Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-07 00:00:00

. Позивач звернувся до суду з позовом до відповідачів, який в подальшому був уточнений, по якому просив суд стягнути з НАСК « Оранта» на користь позивача, який діє в своїх інтересах та інтересах неповнолітнього сина [PERSON], [INFO] матеріальну шкоду в розмірі 44010 грн. та моральну шкоду в розмірі 2550 грн.; стягнути з ТОВ « Європа В.В.В.» на користь позивача моральну шкоду в розмірі 597450,0 грн.; судові витрати покласти на відповідачів. При цьому посилався на те, що 18 серпня 2010 року в 15 год. 10 хв. він знаходився у якості пасажира маршрутного таксі № 146 марки «Богдан» А 0.9202, д.н. [NUMBER]. Між вулицями Старопортофранківська та Балківська в м.Одесі відбулась дорожньо-транспортна пригода за участю маршрутного таксі № 146 марки «Богдан» А 0.9202, д.н. [NUMBER], під керуванням водія [PERSON], в результаті чого йому були спричинені тілесні ушкодження, які зазначені в висновку судово- медичної експертизи № 3953 від 15.10.2010 р., внаслідок ДТП загинула його дружина-[PERSON], неповнолітній син отримав тілесні ушкодження. Вироком Приморського районного суду м. Одеси від 11.04.2012 року водій автобусу [PERSON] засуджений за ст. 286 ч. КК України до п'яти років позбавлення волі; його цивільний позов про стягнення із засудженого матеріальної та моральної шкоди задоволений. Ухвалою Апеляційного суду Одеської області від 19 червня 2012 року вирок Приморського районного суду м. Одеси від 11.04.2012 року скасований в частині задоволення цивільних позовів, позови направлені для розгляду в порядку цивільного судочинства. На час ДТП [PERSON] працював в ТОВ « Європа В.В.В.» та діяв поліс загальнообов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів НАСК « Оранта» Під час ДТП позивачу була завдана матеріальна шкода, яку він оцінює в розмірі 44010 грн. Також, йому спричинена моральна шкода, оскільки під час дорожньої пригоди його дружина загинула, діти отримали тілесні ушкодження, у нього виникли психотравматичні фактори, що стали джерелом негативних емоцій і переживань, та призвели до погіршення здоров'я, вплинули на реалізацію його намірів та ділові стосунки. Так, він пережив шок, моральні та фізичні страждання. Протягом всього часу з моменту ДТП втратив спокій і спокійний сон, а також змушений до цього часу докладати зусилля з організації свого життя та роботи. Вважає, що, оскільки власником автобусу на час ДТП була ТОВ « Європа В.В.В.», відповідальність якої була застрахована відповідним полісом про страхування №1732750 ВАТ «НАСК «Оранта», вважає, що «НАСК «Оранта» має також відповідати за позовом. В судовому засіданні представник позивача позов підтримав, просив суд його задовольнити, посилаючись на обставини викладені в позові. Представник відповідача НАСК « Оранта» в судовому засіданні позов не визнав. Надав до суду заперечення, в яких зазначив, посилаючись на норми Закону України « Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», що страхування відповідальності за шкоду заподіяну життю, здоров'ю, майну третіх осіб внаслідок експлуатації транспортного засобу, визначеного в договорі страхування, будь-якою особою, яка експлуатує його за законних підставах. Також зазначив, що позовні вимоги до ВАТ «НАСК Оранта" необґрунтовані, оскільки, дія полісу № 1732750, що був укладений між ВАТ HACK «Оранта» та [PERSON]; не розповсюджується на ДТП, яке сталося 18.08.2010 року оскільки [PERSON] не мав право керувати маршрутним таксі марки «Богдан», д.н. [NUMBER], через те, що в нього були відсутні документи, що дозволяють володіти, користуватися та розпоряджатися цим транспортним засобом, тобто він керував ним не на законних підставах. Інші учасники процесу до судового засідання не з'явились, про дату, час та місце проведення судового засідання повідомлені належним чином. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково з наступних підстав. Вироком Приморського районного суду м. Одеси від 11.04.2012 року встановлено, що 18.08.2010р. [PERSON], порушив правила безпеки дорожнього руху, що спричинило, зокрема, тілесні ушкодження середньої тяжкості позивачу. Так, 18.08.2010р. о 15-10 годині [PERSON], керуючи транспортним засобом «Богдан-А09.202», р.н. [NUMBER], який належав [PERSON], рухаючись в м.Одесі по вул..Старопортофранківська з боку віл.Балківської у напрямку вул.Пастера по маршруту №146 «вул.Затонського-пр.М.Жукова», напроти Херсонського скверу, порушив вимоги п.п.1.2 «б», 2.3 «б»; 12.1 Правил дорожнього руху, керуючи за усною домовленістю з власником, технічно справним пасажирським автобусом «Богдан-А09.202», реєстраційний номер [NUMBER], не маючи документа, що підтверджує право керування, використання та розпорядження цим автобусом ( на підставі усної домовленості з власником транспортного засобу), рухаючись у зазначеному напрямку по проїзній частині, що має підйом та змінюючий напрямок вліво, не врахував дорожні обставини, не вибрав безпечну швидкість руху, не впорався з керуванням, у результаті чого виїхав за межі проїзної частини, де здійснив наїзд на дерево, залізобетонний стовп рекламного щиту та перекидання автобусу в обрив. В результаті ДТП позивач отримав тілесні ушкодження, які, згідно з висновком судово- медичної експертизи № 3953 від 05.11.2010 р., відносяться до легкого ступеню. Згідно до ч.4 ст.61 ЦПК України, вирок у кримінальній справі, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Суд вважає, що вироком Приморського районного суду м.Одеси від 11.04.2012р. встановлені факти, які не підлягають доказуванню, зокрема, те, що позивачу 18.08.2010р. о 15-10 годині сталося ДТП, з вини водія [PERSON], який керував транспортним засобом «Богдан-А09.202», р.н. [NUMBER], належним [PERSON], то позивачу завдані тілесні ушкодження. Згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії [NUMBER], виданого РЕВ-1 при УДАІ ГУМВС України в Одеській області 15.05.2008р. пасажирський автобус марки «Богдан», модель А09202, р.н.[NUMBER], належав [PERSON] Таким чином на час скоєння ДТП автобусом володіло ТОВ " Європа В.В.В." на підставі реєстраційного талону. [INFO] [PERSON] померла, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] від [INFO] Згідно до матеріалів спадкової справи №304/11 до майна померлої [INFO] [PERSON], копія якої надана суду, спадщину померлої [PERSON] прийняла її донька [PERSON], про що нею було складено відповідну заяву від 17.08.2011р. При цьому, решта спадкоємців [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] [PERSON][PERSON], [PERSON], відмовились від прийняття спадщини померлої [PERSON] на корись її ї доньки [PERSON], про що склали відповідні заяви від 17.08.2011р. У відповідності до п.2.1 Правил дорожнього руху, затверджених постановою N 1306 Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 р., та редакція якого була чинна станом на день скоєння ДТП, а саме, 18.08.2010р., водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі, зокрема, посвідчення на право керування транспортним засобом відповідної категорії і талон, що додається до посвідчення; реєстраційний документ на транспортний засіб (для транспортних засобів Збройних Сил - технічний талон), а у разі відсутності в транспортному засобі його власника, крім того, - свідоцтво про право спільної власності на цей транспортний засіб або реєстраційний чи інший засвідчений в установленому порядку документ, що підтверджує право керування, користування чи розпорядження таким транспортним засобом. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що 18.08.2010р. о 15-10 годині [PERSON] керував транспортним засобом «Богдан-А09.202», р.н. [NUMBER], без достатніх для цього правових підстав, зокрема, у відсутність засвідченого в установленому порядку документу, що підтверджує право керування, користування чи розпорядження таким транспортним засобом. Зазначене також підтверджується вироком Приморського районного суду м.Одеси від 11.04.2012р., в якому суд встановив, що керування [PERSON] автобусом «Богдан-А09.202», р.н. [NUMBER], здійснювалось на підставі усного договору. Враховуючи, що в матеріалах спраи відсутній будь-який документ, який би підтверджував право [PERSON] керування, користування чи розпорядження вищевказаним транспортним засобом, належним [PERSON], суд приходить до висновку, що таке керування здійснювалось незаконно та без правових підстав. В той же час, у відповідності до п.15.1 ст. 15 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», редакція якого була чинна станом на день скоєння ДТП, а саме, 18.08.2010р., договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності може укладатися на умовах страхування відповідальності за шкоду, заподіяну життю, здоров'ю, майну третіх осіб внаслідок експлуатації транспортного засобу, визначеного в договорі страхування, будь-якою особою, яка експлуатує його на законних підставах (договір І типу). Суд враховує, що між власником транспортного засобу марки «Богдан-А09.202», р.н. [NUMBER] [PERSON] та ВАТ HACK «Оранта» 17.05.2010р. був укладений договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності, що підтверджується відповідним полісом серії №ВЕ /1732750 (договір І типу), згідно якого була застрахована цивільно-правова відповідальність за шкоду третім особам під час дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована за договором. При цьому, згідно до п.1.7 ст.1 зазначеного Закону, редакція якого була чинна станом на день скоєння ДТП, а саме, 18.08.2010р., забезпечений транспортний засіб - наземний транспортний засіб, зазначений у чинному договорі обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності, або, залежно від умов договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності, будь-який наземний транспортний засіб, який експлуатується особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, на законних підставах. Враховуючи, що 18.08.2010р. о 15-10 годині [PERSON] керував транспортним засобом «Богдан-А09.202», р.н. [NUMBER], вказаний в полісі серії №ВЕ /1732750 без законних на те підстав, суд вважає, позовні вимоги в частині стягнення з ВАТ HACK «Оранта» завданої шкоди в рамках укладеного договору страхування від 17.05.2010р. задоволенню не підлягають, оскільки обставини ДТП, що сталася 18.08.2010р., не підпадають під визначення страхового випадку, що визначено договором 17.05.2010р., через відсутність однієї зі складових умов настання такої події. Що стосується позовних вимог в частині стягнення шкоди з ТОВ «Європа ВВВ», суд виходив з наступного. В матеріалах справи знаходиться копія реєстраційного талону, виданого МРЕВ-1 ДАІ УМВС України в Одеській області 04.10.2008р. в якому ТОВ «Європа ВВВ» зазначено у якості власника автобусу «Богдан-А09.202», р.н. [NUMBER],; в талоні зазначено, що він дійсний до 2012р. Видача тимчасових реєстраційних талонів в Україні регулюється Інструкцією про порядок здійснення підрозділами Державтоінспекції МВС державної реєстрації, перереєстрації та обліку транспортних засобів, оформлення і видачі реєстраційних документів, номерних знаків на них, затвердженою наказом №379 МВС України від 11.08.2010р. Згідно до п. 6.3 .вказаної Інструкції, редакція якої була чинна на час вчинення ДТП, якщо власник ТЗ передав у встановленому порядку право користування і (або) розпорядження ТЗ іншій фізичній або юридичній особі (особам), то їм за письмовою заявою (додатки 1 і 2), поданою ними особисто або уповноваженим представником (за винятком випадків, коли в РЕП ДАІ наявна інформація про анулювання таких повноважень), працівниками РЕП ДАІ оформляється і видається тимчасовий реєстраційний талон на період дії документа, який підтверджує право користування і (або) розпорядження ТЗ. При цьому в графі "Особливі відмітки" тимчасового реєстраційного талона робиться запис "Дійсний до ____________ 20__ року за наявності свідоцтва про реєстрацію ТЗ (технічного паспорта) серії ____N ___________". В матеріалах справи наявна довідка від 30.07.2013 року № 2094/10/59-13, якою Управління Укртрансінспекції у Одеській області повідомляє, що ТОВ « Європа В.В.В.» та транспортний засіб марки Богдан А 09202, реєстраційний номер [NUMBER] отримало ліцензійну картку серії [NUMBER] строком дії 22.10.2008 - 28.03.2013 рр. до ліцензії [NUMBER] на внутрішні перевезення пасажирів. Ліцензійна картка серії [NUMBER] анульована, як втрачена згідно повідомлення ТОВ « Европа В.В.В.» від 05.04.2011 року. Між тим, в матеріалах справи відсутні будь-які документи, підтверджуючі факт передачі ТОВ «Європа ВВВ» права користування або розпорядження транспортним засобом - автобусу «Богдан-А09.202», р.н. [NUMBER] [PERSON]. Частиною 60 ЦПК України визначено, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. У відповідності до ч.1 ст.1172 ЦК України, юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов'язків. Суд враховує, що в матеріалах справи відсутні будь-які документи, які б підтверджували факт знаходження ТОВ «Європа ВВВ» у трудових (службових) відносинах з [PERSON], який керував транспортним засобом автобусом «Богдан-А09.202», р.н. [NUMBER]. в момент ДТП, однак в матеріалах справи є підтвердження того, що ТОВ «Європа ВВВ» було власником станом на вчинення ДТП автобусу «Богдан-А09.202», р.н. [NUMBER], через що суд вважає, що наявні підстави для задоволення позовних вимог в частині стягнення шкоди з ТОВ «Європа ВВВ». Згідно до ст. 1187 ЦК України, роз'яснень Пленуму Верховного Суду України, що міститься в абзаці другому п. 3 постанови від 27 березня 1992 р. N 6 "Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди", шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом. Позивач просить суд стягнути з ТОВ « Європа В.В.В.» моральну шкоду в розмірі 597450 грн. Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ним вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно п.3 ст. 10 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень, а суд згідно ст. 11 ЦПК України розглядає цивільну справу в межах заявлених вимог і на підставі наданих сторонами доказів. Як зазначено в п.3 Постанови від 31.03.1995 р. №4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди) із змінами і доповненнями, внесеними постановою Пленуму Верховного Суду України від 25 травня 2001 року, під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Згідно ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її права. Ст. 1167 ЦК України передбачено, що моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. Цивільна - правова відповідальність за завдану моральну шкоду настає при наявності протиправної поведінки заподіювача шкоди, встановлення причинного зв'язку між шкодою та протиправною поведінкою, вини заподіювача. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв'язку з ушкодженням здоров'я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв'язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв'язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків. Разом з тим, згідно Постанови Пленуму Верховного суду України № 4 від 31.03.1995 року Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди, зокрема п. 4 вказаної постанови визначено, що у позовній заяві про відшкодування моральної (немайнової) шкоди має бути зазначено, в чому полягає ця шкода, якими неправомірними діями чи бездіяльністю її заподіяно позивачеві, з яких міркувань він виходив, визначаючи розмір шкоди, та якими доказами це підтверджується. Постановою передбачено, що оскільки відшкодування моральної шкоди регулюється законодавчими актами, то необхідно з'ясувати характер правовідносин сторін і встановлювати, якими правовими нормами вони регулюються,чи допускає відповідне законодавство відшкодування моральної шкоди при даному виді правовідносин. Таким чином, враховуючи вищевикладене, виходячи із засад розумності, виваженості і справедливості, надавши оцінку зібраним по справі доказам, які свідчать про характер, обсяг та тривалість страждань, яких зазнав позивач та його неповнолітній син у зв'язку із завданою шкодою, тяжкості вимушених змін у життєвих стосунках, та інші негативні впливи, його немайнові втрати, суд вважає, що на користь позивача, який діє в своїх інтересах та інтересах неповнолітнього сина, слід стягнути моральну шкоду у розмірі 200 000 гривень. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що моральна шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, повинна бути відшкодована за рахунок власника ( на час ДТП), джерела підвищеної небезпеки - автобусу «Богдан-А09.202», р.н. [NUMBER], ТОВ « Європа В.В.В». Відповідно до ст.. 212 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Відповідно до ч.3 ст.213 ЦПК України, обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. З наведеного вище, суд вважає позов таким, що підлягає частковому задоволенню. Висновки суду відповідають вимогам норм права, на які посилається суд під час розгляду справи і фактичним обставинам по справі, а також підтверджується зібраними по справі доказами. У рішенні суду повно відображені обставини, які мають значення для даної справи, висновки суду про встановлені обставини і правові наслідки, які є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються достовірними доказами, дослідженими в судовому засіданні. Розглянувши справу повно, всебічно, об'єктивно та неупереджено, суд вважає правомірними заявлені позовні вимоги, які є обґрунтованими, тому вважає за можливе їх задовольнити. Враховуючи вищевикладене та

Outcome: partial