Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-03 00:00:00

27 січня 2014 р. [PERSON] звернулася до суду з позовом до публічного акціонерного товариства «Українська охоронно-страхова компанія» (надалі - ПАТ «Українська охоронно-страхова компанія») та [PERSON] про відшкодування майнової шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, в розмірі 24513,01 грн., трьох процентів річних в розмірі 30,22 грн. та пені в розмірі 130,95 грн. Позов обґрунтований наступним. 2 вересня 2013 р. в м. Києві з вини відповідача [PERSON] сталася дорожньо-транспортна пригода, внаслідок якої отримав пошкодження автомобіль «Volkswagen Golf» д.н.з. [NUMBER], який належить позивачу [PERSON] За ремонт свого автомобіля позивач сплатила 25513,01 грн. Оскільки цивільна відповідальність [PERSON] була застрахована в ПАТ «Українська охоронно-страхова компанія», позивач повідомила вказану страхову компанію про настання страхового випадку. 10 та 11 жовтня 2013 р. позивач подала заяву про виплату страхового відшкодування та усі необхідні документи. 13 січня 2014 р. відповідач [PERSON] сплатила їй франшизу в сумі 1000 грн., а страхове відшкодування в сумі 24513,01 грн. у встановлений законом 90-денний строк їй виплачене не було. У зв'язку з простроченням виплати страхового відшкодування на 15 днів (з 12 по 27 січня 2014 р.) відповідачі повинні сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції, три проценти річних за весь час прострочення та пеню з розрахунку подвійної облікової ставки НБУ. В ході розгляду справи позивач [PERSON] зменшила розмір позовних вимог. Посилаючись на те, що після подачі позову ПАТ «Українська охоронно-страхова компанія» сплатило частину заборгованості в сумі 17656,92 грн., просила стягнути з відповідачів майнову шкоду в розмірі 6856,09 грн. та три проценти річних в розмірі 30,22 грн., а всього 6856,09 грн. Позивач [PERSON] подала заяву про розгляд справи за її відсутності. Представник ПАТ «Українська охоронно-страхова компанія» подав письмові заперечення на позов. Не визнаючи вимоги [PERSON], послався на те, що 14 листопада 2013 р. відповідач на виконання своїх зобов'язань за договором відповідно до вимог ст.ст. 12, 22, 29 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільної відповідальності власників наземних транспортних засобів" прийняв рішення про виплату позивачу страхового відшкодування в розмірі оціненої шкоди. Відповідно до звіту з оцінки транспортного засобу позивача вартість матеріального збитку становить 18656,92 грн. Оскільки укладеним із [PERSON] договором передбачена франшиза в розмірі 1000 грн., на яку зменшується страхове відшкодування, до виплати позивачу підлягає 17656,92 грн. Вказану суму відповідач перерахував на картковий рахунок позивача 4 лютого 2014 р. Окрім того 6 лютого 2014 р. відповідач перерахував на картковий рахунок позивача пеню в розмірі 157,22 грн. за 25 днів прострочення сплати страхового відшкодування. Таким чином відповідач повністю виконав свої зобов'язання за договором страхування, а виплата трьох процентів річних Законом України "Про обов'язкове страхування цивільної відповідальності власників наземних транспортних засобів" не передбачена. Від відповідача [PERSON] надійшла заява про визнання позову на суму 6856,09 грн. та розгляд справи за її відсутності. Вивчивши письмові докази, суд вважає встановленими наступні обставини та визначені відповідно до них правовідносини. 2 вересня 2013 р. в м. Києві на вул. Ревуцького сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобілів «Volkswagen Golf» д.н.з. [NUMBER], який належить позивачу [PERSON] (а.с. 12), та "ДЕУ" д.н.з. [NUMBER] під керуванням відповідача [PERSON] В даній дорожньо-транспортній пригоді постановою судді Дарницького районного суду м. Києва від 27 вересня 2013 р. встановлено вину відповідача [PERSON], яка в порушення вимог п. 10.2. ПДР України при виїзді з житлової зони не надала дорогу автомобілю позивача і здійснила з ним зіткнення. (а.с. 16). Цивільна відповідальність відповідача [PERSON] при використанні автомобіля “ДЕУ” д.н.з. [NUMBER] була застрахована в ПАТ «Українська охоронно-страхова компанія» за договором обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів від 7 серпня 2013 р. № АС/6707667 з лімітом відповідальності за шкоду, заподіяну майну, в розмірі 50000 грн. (а.с. 56). Відповідно до ст. 979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов'язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату)… Таким чином внаслідок настання страхового випадку, яким є дорожньо-транспортна пригода, винуватцем якої була страхувальник [PERSON], між [PERSON] як потерпілою особою та ПАТ «Українська охоронно-страхова компанія» як страховиком виникли правовідносини, які врегульовані нормами глави 67 ЦК України "Страхування" та спеціальним нормативно-правовим актом - Законом України "Про обов'язкове страхування цивільної відповідальності власників наземних транспортних засобів"( надалі - Закон 1961-IV). У відповідності з п. 3 ч. 1 ст. 988 ЦК України страховик у разі настання страхового випадку зобов'язаний здійснити страхову виплату у строк, встановлений договором. 3 вересня 2013 р. потерпіла [PERSON], а 4 вересня 2013 р. - страхувальник [PERSON], повідомили ПАТ «Українська охоронно-страхова компанія» про страховий випадок (а.с. 65-66, 67-68). 10 жовтня 2013 р. [PERSON] подала заяву про страхове відшкодування, надавши документи, необхідні для прийняття рішення про здійснення страхової виплати (а.с. 29). Проведеною на замовлення ПАТ «Українська охоронно-страхова компанія» оцінкою транспортного засобу (звіт № 1406 ДОП від 27 вересня 2013 р.) встановлено, що вартість матеріального збитку, завданого власнику автомобіля «Volkswagen Golf» д.н.з. [NUMBER], з урахуванням фізичного зносу становить 18656,92 грн. (а.с. 70-85). На підтвердження позовних вимог позивач надала рахунок № С4202137-2 від 12.09.2013 р., складений ТОВ «Атлант-М Дніпровська набережна», акт виконаних робіт та квитанції про сплату грошових сум, відповідно до яких вартість відновлювального ремонту належного їй автомобіля становить 25513,01 грн. (а.с. 13). Відповідно до вимог ст. 22.1 Закону 1961-IV у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду. Таким чином обов'язковою умовою для визначення розміру страхового відшкодування є оцінка шкоди. Шкода, завдана автомобілю позивача, оцінена у звіті про оцінку транспортного засобу, а рахунок, акт виконаних робіт та квитанції про сплату грошових сум не є допустимими доказами для визначення розміру страхового відшкодування, оскільки ці документи не відповідають вимогам ст. 15 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність» та Методики товарознавчої експертизи та оцінки дорожніх транспортних засобів, затвердженої наказом Міністерства юстиції України та Фонду державного майна України від 24.11.2003 р. № 142/2092. Оскільки позивачем не надано належних доказів, які б спростовували наданий відповідачем звіт з оцінки транспортного засобу, суд покладає в обґрунтування свого рішення в частині вимог до ПАТ «Українська охоронно-страхова компанія» вищевказаний звіт, вважаючи його належним і допустимим доказом, так як він складений на підставі даних, отриманих при огляді автомобіля позивача, і з дотриманням правил, встановлених Законом України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність» та Методикою товарознавчої експертизи та оцінки дорожніх транспортних засобів. Укладеним між ПАТ «Українська охоронно-страхова компанія» та [PERSON] договором встановлена франшиза в розмірі 1000 грн., а відповідно до ст. 12 Закону 1961-IV страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи. Враховуючи наведене, розмір страхового відшкодування, яке повинне сплатити ПАТ «Українська охоронно-страхова компанія» позивачу [PERSON], становить 17656,92 грн. (18656,92 грн. - 1000 грн.). Страхове відшкодування [PERSON] сплачено 4 лютого 2014 р., що підтверджується платіжним дорученням № 659 (а.с. 60). Відповідно до ч. 2 ст. 36 Закону 1961-IV страховик протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у статті 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування, зобов'язаний прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування та виплатити його, або прийняти вмотивоване рішення про відмову у здійсненні страхового відшкодування та протягом трьох робочих днів направити заявнику письмове повідомлення про прийняте рішення. Оскільки ПАТ «Українська охоронно-страхова компанія» прострочило виплату страхового відшкодування на 25 днів, 6 лютого 2014 р. позивачу була виплачена пеня в розмірі 157,22 грн., розмір якої визначений відповідно до вимог п. 36.5 ст. 36 Закону 1961-IV - з розрахунку подвійної облікової ставки Національного банку України, яка діє протягом періоду, за який нараховується пеня, за кожен день прострочення. Враховуючи, що страховик повністю виконав свої зобов'язання за договором страхування, підстави для задоволення позову в частині вимог до ПАТ «Українська охоронно-страхова компанія» відсутні. Вимоги до [PERSON] суд вважає частково обґрунтованими, виходячи з наступного. Відповідно до ст. 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою, а згідно ст. 1166 цього Кодексу, яка визначає загальні підстави відповідальності за завдану майнову шкоду, шкода, завдана неправомірними … діями ... майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно з приписами ч. 2 ст. 1192 ЦК України розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Визначення збитків надається у ст. 22 цього Кодексу, відповідно до якої збитками зокрема є витрати, які особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі (реальні збитки)… Судом встановлено, що розмір реальних збитків, понесених позивачем внаслідок пошкодження її автомобіля, становить 25513,01 грн. Враховуючи, що ПАТ «Українська охоронно-страхова компанія» відшкодувала позивачу шкоду в сумі 17656,92 грн., а [PERSON] - 1000 грн., до стягнення з останньої підлягає 6856,09 грн. (25513,01 грн. - (17656,92 грн.+1000 грн.). Вимога про стягнення трьох процентів річних в сумі 30,22 грн. не ґрунтується на вимогах закону, оскільки на правовідносини, які виникають із заподіяння шкоди, положення ст. 625 ЦК України не розповсюджуються. Відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України суд здійснює розподіл судових витрат пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. На підставі викладеного,

Outcome: partial