Jurisdiction: civil
Date: 2020-08-26 00:00:00

[PERSON] , в інтересах якої діє адвокат Козар Микола Михайлович звернулася в суд із позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дітей, посилаючись на те, що з відповідачем перебувла у шлюбі з 24.07.2004 року, який за рішенням Свалявського районного суду Закарпатської області від 08.04.2020 року розірвано. Від проживання в шлюбі мають двох дітей: доньку [PERSON] , [INFO] та сина [PERSON] , [INFO] . В обгрунтування доводів вказує, що з часу розірвання шлюбу відповідач від свого обов`язку щодо утримання дітей ухиляється, участі у вихованні не приймає, допомоги на утримання дітей не надає, угоди про добровільну сплату аліментів сторони досягнути не можуть. Діти проживають разом з позивачем і всі обов`язки щодо утримання та виховання дітей позивач несе самостійно, а тому позивач просить суд стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання доньки [PERSON] , 2011 року народження та сина [PERSON] , 2014 року народження в розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку щомісячно, але не менше 50 % від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку з дня пред`явлення позову до суду та до досягнення дітьми повноліття. Ухвалою Свалявського районного суду Закарпатської області від 20.07.2020 року прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження та призначено розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін. Сторонам направлено копії ухвали про відкриття провадження у справі та відповідачу копія позовної заяви та доданих документів з використанням послуг поштового зв`язку, які надаються АТ "Укрпошта". Позивач та представник [PERSON], який діє в інтересах [PERSON] (на підставі ордеру серії РН-545 № 017/20 від 18.03.2020 року) подали заяву (вх. № 873) про розгляд справи у їх відсутності, позовні вимоги підтримують в повному обсязі, просять суд їх задовольнити. Відповідач відзив на позовну заяву (у відповідності до ст. 178 ЦПК України) не подав. Інформація щодо розгляду справи розміщена на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет - e-mail inbox@sv.zk.court.gov.ua, поштове відправлення повернуто до суду з відміткою«адресат відсутній», а тому суд вважає ухвалу про відкриття провадження у справі врученою адресату (у відповідності до вимог п.5 ч. 6 ст. 272 ЦПК України). Відповідачу роз`яснено, що в разі ненадання ним відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Розгляд справи проведено за правилами спрощеного позовного провадження (відповідно до ст.279 ЦПК України), без участі сторін, проведено заочний розгляд справи (у відповідності до ч.1 ст. 280 ЦПК України). Дослідивши наявні докази у справі, суд вирішує справу за наявними матеріалами у справі та доходить наступного висновку. Відповідно до ст. 152 Сімейного кодексу України - право дитини на належне батьківське виховання забезпечується системою державного контролю, що встановлена законом. Відповідно до ст. 20 ЦК України - право на захист особа здійснює на свій розсуд. Згідно ст. 13 ЦПК України - суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи; ч.3 ст. 12, ч.1 ст. 81 ЦПК України - кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень; ч.1 ст. 95 ЦПК України - письмовими доказами є документи, які містять дані про обставини, які мають значення для правильного вирішення спору; ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи; ч.1, 2 ст. 80 ЦПК України - достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. ОБСТАВИНИ СПРАВИ, УСТАНОВЛЕНІ СУДОМ та ОБГРУНТУВАННЯ ВИСНОВКІВ СУДУ: Відповідно до ч.3 ст. 11 розділу III Закону України "Про охорону дитинства"- предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Відповідно до ст. 150 СК України визначено обов`язки батьків щодо виховання та розвитку дитини, у відповідності до ст. 51, ст. 52 Конституції України - батьки зобов`язані утримувати своїх неповнолітніх дітей, у відповідності до ст. 180 СК України обов`язок надавати утримання неповнолітнім дітям, тобто дітям, які не досягли 18 років, покладається на батьків. Згідно копії свідоцтва про народження дитини [PERSON] , [INFO] (серія [NUMBER] , актовий запис № 28 від 21.09.2011 року), копії свідоцтва про народження дитини [PERSON] , [INFO] (серія [NUMBER] , актовий запис № 16 від 10.06.2014 року) - в графі батько зазначено [PERSON] (відповідач), мати - [PERSON] (позивач). Відповідно ст. 141 СК України - мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 24 липня 2004 року, який рішенням Свалявського районного суду Закарпатської області від 08 квітня 2020 року (справа № 306/237/20) розірвано. Відповідно до ч.2 ст.182 СК України - розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Станом на 27.08.2020 року прожитковий мінімум для дітей віком від 6 до 18 років становить з 1 липня - 2318 гривень (ст. 7 Закону України "Про Державний бюджет України на 2020 рік" ). Дитина [PERSON] , 2011 року народження має повних 8 (вісім) років, дитина [PERSON] , 2014 року народження має повних 6 (шість) років. Відповідно до ч.3 ст. 181 СК України - за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків, разом з яким проживає дитина. Відповідно до ч.1 ст. 89 ЦПК України - суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що грунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, враховує норми ст.ст. 3, 18, 27 Конвенції про права дитини, що батьки зобов`язані утримувати дітей до повноліття та несуть відповідальність за виховання, розвиток і утримання дитини та бере до уваги, що Сімейний кодекс України визначено обов`язки батьків щодо виховання та розвитку дитини. Відповідно до ч.1, ч.2 ст. 183 Сімейного кодексу України - якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України - аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. З огляду на вищезазначене, беручи до уваги, що аліменти є власністю дітей, діти перебувають на утриманні матері, яка буде розпоряджатися ними виключно за цільовим призначенням в інтересах дітей, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини, що обов`язок по утриманню дитини покладається на обох батьків, а також враховуючи, що заперечень на позовну заяву, що спростовують заявлені вимоги відповідачем до суду не надано, суд вважає позов підставним та обгрунтованим, який слід задовольнити. Розмір аліментів слід визначити з 25.06.2020 року у розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку [PERSON] щомісячно, але не менше 50 % від прожиткового мінімуму на кожну дитину. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України - суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць. Крім того, суд роз`яснює сторонам положенння ст. 192 СК України, яка передбачає, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Відповідно до п.2 ч.5 ст. 265 ЦПК України - у резолютивній частині рішення зазначаються розподіл судових витрат. Відповідно до п.6 ст. 264 ЦПК України - під час ухвалення судового рішення суд вирішує питання розподілу між сторонами судових витрат. Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України - судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. При вирішенні питання розподілу між сторонами судових витрат, суд враховує, що відповідно до п.1 ч.2 ст.141 ЦПК України - у разі задоволення позову, судові витрати покладаються на відповідача. Поскільки вимоги [PERSON] про стягнення аліментів підлягають задоволенню, а позивач звільнена від сплати судового збору при подачі позовної заяви до суду на підставі п.3 ч.1 ст.5 Закону України "Про судовий збір" (від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі у справах про стягнення аліментів), а тому суд дійшов висновку, що судовий збір слід стягнути з відповідача в користь держави (у відповідності до ч.6 ст.141 ЦПК України) та за ставками, встановленими ст. 4 Закону України "Про судовий збір" №3674-VI від 08.07.2011 року у розмірі 840,80 грн., які діють з 01.01.2020 року на день постановлення рішення. Відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 ч.1 Перехідних положень (розділ ХІІІ) ЦПК України - до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи: апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Outcome: approved