Jurisdiction: civil
Date: 2021-01-27 00:00:00

Рішенням Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 31.08.2020 року задоволено частково позовні вимоги Акціонерного товариства комерційного банку "ПриватБанк" до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Стягнуто з [PERSON] на користь Акціонерного товариства комерційного банку "ПриватБанк" заборгованість за кредитним договором № б/н від 17.06.2008 року в сумі 4834 (чотири тисячі вісімсот тридцять чотири) грн. 42 коп., яка складається з заборгованості за кредитом в розмірі 4834 грн. 42 коп., а також судовий збір в сумі 161 (сто шістдесят одна) грн. 54 коп. 27 жовтня 2020 року представник відповідача адвокат Монатко Д.С. звернувся до суду із заявою про винесення додаткового рішення по справі, в якій просить стягнути з позивача на користь відповідача судові витрати, які складаються з витрат на правничу допомогу в сумі 3500 грн. В обгрунтування заяви зазначив, що при ухваленні рішення суду не вирішено питання про розподіл судових витрат. Відповідач у відзиві на позовну заяву навела орієнтовних розрахунок витрат на правничу допомогу. На виконання договору про надання правничої допомоги від 19.05.2020 року відповідачка сплатила адвокату грошові кошти в сумі 4300,00 грн., що підтверджується актом та квитанцією, вказана сума враховує оплату за участь в судовому засіданні. Оскільки представник відповідача не брав участі в судових засіданнях, тому стягненню підлягає сума в розмірі 3500,00 грн. за складання відзиву на позовну заяву. В наданій суду письмовій заяві представник відповідача адвокат Монатко Д.С. просить розглянути справу без його участі, зазначив, що заяву підтримує та просить задовольнити. Від представника позивача АТ КБ "Приватбанк" до суду надійшов відзив на заяву, в якому представник просить про зменшення витрат на правничу допомогу та відмовити у задоволенні заяви відповідача, зазначив, що сума витрат, що заявлена представником відповідача значно перевищує встановлені діючим законодавством та нормативно-правовими актами граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу; сума витрат є неспівмірною із складністю цивільної справи, яка віднесена судом до малозначних справ, та не є пропорційною щодо витраченого часу; не доведено, що такі витрати були фактичними та неминучими. Згідно ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: 1) стосовно певної позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення; 2) суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної грошової суми, присудженої до стягнення, або майно, яке підлягає передачі, або дії, що треба виконати; 3) судом не вирішено питання про судові витрати; 4) суд не допустив негайного виконання рішення у випадках, встановлених статтею 430 ЦПК України. Заяву про ухвалення додаткового рішення може бути подано до закінчення строку на виконання рішення. Відповідно до ч.ч. 1,3 ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу. Із положень ч.ч. 1-4 ст.137 ЦПК України слідує, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг) виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У постанові Великої Палати Верховного Суду по справі №751/3840/15-ц від 20.09.2018 р. суд зазначає, що на підтвердження розміру витрат на професійну правничу допомогу суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), розрахунок наданих послуг, документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Наявність документального підтвердження витрат на правову допомогу та їх розрахунок є підставою для задоволення вимог про відшкодування таких витрат. Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. Представництво інтересів відповідачки [PERSON] здійснював адвокат Монатко Д.С. на підставі Ордеру на надання правничої (правової) допомоги (арк.с. 126). На підтвердження понесених відповідачкою витрат на правничу допомогу суду надано: копію договору про надання правничої допомоги від 19.05.2020 р., який укладений між [PERSON] та адвокатом Монатко Д.С., акт про надання правничої допомоги від 31.07.2020 р., згідно якого виконавець надав, а замовник прийняв правничу допомогу, яка полягала у наданні консультаційних послуг з приводу судової справи № 207/3070/17 та складанні відзиву на позовну заяву і доданих до неї документів, вартість послуг 4300 грн., товарний чек про оплату 4300 грн. № 1 від 31.07.2020 р. (арк.с. 125). Так, згідно договору про надання правничої допомоги розмір гонорару складає 1000 грн. та додатково за складання заяв по суті справи 2500 грн., за участь в судовому засіданні 800 грн., однак через відсутність участі представника у засіданні останні вимоги не заявлено. Європейським судом з прав людини висловлена правова позиція, згідно з якою при розгляді питань компенсації витрат, понесених сторонами на отримання ними юридичної допомоги (в тому числі й під час розгляду їх справ в національних судах) задоволенню судом підлягають лише ті вимоги, по яким доведено, що витрати заявника були фактичними, неминучими, необхідними, а їх розмір розумним та обґрунтованим (остаточне рішення Європейського суду з прав людини від 10.01.2020, №33210/07 і 41866/08) та «Гуриненко проти України» (рішення Європейського суду з прав людини від 18.02.2010, №37246/04). У рішенні рішенні від 06.03.2019 р. у справі №922/1163/18 Верховний Суд зробив висновок, щодо розміру суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, вказавши, що: «Відсутність в договорі про надання правової допомоги розміру та/або порядку обчислення адвокатського гонорару (як погодинної оплати або фіксованого розміру) не дає як суду, так і іншій стороні спору, можливості пересвідчитись у дійсній домовленості сторін щодо розміру адвокатського гонорару». При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини, а гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час. Також проблемним питанням є неоднозначне застосування судами принципу співмірності розміру сплачених витрат із наданими адвокатом послугами. Відповідно до статті 19 Закону № 5076-VI видами адвокатської діяльності, зокрема, є: - надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави; - складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру; - представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами. Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення представництва на надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок його обчислення, зміни та умови повернення визначаються у договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховується складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 Закону № 5076-VI). Враховуючи часткове задоволення позовних вимог, при вирішенні питання про стягнення витрат на правничу допомогу, суд враховує обсяг фактично наданої правничої допомоги адвокатом, пов`язаної з розглядом цивільної справи, виходячи з акту про надання правничої (правової) допомоги від 31.07.2020 р. та приходить до висновку, що на користь відповідачки з позивача підлягають стягненню понесені витрати на правничу допомогу в розмірі 1000 грн. за складання відзиву на позовну заяву, з урахуванням категорії справи, складності та обсягу відзиву, розумності розміру понесених витрат; в частині оплати послуг з вивчення матеріалів справи, формування правової позиції та роз`яснення її клієнту - у розмірі 1000 грн. При цьому суд враховує, що складання відзиву на позовну заяву передбачає попереднє вивчення матеріалів справи та формування правової позиції, з подальшим складанням відзиву, відповідно не впливає суттєво на збільшення обсягу наданої правничої допомоги. Враховуючи вищевикладене, суд вважає можливим задовольнити частково заяву представника відповідача [PERSON] - адвоката Монатко Дениса Сергійовича про винесення додаткового рішення про стягнення судових витрат у цивільній справі за позовом Акціонерного товариства комерційного банку "ПриватБанк" до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Виходячи з викладеного,

Outcome: partial