Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-01 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду із позовом до ТОВ "ДТЕК "Добропіллявугілля" про відшкодування моральної шкоди. Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що він знаходився у трудових відносинах з відповідачем з травня 1981 року по червень 2005 року та з листопада 2005 року по грудень 2011 року, працюючи у шкідливих і небезпечних умовах. За час роботи він отримав хронічне обструктивне захворювання легенів, що підтверджується актом за формою П-4 № 15 від 30 грудня 2011 року. Згідно довідки МСЕК від 31 січня 2012 року йому встановлено первинно втрату професійної працездатності в розмірі 40 % за наслідками професійного захворювання та визнано інвалідом 3 групи. Вважає, що окрім фізичних страждань, йому спричинено підприємством також і моральну шкоду, що полягає у необхідності постійно перебувати у лікувальних закладах, що позбавляє його звичного образу життя. Постійні болі спричиняють слабкість, роздратованість, порушення сну. Він не може виконувати необхідну роботу у побуті, не має можливості працювати та належно забезпечувати свою сім'ю, що дуже пригнічує його. Враховуючи ступень тяжкості своїх моральних страждань просить стягнути на його користь з відповідача, спричинену йому моральну шкоду, в розмірі 25000 гривен. В судове засідання позивач [PERSON] не з'явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги викладені у позові підтримав у повному обсязі. Представник відповідача ТОВ «ДТЕК «Добропіллявугілля» Косенко С.В., який діє на підставі довіреності, позов не визнав. Просив у задоволенні позову відмовити, оскільки захворювання яке виявлено у [PERSON] в 2011 році є наслідком приховування останнім погіршення стану здоров'я, що призвело до неправомірних медичних висновків, на підставі яких той був допущений до роботи у підземних умовах. Вважає, що факт моральних страждань позивачем не доведено. На підставі наведеного просить відмовити в позові в повному обсязі. Вислухавши пояснення представника відповідача, вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] обґрунтовані і підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що позивач [PERSON] працював на шахті "Новодонецька" з 28 травня 1981 року по 29 червеня 2005 року та з 21 листопада 2005 року по 31 грудень 2011 року (звільнений згідно п. 2 ст. 40 КЗпП України за станом здоров'я (а.с.5-7). 01 листопада 2011 року ДП "Добропіллявугілля" реорганізовано через приєднання до орендаря ТОВ ДТЕК "Добропіллявугілля" (а.с.7). В акті розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання форми П-4 № 15 від 30 грудня 2011 року вказано, що у [PERSON] виявлено захворювання: хронічне обструктивне захворювання легенів пильовик етіології, друга стадія, помірна течія, легенева недостатність першого-другого ступеня. Захворювання професійне. Причинами профзахворювання є: недосконалість знепилюючих засобів, неефективність заходів по боротьбі з пилом, недотримання усього комплексу передбачених заходів, не проведення лікувально-оздоровчих, реабілітаційних заходів від шкідливого впливу виробничих факторів на підземних працівників (а.с.8-10). Довідками МСЕК від 31 січня 2012 року, серії 10 ААА №417977 та серії 10 ААА №042741 [PERSON] встановлено первинно 40 % втрати професійної працездатності внаслідок професійного захворювання та 3 групу інвалідності. Довідками від 28 січня 2014 року серії ААА №127905 та серії ААБ №412882 [PERSON] встановлено повторно 40 % втрати професійної працездатності внаслідок професійного захворювання та 3 групу інвалідності безстроково (а.с.11-14). [PERSON] багаторазово проходив стаціонарне лікування у різних медичних закладах з приводу професійного захворювання (а.с.15-22). Відповідно до ч. 2 ст. 153 КЗпП України забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган. Статтею 173 КЗпП України передбачено, що шкода, заподіяна працівникам каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я, пов'язаним з виконанням трудових обов'язків, відшкодовується у встановленому законодавством порядку. Статтею 13 Закону України «Про охорону праці» передбачено, що роботодавець зобов'язаний створити на робочому місці в кожному структурному підрозділі умови праці відповідно до нормативно-правових актів, а також забезпечити додержання вимог законодавства щодо прав працівників у галузі охорони праці. У судовому засіданні встановлено, що шкоду здоров'ю внаслідок професійного захворювання позивачу заподіяно з вини відповідача, що підтверджується актом розслідування хронічного професійного захворювання П-4 № 15 від 30 грудня 2011 року, в якому встановлений факт роботи [PERSON] у шкідливих підземних умовах на шахті, а також вина підприємства у шкоді, що була спричинена здоров'ю робітника. Таким чином в судовому засіданні встановлено, що умови праці позивача на шахті не відповідали вимогам ст. 153 КЗпП, оскільки були шкідливими та небезпечними, що підтверджується актом розслідування професійного захворювання. Зазначені умови праці стали причиною професійного захворювання позивача. Пошкодження здоров'я внаслідок професійного захворювання позивачеві завдано моральну шкоду, яка обумовлена моральними та фізичними стражданнями з приводу пошкодження здоров'я, погіршенням життєвих умов, що потребує від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Суд вважає, що у зв'язку з отриманим захворюванням [PERSON] дійсно вимушений змінити звичайний образ життя - потребує постійного медичного лікування наслідків профзахворювання. Відповідно до ст. 237-1 КЗпП України, відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Згідно до п. 7 Постанови Пленуму Верховного Суду України №4 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» (із змінами, внесеними згідно з Постановою Пленуму Верховного суду України №5 від 25 травня 2001 року) заподіяна моральна (немайнова) шкода відшкодовується фізичній чи юридичній особі, права якої були безпосередньо порушені протиправними діями (бездіяльністю) інших осіб. Відповідно до ч. 3 ст. 23 ЦК України розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з врахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Відповідно до п. 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995року №4 „Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат, їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. Відповідно до ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Згідно ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги та заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для справи. Доказами, наявності факту заподіяння позивачу моральної шкоди, є акт про розслідування хронічного професійного захворювання, рішення МСЕК про встановлення позивачу стійкої втрати працездатності та встановлення інвалідності, медичні довідки. В судовому засіданні на основі аналізу приведених вище доказів вірогідно встановлено вину відповідача у спричинені позивачеві моральної шкоди внаслідок пошкодження здоров'я, що є підставою для часткового задоволення його позову. З врахуванням викладеного, суд вважає законними та обґрунтованими вимоги позивача до ТОВ «ДТЕК «Добропіллявугілля» про відшкодування моральної шкоди, так як внаслідок професійного захворювання позивачу заподіяні фізичний біль і душевні страждання. Ушкодження здоров'я призвело до порушення його особистих немайнових прав, таких як, право на охорону здоров'я, на безпечну працю. Все це призвело до порушення його звичного образу життя та вимагає від [PERSON] додаткових зусиль для організації свого життя, що належним чином має бути компенсовано. Враховуючи глибину моральних та фізичних страждань позивача з приводу пошкодження здоров'я, ступінь втрати ним професійної працездатності, тривалий час роботи на даному підприємстві суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача 12000 грн. в порядку відшкодування моральної шкоди. Прийняти до уваги заперечення представника відповідача про те, що позивач не довів факту спричинення йому моральної шкоди внаслідок спричиненої травми та професійного захворювання, суд не може, оскільки це твердження спростовується наданим позивачем та дослідженими в судовому засіданні доказами. Твердження представника відповідача про порушення [PERSON] порядку проходження медичних оглядів та їх недійсність не підтверджена доказами, а тому не враховується судом. Доводи відповідача, з приводу того, що факт моральних страждань позивачем не доведений, не заслуговують на увагу, оскільки у п. 4.1 рішення Конституційного Суду України від 27 січня 2004 року № 1-9/2004 р. зазначено, що ушкодження здоров'я, заподіяне потерпілому під час виконання трудових обов'язків незалежно від ступеня втрати професійної працездатності вже спричиняють йому моральні і фізичні страждання. У відповідності зі ст. 88 ЦПК України, з відповідача слід стягнути на користь держави судовий збір.

Outcome: partial