Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-09 00:00:00

Позивач звернувся до суду із зазначеним позовом, посилаючись на те, що внаслідок вчинення [PERSON] кримінального правопорушення йому завдано збитків, а саме значно пошкоджено належний позивачу на праві власності катер. Розпочате досудове розслідування. Зазначено, що під час досудового розслідування встановлено, що саме через дії [PERSON] виникла дана пригода, і позивачу було завдано збитків, яку повинен був відшкодувати [PERSON] , який помер. Єдиним спадкоємцем після його смерті є його дружина - [PERSON] , відповідач по справі, яка разом із спадщиною успадкувала обов`язок відшкодувати шкоду, що добровільно не робить. Просить стягнути з відповідача на корить позивача судові витрати в сумі 19700 грн., що складаються з оплати за проведення дослідження стану та розміру збитків завданих майну у розмірі 9700грн.; витрат на професійну правову допомогу - 10000грн. Також просить стягнути з відповідача на його користь збитки, що спричинені внаслідок кримінального правопорушення у розмірі 466640 грн. Відповідачем надано відзив, в якому вона просить відмовити в задоволенні позовних вимог, позов не визнає. Вказано, що триває досудове розслідування по факту пригоди, жодних обвинувачень не висунуто. Дослідження катера проведено суб`єктом, який не має відповідної спеціалізації, він може оцінювати колісні транспортні засоби. Мета дослідження визначення ринкової вартості. Позивачем надано відповідь на відзив, відповідачем - заперечення. В судовому засіданні представник позивача підтримав позов з підстав в ньому зазначених, просив задовольнити позовні вимоги. Також зазначив, що шкода заподіяна джерелом підвищеної небезпеки. Відповідач та представник відповідача в судовому засіданні підтримали відзив, з підстав в ньому зазначених. Надали пояснення, що відповідач має статус потерпілої внаслідок пригоди на воді. Також відповідач пояснила, що спадщину, після смерті чоловіка [PERSON] не отримала, подала тільки заяву. Заслухавши представника позивача, відповідача, представника відповідача, вивчивши матеріали справи встановлено наступне. Ухвалою судді Херсонського міського суду Херсонської області від 15.05.2020 року відкрито провадження у даній справі та призначено підготовче засідання. 04.09.2020 року ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до судового розгляду. Ухвалою судді Херсонського місткого суду Херсонської області у справі 766/3964/20 від 06.03.2020 року забезпечено позов [PERSON] до подання позовної заяви та накладено арешт на все рухоме та нерухоме майно, що належить на праві власності [PERSON] та належало [PERSON] в межах завданих збитків в розмірі 466640 грн. Згідно із ст. 4 ч. 1 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів Відповідно до ст. 13 ч. 1 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. У відповідності із положеннями ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (ч. 1 ст. 76 ЦПК України). Згідно із ч. 2 ст. 77 ЦПК України предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Докази мають бути належними, допустимими, достовірними (ст. ст. 77, 78, 79 ЦПК України). Відповідно до ч. 1 ст. 80 ЦПК України, достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Згідно із ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч. 6 ст. 81 ЦПК України). Відповідно до свідоцтва про право власності для прогулянкових суден CR № 001679, позивач є власником катера «Bombаrdier Spееdster 200» (а.с. 19). В тексті позову зазначено про наявність права власності позивача на катер «Bombоrdier Spіdster 200», а не на «Bombаrdier Spееdster 200», тобто назва судна у свідоцтві про права власності не співпадає з назвою судна в тексті позову, в тексті дослідження та в текстах інших документів. На підтвердження наявності матеріальних збитків позивачем долучено до позову дослідження катера від 26.02.2020 року. Мета оцінки - звіт про вартість катера «Bombоrdier Spіdster 200». Наведене дослідження суб`єктом оціночної діяльності складено на російській мові, переклад на державну мову не долучено. Практична діяльність в Україні з оцінки майна може здійснюватися виключно суб`єктами оціночної діяльності, визнаними такими відповідно до Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні». Відповідно до ст. 1 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні», положення цього Закону поширюються на правовідносини, які виникають у процесі здійснення оцінки майна, майнових прав, що належать фізичним та юридичним особам України на території України та за її межами, а також фізичним та юридичним особам інших держав на території України та за її межами, якщо угода укладається відповідно до законодавства України, використання результатів оцінки та здійснення професійної оціночної діяльності в Україні. У ст. 4 даного закону зазначено, професійна оціночна діяльність (далі - оціночна діяльність) - діяльність оцінювачів та суб`єктів оціночної діяльності, визнаних такими відповідно до положень цього Закону, яка полягає в організаційному, методичному та практичному забезпеченні проведення оцінки майна, розгляді та підготовці висновків щодо вартості майна. До даного дослідження долучено сертифікат № 703/18 від 11.09.2018 року, який діє до 11.09.2021 року. В сертифікаті зазначено напрям оцінки майна - «1. оцінка об`єктів у матеріальній формі», щодо яких дозволена діяльність: 1.1, 1.3, 1.4, 1.5, 1.7. Також долучено свідоцтво про включення інформації про оцінювача до Державного реєстру оцінювачів та суб`єктів оціночної діяльності № 11257 від 22.10.2013 року, з якого вбачається, що [PERSON] включено до Державного реєстру оцінювачів та суб`єктів оціночної діяльності як оцінювача, який має здійснювати оцінку майна та майнових прав за такими напрямами: напрям 1 «оцінка об`єктів у матеріальній формі»: спеціалізація 1.3 «Оцінка колісних транспортних засобів»; спеціалізації 1.8 «Оцінка для цілей оподаткування та нарахування і сплати інших платежів, які справляються відповідно до законодавства». Вказано, що це свідоцтво є невід`ємної частиною кваліфікаційного свідоцтва оцінювача. У розділі Державного реєстру "Суб`єкти оціночної діяльності", зазначено, що ФОП [PERSON] має напрям діяльності 1.3 на підставі сертифіката 703/18 від 11.09.2018 року . Порядок ведення Державного реєстру оцінювачів та суб`єктів оціночної діяльності, затверджений наказом Фондом Державного майна України № 796 від 10.06.2013 року складається з розділів "Оцінювачі" та "Суб`єкти оціночної діяльності". До розділу "Оцінювачі" вноситься інформація про фізичних осіб - оцінювачів, які отримали кваліфікаційні свідоцтва оцінювача. До розділу "Суб`єкти оціночної діяльності" вноситься інформація про суб`єктів оціночної діяльності - суб`єктів господарювання, які отримали сертифікати суб`єкта оціночної діяльності, де спеціалізація 1.3 - "Оцінка колісних транспортних засобів"; а спеціалізація 1.5 - "Оцінка судноплавних засобів". Таким чином твердження відповідача щодо відсутності у суб`єкта оціночної діяльності спеціалізації 1.5 «оцінка судноплавних засобів», виходячи із відомостей Державного реєстру «Суб`єктів оціночної діяльності», де зазначено напрямок 1.3 - «Оцінка колісних транспортних засобів», відповідає відомостям зазначеним в Держаному реєстрі оцінювачів та суб`єктів оціночної діяльності, що дає обґрунтований сумнів в наявності у експерта спеціалізації 1.5 «Оцінка судноплавних засобів» на час виконання дослідження. Доказів на спростування такого сумніву з боку позивача не надано. За таких обставин суд не може взяти до уваги в якості доказу дослідження катера від 26.02.2020 року, що складено ФОП [PERSON] . [PERSON] звернувся із заявою до приватного нотаріуса Херсонського міського нотаріального округу Шевченко Н.В. , яка зареєстрована 19.02.2020 року , в порядку ч. 2 ст. 1281 ЦК України, просить включити його вимоги про відшкодування спричиненої спадкодавцем йому шкоди до складу спадкової маси. 24.02.2020 року позивач звернувся до слідчого управління ГУНП в Херсонській області із заявою, в якій зазначено, що 07.09.2019 року близько 20-30 гідроцикл «Bombordier RXP» 2018, рухаючись на високій швидкості по річці Кошовій, з боку Острівського мосту в напрямку Залізничного мосту в м. Херсоні, поблизу пляжу Піски, врізався в судно «Bombоrdier Spіdster 200», що належить позивачу, просить залучити його як потерпілого. З листа ГУНП в Херсонській області від 13.03.2020 року вбачається, що зазначена вище заява позивача задоволена. У листі з ГУНП в Херсонській області від 26.06.2020 року вбачається, що у зв`язку із подією розпочате досудове розслідування у кримінальному провадженні № 12019230000000319, що відбулася 07.09.2019 року, а саме: [PERSON] керуючи гідроциклом «Bombordier RXP» 2018 без реєстраційного номеру допустив зіткнення з катером «Bombоrdier Spіdster 200» без реєстраційного номеру, під керуванням [PERSON] поблизу пляжу Піски. Внаслідок даної події [PERSON] помер, пасажир гідроциклу [PERSON] отримала тілесні ушкодження. Зазначено, що на даний час досудове розслідування триває, про підозру нікому не повідомлено, [PERSON] є потерпілою у вказаному кримінальному провадженні, у зв`язку із отриманням тяжких тілесних ушкоджень. Станом на 03.09.2020 року ГУНП в Херсонській області надано аналогічну відповідь. Доказів отримання спадщини відповідачем з боку позивача не надано, [PERSON] заперечувала факт отримання свідоцтва про право на спадщину, зазначила, що тільки звернулась із заявою про отримання спадщини. Відповідно до ч. 6 ст. 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Відповідно до ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи,які особамогла бреально одержатиза звичайнихобставин, якби їїправо небуло порушене(упущенавигода). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі. Майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала (ч.1 ст.1166 ЦК України). Згідно ч.1 ст.1192 ЦК України, якщо інше не встановлено законом, з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. З абз. 1 п.13 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 31.03.1989 р. «Про практику застосування судами України законодавства про відшкодування матеріальної шкоди, заподіяної злочином і стягнення безпідставно нажитого майна» (з наступними змінами) та абз. 1 п. 2 постанови Пленуму ВСУ №6 від 27.03.1992р. «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» вбачається, що шкода, заподіяна злочином, підлягає відшкодуванню особою, яка її заподіяла, в повному обсязі. Пленум роз`яснив судам, що «розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що відповідно до ст. ст. 440, 450 ЦК (ст. ст. 1166, 1187 ЦК України) шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи. Наявність досудового розслідування у кримінальному провадженні № 12019230000000319 з урахуванням факту, що підозру нікому не вручено, не вказує на наявність складу кримінального правопорушення в діях [PERSON] , [INFO] , який помер [INFO] . Відповідно до ст. 62 Конституції України, особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду. Враховуючи, підставу звернення до суду, а саме: стягнення збитків завданих внаслідок вчинення кримінального правопорушення, суд дійшов висновку, що належних та допустимих доказів на підтвердження вини [PERSON] в скоєнні кримінального правопорушення та причинного зв`язку з його діями та завданням майнової шкоду - суду не надано. В тексті позовної заяви викладено цитування статей Цивільного кодексу України, в тому числі й ст. 1187 ч. 1 ЦК України, а саме: джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням транспортних засобів, а згідно ч. 2 даної норми права, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій основі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, використання якого створює підвищену небезпеку. Враховуючи, що пригода сталося за участі двох джерел підвищеної небезпеки, вина чи ступіть вини не встановлена відповідними доказами, власник одного джерела підвищеної небезпеки - помер, спадщина після його смерті не отримана, суд вважає, що наведена підстава звернення не обґрунтована та не підтверджена належними та допустимими доказами. Суд також враховує положення Висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів щодо якості судових рішень (пункти 32-41), в якому, серед іншого, звертається увага на те, що усі судові рішення повинні бути обґрунтованими, зрозумілими, викладеними чіткою і простою мовою і це є необхідною передумовою розуміння рішення сторонами та громадськістю; у викладі підстав для прийняття рішення необхідно дати відповідь на доречні аргументи та доводи сторін, здатні вплинути на вирішення спору; виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави захисту; обсяг цього обов`язку суду може змінюватися залежно від характеру рішення. Беручи до уваги викладене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги не підтверджені належними та допустимими доказами та позовні вимоги до відповідача з підстав звернення - є передчасними.

Outcome: dismissed