Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-17 00:00:00

Представник ПАТ «Страхова компанія «Країна» Піка М.Є. звернувся до суду із зазначеним позовом, покликаючись на те, що 01.06.2016 року між ПАТ «СК «Країна» та ТзОВ «Лізингфінанс» (страхувальником і власником автомобіля марки «Skoda Rapid», державний номерний знак [NUMBER] ) укладено договір добровільного страхування наземного транспорту за № [NUMBER] / [NUMBER] , згідно якого предметом страхування є майнові інтереси ТзОВ «Лізингфінанс», пов`язані з володінням, користуванням та розпорядженням транспортним засобом, а саме автомобілем марки «Skoda Rapid», державний номерний знак [NUMBER] . Зазначає, що 29.06.2016 року о 08 год. 15 хв. на пл.Міцкевича, 8 у м.Львові відбулась дорожньо-транспортна пригода за участю вказаного транспортного засобу марки «Skoda Rapid», державний номерний знак [NUMBER] та транспортного засобу марки «Volkswagen Рassat», державний номерний знак [NUMBER] , під керуванням водія [PERSON] . Внаслідок вказаної ДТП було пошкоджено автомобіль марки «Skoda Rapid», державний номерний знак [NUMBER] . Вказує, що постановою Сихівського районного суду м.Львова від 12.07.2016р. відповідача [PERSON] визнано винним у вчиненні вказаної дорожньо-транспортної пригоди та його притягнуто до адміністративної відповідальності за ст.124 КУпАП. Станом на момент вчинення вказаної ДТП цивільно-правова відповідальність водія автомобіля марки «Volkswagen Рassat», державний номерний знак [NUMBER] , не була застрахована. Стверджує, що відповідно до розрахунку суми страхового відшкодування, умов Договору страхування №УА/126602 від 01.06.2016р. та страхового акту №49/40480/2.1.5.1, розмір страхового відшкодування склав 11\~435, 29 грн., яке позивач ПАТ «СК «Країна» сплатив за відновлювальний ремонт пошкодженого транспортного засобу на рахунок ФОП [PERSON] (СТО). З огляду на наведене та часткове погашення відповідачем заборгованості в розмірі 1390 грн. в ході вжитих заходів досудового врегулювання спору, просить суд ухвалити рішення, яким стягнути з відповідача [PERSON] на користь АТ «Страхова компанія «Країна» заподіяну шкоду в розмірі 10\~045,29 грн. та сплачені судові витрати у розмірі 1921 грн. \~ \~ \~ \~ Ухвалою судді від 22.11.2019р. позовну заяву Публічного акціонерного товариства «Страхова компанія «Країна» прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, розгляд справи вирішено провести в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) учасників справи в судове засідання, встановлено учасникам справи строки для подання заяв по суті (відзиву, відповіді на відзив, заперечення на відповідь). 21.11.2019р. найменування позивача змінилось з ПАТ «Страхова компанія «Країна» на АТ «Страхова компанія «Країна». Представник позивача АТ «Страхова компанія «Країна» - адвокат Піка М.Є. в судове засідання не з`явився, проте такий подав письмове клопотання, в якій позов підтримав повністю, просив суд здійснювати розгляд даної справи без його участі за наявними документами, проти винесення заочного рішення не заперечував. Відповідач [PERSON] був належним чином повідомлений про дату, час і місце розгляду справи, однак в судове засідання не з`явився, не повідомив про причини своєї неявки, відзив на позов не подав, а також не надіслав клопотання про відкладення розгляду справи. Ухвалою суду від 18.02.2020 року постановлено провести заочний розгляд даної цивільної справи. Враховуючи положення ст. 280 ЦПК України, а також те, що відповідач [PERSON] належним чином повідомлений про дату, і час і місце судового розгляду, про причини неявки суду не повідомив, відзив на позов не подав, а також враховуючи те, що представник позивача не заперечував проти заочного вирішення справи, суд ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Враховуючи, що розгляд справи відбувся за відсутності сторін, відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши надані\~\~документи і матеріали, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд прийшов до наступного висновку. Відповідно до ч.2\~ст.124 Конституції України, юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір. Як передбачено ст.ст.\~15,\~16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. За загальним правилом (частина 1\~статті 13 ЦПК України), суд розглядає справу в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін, кожна з яких, відповідно до частини 1\~статті 81 ЦПК України\~повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Матеріалами справи встановлено, що Договором добровільного страхування наземного транспорту за №УА126602 від 01.06.2016 року, укладеним між страховиком ПАТ «СК «Країна» та страхувальником ТзОВ «Лізингфінанс», застраховано транспортний засіб марки «Skoda Rapid», державний номерний знак [NUMBER] . Предметом цього договору є майнові інтереси страхувальника, які не суперечать законодавству України та пов`язані з володінням, користуванням і розпорядженням вказаним транспортним засобом та додатковим обладнанням до нього. Пунктом 7.1 вказаного договору добровільного страхування наземного транспорту передбачено, що одним із страхових ризиків вважається дорожньо-транспортна пригода. Постановою судді Сихівського районного суду м.Львова від 12.07.2016р. відповідача [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого\~ст.124\~КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 340 грн. Зокрема, вказаною постановою судді встановлено, що 29.06.2016р. о 08:15 год. у м.Львові на пл.Міцкевича, 8, [PERSON] , керуючи автомобілем марки «Volkswagen Рassat», державний номерний знак [NUMBER] , порушуючи вимоги п.п.12.1, 13.1 Правил дорожнього руху України, не дотримався безпечної швидкості руху, не врахував дорожньої обстановки, не дотримався безпечної дистанції, внаслідок чого здійснив зіткнення з автомобілем марки «Skoda Rapid», державний номерний знак [NUMBER] , спричинивши технічні пошкодження вказаним транспортним засобам. Згідно ч 6 ст.82 ЦПК України, вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Європейський суд з прав людини в пунктах 33, 34 рішення від 19.02.2009 року у справі "Христов проти України" зазначив, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване ч.1 ст.6 Конвенції, слід тлумачити в контексті преамбули Конвенції, яка, зокрема, проголошує верховенство права як складову частину спільної спадщини Договірних держав. Одним з основоположних аспектів верховенства права є принцип юридичної визначеності, згідно з яким у разі остаточного вирішення спору судами їхнє рішення, що набрало законної сили, не може ставитися під сумнів. Принцип юридичної визначеності вимагає поваги до … остаточного рішення суду. Слід зауважити, що при розгляді справи про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої винесено постанову суду у справі про адміністративне правопорушення, вказане судове рішення (постанова суду) є обов`язковим для суду в частині з`ясування питань чи мали місце такі дії та чи вчинені вони цією особою. Тому, розглядаючи даний позов, який випливає зі справи про адміністративне правопорушення, суд не вправі перевіряти обставини дорожньо-транспортної пригоди, обговорювати вину особи і робити висновки про відповідальність осіб, причетних до дорожньо-транспортної пригоди, а може лише вирішувати питання про розмір відшкодування. Як вбачається з матеріалів справи, зокрема акту огляду транспортного засобу та страхового акту №49/40480/2.1.5.1 від 15.08.2016р. виплаті страхового відшкодування підлягає сума 11\~435, 29 грн. Вказана сума була виплачена на рахунок ФОП « [PERSON] » (сертифікованій СТО на вибір страхувальника) відповідно до п.7 «Умови страхування, інші умови» Договору добровільного страхування наземного транспорту за №УА126602 від 01.06.2016 року, згідно рахунку №101 від 05.07.2016р. та платіжного доручення №10105 від 15.08.2016р. Згідно довідки №9530 від 05.08.2019р., що міститься в матеріалах справи, ПАТ «СК «Країна» за період з 01.01.2017р. по 05.08.2019р. отримало від відповідача [PERSON] 1390 грн. по сплаті боргу в порядку регресу. Правовідносини, що виникли між сторонами законодавчо врегульовані наступним чином. Згідно з ст.1166 Цивільного кодексу України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до положень ст.1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого. Постановою Пленуму Верховного Суду України № 6 від 27.03.1992року «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» (п.2) роз`яснено, що розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода, заподіяна особі і майну громадянина, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, незалежно від наявності вини. Відповідно до п.1 ч.1\~ст.1188 ЦК України, шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме, шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. Відповідно до частини першої статті 6 Закону України "Про страхування" добровільне страхування - це страхування, яке здійснюється на основі договору між страхувальником і страховиком. Загальні умови і порядок здійснення добровільного страхування визначаються правилами страхування, що встановлюються страховиком самостійно відповідно до вимог цього Закону. Конкретні умови страхування визначаються при укладенні договору страхування відповідно до законодавства. Таким чином, добровільне страхування здійснюється між страхувальником і страховиком на основі договору, загальні умови якого визначаються правилами страхування. Статтею 16 Закону України «Про страхування» визначено, що договір страхування - це письмова угода між страхувальником і страховиком, згідно з якою страховик бере на себе зобов`язання у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату страхувальнику або іншій особі, визначеній у договорі страхування страхувальником, на користь якої укладено договір страхування (подати допомогу, виконати послугу тощо), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі у визначені строки та виконувати інші умови договору. Згідно зі статтею 979 Цивільного кодексу України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. У відповідності до вимог ч.1 ст.990 ЦК України страховик здійснює страхову виплату відповідно до умов договору на підставі заяви страхувальника (його правонаступника) або іншої особи, визначеної договором, і страхового акта (аварійного сертифіката). Відповідно до\~ст.993 ЦК України, ст.27 Закону України "Про страхування", до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток. Виходячи з вказаних норм, до страховика потерпілого переходить право вимоги до завдавача шкоди у деліктному зобов`язанні у межах виплаченого потерпілому страхового відшкодування. Після такої виплати деліктне зобов`язання не припиняється. У ньому відбувається заміна кредитора: до страховика потерпілого переходить право вимоги, що належало цьому потерпілому у деліктному зобов`язанні, у межах виплаченого йому страхового відшкодування. Враховуючи викладене та сукупність доказів у справі, суд прийшов до переконання, що вина відповідача [PERSON] у вказаній дорожньо-транспортній пригоді встановлена, а позивачем як страховиком здійснено страхове відшкодування за договором майнового страхування, відтак у позивача в межах фактичних затрат виникло право вимоги про стягнення з відповідача як з особи, відповідальної за заподіяний збиток, виплаченої суми страхового відшкодування. Підсумовуючи, з урахуванням часткової сплати відповідачем [PERSON] заборгованості на користь позивача, зокрема в сумі 1390 грн., стягненню з відповідача підлягає заборгованість у розмірі 10\~045, 29 грн. (11\~435,29 грн. 1390 грн.). Також, у відповідності до\~вимог ст.141 ЦПК України, з відповідача [PERSON] на користь позивача слід стягнути судовий збір в розмірі 1921 грн.

Outcome: approved