Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-28 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до Дочірнього підприємства "Рівненський облавтодор" відкритого акціонерного товариства "Державної акціонерної компанії "Автомобільні дороги України", Акціонерного товариства "Державної акціонерної компанії "Автомобільні дороги України", третя особа на стороні відповідача: філія "Корецький райавтодор" про стягнення заробітної плати. В обґрунтуванні позовних вимог позивач вказує, що працювала в Філії Корецький райавтодор Дочірнього підприємства «Рівненський облавтодор» відкритого акціонерного товариства «Державна акціонерна компанія «Автомобільні дороги України» на посаді економіста (трудова книжка [NUMBER] від 06 жовтня 2000 року). Була звільнена з роботи, згідно п.1 ст. 40 КЗпП України (у зв`язку із скороченням), що підтверджується записом в трудовій книжці. Однак при звільненні їй не в повному обсязі виплатили належну заробітну плату, що підтверджується наданою суду довідкою. Зважаючи на це, просить стягнути з відповідача, Дочірнього підприємства "Рівненський облавтодор" відкритого акціонерного товариства "Державної акціонерної компанії "Автомобільні дороги України" нараховану, але не виплачену заробітну плату. 28 липня 2021 року відповідач, Акціонерне товариство "Державна акціонерна компанія "Автомобільні дороги України" надав до суду відзив це позовну заяву, згідно якого заперечує проти задоволення позовних вимог, у задоволення таких просить відмовити повністю. В обґрунтування відзиву вказують, що вважають себе неналежним відповідачем, а тому вимога про стягнення заробітної плати саме з "Державної акціонерної компанії "Автомобільні дороги України" є неприпустимим. Зазначають, що компанія (материнське підприємство) є юридичною особою та являється засновником юридичних осіб - дочірніх підприємств, і як засновник та власник корпоративних прав підприємств здійснює управління ними. Дочірні підприємства є окремими юридичними особами, що здійснюють господарську діяльність відповідно до власних статутних документів та відповідають самостійно за власними зобов`язаннями. Ухвалою судді Корецького районного суду Рівненської області від 14 липня 2021 року вказана позовна заява була прийнята до розгляду та відкрито провадження у справі, розгляд справи постановлено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження. В судовому засіданні 29 вересня 2021 року позивач заявила клопотання про зменшення позовних вимог. Заявлене клопотання мотивоване тим, що відповідачем частково погашена заборгованість по заробітній платі, а тому на підтвердження вказаних доводів надала суду оновлену довідку про її доходи від 27 вересня 2021 року. За вказаних обставин позов просить задоволити в повному обсязі, з врахуванням уточнених (зменшених) позовних вимог в межах суми поданої довідки. Будь-які інші процесуальні дії у справі не проводилися. Позивач в судовому засіданні позовні вимоги, з врахуванням зменшених позовних вимог просила задоволити в повному обсязі із підстав викладених у позові. Представник відповідача Дочірнього підприємства "Рівненський облавтодор" відкритого акціонерного товариства "Державної акціонерної компанії "Автомобільні дороги України" в судове засідання не з`явився, хоча про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся вчасно та належним чином. Жодних клопотань не заявляв, відзив в строк не подавав. Представник третьої особи філії "Корецький райавтодор" в судове засідання не з`явився, хоча хоча про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся вчасно та належним чином. Жодних клопотань не заявляв. Представник відповідача, Акціонерного товариства "Державної акціонерної компанії "Автомобільні дороги України" в судовому засіданні в режимі відеоконференції щодо заявлених вимог заперечив, просив в задоволенні позову відмовити з тих підстав, що не є належним відповідачем по справі. Заслухавши пояснення позивача та представника відповідача, дослідивши подані документи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи та вирішення її по суті, суд встановив наступні обставини справи та надав їм правову оцінку. Довідкою про доходи № 52 від 27 вересня 2021 року, виданою [PERSON] встановлено, що загальна сума доходу за період з 01 лютого 2021 по 18 червня 2021 року без урахування податків, зборів та інших обов`язкових платежів становить 58442 грн. 48 копійок. Заробітна плата на 2021 рік з 01.02.2021 по 18.06.2021 року не була виплачена. За лютий 2021 року була виплачена не в повному обсязі, а частково - 6250 грн. Отже, загальна заборгованість нарахованої, але не виплаченої заробітної плати становить - 52 192 грн. 48 копійок. Згідно із ст. ст. 21, 43 Конституції України, ст. ст. 94, 115 КЗпП України, ст. ст. 21, 24 Закону України "Про оплату праці" кожна людина має право на заробітну плату за виконану роботу та її своєчасне одержання в повному обсязі. Відповідно до ст. 55 Конституції України та ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону (ст. 5 ЦПК України). Способи захисту визначені КЗпП України. Відповідно до положень ст. ст. 12, 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування (ч.ч. 3, 4 ст. 77 ЦПК України). Крім того, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (ч. 2 ст. 78 ЦПК України). Відповідно до статті 3 КЗпП України законодавство про працю регулює трудові відносини працівників усіх підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, виду діяльності і галузевої належності, а також осіб, які працюють за трудовим договором з фізичними особами. Статтею 4 КЗпП України визначено, що законодавство про працю складається з КЗпП України та інших актів законодавства України, прийнятих відповідно до нього. Відносини, які виникають між працівником і роботодавцем із приводу оплати праці, у тому числі й у зв`язку з порушенням строків виплати заробітної плати, регулюються трудовим законодавством, а саме: КЗпП України; Законами України: "Про оплату праці", та ін. Статтею 43 Конституції України передбачено, що кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом. Право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом. Заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу. Питання державного і договірного регулювання оплати праці, прав працівників на оплату праці та їх захисту визначається цим Кодексом, Законом України "Про оплату праці" та ін. нормативно-правовими актами (ст. 94 КЗпП України). Стаття 1 Конвенції Міжнародної організації праці "Про захист заробітної плати" № 95 (1949), яка ратифікована 30.06.61 р. закріплює, що відповідно до мети цієї Конвенції, термін "заробітна плата" означає, незалежно від назви й методу обчислення, будь-яку винагороду або заробіток, які можуть бути обчислені в грошах і встановлені угодою або національним законодавством, що їх роботодавець повинен заплатити на підставі письмового або усного договору про наймання послуг, працівникові за працю, яку виконано, чи має бути виконано, або за послуги, котрі надано, чи має бути надано. Заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавцем, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом (а в разі відсутності таких органів - представниками, обраними і уповноваженими трудовим колективом), але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує 16 календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата (ч. 1 ст. 115 КЗпП України). Статтею 47 КЗпП України передбачено, що власник або уповноважений ним орган зобов`язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок. Статтями 12, 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Згідно ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, позивач перебувала у трудових відносинах з філією «Корецький райавтодор» Дочірнього підприємства "Рівненський облавтодор" відкритого акціонерного товариства "Державна акціонерна компанія "Автомобільні дороги України" на посаді економіста (трудова книжка [NUMBER] від 06 жовтня 2000 року). Була звільнена з роботи, згідно п.1 ст. 40 КЗпП України (у зв`язку із скороченням), що підтверджується записом в трудовій книжці. В день звільнення позивачу не була проведена виплата всіх сум, що належать їй при звільненні. Судом також встановлено та доведено матеріалами справи, що остаточний розрахунок з позивачем станом на момент звернення до суду не проведений. Суд погоджується з доводами відзиву відповідача, Акціонерного товариства "Державної акціонерної компанії "Автомобільні дороги України" з приводу того, що позивачі працювали та отримували заробітну плату саме в філії «Корецький райавтодор» засновником якого було Дочірнє підприємство "Рівненський облавтодор" відкритого акціонерного товариства "Державної акціонерної компанії "Автомобільні дороги України", яке насправді є належним відповідачем, здійснювало виплату заробітну плату позивачу та здійснило звільнення позивача. Враховуючи, що філія не є юридичною особою, матеріально-правова вимога про стягнення нарахованої, але не виплаченої заробітної плати є правомочною саме до Дочірнього підприємства "Рівненський облавтодор" відкритого акціонерного товариства "Державної акціонерної компанії "Автомобільні дороги України". Зважаючи на встановлені судом обставини, беручи до уваги, той факт, що позивачі не працювали та не отримували заробітну плату в Акціонерному товаристві "Державна акціонерна компанія "Автомобільні дороги України" вимога про стягнення заробітної плати звернена до акціонерного товариства задоволенню не підлягає. Враховуючи викладене суд вважає, що вимоги позивача щодо стягнення з відповідача Дочірнього підприємства «Рівненський облавтодор» відкритого акціонерного товариства «Державна акціонерна компанія «Автомобільні дороги України» заборгованості по заробітній платі є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Враховуючи вимоги ст. 430 ЦПК України, належить допустити негайне виконання рішення суду щодо стягнення заборгованості по заробітній платі, але не більше ніж за один місяць. Зважаючи, що позивач звільнена від сплати судового збору, то судовий збір необхідно стягнути в дохід держави з Дочірнього підприємства «Рівненський облавтодор» відкритого акціонерного товариства «Державна акціонерна компанія «Автомобільні дороги України» в сумі 908 грн.

Outcome: approved