Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-09 00:00:00

У липні 2015 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про позбавлення відповідача батьківських прав відносно малолітньої дитини - [PERSON], [INFO] та стягнення аліментів. В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на те, що відповідач є її сином та батьком малолітнього [PERSON] [PERSON] дитини померла 18 вересня 2014 року. Відповідач страждає від наркотичної залежності, зловживає алкоголем, з злісно ухиляється від виконання батьківських обовязків. Дитина хворіє на туберкульоз. Відповідач не дбає про матеріальне забезпечення дитини, не створює умови для нормального розвитку, не займається лікуванням дитини. Тому позивач просить позбавити відповідача батьківських прав відносно малолітньої дитини, стягнути з відповідача аліменти на утримання дитини у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку на користь законного представника дитини. У судове засідання позивач не зявився, надав суду заяву у якій зазначив, що позовні вимоги підтримує та просить суд про розгляд справи за його відсутності. Відповідач в судове засідання не зявився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги та обставини, викладені у позовній заяві визнає у повному обсязі, проти позбавлення його батьківських прав та стягнення аліментів не заперечує. Представник третьої особи органу опіки та піклування Павлоградської міської ради Дніпропетровської області, у судове засідання не з'явився, надав суду заяви про розгляд справи без його участі. В інтересах дитини просить позов задовольнити. Дослідивши матеріали справи та оцінивши їх у сукупності, повно та всебічно зясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, обєктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає за можливе позов задовольнити з огляду на наступні обставини. Відповідно до ч.4 ст.174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову, суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Судом встановлено, що відповідач є батьком [PERSON], [INFO] /а.с.5/. Матір дитини - [PERSON] померла 18 вересня 2014 року /а.с.7/. Як вбачається з акту КЗ "Дніпропетровське обласне клінічне лікувально-профілактичне об'єднання "Фтизіатрія", у дитячому відділенні закладу на стаціонарному лікуванні знаходиться [PERSON], [INFO]. За час перебування дитини у відділенні станом дитини цікавилась позивач, відвідувала не рідше 3 разів на тиждень, забезпечувала взуттям, іграшками, харчуванням. Батько станом дитини не цікавився /а.с.8/. Згідно акту КП "Житлосервіс 2" дитина проживає без реєстрації разом з позивачем за адресою: [ADDRESS], де їй створені умови для проживання /а.с.11/. Відповідач перебуває на обліку з 2008 року в КЗ "Дніпропетровський наркологічний диспансер" з діагнозом "психічні та поведінкові розлади внаслідок вживання опіоідів, синдром залежності", що підтверджується довідкою №932 від 27.05.2015 р. /а.с.13/. Відповідач [PERSON] раніше судимий, офіційної роботи не має, зловживає спиртними напоями, відбував покарання в місцях позбавлення волі /а.с.12,14/. Органом опіки та піклування Павлоградської міської ради Дніпропетровської області надано висновок про доцільність позбавлення [PERSON] батьківських прав, оскільки він ухиляється від виконання батьківських обов'язків, веде аморальний спосіб життя, вживає наркотичні речовини, не піклується про стан здоров'я дитини, ніде не працює, матеріально не утримує дитину /а.с.19-20/. Відповідно до ст.12 Закону України «Про охорону дитинства» батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Згідно ст. 150 СК України батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Згідно ст. 155 СК України ухилення батьків від виконання батьківських обов'язків є підставою для покладення на них від повільності, встановленої законом. Відповідно до вимог ст. 164 СК України батько, мати можуть бути позбавлені батьківських прав, якщо вони не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров'я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; ухиляються від виконання своїх обов'язків з виховання дитини; жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини; засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини. На підставі вивчених судом матеріалів справи, з'ясованих обставин справи, суд прийшов до висновку, що відповідач дійсно ухиляється від виконання своїх обов'язків щодо виховання, утримання та розвитку свого малолітнього сина, не забезпечує йому належний догляд та лікування, не проявляє до нього батьківської турботи та піклування, тому суд вважає за необхідне задовольнити позовні вимоги в частині позбавлення батьківських прав. Відповідно до ст. 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ч.2 ст.166 СК України, особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов'язку щодо утримання дитини. Одночасно з позбавленням батьківських прав суд може на вимогу позивача або за власною ініціативою вирішити питання про стягнення аліментів на дитину. Оскільки відповідач є батьком неповнолітньої дитини, суд вважає, що позовні вимоги про стягнення аліментів підлягають задоволенню. Відповідно до ч.2 ст. 182 Сімейного кодексу України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу. За таких обставин, суд прийшов до висновку про те, що вбачаються підстави для стягнення з відповідача аліментів на утримання дитини у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу) щомісяця, але не менш ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до повноліття дитини. Вирішуючи при ухваленні рішення питання про розподіл судових витрат між сторонами, суд бере до уваги, що при зверненні до суду позивачем сплачено судовий збір за вимогами немайнового характеру у сумі 243 грн. 60 коп., тому відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України судовий збір підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. Крім того, згідно ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» позивача було звільнено від сплати судового збору в частині вимог про стягнення аліментів, тому відповідно до ч. 3 ст. 88 ЦПК України судовий збір за вимогами майнового характеру про стягнення аліментів підлягає стягненню з відповідача в дохід держави.

Outcome: approved