Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-13 00:00:00

У червні 2013 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON], [PERSON] про стягнення матеріальної та моральної шкоди завданої внаслідок залиття квартири. 29 жовтня 2013 року Приморським районним судом м. Одеси ухвалене заочне рішення по справі яким позовні вимоги задоволені частково. 29 січня 2014 року заочне рішення по справі за заявою відповідачів скасоване справа призначена до розгляду в загальному порядку. Позивач свої вимоги не змінював та мотивує їх тим, що він є власником квартири [ADDRESS] 12 липня 2012 року з вини власників квартири [ADDRESS], розташованої поверхом вище, внаслідок тушіння пожежі у квартирі, що належить відповідачам, сталося залиття його квартири. Відповідно до звіту спеціаліста ПП "Експертна оцінка майна" матеріальний збиток, завданий квартирі складає 23116,57 гривен. За проведення експертизи він сплатив 1200,0 гривень, що також вказує, як на матеріальну шкоду. Крім того, позивач стверджує, що йому також заподіяна моральна шкода, що полягає у вигляді фізичних та моральних страждань, порушенні нормальних життєвих зв'язків через залиття квартири, зіпсування майна. Позивач просить стягнути на його користь з відповідача 23 116,57 гривні на відшкодування майнової шкоди, 20 000 гривень на відшкодування моральної шкоди, 1200,0 гривень витрат за проведення експертизи та судовий збір у справі. В судове засідання позивач та його представник з'явилася, просять задовольнити позов у поновному обсязі. Пояснили, що згідно отриманих з МНС документів справи по пожежі слідує, що пожежа сталася за наслідком короткого замикання електропроводки у кімнаті квартири, що належить відповідачам. Наполягали на тому, що відповідачі не довели відсутність їх вини щодо виникнення пожежі у квартирі, за наслідком чого при його тушінні працівниками МНС водою була залита квартира, яка належить позивачу та завдана матеріальна шкода. Зазначили, що утримання квартири та внутрішніх мереж, в тому числі проводки та приладів електропостачання у квартирі відноситься до обов'язків власників квартири. Підтвердили, що до цього часу позивач не здійснював ремонтні роботи у квартирі після залиття, для можливості проведення судової експертизи за клопотанням відповідачів. Представник відповідачів в судове засідання з'явилися, просила відмовити суд у задоволенні позову, надала письмові заперечення. Не заперечувала доводам позивача, що залиття сталося з квартири відповідачів, але наполягала на тому, що пожежа у квартирі виникла за наслідком нещасного випадку, який не залежав від відповідачів. Припустила, що коротке замикання мало статися як за наслідком несправності електропроводки чи розетки у квартирі, або у зв'язку з зміною напруження струму чи взагалі за іншими обставинами. Тому заявила, що позивачем по справі не доведена винність відповідачів у діях чи бездіяльності за наслідком чого сталося пожежа та при тушінні була залита водою квартира відповідача, а також причинний зв'язок між шкодою та відповідачами. Підтвердила, що після пожежі квартира відповідачів також зазнала пошкодження від пожежі, після чого був зроблений ремонт для можливості подальшого проживання. Суд роз'яснив сторонам положення ст.. 10 ЦПК України та наслідки розгляду справи за наявними доказами, після чого позивач та представник відповідачів заявили, що будь-яки інші докази по предмету спору та доказування у них відсутні, та відмовилася від звернення з клопотанням до суду щодо призначення судової експертизи щодо перевірки обставин завдання шкоди у квартирі відповідача та його розміру. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] є власником квартири [ADDRESS], що підтверджується свідоцтвом про право власності від 21.07.1997 року. Власниками квартири [ADDRESS] є [PERSON] та [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про право власності від 30.08.1999 року. 12 липня 2012 року в квартирі [ADDRESS] сталася пожежа. Згідно Акту про пожежу від 13.07.2012 року складеного інспектором МНС, пожежа сталася 12.07.2012 року у квартирі [ADDRESS] о 02 год. 48 хвилин у житловій кімнаті та ліквідовано о 04 години 45 хвилин. Причиною пожежі визнане коротке замикання електромережі з точністю - «ймовірне». З пояснень [PERSON] наданих 13.07.2012 року інспектору МНС, слідує, що вночі почув у житловій кімнаті хлопок та звук чогось падаючого, після чого зайшов в кімнату та побачив задимленість та вогонь яких вже охопив ліву стіну кімнати та стоячий біля неї диван. З пояснень [PERSON] від 13.07.2012 р. інспектору МНС слідує, що за наслідком тушіння пожежі у квартирі [ADDRESS] сталося залиття водою належної йому квартири. Довідкою КП «ЖКС Фонтанський» підтверджене, що у вказаній квартирі сталося пожежа, але матеріальний збиток будинку не нанесений, тому як його конструкції вогнем не були пошкоджені. На підставі викладеного суд дійшов висновку що органом дізнання МНС у справі про пожежу , не була встановлена точна причина пожежі у квартирі відповідачів, але з цього приводу відповідачі після пожежі відповідні експертні дослідження не замовляли. Водночас, матеріалами справи підтверджене, що виникнення вогню сталося саме у житловій кімнаті та його локалізація була у квартирі що належить відповідачам, а не у приміщеннях загального користування будинку. Таким чином, відповідачі не надали по справі докази, що у виникненні пожежі в їх квартирі є винні інші особи, наприклад організації по електропостачанню чи по утриманню мереж у будинку, при цьому відповідно до положень ст.60 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Також, органом дізнання МНС встановлене, що із за тушіння пожежі в квартирі [ADDRESS], відбулося залиття квартири [ADDRESS] водою при тушінні пожежі. Дана обставина також підтверджене актом про залиття від 12.07.2012 року, складеним ЖКС "Фонтанський". В результаті залиття постраждала квартира позивача, а саме стеля, стіни, паркетна підлога, електричні комунікації. Відповідно до п.2.3.6 Правил утримання жилих будинків та прибудинкових територій, затверджених Наказом Державного комітету України з питань житлово-комунального господарства № 76 від 17.05.2005 року, у разі залиття, аварі квартир складається відповідний акт. Згідно ст. 319 ЦК України власність зобов'язує, а відтак - власник зобов'язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 322 ЦК України). Відповідно ст. 323 ЦК України ризик випадкового знищення та випадкового пошкодження (псування) майна несе його власник, якщо інше не встановлене договором, або законом. Згідно Додатку № 1 «Типового договору про користування електричною енергією» до «Правил користування електричною енергією для населення", затверджених Постановою КМ України, від 26.07.1999, № 1357, ( пункт 11) споживач електричної енергії зобов'язується: дотримуватися вимог нормативно-технічних документів та договору про користування електричною енергією; забезпечувати належний технічний стан та безпечну експлуатацію своїх внутрішніх електромереж, електроустановок та побутових електроприладів. Таким чином, суд встановлює, що відповідачами не доведена відсутність їх обов'язку та відповідальності за безпечне користування електроенергією у квартирі. Згідно Звіту про оцінку шкоди внаслідок залиття на ремонт його квартири, який складений ПП "Експертна оцінка майна" вартість матеріальної шкоди по відновлювальному ремонту складає 23116,57 грн. Також, підтверджено квитанцією № 27 від 24.04.2013 року, що позивач сплатив за проведення експертизи 1200,0 гривень. Вказаний висновок оцінщика не викликає у суду сумнівів в його достовірності, оскільки є обґрунтованим, не суперечить іншим матеріалам справи та ґрунтується на спеціальних пізнаннях. Доказів по спростуванню висновків даного звіту сторонами не надано. Відповідно до ст. 11 ЦК України, цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. Серед підстав виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі. Загальні підстави відповідальності за завдану майнову шкоду передбачені ст. 1166 ЦК України, згідно якої майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Відповідно до ст. 57 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів. Як передбачено ст. 212 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Результати оцінки доказів суд відображає в рішенні, в якому наводяться мотиви їх прийняття чи відмови у прийнятті. Виходячи з положень ст. 1166 ЦК України, вбачається презумпція вини правопорушника. Отже, позивач не повинен доказувати наявність вини відповідача у заподіянні шкоди. Навпаки, на відповідача покладено тягар доказування того, що в його діях відсутня вина у заподіянні шкоди. Суд звертає увагу, що для правильного вирішення спорів, пов'язаних з відшкодуванням шкоди, важливе значення має розподіл між сторонами обов'язку доказування, тобто визначення, які юридичні факти повинен довести позивач або відповідач. За загальними правилами судового процесу кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Виходячи з положень ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Суд, враховуючи вищевикладене, зазначає, що питання про наявність або відсутність причинного зв'язку між протиправною поведінкою особи і шкодою має бути вирішено судом шляхом оцінки усіх фактичних обставин справи. Таким чином, розглянувши усі матеріали справи, заслухавши пояснення сторін по справі, враховуючи положення ст.. 10, 60 ЦПК України, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд приходить до висновку що до необхідності задоволення позовних вимог [PERSON] в частині стягнення з відповідача матеріальних збитків у розмірі 23 1416,57 гривень підлягають задоволенню у повному обсязі. Відповідно до вимог ст. 23 Цивільного кодексу України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав, в тому числі, моральна шкода полягає 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів: 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов'язана з розміром цього відшкодування. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Вирішуючи питання щодо стягнення компенсації за завдану позивачеві моральну шкоду, суд керується положеннями постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995р. №4 "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди", та ст. 237-1 КЗпП України. частковому задоволенню вимогу про відшкодування моральної шкоди, оскільки внаслідок порушення відповідачем прав позивача, що встановлено в судовому засіданні, позивач зазнав моральних страждань, пов'язаних з допущеною відносно нього несправедливістю, було втрачено його нормальні життєві зв'язки, у зв'язку з значними пошкодженнями квартири, речей та меблі, що знаходились у нього і все це вимагає від позивача додаткових зусиль для організації свого життя. Всі ці обставини порушили його звичний спосіб життя та потребували від нього додаткових зусиль для організації своєї життєдіяльності.

Outcome: partial