Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-24 00:00:00

Позивач звернулася до суду із вказаним позовом. В обгрунтування своїх позовних вимог у позовній заяві посилалася на те, що вона з [PERSON] перебувала в зареєстрованому шлюбі з 21.07.2012 року. Від шлюбу вони мають доньку [PERSON], [INFO]. Шлюбні відносини з відповідачем припинені, вона не працює, перебуває у відпустці по догляду за дитиною до трьох років. Донька проживає з нею і перебуває на її утриманні, відповідач матеріальну допомогу не надає. Посилаючись на зазначене, позивач просить стягнути з відповідача аліменти на її користь та на її утримання у розмірі 1/4 частки від його заробітку щомісячно до досягнення донькою [PERSON], [INFO], трьох років. В судовому засіданні позивач з представником позовні вимоги підтримали. В судовому засіданні представник відповідача визнав позовні вимоги частково та не заперечував проти стягнення з відповідача аліментів на утримання позивачки до досягнення донькою трьох років у розмірі до 700,00 грн., посилаючись на його незадовільний матеріальний стан. Вислухавши осіб, які з"явилися, дослідивши докази у справі, суд дійшов до висновку, що заявлені вимоги підлягають частковому задоволенню, виходячи з наступного. Відповідно до ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. У відповідності до ч.1 ст.3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорювань прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ч.1 ст. 75 Сімейного Кодексу України дружина, чоловік повинні матеріально підтримувати один одного. У відповідності до ч.2 ст. 75 Сімейного Кодексу України право на утримання (аліменти) має той із подружжя, який є непрацездатним, потребує матеріальної допомоги, за умови, що другий із подружжя може надавати матеріальну допомогу. Відповідно до ч.4 цієї статті - один із подружжя є таким, що потребує матеріальної допомоги, якщо заробітна плата, пенсія, доходи від використання його майна, інші доходи не забезпечують йому прожиткового мінімуму, встановленого законом. Згідно до ч.1 ст. 76 Сімейного Кодексу України - розірвання шлюбу не припиняє права особи на утримання, яке виникло у неї за час шлюбу. Відповідно до ч.2 ст. 76 Сімейного Кодексу України після розірвання шлюбу особа має право на утримання, якщо вона стала непрацездатною до розірвання шлюбу або протягом одного року від дня розірвання шлюбу і потребує матеріальної допомоги і якщо її колишній чоловік, колишня дружина може надавати матеріальну допомогу. Відповідно до ч.1, 2, 3 ст. 77 Сімейного Кодексу України утримання одному з подружжя надається другим із подружжя у натуральній або грошовій формі за їхньою згодою. За рішенням суду аліменти присуджуються одному з подружжя, як правило, у грошовій формі. Аліменти сплачуються щомісячно. Згідно до ч.1 ст. 80 Сімейного Кодексу України аліменти присуджуються одному з подружжя у частці від заробітку (доходу) другого з подружжя і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ч.2 цієї статті розмір аліментів одному з подружжя суд визначає з урахуванням можливості одержання утримання від повнолітніх дочки, сина, батьків та з урахуванням інших обставин, що мають істотне значення. Відповідно до ч.2 ст. 84 Сімейного Кодексу України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Згідно до ч.4 ст. 84 Сімейного Кодексу України право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Відповідно до ч.6 цієї статті - право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має і в разі розірвання шлюбу. У відповідності до ст. 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно до ч.1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ч.2 цієї статті особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмету спору на власний розсуд. Відповідно до ст.57 цього Кодексу доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів. Згідно ч.1 ст. 58 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. У відповідності до ч.1 ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов"язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків, встановлених цим статтею 61 цього Кодексу. Відповідно до ч.2 - докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Згідно до ч.3, 4 цієї статті - доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Як встановлено в судовому засіданні, 21.07.2012 року між позивачкою та [PERSON] був укладений шлюб, зареєстрований 21.07.2012 року у Красногвардійському відділі державної реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції у Дніпропетровській області, актовий запис № 655, що підтверджується свідоцтвом про шлюб Серії [NUMBER] З лютого 2013 року подружжя [PERSON] втратило взаєморозуміння та повагу один до одного, спільне господарство вони не ведуть, сім"я їх розпалася, вони проживають окремо. Вказані обставини встановлені рішенням Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 17.12.2014 року, ухваленим у цивільній справі за позовом [PERSON], яким шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірваний. Дане рішення вступило в законну силу і відповідно до ст. 61 ЦПК України ці встановлені ним обставини не підлягають доказуванню при розгляді даної цивільної справи. Від шлюбу сторони мають доньку [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження Серії [NUMBER] виданим [INFO] року Бабушкінським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Дніпропетровського міського управління юстиції, актовий запис № 987, в якому батьком дитини зазначені [PERSON], а матір"ю [PERSON] Таким чином, встановлено, що донька сторін [PERSON] народилася [INFO] року, тобто після припинення шлюбних відносин між батьками - [PERSON] та [PERSON], і після народження вона мешкає зі своєю матір"ю [PERSON] за адресою [ADDRESS], де також проживають та зареєстровані батьки позивачки. Заочним рішенням Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 07.02.2014 року, ухваленим у цивільній справі № 200/11258/13-ц за позовом [PERSON] до [PERSON], стягнуто з [PERSON] аліменти на утримання доньки [PERSON], [INFO], в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу) щомісячно на користь [PERSON] до досягнення дитиною повноліття, але не менше 30% прожиткового мінімуму, встановленого для дитини відповідного віку. Вказане рішення суду вступило в законну силу і відповідно до ст. 61 ЦПК України ці встановлені обставини не підлягають доказуванню при розгляді даної цивільної справи. Заочним рішенням Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 01.07.2014 року, ухваленим у даній справі, стягнуто з [PERSON] аліменти у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку щомісячно на користь [PERSON] та на її утримання до досягнення донькою [PERSON] трьох років, тобто до [INFO] року. За заявою відповідача ухвалою Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 25.08.2015 року вказане заочне рішення суду було скасовано та справа призначена до розгляду в загальному порядку. Судом встановлено, що позивачка працює, проте на теперішній час перебуває у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трьох років, тобто до [INFO] року, отримує соціальну допомогу по догляду за дитиною, а тому потребує матеріальної допомоги, яку відповідно до вимог закону повинен надавати відповідач. На виконання вказаних рішень Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська із заробітної плати відповідача щомісячно здійснюються відрахування в рахунок сплати ним аліментів на утримання дитини та дружини, що в загальному розмірі складають до 8 697 грн. щомісячно, що підтверджується матеріалами справи. Судом також встановлено, що відповідач [PERSON], який проживає за адресою [ADDRESS] працює на Публічному акціонерному товаристві "Дніпровський крохмалепатоковий комбінат" на посаді заступника головного інженера, який розташований в с. Дніпровське Верхньодніпровського району Дніпропетровської області і за своїм матеріальним станом він має змогу надавати матеріальну допомогу на утримання позивачки до досягнення донькою трьох років. Як підтверджується матеріалами справи, [PERSON] має середньомісячний заробіток близько 13 000,00 грн., що підтверджується довідкою від 15.09.2015 року, виданою ПАТ "Дніпровський крохмалепатоковий комбінат". Разом з цим, із цього заробітку щомісячно на підприємстві за місцем роботи відповідача відповідно до вищевказаного рішення суду вираховується та виплачується на користь позивачки сума аліментів на утримання доньки [PERSON] до її повноліття у розмірі 1/4 частки зі всіх видів заробітку, що складає близько 3000,00 грн. щомісячно. З урахуванням виниклої заборгованості по сплаті аліментів протягом останнього року із заробітної плати відповідача вираховувалися аліменти на утримання дитини та дружини в загальному розмірі до 8 697 грн. щомісячно, і після вирахуванням всіх утримань сума заробітної плати до виплати складала в середньому від 3101,43 до 4199,94 грн., що підтверджується відповідною довідкою, виданою ПАТ "Дніпровський крохмалепатоковий комбінат". Також, працюючи на вказаній посаді в підприємстві, яке знаходиться в с. Дніпровське, та проживаючи в м. Дніпропетровську, [PERSON] витрачає значні кошти на те, щоб добратися до місця роботи, що становить до 300,00 грн. на день. Крім того, відповідач вимушений допомагати батькам-пенсіонерам - [PERSON], 1948 року народження, та [PERSON], 1951 року народження, які проживають у м. Слов"янськ Донецької області та мають незадовільний стан здоров"я, що підтверджено матеріалами справи, придбанням медикаментів для їх лікування, що в середньому складає до 3000,00 грн. на місяць, витрачає решту заробітної плати на придбання собі продуктів харчування та одягу, оплату комунальних послуг, своє лікування в зв"язку з тим, що має захворювання на цукровий діабет, що не спростовано в судовому засіданні позивачем. Як вже зазначено вище, згідно до ч.4 ст. 84 Сімейного Кодексу України право на утримання дружина, з якою проживає дитина, має за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Таким чином, з огляду на наведені обставини, суд дійшов висновку до того, що у випадку задоволення позову про стягнення з відповідача матеріальної допомоги на утримання позивачки у вказаному нею розмірі - 1/4 частки з його заробітку, буде порушено право відповідача, гарантоване ст. 48 Конституції України, на достатній життєвий рівень до себе і своєї сім"ї, що включає достатнє харчування, одяг, оскільки він не має можливості надавати позивачці матеріальну допомогу саме у вказаному нею розмірі. Враховуючи матеріальний стан відповідача, стан його здоров"я та встановлені обставини, що впливають на його матеріальний стан, суд вважає необхідним задовольнити позовні вимоги позивачки частково, стягнувши з [PERSON] аліменти на користь [PERSON] на її утримання в розмірі 1/8 частки від його заробітної плати щомісячно до досягнення малолітньою донькою [PERSON], [INFO], 3-х років, тобто до [INFO] року. Будь-яких належних та допустимих доказів в спростування заперечень відповідача позивачем суду не надано. В судовому засіданні встановлено, що востаннє позивачка отримала аліменти на своє утримання від [PERSON] за серпень 2015 року, тому вважає за необхідне зазначити про необхідність стягнення зазначених аліментів за цим рішенням суду, починаючи стягнення з 26.08.2015 року, тобто з наступного дня після скасування судом у даній справі заочного рішення. Вирішуючи питання про розподіл витрат по справі, суд вважає за необхідне покласти їх на відповідача відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України та стягнути з нього на користь держави судовий збір у сумі 487 грн. 20 коп. На підставі викладеного,

Outcome: partial