Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-01 00:00:00

24.02.2015 року позивач звернувся до суду з позовом про визнання недійсним укладеного з відповідачем договору від 18.08.2014 року № 231321 з додатками № 1 та № 2 про вчинення дій, спрямованих на отримання ним грошових коштів; стягнення з відповідача 5023 грн. 00 коп. у повернення сплачених за цим договором грошових коштів. В обґрунтування позову зазначив, що оскаржуваний договір суперечить вимогам статей 18, 19 Закону України "Про захист прав споживачів", оскільки укладений відповідачем з використанням нечесної підприємницької практики; передбачає утворення та експлуатацію пірамідальної схеми; містить несправедливі умови. У судове засідання позивач та його представник не з'явилися, представник позивача через канцелярію суду подав заяву про розгляд справи без його участі, просив стягнути з відповідача в повернення сплачених за договором грошових коштів 5023 грн. 00 коп. та визнати договір №231321 від 18.08.2014 року та додатки №1 та №2 до нього, укладений між ТОВ "Грендфінресурс" та [PERSON] недійсним. Представник відповідача не з'явився, про час і місце розгляду справи сповіщався належним чином, на адресу суду надіслав письмові заперечення, в задоволенні позову просив відмовити. Судом встановлено такі факти та відповідні їм правовідносини. 18.11.2014 року сторони уклали Договір № 231321 з додатками № 1 та № 2 відповідно до якого відповідач зобов'язався вчинити від імені та за рахунок позивача, як учасника Програми "Альянс Україна", дії, спрямовані на отримання грошової суми (далі - Договір, пункт 1.1). Як вбачається з Додатку 1 до Договору, для отримання грошових коштів у розмірі 60000 грн. 00 коп. позивач повинен був сплатити відповідачу одноразовий комісійний внесок в сумі 4200 грн., адміністративний платіж в сумі 198 грн. Крім того, позивач повинен був сплатити відповідачу 625 грн. щомісячного внеску, що в сукупності складає 5023 грн. Відповідно до частини першої статті 19 Закону України "Про захист прав споживачів" (далі - Закон) нечесна підприємницька практика забороняється. Нечесна підприємницька практика включає: 1) вчинення дій, що кваліфікуються законодавством як прояв недобросовісної конкуренції; 2) будь-яку діяльність (дії або бездіяльність), що вводить споживача в оману або є агресивною. Підприємницька практика є такою, що вводить в оману, якщо під час пропонування продукції споживачу не надається або надається у нечіткий, незрозумілий або двозначний спосіб інформація, необхідна для здійснення свідомого вибору. Пунктом 7 частини третьої статті 19 Закону забороняється як таке, що вводить в оману утворення, експлуатація або сприяння розвитку пірамідальних схем, коли споживач сплачує за можливість одержання компенсації, яка надається за рахунок залучення інших споживачів до такої схеми, а не за рахунок продажу або споживання продукції. В силу положень частини шостої статті 19 Закону правочини, здійснені з використанням нечесної підприємницької практики, є недійсними. На підставі дослідження тексту Договору суд доходить до висновку, що його зміст може вводити позивача в оману, виходячи з наступного. Договір не має назви, а в статті 1 лише вказується на обов'язок відповідача вчинити від іменні та за рахунок позивача дії, спрямовані на отримання ним грошової суми. За змістом частини першої статті 1000 ЦК України це є предметом договору доручення. В той же час, в тексті договору йдеться про надання позивачу грошових коштів, а в Додатку 1 до Договору уточнюється, що грошові кошти в сумі 60000 грн. надаються для бізнесу. Таким чином, оскаржуваний позивачем Договір має схожість з договором доручення, договором позики, що значно ускладнює визначення його дійсної правової природи. Фактичний зміст Договору свідчить про те, що його предметом є надання відповідачем позивачеві певної грошової суми на умовах діяльності Програми "Альянс Україна", яка передбачає залучення грошових ресурсів інших її учасників, що в силу положень, викладених у пункті 7 частини третьої статті 19 Закону підтверджує створення відповідачем пірамідальної схеми, забороненої Законом. Згідно із частинами першою, другою статті 18 Закону продавець (виконавець, виробник) не повинен включати у договори із споживачем умови, які є несправедливими. Умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов'язків на шкоду споживача. Пунктами 2 - 4 частини третьої статті 18 Закону встановлено, що несправедливими є, зокрема, умови договору про: виключення або обмеження прав споживача стосовно продавця (виконавця, виробника) або третьої особи у разі повного або часткового невиконання чи неналежного виконання продавцем (виконавцем, виробником) договірних зобов'язань, включаючи умови про взаємозалік, зобов'язання споживача з оплати та його вимог у разі порушення договору з боку продавця (виконавця, виробника); встановлення жорстких обов'язків споживача, тоді як надання послуги обумовлене лише власним розсудом виконавця. Якщо положення договору визнано несправедливим, включаючи ціну договору, таке положення може бути змінено або визнано недійсним. У разі коли зміна положення або визнання його недійсним зумовлює зміну інших положень договору, на вимогу споживача: 1) такі положення також підлягають зміні; або 2) договір може бути визнаним недійсним у цілому (частини п'ята, шоста статті 18 Закону). Статті 8, 9 Додатку № 2 до Договору (Умови Програми "Альянс Україна) містять несправедливі умови оскільки передбачають можливість неповернення позивачу одноразового комісійного внеску (4200 грн.) та адміністративних витрат у разі розірвання Договору за ініціативою позивача, а також накладення на позивача штрафу в розмірі 250 грн. 00 коп. - за перший прострочений платіж, за кожний наступний прострочений платіж в розмірі 500 грн. 00 коп. та 30 % від простроченої суми загального платежу, в той же час не передбачає можливість застосування аналогічних санкцій у відношенні до відповідача. Наведене в сукупності є підставою для визнання Договору недійсним. Долученими до справи копіями квитанцій підтверджується сплата позивачем відповідачу на підставі Договору грошової суми в розмірі 5023 грн. 00 коп., що є підставою для стягнення цієї суми з останнього. Таким чином, ТОВ "Грандфінресурс" формує групу клієнтів системи за рахунок сплати щомісячних повних внесків, сплачених клієнтами програми, тобто за кошти клієнтів самої програми, формуванні фонду даної групи. Крім того, з фонду групи формується чистий фонд, який призначений для придбання товарів для учасників програми, його наступний щомісячний розподіл між учасниками системи шляхом визнання права учасника програми на одержання відповідного товару. Визнання, яке підтверджує право учасника програми "Альянс Україна" на одержання товару надається не всім учасникам, а тільки тим, які мають найбільшу кількість платежів. Таким чином, в діяльності ТОВ "Грандфінресурс" наявні ознаки нечесної підприємницької практики, яка вводить споживача в оману. Отже, наведений вид нечесної підприємницької практики, що вводить споживача в оману, містить ознаки пірамідальної схеми, коли споживач сплачує за можливість одержання компенсації, яка надається за рахунок залучення інших споживачів такої схеми, а не за рахунок продажу або споживання продукції, включено в умови спірної угоди. Суд вважає, що вимоги позивача підпадають під дію Закону України "Про захист прав споживачів", оскільки предметом Договору від 20.11.2012 р. за № 216267 є вчинення дій, спрямованих на придбання товару або відповідної суми позики та надання інших послуг. Так, ч. 1 ст. 19 Закону України "Про захист прав споживачів" забороняє нечесну підприємницьку практику, яка включає будь - яку діяльність (дії або бездіяльність), що вводить споживача в оману. Згідно із п. 7 ч. 3 ст. 19 Закону України "Про захист прав споживачів" забороняються як такі, що вводять в оману утворення, експлуатація або сприяння розвитку пірамідальних схем, коли споживач сплачує за можливість одержання компенсації, яка надається за рахунок залучення інших споживачів до такої схеми, а не за рахунок продажу або споживання продукції. Згідно ч. 6 ст. 19 Закону України "Про захист прав споживачів" правочини, здійснені з використанням нечесної підприємницької практики, є недійсними з застосуванням наслідків, що витікають з цього,зокрема, повернення грошових коштів,що були сплачені на виконання недійсного правочину. Відповідно ч. 1 ст. 203 ЦК України, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Враховуючи, що згідно з положеннями ст. 216 ЦК України недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов'язані з його недійсністю, а кожна з сторін такого правочину зобов'язана повернути другій стороні в натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину - суд дійшов висновку, що зазначений договір є оспорюваним правочином та підлягає визнанню недійсним судом на підставі вимог закону. Таким чином, даний позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved