Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-06 00:00:00

26.05.2016 року до суду надійшла позовна заява ПАТ АБ "Експрес-Банк" про стягнення з відповідача [PERSON] 22103,61 грн. заборгованості за кредитним договором та судових витрат. Позивач свої вимоги обґрунтовує наступними обставинами. Між ПАТ "Акціонерний банк "Експрес-Банк" та відповідачем було укладено кредитний договір № 97886/31/к від 23.04.2013 року. Відповідно до укладеного договору [PERSON] отримав кредит у розмірі 25000,00 грн. строком на 36 місяців з 23.04.2013 року до 23.04.2016 року, із сплатою 28 % річних. З моменту припинення зарахування заробітної плати та інших виплат від підприємства, яке було роботодавцем позичальника на момент укладення кредитного договору, на поточний картковий рахунок, відкритий у кредитодавця до закінчення строку дії кредитного договору процентна ставка становить 38,0% річних. Згідно довідки про рух коштів по рахунку для обліку заборгованості по кредиту за кредитним договором 97886/31/к від 23.04.2013 року було погашено 7880,25 грн. основного зобовязання. Так як відповідач самостійно не погашає кредит, станом на 06 травня 2016 року сума заборгованості по кредиту та несплаченим процентам склала 22103,61 грн. з яких: ●13880,00 грн. - сума простроченої заборгованості по кредиту; ●8015,41 грн. - сума простроченої заборгованості по нарахованим відсоткам; ●208,20 грн. - інфляційні нарахування на суму простроченого боргу по кредиту. Позивач просить суд стягнути з відповідача вказану заборгованість та судові витрати. Відповідно до ч. 9 ст. 110 ЦПК України позови до відповідача, місце реєстрації проживання або перебування якого невідоме, пред'являються за місцезнаходженням майна відповідача чи за останнім відомим зареєстрованим його місцем проживання або перебування чи постійного його заняття (роботи). Останнім відомим позивачеві місцем реєстрації проживання [PERSON] є м. Донецьк Донецької області, вул. Вересаєва, б. 71 (Петровський район м. Донецька). Згідно із ст. 1 Закону України «Про здійснення правосуддя та кримінального провадження у зв'язку з проведенням антитерористичної операції» розпорядженням голови Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 2710/38-14 від 02.09.2014 року була визначена зміна територіальної підсудності судових справ, підсудних розташованим у районі проведення антитерористичної операції місцевим загальним судам, зокрема, для справ, підсудних Петровському районному суду м. Донецька, визначена підсудність Краснолиманському міському суду Донецької області. За таких обставин цивільна справа відносно відповідача [PERSON] підлягає розгляду Краснолиманським міським судом Донецької області. Позивача було належним чином повідомлено про дату, час та місце розгляду цивільної справи, представник позивача в судове засідання не прибув, але надав до суду заяву щодо розгляду справи без його участі, позовні вимоги підтримав, просив задовольнити в повному обсязі, не заперечував проти заочного розгляду справи (а.с. 47). Відповідача [PERSON] відповідно до ч. 9 ст. 74 ЦПК України було належним чином повідомлено про дату, час та місце розгляду цивільної справи (а.с. 63), через оголошення в пресі на 13.06.2016 року. Через лікарняний судді, розгляд цивільної справі було відкладено на 07.07.2016 року. Відповідача було належним чином повідомлено про час та місце проведення судового засідання шляхом розміщення оголошення на сайті Краснолиманського міського суду. Однак відповідач в судове засідання не прибув, про наявність поважних для цього причин суд не повідомив, заперечень проти вимог позивача не висунув. З огляду на це, суд вважає за можливе здійснювати заочний розгляд цивільної справи за правилами гл. 8 розділу ІІІ ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, з'ясувавши всі обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, що мають значення для вирішення справи по суті, встановивши такі фактичні дані та відповідні їм правовідносини, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що між ПАТ АБ "Експрес-Банк" та [PERSON] було укладено кредитний договір 97886/31/к від 23.04.2013 року. (а. с. 32-37). Відповідно до укладеного договору [PERSON] отримав кредит у розмірі розмірі 25000,00 грн. строком на 36 місяців з 23.04.2013 року до 23.04.2016 року, (п. 1.3. Договору), із сплатою 28 % річних. З моменту припинення зарахування заробітної плати та інших виплат від підприємства, яке було роботодавцем позичальника на момент укладення кредитного договору, на поточний картковий рахунок, відкритий у кредитодавця до закінчення строку дії кредитного договору процентна ставка становить 38,0% річних (п.1.4 Договору). Відповідно до п. 2.5 Договору погашення кредиту позичальником здійснюється щомісячно шляхом безготівкового перерахування коштів на рахунок. (а.с. 32). У зв'язку із порушенням відповідачем умов договору станом на 06 травня 2016 року сума заборгованості по кредиту та несплаченим процентам згідно розрахунку заборгованості, що його надано позивачем (а.с. 12-31) склала 22103,61 грн. з яких: ●13880,00 грн. - сума простроченої заборгованості по кредиту; ●8015,41 грн. - сума простроченої заборгованості по нарахованим відсоткам; ●208,20 грн. - інфляційні нарахування на суму простроченого боргу по кредиту. За змістом ст. 11 ЦК України підставою виникнення цивільних прав та обов'язків є, зокрема, договір. Згідно із ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь іншої сторони (кредитора) певну дію або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Відповідно до ст. ст. 526, 527, 530 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до вимог договору та вимог закону. За загальним правилом одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускаються (ст. ст. 525, 526 ЦК України). В ст. 599 ЦК України зазначено, що зобов'язання припиняється його належним виконанням. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк зобов'язується надати грошові кошти позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Позичальник зобов'язаний повернути позику у строк та у порядку, що встановлені договором (ст. 1049 ЦК України). Суд вважає, що кредитний договір відповідає вимогам закону. Підпис у договорі не оспорюється. Пунктом 5.3.10 Договору передбачає, що банк має право достроково витребувати у позичальника кредит з нарахованими процентами наступного робочого дня після припинення трудових відносин з підприємством, яке було роботодавцем позичальника на момент укладення кредитного договору або у разі, якщо фінансовий стан позичальника погіршився таким чином, що ставить під сумнів можливість належного виконання ним своїх зобовязань по кредитному договору (а.с.33 зворот). Відповідач не надав позивачеві грошових коштів на погашення заборгованості за кредитним договором, зобов'язання належним чином не виконав. Отже, у банка виникло право вимагати від [PERSON] повернення суми кредиту. Наведене дозволяє дійти висновку про обґрунтованість вимог позивача та задоволення позову у повному обсязі, а саме: 13880,00 грн. - сума простроченої заборгованості по кредиту; 8015,41 грн. - сума простроченої заборгованості по нарахованим відсоткам; 208,20 грн. - інфляційні нарахування на суму простроченого боргу по кредиту. З приводу вимоги позивача про відшкодування понесених ним судових витрат суд зазначає таке. Згідно із ст. 79 ЦПК України судовий збір включено до складу судових витрат. Відповідно до ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. ПАТ АБ "Експрес-Банк" при поданні позову сплачено в дохід держави судовий збір у розмірі 1450,00 грн., що підтверджено наданим позивачем платіжним дорученням № 7100 від 16 травня 2016 року (а.с.3). Проте, суд зазначає, що згідно з вимогами ст. 4 ч. 2 п.1 Закону України «Про судовий збір» за подання до суду юридичною особою позовної заяви майнового характеру ставка судового збору є 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру мінімальної заробітної плати. Відповідно до ч. 1 ст. 4 Закону України "Про судовий збір" судовий збір справляється у відповідному розмірі від мінімальної заробітної плати у місячному розмірі, встановленої законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду. Згідно ст. 8 Закону України «Про Державний бюджет України на 2016 рік» з 01.01.2016 року встановлено мінімальну заробітну плату у місячному розмірі 1378 грн. Таким чином, позивач повинен був сплатити за подання заяви до суду 1378 грн. Саме ця сума підлягає стягненню з відповідача. Зайво сплачений судовий збір в розмірі 72 грн. (1450 грн. - 1378 грн.=72 грн.) підлягає поверненню позивачеві згідно його заяви (а.с. 65-66) відповідно до ст. 7 Закону України "Про судовий збір". А також відповідно до п. 6 ч. 3 ст. 79 ЦПК України до витрат, пов"язаних з розглядом судової справи, належать витрати, пов"язані з публікацією в пресі оголошення про виклик відповідача. Оплату публікації оголошення в пресі в сумі 420,00 грн. було здійснено позивачем, що підтверджується платіжним дорученням №1918 від 07 червня 2016 року (а.с. 61). За цих обставин суд приходить до висновку про стягнення з відповідача на користь позивача суми судового збору, а також суму витрат, пов"язаних з публікацією оголошення в пресі про виклик відповідача.

Outcome: approved