Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-24 00:00:00

12 квітня 2017 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до ТОВ Агрофірма «Подолівська» про визнання договорів оренди землі недійсними. В обґрунтування позову зазначила, що вона є власником земельних ділянок, розташованих на території Грушуваської сільської ради Барвінківського району Харківської області, кад. [NUMBER] та кад.[NUMBER], розміром по 4,9506 га кожна, які належать їй на підставі Державних актів на право власності на земельні ділянки, серії [NUMBER] та [NUMBER]. Як вказує позивач, у лютому 2007 року з відповідачем були укладені договори оренди вищевказаних земельних ділянок. 14 листопада 2011 року у управлінні Держкомзему Барвінківського району було зареєстровано додаткові угоди до договорів, відповідно до яких збільшено розмір орендної плати та продовжено строк дії договорів оренди до 31 грудня 2017 року. Проте, нещодавно [PERSON] дізналася про наявність укладених між нею та ТОВ Агрофірма «Подолівська» нових договорів оренди належних їй земельних ділянок від 24 травня 2016 року, строком на 7 років. Разом з тим стверджує, що у 2016 році нових договорів не укладала та не підписувала, оскільки планувала у майбутньому самостійно обробляти земельні ділянки. Позивач, посилаючись на те, що договори оренди вона не підписувала, з її сторони не було волевиявлення на його укладення, з метою захисту свого права на вільне розпорядження належною їй на праві приватної власності земельною ділянкою, просила позов задовольнити та визнати недійсними договори оренди земельних ділянок, кад. [NUMBER] та кад.[NUMBER], розташованої на території Грушуваської сільської ради Барвінківського району Харківської області, укладені 24 травня 2016 року між [PERSON] та ТОВ Агрофірма «Подолівська», зареєстровані 18 липня 2016 року Сектором реєстрації прав на нерухоме майно Барвінківської районної держаної адміністрації Харківської області, номери запису 15513092 та 15513858. В судовому засіданні, позивач та її представник позовні вимоги підтримали. Позивач категорично наполягала на тому, що вона не підписували вищезазначених договорів від 24 травня 2016 року, а тому не може допустити, щоб таким чином порушувались її законні права як землевласника. Представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги не визнав в повному обсязі. В обґрунтування заперечень зазначив, що твердження [PERSON] про не підписання нею спірного договору спростовуються тим, що вона отримувала всі належні до виплати орендні платежі в грошовій формі, таким чином підтверджуючи виконання умов спірних договорів оренди земельних ділянок, що в свою чергу свідчить про обізнаність позивачки щодо існування орендних правовідносин із ТОВ Агрофірма «Подолівська». Заслухавши пояснення позивача та її представника, представника відповідача, дослідивши письмові докази, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок наявних у справі доказів у їх сукупності, суд дійшов до висновку про задоволення позовних вимог, зважаючи на наступне. Суд, здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні й суспільні інтереси в спосіб, визначений законами України. Як передбачено ст. 10 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Статтею 11 ЦПК України визначено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Вирішуючи справу по суті позовних вимог, суд виходив з положень ч. 1 і 3 ст. 60 Цивільно-процесуального кодексу України про обов'язок кожної сторони довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доведенню підлягають обставини, які мають значення для прийняття рішення по справі і по яким у сторін і інших осіб, які приймають участь у справі, виникає спір. Відповідно до вимог ст. 57 Цивільно-процесуального кодексу України, доказами являються будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, якими обґрунтовуються вимоги та заперечення сторін, та інші обставини, які мають значення для вирішення справи. Суд, здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні й суспільні інтереси в спосіб, визначений законами України. Як передбачено ст. 10 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Статтею 11 ЦПК України визначено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Вирішуючи справу по суті позовних вимог, суд виходив з положень ч. 1 і 3 ст. 60 Цивільно-процесуального кодексу України про обов'язок кожної сторони довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доведенню підлягають обставини, які мають значення для прийняття рішення по справі і по яким у сторін і інших осіб, які приймають участь у справі, виникає спір. Відповідно до вимог ст. 57 Цивільно-процесуального кодексу України, доказами являються будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, якими обґрунтовуються вимоги та заперечення сторін, та інші обставини, які мають значення для вирішення справи. Згідно зі ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Судом встановлено, що [PERSON] є власником земельної ділянки, площею 4, 9506 га, розташованої на території Грушуваської сільської ради Барвінківського району Харківської області, кад. [NUMBER], відповідно до державного акту на право приватної власності на землю, серії [NUMBER], зареєстрованого в Книзі державних актів на право приватної власності на землю №310, а також земельної ділянки, площею 4, 9506 га, розташованої на території Грушуваської сільської ради Барвінківського району Харківської області, кад. [NUMBER], з державного акту на право приватної власності на землю, серії [NUMBER], зареєстрованого в Книзі державних актів на право приватної власності на землю №311. Цільове призначення земельних ділянок - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. (а.с.6,7). Вказані земельні ділянки використовуються відповідачем ТОВ Агрофірма «Подолівська» на праві оренди, що вбачається з Додаткової угоди №1 від 09 березня 2011 року до Договору оренди землі б/н від 24 лютого 2007 року, зареєстрованої в Управлінні Держкомзему у Барвінківському районі 14 грудня 2011 року №632040004000832, та Додаткової угоди №1 від 09 березня 2011 року до Договору оренди землі б/н від 24 лютого 2007 року, зареєстрованої в Управлінні Держкомзему у Барвінківському районі 14 грудня 2011 року №632040004000833. Відповідно до яких, визначено строк дії договорів до 31 грудня 2017 року (а.с.16, 17). З Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Держаного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна щодо об'єкта нерухомого майна №64046739 від 21 липня 2016 року вбачається, що 18 липня 2016 року зареєстровано договір оренди земельної ділянки сільськогосподарського призначення, площею 4,9506 га, кад. [NUMBER], розташованої на території Грушуваської сільської ради Барвінківського району Харківської області, укладений між [PERSON] та ТОВ Агрофірма «Подолівська», строк дії 7 років з моменту державної реєстрації(а.с.10-11). Також, з Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Держаного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна щодо об'єкта нерухомого майна №64042803 від 21 липня 2016 року вбачається, що 18 липня 2016 року зареєстровано договір оренди земельної ділянки сільськогосподарського призначення, площею 4,9506 га, кад. [NUMBER], розташованої на території Грушуваської сільської ради Барвінківського району Харківської області, укладений між [PERSON] та ТОВ Агрофірма «Подолівська», строк дії 7 років з моменту державної реєстрації(а.с.14-15). Відповідно до ч.1 ст. 20 Закону України «Про оренду землі», договір оренди землі підлягає державній реєстрації та на підставі ч.1 ст.210, ч.3 ст.640 ЦК України, ч. 2 ст. 125 ЗК України та ст.18 Закону України «Про оренду землі» є укладеним з моменту його державної реєстрації. Оскільки в установленому законом порядку здійснено державну реєстрацію спірного договору оренди землі, він є укладеним, а отже і оспорюваним. Оскільки позивач [PERSON] стверджувала, що договорів від 21 липня 2016 року з ТОВ Агрофірма «Подолівська» вона не укладала та підписів у ньому не ставила, в зв'язку з чим нею було заявлено клопотання про проведення по справі судово почеркознавчої експертизи. Ухвалою Барвінківського районного суду Харківської області від 28 квітня 2017 року, призначено почеркознавчу судову експертизу на вирішення якої було поставлено запитання: -чи виконано підписи у договорі оренди земельної ділянки, кадастровий номер [NUMBER], від 24 травня 2016 року, який зареєстрований 18 липня 2016 року сектором державної реєстрації прав на нерухоме майно Барвінківської районної адміністрації Харківської області, номер запису - 15513092, та у договорі оренди земельної ділянки, кадастровий номер [NUMBER], від 24 травня 2016 року, який зареєстрований 18 липня 2016 року сектором державної реєстрації прав на нерухоме майно Барвінківської районної адміністрації Харківської області, номер запису - 15513858, укладені між [PERSON] та ТОВ Агрофірма «Подолівська», [PERSON] чи іншої особою? Згідно Висновку судово - почеркознавчої експертизи №9026/15007 від 19 серпня 2017 року, наданого Харківським науково - дослідного інституту судових експертиз ім. Засл. проф. М.С. Бокаріуса: - підпис від імені [PERSON] в договорі оренди землі б/н від 24 травня 2016 року, укладеному між між [PERSON] та ТОВ Агрофірма «Подолівська», кад.[NUMBER], розташований на лицевому боці четвертого аркуша, в графі «ОРЕНДОДАВЕЦЬ», виконані рукописним способом без попередньої технічної підготовки та використання технічних засобів не [PERSON], а іншою особою; - підпис від імені [PERSON] в договорі оренди землі б/н від 24 травня 2016 року, укладеному між між [PERSON] та ТОВ Агрофірма «Подолівська», кад.[NUMBER], розташований на лицевому боці четвертого аркуша, в графі «ОРЕНДОДАВЕЦЬ», виконані рукописним способом без попередньої технічної підготовки та використання технічних засобів не [PERSON], а іншою особою. Вищевказаний висновок експертів суд вважає, єдиним та належним доказом для правильного вирішення спору по суті з огляду на положення ч. 2 ст. 59 ЦПК України. Оскільки, згідно ч. 2 ст. 59 ЦПК України, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Відповідно, суд не бере до уваги, твердження представника відповідача, що договір укладався, оскільки позивач своєчасно отримував орендну плату. Суд не сприймає цю обставину як підставу відмови у задоволенні позову, в зв'язку з тим, що у момент укладення договору було відсутнє вільне волевиявлення орендодавця щодо укладення договору, яке б відповідало її внутрішній волі, що є обов'язковою умовою укладення договору оренди земельної ділянки. Отже, судом під час слухання справи достеменно встановлено, що підпис під спірними договорами оренди землі ставив не позивач, а інша особа, що є підставою для задоволення позову з огляду на наступні норми права. Згідно ст. 6 Закону України "Про оренду землі", орендарі набувають права оренди земельної ділянки на підставах і в порядку, передбачених Земельним кодексом України, Цивільним кодексом України, цим та іншими законами України і договором оренди землі. Згідно ст. 13 вказаного Закону України, договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов'язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов'язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства. За ст.16 вказаного Закону України, - укладення договору оренди земельної ділянки із земель приватної власності здійснюється за згодою орендодавця та особи, яка згідно із законом вправі набувати право оренди на таку земельну ділянку. Ст.17 Закону України "Про оренду землі", передбачає, що передача об'єкта оренди орендарю здійснюється орендодавцем у строки та на умовах, що визначені у договорі оренди землі, за актом приймання-передачі. Згідно ст. 18 Закону України "Про оренду землі", договір оренди землі набирає чинності після його державної реєстрації. Стаття 14 Закону України "Про оренду землі", визначає, що договір оренди землі укладається у письмовій формі і за бажанням однієї із сторін може бути посвідчений нотаріально. Відповідно до ч. 2 ст. 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Форма Типового Договору оренди землі затверджена постановою Кабінету Міністрів України від 03.03.2004 року № 220. При цьому підписи сторін є одним із обов'язкових реквізитів договору, які повинні засвідчувати вільне волевиявлення сторін на укладання договору на певних узгоджених між ними умовах. Згідно ст. 202 Цивільного кодексу України, правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну, або припинення цивільних прав та обов'язків. Частиною 3 ст.203 ЦК України встановлено, що волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Відповідно до частини 1 статті 215 ЦК України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Згідно з ч. 1 ст. 215 Цивільного кодексу України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Згідно ч. 2 ст. 792 Цивільного кодексу України, що відносини щодо найму (оренди) земельної ділянки регулюються законом. Вищевказана позиція міститься в листі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ, де вказано, що зазначене вище є підставою для визнання договору недійсним за ст. ст. 203, 215 Цивільного кодексу України (далі -ЦК України), підписання договору особою, яка не має на це повноваження та відсутність волевиявлення власника, якщо власник у подальшому не схвалив такого правочину. З урахуванням вказаного, договори оренди земельних ділянок від 24 травня 2017 року, укладені без вільного волевиявлення орендодавця, тобто [PERSON], як сторони правочину, та не відповідали її внутрішній волі, є всі підстави для визнання такого правочину недійсним на підставі ч.3 ст. 203, ч. 1 ст. 215 Цивільного кодексу України. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені витрати, а тому стягненню із відповідача ТОВ Агрофірма «Подолівська» на користь позивача [PERSON] підлягають судові витрати в сумі 11 398, 40 грн., які складаються з 1280 грн. сплаченого позивачем судового збору при подачі позовної заяви, а також вартості проведеної судово почеркознавчої експертизи в розмірі 10 118, 40 грн. Враховуючи вищевикладене,

Outcome: approved