Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-09 00:00:00

У поданій в червні 2015 року до суду заяві позивач [PERSON] просить стягнути солідарно з ПАТ «Дельта Банк» та Рівненської дирекції Українського державного підприємства поштового звязку (далі УДППЗ) «Укрпошта» платіж у сумі 1230 грн., проценти за прострочення надання послуги в сумі 12,03 грн. та збитки (безпідставно нараховані проценти) в сумі 201 грн., всього на загальну суму 1443,03 грн. та у рахунок відшкодування моральної шкоди 1000 грн. В обґрунтування свої вимог позивач покликається на те, що відповідно до укладеного 09 травня 2014 року між нею та ПАТ «Дельта Банк» кредитного договору №001-17030-090514 вона отримала кредит в сумі 14724,45 грн. на 24 місяці зі сплатою фіксованого платежу в сумі 732 грн. На погашення кредиту всі платежі до березня 2015 року вона здійснювала у відділеннях УДППЗ «Укрпошта». 26 лютого 2015 року вона здійснила черговий платіж в сумі 1230 грн., який не був зарахований і в кінці березня 2015 року з Банку їй повідомили про наявність заборгованості та запровадження тимчасової адміністрації. За повідомленням УДППЗ «Укрпошта» сплачену нею суму кредиту включено в реєстр №40 та перераховано ПАТ «Дельта Банк» відповідно до укладеного між ними договору. Тому, з метою уникнення подальшого нарахування відсотків по договору 09 червня 2015 року вона здійснила повторний платіж на ПАТ «Дельта Банк» в сумі 1230 грн. та нараховані відсотки в сумі 201 грн., який не повернутий відповідачами, а тому підлягає стягненню у судовому порядку. У запереченням на позов від 22 вересня 2015 року представник ПАТ «Дельта Банк» просив у задоволені позову відмовити повністю за безпідставністю вимог та також у звязку із запровадженням тимчасової адміністрації, під час будь-які правові підстави для задоволення майнових вимог позивача у судовому порядку відсутні. Ухвалою Здолбунівського районного суду від 30 грудня 2015 року провадження у справі зупинено до набрання законної сили рішенням Господарського суду м.Києва у справі №910/18795/15 за позовом ПАТ "Дельта банк" до Українського державного підприємства поштового зв'язку "Укрпошта" про стягнення коштів та за зустрічним позовом Українського державного підприємства поштового зв'язку "Укрпошта" до ПАТ "Дельта Банк" про зобов'язання прийняти виконання по договору. 04 липня 2018 року провадження у справі відновлено. У судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала повністю з наведених у позові підстав. Представник відповідача ПАТ «Дельта Банк» у судове засідання не зявився, хоча про час та місце розгляду справи повідомлявся заздалегідь та належним чином, клопотань від них про відкладення розгляду справи не надходило. Представник Рівненської дирекції УДППЗ «Укрпошта», перейменованого у ПАТ «Укрпошта», просить у задоволені позову відмовити, мотивуючи тим, що на виконання постанови Київського апеляційного господарського суду від 30 січня 2018 року на користь ПАТ «Дельта Банк» перераховано 7072520 грн., у тому числі у сплачені позивачем кошти, а тому у ПАТ «Укрпошта» відсутня заборгованість перед клієнтами банку. В свою чергу ПАТ «Дельта Банк» після отримання вказаних коштів має направити їх на погашення вимог таких клієнтів у порядку черговості, встановленої Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб». Заслухавши пояснення учасників справи, зясувавши обставини та дослідивши матеріали справи, суд дійшов такого висновку. Установлено, що 09 травня 2014 року між ПАТ «Дельта Банк» та [PERSON] укладено кредитний договір №001-17030-090514, за яким остання отримала кредит в сумі 14724,45 грн. на 24 місяці зі сплатою фіксованого платежу в розмірі 732 грн. На виконання умов кредитного договору №001-17030-090514 [PERSON] 26 лютого 2015 року через Рівненську дирекцію УДППЗ «Укрпошта» здійснила черговий платіж в сумі 1230 грн., який включено в реєстр №40 від 02 березня 2015 року на ПАТ «Дельта Банк», що підтверджується фіскальним чеком та довідкою від 13 травня 2015 року. За повідомленням ПАТ «Дельта Банк» від 28 квітня 2015 року на підставі постанови Правління Національного банку України №150 від 02 березня 2015 року «Про віднесення ПАТ «Дельта Банк» до категорії неплатоспроможних» виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб 02 березня 2015 року прийнято рішення про запровадження в банку з 03 березня 2015 року тимчасової адміністрації та призначення уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб. Платіж у розмірі 1230 грн. в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором №001-17030-090514\~ не надходив. 09 червня 2015 року позивач з метою погашення заборгованості по кредитному договору перерахувала на ПАТ «Дельта Банк» кошти в сумі 1431 грн., з них в сумі 1230 грн. за кредитом та нараховані відсотки в сумі 201 грн., що підтверджується квитанцією №45439261. З рішення Господарського суду м.Києва від 07 червня 2016 року, зміненого постановою Київського апеляційного господарського суду від 30 січня 2018 року, первісний позов ПАТ «Дельта Банк» задоволено частково та стягнуто з Українського державного підприємства поштового зв'язку «Укрпошта» на користь банку заборгованість у розмірі 7072520 грн. на виконання договору приймання платежів №934-33 від 07 лютого 2013 року. Указане рішення господарського суду на даний час ПАТ «Укрпошта» виконало повністю, що підтверджується наданими платіжними дорученнями, а тому заборгованість перед клієнтами банку, у тому числі перед позивачем відсутня. Відповідно до п.1 ч.5 ст.36 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» під час тимчасової адміністрації не здійснюється, зокрема, задоволення вимог вкладників та інших кредиторів банку. Зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобовязання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку (ст.59 ЦК України). Згідно ст.2 Закону України «Про банки і банківську діяльність» кредитором банку є юридична або фізична особа, яка має документально підтверджені вимоги до боржника щодо його майнових зобовязань. Таким чином, позивач, маючи майнові вимоги до ПАТ «Дельта Банк» є кредитором банку, а задоволення таких кредиторських вимог здійснюється за рахунок коштів, одержаних у результаті ліквідації та реалізації майна неплатоспроможного банку, у визначеній ст.52 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», черговості. За змістом наведених норм після запровадження у банку тимчасової адміністрації та початку процедури ліквідації, задоволення вимог кредиторів відбувається у особливому, передбаченому зазначеним спеціальним Законом порядку. Спрямування коштів, одержаних в результаті ліквідації та реалізації майна банку, відноситься до компетенції уповноваженої особи Фонду. Аналогічний правовий висновок зробив Верховний Суд України на засіданні Судової палати у цивільних справах 20 січня 2016 року при розгляді справи № 6-2001цс15 Крім того, відповідно до вимог ст.23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав та законних інтересів. Моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. З роз'яснень, які містяться у п.2 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року №4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» вбачається, що спори про відшкодування заподіяної фізичній чи юридичній особі моральної (немайнової) шкоди розглядаються, зокрема, при порушенні зобов'язань, які підпадають під дію Закону України «Про захист прав споживачів» чи інших законів, що регулюють такі зобов'язання і передбачають відшкодування моральної (немайнової) шкоди. Відповідно до п.5 ч.1 ст.4 Закону України «Про захист прав споживачів» споживачі під час придбання, замовлення або використання продукції, яка реалізується на території України, для задоволення своїх особистих потреб мають право на відшкодування майнової та моральної шкоди, завданої внаслідок недоліків продукції (дефекту в продукції), відповідно до закону. У даному випадку між сторонами виникли договірні правовідносини і умовами кредитного договору відшкодування моральної шкоди у разі порушення виконання його умов не передбачено. З огляду на викладене позовні вимоги є недоведеними, а тому у задоволені позову слід відмовити повністю. На підставі\~наведеного та\~

Outcome: dismissed