Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-13 00:00:00

[PERSON] (надалі-Позивач) звернувся до суду з позовом до сільськогосподарського пайового товариства "Урожай" (надалі-Відповідач) в якому просить визнати договір оренди земельної ділянки недійсним та скасувати його державну реєстрацію. Свої вимоги мотивує тим, що йому згідно Державного акта на право приватної власності на землю серії [NUMBER] від 25.06.2007р., належить земельна ділянка загальною площею 7,43 га, що розташована в межах Братської селищної ради Братського району Миколаївської області. В жовтні 2007 року позивач з відповідачем дійшли згоди на укладення договору оренди зазначеної земельної ділянки строком на п'ять років, проте, у липні 2013 року, позивач дізнався, що договір було укладено на 10 років. Отримавши в відділі Держземагентва у Братському районі Миколаївської області копію договору оренди, позивач з'ясував, що договір підписано іншою особою. Оскільки відповідач відмовляється в добровільному порядку скасовувати державну реєстрацію договору, позивач змушений звернутися до суду з зазначеним позовом в якому просить суд визнати недійсним договір оренди земельної ділянки та скасувати його державну реєстрацію. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав у повному обсязі. Представник відповідача у судовому засіданні позовні вимоги не визнав. Представники третіх осіб у судове засідання не з'явилися, про час та місце розгляду справи повідомлялися, до суду надіслали заяви про розгляд справи за їх відсутності. Дослідивши матеріали справи, суд встановив. Відповідно до державного акту на право власності на земельну ділянку Серія [NUMBER] від 25.06.2007 року [PERSON] є власником земельної ділянки площею 7,43 га в межах Братської селищної ради Братського району Миколаївської області. 01 листопада 2007 року між [PERSON] та Сільськогосподарським пайовим товариством «Урожай" було укладено договір оренди землі, який зареєстровано у відділі Держземагенства у Братському районі Миколаївської області 13.06.2008 року за № 040800901280. Відповідно до пункту 8 договору оренди, договір укладено строком на 10 років. Позивач стверджує, що між ним та відповідачем було досягнуто домовленість про укладення договору оренди належної йому земельної ділянки строком на п'ять років, а підпис на договорі від 01.11.2007 року виконано іншою особою. Відповідно до висновку судово-почеркознавчої експертизи від 14.02.2014 року "підпис (запис прізвища) від імені [PERSON]. у графі "Орендодавець" договору оренди землі від 01.11.2007 року, укладеному між [PERSON] та Сільськогосподарським пайовим товариством "Урожай", виконаний не самим [PERSON], а іншою особою. За правилами ч.І ст. 2 Закону України "Про оренду землі"(в редакції на час виникнення спірних правовідносин) відносини, пов'язані з орендою землі, регулються Земельним кодексом України, Цивільним кодексом України, цим Законом, законами України, Цивільним кодексом України, цим Законом, законами України, іншими нормативам правовими актами, прийнятими відповідно до них, а також договором оренди землі. Частиною 1 ст.14 Закону України "Про оренду землі" передбачено, що договір оренди землі укладається у письмовій формі. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний стороною (сторонами) (ч.2 ст. 207 ЦК України). Виняток з цього правила стосується фізичних осіб, які через хворобу або фізичні вади можуть підписатись власноручно. В такому випадку за дорученням такої особи та в її присутносщ текст правочину підписує інша особа. При цьому, підпис іншої особи на тексті правочину, що; якого не вимагається нотаріального посвідчення, має бути засвідчений відповідною посадо особою за місцем роботи, навчання, проживання або лікування особи, яка його вчиняє. Статтею 203 ЦК України встановлено, що зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам; особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності; волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі; правочин має вчинятися у формі, встановленій законом; правочин має бути спрямований реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним тощо. Відповідно до ч. 1 ст. 215 ЦК України підставою для недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною вимог, які встановлені частинами першою - третьої п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Постановою Пленуму Верховного Суду України від 06.11.2009 року № 9 "Про суд практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними", зокрема п.8 визначено, що відповідно до ч.іст.215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання стороною (сторонами) вимог, які встановлені статтею 203 ЦК, саме на момент вчинення правочину. Отже, суд вважає доведеним, що власник земельної частки (паю) [PERSON], спірний договір оренди землі від 01.11.2007 року, як сторона правочину, не підписував і не знайомився з й умовами щодо об'єкту оренди, строку його дії, розміру орендної плати та порядку її виплати, інших істотних умов, зазначених в тексті договору, а підпис від його імені на спірному договорі вчинено іншою особою без дотримання положень ст. 207 ЦК України. Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що відсутність підпису позивача на договорі оренди має наслідком визнання судом такого договору недійсним на підставі ст. 215 ЦК України. Відповідно до ст.ст. 86, 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача слід стягнути судові витрати за проведення експертизи у сумі 940,80 грн., а також судовий збір у сумі 229,42 грн.

Outcome: approved