спірного договору було перевірено наявність будь-яких обмежень на використання спірної земельної ділянки, зокрема її перебування в оренді іншого орендаря. Інформація про перебування земельної ділянки в оренді СФГ «Риск» в Державному реєстрі прав відсутня. Договір земельної ділянки № 170 від 01 вересня 2010 року, на який посилається позивача СФГ «Риск» не відповідає вимогам чинного законодавства, оскільки дані про внесення інформації щодо його державної реєстрації відсутні, позивачем не надано жодного доказу щодо наявності такої реєстрації. Договір не містить кадастрового номера земельної ділянки, крім дописки, виконаної від руки у верхній частині договору, така дописка жодним чином не засвідчена. З 01.01.2012 державну реєстрацію прав здійснюють органи державної реєстрації прав - структурні підрозділи територіальних органів Мін`юсту. У органів по земельних ресурсах повноваження щодо реєстрації прав на земельні ділянки на час підписання договору оренди землі між СФГ «Риск» та [PERSON] були відсутні та є всі підстави вважати, що цей договір є підробленим. В судовому засіданні представник позивача СФГ «Риск» - Карпенко В.К. позовну заяву підтримав повністю та дав пояснення, що відповідають обставинам викладеним в позовній заяві. Додатково зазначив, що договір оренди земельної ділянки від 01 вересня 2010 року на даний час є чинним, не розірваний та не припинений. Відповідач [PERSON] з питання припинення чи розірвання договору оренди до суду не звертався. Позивачем за договором сплачувалась орендна плата, а також всі необхідні податки і збори. Договір № 170 від 01 вересня 2010 року є дійсним в розумінні ст. 204 ЦК України та містить всі необхідні реквізити. Книга реєстрації договорів втрачена, проте надана інформація, що вона велась та до неї вносились записи. Договір оренди посвідчений повноважною особою Відділу Держкомзему у Згурівському районі Київської області та містить печатку Відділу, що підтверджується договором оренди та показами свідка [PERSON] Відділ Держкомзему у Згурівському районі Київської області був реорганізований шляхом перетворення у відділ Держкомзему згідно з наказом Держкомзему України від 22.04.2008 № 15. Відповідно до п. 2 Указу Президента України від 08.04.2011 № 445/2011 Державне агентство земельних ресурсів України є правонаступником Державного комітету України із земельних ресурсів. Указом Президента України від 05.10.2011 було передбачено право на державну реєстрацію земельних ділянок та обмежень у їх використанні органами Держземагенства з 01.02.2013. Державна реєстрація припинення юридичної особи Відділу Держкомзему у Згурівському районі була проведена 15.02.2013. При цьому, 16.03.2010 набрав чинності Закон України від 11.02.2010 № 1878-VІ «Про внесення змін до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» та інших законодавчих актів України», яким статті 18 та 20 Закону № 161-ХІV виключені, а ст. 6 доповнена ч. 5, згідно з якою право оренди земельної ділянки підлягає державній реєстрації відповідно до закону. Розділом ІІ «Прикінцеві та Перехідні положення» Закону № 1878-VІ встановлено, що до 01.01.2012 (а згідно із Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо забезпечення реалізації прав на нерухоме майно та їх обтяжень при їх державній реєстрації» від 09.12.2011 № 4152-VІ дію цієї норми продовжено до 01.01.2013) державна реєстрація, зокрема договорів оренди земельних ділянок, проводиться територіальними органами земельних ресурсів. Отже запис, вчинений на договорі оренди землі від 01.09.2010 Відділом Держкомзему у Згурівському районі, як уповноваженим органом держави, є правомочним та законним. Відповідно до абз. 2 п. 3 постанови Кабінету Міністрів України від 09.09.2009 № 1021 «Про затвердження порядків ведення Поземельної книги і Книги записів про державну реєстрацію державних актів на право власності на земельну ділянку та на право постійного користування земельною ділянкою, договорів оренди землі» саме територіальний орган Держземагенства забезпечує зберігання Поземельних книг. Відповідальність за організацію зберігання несе керівник такого органу. Поземельні книги мають зберігатись довічно. Представники відповідача ТОВ «Ван Хоф Юкрейн ЛТД» - Занудін С.М. проти задоволення позову заперечував з наступних підстав. Між ТОВ «Ван Хоф Юкрейн ЛТД» та [PERSON] 27 вересня 2016 року укладено договір оренди землі б/н на земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва розміром 3,70 га з кадастровим номером [NUMBER] , яка розташована на території Турівської сільської ради та належить відповідачу [PERSON] на підставі Державного акту серії [NUMBER] . Договір оренди зареєстрований державним реєстратором Твердохліб О.Ю. Під час державної реєстрації було перевірено наявність будь-яких обтяжень на земельну ділянку. Державна реєстрація проведена з дотриманням вимог чинного законодавства. Земельна ділянка фактично обробляється ТОВ «Ван Хоф Юкрейн ЛТД» з 2017 року. Договір оренди № 170 від 01 вересня 2010 року нібито зареєстрований у Відділі Держкомзему у Згурівському районі 11.12.2012 року, проте Відділ не мав права здійснювати таку реєстрацію. Відповідно до п. 1 Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою КМУ № 703 від 22.11.2011 року, який діяв на момент нібито реєстрації договору оренди СФГ «Риск», органами державної реєстрації прав визначені структурні підрозділи територіальних органів Мін`юсту, що забезпечують реалізацію повноважень Укрдержреєстру. Факт належної реєстрації договору оренди від 01 вересня 2010 року СФГ «Риск» не підтверджено. Наявність підпису неустановленої особи та нечітка печатка не можуть бути доказом реєстрації договору оренди № 170 від 01 вересня 2010 року. Крім того, договір оренди від 01 вересня 2010 року не містить кадастрового номера земельної ділянки. Вказаний договір оренди є нікчемним, а отже, не створює жодних юридичних наслідків. Договір оренди № 170 від 01 вересня 2010 року має бути виключений з числа доказів по справі. Показання свідка [PERSON] оцінює критично та вважає, що суд не повинен приймати їх до уваги. Відповідач [PERSON] та його представник в судове засідання не з"явились, у письмовому запереченні позовні вимоги не визнали. В судове засідання третя особа Головне управління Держгеокадастру у Київській області свого представника не направило, про час і місце розгляду справи було повідомлено у встановленому законом порядку, проти задоволення позову не заперечувало. Суд визнав можливим розглядати справу без участі відповідача [PERSON] та представника Головного управління Держгеокадастру у Київській області, оскільки у справі є достатньо матеріалів про права і правовідносини сторін. В судовому засіданні свідок [PERSON] показав, що в грудні 2012 року він працював на посаді головного спеціаліста відділу Держгеокадастру у Згурівському районі та до його посадових обов`язків входила, зокрема реєстрація договорів оренди землі. Договорів оренди землі № 170 від 01 вересня 2010 року пройшов державну реєстрацію. Свідок підтвердив, що саме його підпис стоїть на вказаному договорі оренди. Реєстрація здійснювалась наступним чином. Пакет документів, наданий орендарем, зокрема договір оренди він відсканував та в електронному вигляді передавав Головному управлінню. Після чого свідок проводив реєстрацію договору оренди. На договорі свідок вчиняв запис про реєстрацію із зазначенням реєстраційного номера, за яким вчинено запис у Державному реєстрі земель, який засвідчувався його підписом та печаткою відділу. Також у відділі вівся електронний журнал реєстрації договорів. Книги реєстрації договорів здавались до архіву. Свідку невідомо причини невнесення інформації про реєстрацію договору оренди до Національної кадастрової системи. Оцінюючи добуті в судовому засіданні докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення повністю, виходячи з наступного. Відповідачу [PERSON] згідно державного акт серії [NUMBER] на праві власності належить земельна ділянка для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 3,70 га, кадастровий номер [NUMBER] , що розташована на території Турівської сільської ради Згурівського району Київської області, що встановлено з копії інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (т.1 а.с.8), копії державного акту (т.1 а.с.70). 01 вересня 2010 року між відповідачем [PERSON] та позивачем СФГ «Риск» було укладено договір оренди землі № 170, згідно якого відповідач передав належну йому на праві власності земельну ділянку площею 3,70 га, кадастровий номер [NUMBER] в оренду позивачу строком на десять років на визначених умовах, договір зареєстрований у Відділі Держкомзему у Згурівському районі 11.12.2012 року за № 322190004002677, що встановлено з копії договору оренди земельної ділянки (т.1 а.с.6), копії акту приймання-передачі земельної ділянки в оренду по Договору оренди земельної ділянки № 170 від 01 вересня 2010 року (т.1 а.с.7). Договір оренди земельної ділянки зареєстрований у порядку встановленому законом, чинним на час укладення договору. Реєстрація договору проведена відділом Держкомзему у Згурівському районі як територіальним органом Держкомзему за місцем розташування земельної ділянки. Реєстрація договору оренди у Відділі Держкомзему у Згурівському районі 11.12.2012 року за № 322190004002677 підтверджується також показами свідка [PERSON] Справжність підпису [PERSON] на договорі оренди нотаріально посвідчено (копія довідки Турівської сільської ради - а.с.142). В силу положення ч. 2 ст. 792 ЦК України відносини щодо найму (оренди) земельної ділянки регулюються законом, зокрема ЗК України, Законом України «Про оренду землі». Відповідно до ст. 1 Закону України «Про оренду землі» оренда землі - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для проведення підприємницької та інших видів діяльності. В силу ст. 13 Закону України «Про оренду землі» договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства. Положеннями ч. 1 ст. 638 ЦК України передбачено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Згідно ст. 15 Закону України "Про оренду землі" (у редакції, яка була чинною на момент укладення договору оренди землі від 01 вересня 2010 року) істотними умовами договору оренди землі є об`єкт оренди (місце розташування та розмір земельної ділянки); строк дії договору оренди; орендна плата із зазначенням її розміру, індексації, форм платежу, строків, порядку її внесення і перегляду та відповідальності за її несплату; умови використання та цільове призначення земельної ділянки, яка передається в оренду; умови збереження стану об`єкта оренди; умови і строки передачі земельної ділянки орендарю; умови повернення земельної ділянки орендодавцеві; існуючі обмеження (обтяження) щодо використання земельної ділянки; визначення сторони, яка несе ризик випадкового пошкодження або знищення об`єкта оренди чи його частини; відповідальність сторін. На момент укладення договір № 170 від 01 вересня 2010 року відповідає вимогам ст. 15 Закону України «Про оренду землі», в редакції чинній на час виникнення правовідносин, оскільки містить всі істотні умови, стосовно яких сторони досягли згоди, а також вчинений в належній формі, що підтверджується підписами сторін. Відповідно до ст. 1 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" державна реєстрація речових прав на нерухоме майно - це офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення прав на нерухоме майно, обтяження таких прав шляхом внесення відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. В силу ст. 125 ЗК України право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав. Положеннями ст. ст. 18, 20 Закону України "Про оренду землі" (у редакції, яка була чинною на момент укладення договору оренди землі від 01 вересня 2010 року) передбачалось, що договір оренди землі набирає чинності після його державної реєстрації. Укладений договір оренди землі підлягає державній реєстрації. Державна реєстрація договорів оренди землі проводиться у порядку, встановленому законом. Верховним Судом України у постанові від 18.01.2017 у справі № 6-2777цс16 ВСУ зроблено правовий висновок, що строк дії договору земельної ділянки починається після набрання таким договором чинності, а не з моменту його укладення. За змістом ст.ст.18 та 20 закону про оренду землі, які підлягають застосуванню до договору оренди земельної ділянки згідно з вимогами ст.792 ЦК, укладений договір оренди земельної ділянки підлягає державній реєстрації та набирає чинності після такої реєстрації. Набранням договором чинності є момент у часі, коли починають діяти права та обовязки за договором, тобто коли договір, як підстава виникнення правовідносин, виражена (оформлена) у письмовій формі, в якій зафіксовані умови договору, породжує правовідносини, на виникнення яких було спрямоване волевиявлення сторін при укладенні цього договору. Суд не приймає до ували посилання сторони відповідача на неналежну реєстрацію договору оренди, так як з 2011 року відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 09.09.2009 року за № 1021 «Про затвердження порядків ведення Поземельної книги і Книги записів про державну реєстрацію державних актів на право власності на земельну ділянку та на право постійного користування земельною ділянкою, договорів оренди землі» (зі змінами), що діяла до 01.01.2013 року, відповідними повноваженнями були наділені територіальні органи Держземагентства (Держкомзему) за місцем розташування земельної ділянки. 01.01.2013 року набрали чинність Закон України «Про Державний земельний кадастр», постанова Кабінету Міністрів України від 17.10.2012 № 1051 «Про затвердження Порядку ведення Державного земельного кадастру», зміни до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень».З прийняттям зазначених нормативних актів повноваження щодо державної реєстрації прав на земельні ділянки та скасування державної реєстрації цих прав не розповсюджуються на компетенцію органів земельних ресурсів України. Тобто на момент реєстрації договору оренди землі № 170 від 01 вересня 2010 року, а саме 11.12.2012 року компетентним органом щодо реєстрації такого договору був саме відділ Держкомзему у Згурівському районі як територіальний орган Держкомзему за місцем розташування земельної ділянки. Інформація Відділу у Згурівському районі ГУ Держгеокадастру у Київській області та ГУ Держгеокадастру у Київській області про відсутність в межах зазначених установ Книги записів про державну реєстрацію та примірників договорів оренди землі, жодним чином не спростовує факт укладення та реєстрації договору оренди № 170 від 01 вересня 2010 року, а лише підтверджує відсутність зазначених документів (повідомлення Відділу у Згурівському районі Головного управління Держгеокадастру у Київській області № 9-10885/0-0.62-54/140-17 від 14.08.2017 року, № 573/410-17 від 28.11.2017 року - т.1 а.с.106,176, копія повідомлення ГУ Держгеокадастру у Київській області № 29-10-0.222-15170/2-17 від 27.09.2017 року - а.с.т.1 а.с.144). Відповідно до ч. 3 ст. 3 Закону України «Про державну реєстрацію прав на нерухоме майно та їх обтяжень» речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до 1 січня 2013 року, визнаються дійсними за наявності однієї з таких умов: 1) реєстрація таких прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення; 2) на момент виникнення таких прав діяло законодавство, що не передбачало їх обов`язкової реєстрації. Суд визнає дійсною реєстрацію договору оренди землі № 170 від 01 вересня 2010 року, оскільки реєстрація зазначеного договору була проведена відповідно законодавства, що діяло на момент реєстрації. На момент реєстрації договору оренди землі № 170 від 01 вересня 2010 року діяла постанова Кабінету Міністрів України від 09.09.2009 року № 1021, якою було затверджено Порядок ведення Поземельної книги, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 09.09.2009 року № 1021 (далі - Порядок). Зазначений Порядок діяв до 01.01.2013 року. Судом встановлено, що земельна ділянка [PERSON] є сформованою, кадастровий номер їй присвоєний. Одночасно з внесенням відомостей до Поземельної книги відповідні відомості мали вносить до Книги записів про державну реєстрацію державних актів на право власності на земельну ділянку та на право постійного користування земельною ділянкою, договорів оренди землі. Відповідно до ст. 4 Розділу VII Прикінцеві та перехідні положення Закону України «Про Державний земельний кадастр» у разі якщо земельні ділянки, обмеження (обтяження) у їх використанні зареєстровані до набрання чинності цим Законом у Державному реєстрі земель, відомості про такі земельні ділянки, обмеження (обтяження) підлягають перенесенню до Державного земельного кадастру в автоматизованому порядку, без подання заяв про це їх власниками, користувачами та без стягнення плати за таке перенесення. Проте зазначені вимоги виконані не були, відомості про реєстрацію оренди земельної ділянки СФГ «Риск» до Державного земельного кадастру не внесені. Земельна ділянка згідно договору оренди передана у фактичне користування СФГ «Риск» та використовується позивачем за цільовим призначенням. За користування земельною ділянкою позивачем сплачується орендна плата та всі передбачені законом податкові платежі, в тому числі за період з 2012 по 2015 рік. За 2016 рік орендна плата нарахована, проте орендодавець відмовся від її отримання (довідки СФГ «Риск» - т.1 а.с.134-138, письмове повідомлення ЦПЗ № 8 КОД ПАТ «Укрпошта» про відмову від отримання грошового переказу - т.1 а.с.139, копії видаткових касових ордерів - а.с.140,141). Так при зверненні до Управління соціального захисту населення Згурівської РДА з приводу призначення субсидії, [PERSON] було надано довідки про отримання орендної плати згідно договору оренди землі № 170 від 01 вересня 2010 року, зокрема за 2014-2015 роки (копія інформація Управління - а.с.143). Зазначені дії відповідача [PERSON] свідчать про визнання ним факту укладення договору оренди з СФГ «Риск». Отже, укладення та реєстрації договору оренди землі № 170 від 01 вересня 2010 року повністю підтверджується дослідженими доказами, зокрема, договором оренди землі № 170 від 01 вересня 2010 року, актом приймання-передачі земельної ділянки, довідками про отримання орендної плати, письмовою інформацією територіального органу соцзахисту, показами свідка [PERSON] . Підстави для припинення договору оренди землі передбачені ст. 31 Закону України «Про оренду землі». Положеннями ст. 32 Закону України «Про оренду землі» регулються питання припинення договору оренди землі шляхом його розірвання. Розірвання договору оренди землі в односторонньому порядку не допускається, якщо інше не встановлено законом або договором. Станом на 27 вересня 2016 року договір оренди землі № 170 від 01 вересня 2010 року не припинений, не розірваний, не визнаний судом недійсним. 27 вересня 2016 року між відповідачами [PERSON] та ТОВ «Ван Хоф Юкрейн ЛТД» було укладено договір оренди б/н, згідно якого відповідач [PERSON] передав в оренду вищезазначену земельну ділянку ТОВ «Ван Хоф Юкрейн ЛТД» та проведено державну реєстрацію іншого речового права - права оренди земельної ділянки, номером запису про інше речове право 16650166 від 28.09.2016 року, що встановлено з копії інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію іншого речового права (т.1 а.с.8), оригіналу та копії реєстраційної справи № 1035620432219 (т.1 а.с.59-76). На момент укладення договору оренди землі від 27 вересня 2016 року у відповідача [PERSON] було відсутнє право на укладення спірного договору, оскільки його земельна ділянка ще перебувала в оренді попереднього орендаря СФГ «Риск». Заборона щодо укладення такого договору, прямо визначена законом. Так, відповідно до положень ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства. Укладення нового договору оренди земельної ділянки, яка вже є об`єктом (предметом) оренди за іншим чинним договором оренди землі, що не припинився та не розірваний у встановленому законом порядку, прямо суперечить вимогам ст. 792 ЦК України, а також ст.ст. 6, 13, 17, 25 Закону України «Про оренду землі», оскільки це унеможливлює реалізацію права користування земельною ділянкою первинним орендодарем. Тобто один об`єкт оренди - земельна ділянка у період дії відповідного договору не може бути об`єктом оренди за іншим договором, укладеним пізніше, оскільки це унеможливлює реалізацію права користування цим об`єктом. Згідно п. 1 ч. 2 ст. 9 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" державний реєстратор встановлює відповідність заявлених прав і поданих документів вимогам законодавства, а також відсутність суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими правами на нерухоме майно. Згідно п.п. 3, 6 ч. 1 ст. 24 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" в державній реєстрації прав та їх обтяжень може бути відмовлено у разі, якщо подані документи не відповідають вимогам, встановленим цим Законом, наявні зареєстровані обтяження речових прав на нерухоме майно. Таким чином, до кола повноважень державного реєстратора входить дослідження документів на предмет їх відповідності вимогам законодавства, визначення факту виникнення в заявника речового права на нерухоме майно або ж його обтяження, а також встановлення відсутності суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими правами на нерухоме майно тощо. Вимога про визнання недійсним договору оренди землі від 01 вересня 2010 року, укладеного між [PERSON] та СФГ «Риск» в ході судового розгляду не ставилась. Посилання сторони відповідача на нікчемність договору оренди № 170 від 01 вересня 2010 року через відсутність в ньому істотної умови договору - кадастрового номера земельної ділянки, не приймається судом, оскільки на час укладення договору кадастровий номер не був істотною умовою договору оренди, а тому не має наслідком недійсність договору оренди. Згідно ч. 1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Статтею 152 ЗК України визначено, що власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані із позбавленням права володіння земельною ділянкою. Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється в тому числі шляхом визнання угоди недійсною. В силу ч. 2 ст. 24 Закону України «Про оренду землі» орендодавець зобов`язаний не вчиняти дій, які б перешкоджали орендареві користуватися орендованою земельною ділянкою. За згодою сторін у договорі оренди землі можуть зазначатися інші умови. Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 27 Закону орендареві забезпечується захист його права на орендовану земельну ділянку нарівні із захистом права власності на земельну ділянку відповідно до закону. Орендар в установленому законом порядку має право витребувати орендовану земельну ділянку з будь-якого незаконного володіння та користування, на усунення перешкод у користуванні нею, відшкодування шкоди, заподіяної земельній ділянці громадянами і юридичними особами України, іноземцями, особами без громадянства, іноземними юридичними особами, у тому числі міжнародними об`єднаннями та організаціями. Внаслідок укладення договору оренди землі № б/н від 27 вересня 2016 року між [PERSON] та ТОВ «Ван Хоф Юкрейн ЛТД» було порушено права СФГ «Риск», як орендаря цієї ж земельної ділянки, а тому даний договір має бути визнаний судом недійсним. Згідно ч.1 ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства. Відповідно до ч. 1 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є не додержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Відповідно до п.4 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» від 06 листопада 2009 року оспорюваний правочин може бути визнаний недійсним лише за рішенням суду. Пунктом 5 вищезазаначеної Постанови передбачено, що відповідно до статей 215 та 216 ЦК вимога про визнання оспорюваного правочину недійсним та про застосування наслідків його недійсності, а також вимога про застосування наслідків недійсності нікчемного правочину може бути заявлена як однією зі сторін правочину, так і іншою заінтересованою особою, права та законні інтереси якої порушено вчиненням правочину. Суд вважає за необхідне визнати недійсним договір оренди землі б/н від 27 вересня 2016 року, укладений між ТОВ «Ван Хоф Юкрейн ЛТД» та [PERSON] на земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 3,70 га, кадастровий номер [NUMBER] , яка знаходиться на території Турівської сільської ради Згурівського району Київської області та належить орендодавцю на підставі державного акту серії [NUMBER] . Враховуючи те, що вимога про скасування державної реєстрації іншого речового права - права оренди земельної ділянки є похідною вимогою від вимоги щодо визнання недійсним договору оренди землі, суд вважає за необхідне скасувати державну реєстрацію іншого речового права ТОВ «Ван Хоф Юкрейн ЛТД» - права оренди, шляхом скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер 31633575 від 29.09.2016 року та скасування запису Державного реєстру речових прав на нерухоме майно за номером запису про інше речове право 16650166 від 28.09.2016 року про право оренди земельної ділянки орендарем ТОВ «Ван Хоф Юкрейн ЛТД». На підставі ч. 1 ст. 141 ЦПК України судові витрати покласти на відповідачів, розподіливши їх порівну та стягнути з кожного з відповідачів судовий збір в сумі 1600,00 гривень на користь позивача, а також витрати на професійну правничу допомогу, що підтверджуються квитанцією до прибуткового касового ордера № 3 (а.с.34) та актом про надання послуг адвокатом (а.с.35) в розмірі 3000,00 грн. з кожного. На підставі викладеного,

Outcome: approved