Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-05 00:00:00

16 вересня 2020 року, [PERSON] , звертаючись до суду з вказаним вище позовом, просить визнати за нею як за спадкоєцем за заповітом після померлої [INFO] [PERSON] , право власності: на земельну ділянку площею 0,7055 га, кадастровий номер 7425587900:04:000:0220, що знаходиться на території Серединської сільської ради Чернігівського району Чернігівської області; на земельну ділянку площею 0,4544 га, кадастровий номер 7425555700:03:000:3220 та на земельну ділянку площею 0,3065 га, кадастровий номер 7425555700:03:000:5220, які знаходяться на території Олишівської селищної ради Чернігівського району Чернігівської області, та належали спадкодавцю згідно державного акту на право приватної власності на землю серії ІV-ЧН № 042537 від 06 лютого 2003 року, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 708 та згідно державного акту на право приватної власності на землю серії ІІІ-ЧН № 047598 від 06 лютого 2003 року, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 698. Свої вимоги позивач мотивує тим, що в зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів на спірні земельні ділянки, вона не може оформити спадщину у нотаріуса. Ухвалою Чернігівського районного суду Чернігівської області від 17 вересня 2020 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче засідання. Ухвалою Чернігівського районного суду Чернігівської області від 21 жовтня 2020 року підготовче провадження у справі було закрито та призначено до судового розгляду по суті в загальному позовному провадженні. \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, уповноважила представляти її інтереси адвокату Руденок І.Л. ( а.с. 6, 37). \~ \~ \~ \~Представник позивача в судове засідання не з`явилася, надала заяву про підтримання позову та розгляд справи у відсутності сторони позивача ( а.с. 78 ). Відповідач - територіальна громада в особі Серединської сільської ради Чернігівського району Чернігівської області в судове засідання явку свого представника не забезпечила, надіславши на адресу суду лист про розгляд справи у відсутності їх представника та про визнання позову (а.с. 66). Відповідач - територіальна громада в особі Олишівської селищної ради Чернігівського району Чернігівської області в судове засідання явку свого представника не забезпечила, надіславши на адресу суду заяву про розгляд справи у відсутності їх представника та про визнання позову (а.с. 76). Третя особа - Чернігівська районна державна нотаріальна контора в судове засідання явку свого представника не забезпечила, надіславши на адресу суду лист про розгляд справи без участі їх представника (а.с. 70). Третя особа - Чернігівська районна державна адміністрація Чернігівської області в судове засідання явку свого представника не забезпечила, надіславши на адресу суду лист про розгляд справи без участі їх представника, вказавши, що при прийнятті рішення покладаються на розсуд суду (а.с. 69). Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] про визнання права власності на земельні ділянки в порядку спадкування за заповітом, задоволенню не підлягають з таких підстав. Судом встановлено, що [INFO] померла мати позивача [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть Серія [NUMBER] ( а.с. 13). Згідно копії заповіту, посвідченого 22.05.1995 секретарем виконавчого комітету Ладинської сільської ради, [PERSON] за життя заповідала своє майно дочці [PERSON] ( а.с.12). З копії спадкової справи № 480/2008, яка надійшла із Чернігівської районної державної нотаріальної контори, встановлено, що після смерті [PERSON] спадщину за заповітом прийняла її дочка - [PERSON] , позивач по справі ( а.с. 71-75). 07 листопада 2019 року державним нотаріусом Чернігівської районної державної нотаріальної контори позивачу було повідомлено про неможливість видати свідоцтво про право на спадщину на спірні земельні ділянки в зв`язку з відсутністю у неї правовстановлюючих документів ( а.с. 11). Відповідно до положень статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини, відповідно до статті 1218 ЦК України, входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно пункту "г" частини першої статті 81 ЗК України громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі прийняття спадщини. Відповідно до ст. 125 Земельного кодексу України в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин, право власності та право постійного користування на земельну ділянку виникає після одержання її власником або користувачем документа, що посвідчує право власності чи право постійного користування земельною ділянкою, та його державної реєстрації. Згідно ч.1\~ст. 126 ЗК України\~право власності на земельну ділянку посвідчується державним актом. Як встановлено із копії листа Міжрайонного управління у Ріпкинському та Чернігівському районах Головного Управління Держгеокадастру у Чернігівській області від 07.05.2020 № С-402/0-0.212-278/148-19, [PERSON] за життя не отримала виготовлені на її ім`я Державний акт на право власності на землю серії ІV-ЧН № 042537 від 06 лютого 2003 року, зареєстрований за № 708 на території Серединської сільської ради Чернігівського району, площею 0,71 га та Державний акт на право власності на землю серії ІІІ-ЧН № 047598 від 06 лютого 2003 року, зареєстрований за № 698, загальною площею 0,76 га на території Олишівської селищної ради Чернігівського району (а.с. 17). \~ \~ \~ \~Листом\~№ 24-753/0/4-13 ВССУ від 16.05.2013 року\~«Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» (далі - лист) визначено, що визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку. Спори про визнання права власності на земельну ділянку та права на земельну частку (пай) в порядку спадкування, зокрема у випадках, якщо відсутній отриманий спадкодавцем державний акт про право власності на земельну ділянку, зареєстрований належним чином, якщо спадкодавцем не був отриманий державний акт про право власності на земельну ділянку, або в державному акті є неточності, які підлягають виправленню, розглядаються судами з урахуванням вимог закону та роз`яснень, викладених в пунктах\~10,\~11\~Постанови Пленуму\~Верховного Суду\~України від\~30\~травня 2008\~року №\~7\~« Про\~судову практику\~у справах\~про спадкування»\~ про те, що відповідно до статті 1225\~ЦК\~право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом. Набуття права власності на земельну ділянку та перехід права власності на земельну ділянку в порядку спадкування має місце за наявності наступних юридичних фактів у їх сукупності:\~ухвалення рішення компетентного органу про передачу у власність земельної ділянки спадкодавцю, укладення спадкодавцем правочинів щодо набуття права власності на земельні ділянки;\~виготовлення технічної документації на земельні ділянки;\~визначення меж земельної ділянки в натурі;\~погодження із суміжними землевласниками та землекористувачами;\~одержання у встановленому порядку Державного акта на землю;\~реєстрація права власності на земельну ділянку. Якщо зазначені вимоги спадкодавцем не дотримано - право власності на конкретні земельні ділянки не виникає та відповідно до ст. 1216\~ЦК\~ не переходить до спадкоємців у порядку спадкування, за винятком встановлених випадків, на які поширюється дія п. 1 розділу X "Перехідні положення"ЗК. Якщо спадкодавець не набув права власності на земельну ділянку згідно зі ст. 125\~ЗК, проте розпочав процедуру приватизації земельної ділянки відповідно до чинного законодавства України, а органами місцевого самоврядування відмовлено спадкоємцям у завершенні процедури приватизації, то спадкоємці мають право звертатися до суду із позовами про визнання відповідного права в порядку спадкування -\~ права\~на\~завершення\~приватизації та\~одержання\~державного акта про право власності на землю на ім`я спадкоємця,\~а не\~права\~власності на земельну\~ділянку . Отже, якщо видача державного акта про право власності на землю здійснюється на підставі рішення про передачу громадянам України безоплатно у приватну власність земельних ділянок, прийнятого органами місцевого самоврядування відповідно до\~Декрету КМУ від 26 грудня 1992 року "Про приватизацію земельних ділянок", до спадкоємців переходить право отримати державний акт про право власності на земельну ділянку. Зазначений порядок встановлений законодавством у разі набуття права власності на земельні ділянки шляхом їх приватизації громадянами (ч. 3 ст. 116 ЗК). Також слід зазначити, що абз.2 п.1 розділу Х «Перехідні положення» ЗК в редакції, яка діяла на час звернення позивача до суду та на час постановлення рішення, установлено, що рішення про передачу громадянам України безоплатно у приватну власність земельних ділянок, прийняті органами місцевого самоврядування відповідно до\~Декрету Кабінету Міністрів України\~від 26 грудня 1992 року "Про приватизацію земельних ділянок", є підставою для реєстрації права власності на земельні ділянки цих громадян або їх спадкоємців відповідно до\~Закону України\~"Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень". Державна реєстрація таких земельних ділянок здійснюється на підставі технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості). Оцінюючи належність, допустимість доказів окремо, а також достатність і взаємозв`язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку про те, що позивачем був обраний не належний спосіб захисту своїх прав, оскільки остання не зверталась до відповідачів щодо продовження розпочатої процедури приватизації земельних ділянок з урахуванням її прав як спадкоємця і відповідачами не було відмовлено у реалізації такого права, а отже за таких обставин таке право позивача як спадкоємця не можна вважати порушеним, у зв`язку з його не використанням. Законодавством чітко визначені умови за яких право власності в порядку спадкування може бути визнано у судовому порядку за спадкоємцем, разом з тим, у випадку позивача, захист її прав підлягає здійсненню в інший спосіб, який прямо передбачений законодавством. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed