Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-17 00:00:00

[PERSON] та ТОВ Видавничий дім «Освіта» звернулися до суду з позовом до Рівненської обласної громадської організації «Громадянський рух «Льонокомбінат», [PERSON] про захист авторського права та стягнення компенсації за його порушення. Позивачі просять заборонити [PERSON] та Громадянський рух «Льонокомбінат» використовувати твір, виключні майнові права на який належать Позивачам. Стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] компенсацію за порушення майнових авторських прав у розмірі 10 мінімальних заробітних плат в сумі 12180,00 грн. Стягнути з [PERSON] на користь ТОВ «Видавничий дім «Освіта» компенсацію за порушення майнових авторських прав у розмірі 10 мінімальних заробітних плат в сумі 12180,00 грн. В обґрунтування позовних вимог вказують, що позивач 1 - [PERSON] - та позивач 2 - ТОВ «Видавничий дім «Освіта» - є співвласниками виключних майнових авторських прав на твір. Відповідачі неправомірно використали твір в мережі Інтернет без дозволу Позивачів та без виплати Позивачам винагороди за його використання з комерційною метою, чим допускають порушення їх виключних майнових прав. У своїх запереченнях, представник відповідача 2 наголошує, що позивачами не доведено факту наявності у них авторського права і (або) суміжних прав «зображення рудоволосої дівчинки в капелюшку», факту порушення їхніх прав відповідачем або загрозу такому порушенню, розмір шкоди (за винятком вимоги виплати компенсації), якщо вона завдана, та причинно-наслідковий зв'язок між завданою шкодою і діями відповідача, та просить у задоволенні позову відмовити у повному обсязі. Представники позивачів у судовому засіданні позов підтримали та пояснили, що Відповідачі допустили порушення належних позивачам майнових авторських прав на твір - підручник «Образотворче мистецтво. 1 клас» вцілому, який за своєю суттю є складеним твором (збіркою творів) та складається з літературного твору - виключні майнові права на який передано ТОВ «Видавничий дім «Освіта» - та зображень (у тому числі рудоволосої дівчинки) - виключні майнові права на який належать [PERSON]. Наголосили, що виключні майнові авторські права не передавалися до ТОВ «Видавничий дім «Освіта». У судовому засіданні представники позивачів позовні вимоги підтримали, просили позов задовольнити. Відповідачі та їх представники до судового засідання не зявилися, хоча про час і місце проведення розгляду справи були повідомлені належним чином. Разом з тим, від представника відповідача 1, Рівненської обласної громадської організації «Громадянський рух «Льонокомбінат», надійшло клопотання, у якому представник відповідача позовні вимоги не визнає, вважає їх необґрунтованими та просить справу слухати у його відсутності, у задоволенні позову - відмовити. Від представника відповідача 2 [PERSON] надійшло заперечення, у якому відповідач позовні вимоги не визнає, вважає їх необґрунтованими, недоведеними та безпідставними та просить розгляд справи проводити за відсутності відповідача 2 та його представника. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представників позивачів та, окремо, покази [PERSON], якого судом допитано, як свідка, у порядку ст. 184 ЦПК України, суд дійшов до висновку, що позовні вимоги підлягають до задоволення, виходячи з наступного. Судом встановлено, що творчою працею [PERSON] було створено малюнки до підручника «Образотворче мистецтво. 1 клас» для загальноосвітніх навчальних закладів, авт. [PERSON], [PERSON], у тому числі зображення рудоволосої дівчинки, що зображена на сторінках підручника. Факт замовлення, створення та передачі малюнків (ілюстрацій) до підручника підтверджується Угодою про виконання разової роботи №56 від 01 квітня 2012 року з Актом здачі-приймання виконаної роботи від 27 квітня 2012 року. Відповідно до цього правочину, виконавець ([PERSON]В.) бере на себе зобовязання виконати наступну разову роботу: художнє редагування, дизайн підручника «Образотворче мистецтво. 1 клас». Зазначена Угода не передбачає передачі майнових прав на малюнки, а примірник твору (підручника «Образотворче мистецтво. 1 клас») містить відповідний знак охорони авторського права © та відомості щодо позивача 1 - субєкта авторського права. Зважаючи на те, що матеріали справи не містять жодних доказів передачі прав на зображення рудоволосої дівчинки від її автора позивача 1, суд приходить до висновку, що виключні майнові права на твір зображення рудоволосої дівчинки, належать позивачу 1 - [PERSON] Позивач 2 ТОВ «Видавничий дім «Освіта» - є власником виключних майнових прав на рукопис підручника «Образотворче мистецтво, 1 клас». Факт належності виключних майнових авторських прав на літературний твір підтверджується Авторським договором №24-10/11 від 24.10.2011 року, відповідно до якого [PERSON] та [PERSON] (автори) передали ТОВ «Видавничий дім «Освіта» виключні майнові права інтелектуальної власності на використання твору (тексту підручника «Образотворче мистецтво, 1 клас»). Строк дії вказаного договору відповідно до п. 6.1. Договору, триває з 27.10.2011 до 27.10.2016 року. Відповідно ст. 437 ЦК України, ч. 2 ст. 11 Закону України «Про авторське право і суміжні права», авторське право на твір виникає внаслідок факту його створення. Для виникнення і здійснення авторського права не вимагається реєстрація твору чи будь-яке інше спеціальне його оформлення, а також виконання будь-яких інших формальностей. Одночасно, ч.5 ст.11 Закону України «Про авторське право і суміжні права» визначено, що суб'єкт авторського права для засвідчення авторства (авторського права) на оприлюднений чи не оприлюднений твір, факту і дати опублікування твору чи договорів, які стосуються права автора на твір, у будь-який час протягом строку охорони авторського права може зареєструвати своє авторське право у відповідних державних реєстрах (що й було зроблено Заявниками). Відповідно до ст. 7 Закону України „Про авторське право і суміжні права суб'єктами авторського права є автори, їх спадкоємці та особи, яким автори чи їх спадкоємці передали свої авторські майнові права. Згідно з ч. 3 ст. 426 ЦК України визначає, що використання об'єкта права інтелектуальної власності іншою особою здійснюється з дозволу особи, яка має виключне право дозволяти використання об'єкта права інтелектуальної власності, крім випадків правомірного використання без такого дозволу, передбачених цим Кодексом та іншим законом. Відповідно до ст. 32 Закону України «Про авторське право та суміжні права» автору та іншій особі, яка має авторське право, належить виключне право надавати іншим особам дозвіл на використання твору будь-яким одним або всіма відомими способами на підставі авторського договору. Використання твору будь-якою особою допускається виключно на основі авторського договору, за винятком випадків, передбачених ст. ст. 21-25 цього Закону України «Про авторське право та суміжні права». Використання творів без письмового дозволу (укладення ліцензійного договору) є порушенням авторського права, що є підставою для звернення до суду за захистом порушених прав, що передбачено ст. 50 Закону України «Про авторське право та суміжні права». Згідно зі ст.ст. 440, 443 ЦК України, ч. 1 ст. 15 та ч. 1 ст. 32 Закону України «Про авторське право і суміжні права» до майнових прав автора належить виключне право на використання твору, а також виключне право надавати дозвіл або забороняти використання твору будь-яким одним або всіма відомими способами іншими особами. Відповідно до ст. 441 ЦК України, використанням твору є його: 1) опублікування (випуск у світ); 2) відтворення будь-яким способом та у будь-якій формі; 3) переклад; 4) переробка, адаптація, аранжування та інші подібні зміни; 5) включення складовою частиною до збірників, баз даних, антологій, енциклопедій тощо; 6) публічне виконання; 7) продаж, передання в найм (оренду) тощо; 8) імпорт його примірників, примірників його перекладів, переробок тощо. 2. Використанням твору є також інші дії, встановлені законом. Так, відповідно до ст. 1 ЗУ "Про авторське право і суміжні права", примірник твору - копія твору, виконана у будь-якій матеріальній формі; твір образотворчого мистецтва - скульптура, картина, малюнок, гравюра, літографія, твір художнього (у тому числі сценічного) дизайну тощо.; контрафактний примірник твору, фонограми, відеограми - примірник твору, фонограми чи відеограми, відтворений, опублікований і (або) розповсюджуваний з порушенням авторського права і (або) суміжних прав, у тому числі примірники захищених в Україні творів, фонограм і відеограм, що ввозяться на митну територію України без згоди автора чи іншого суб'єкта авторського права і (або) суміжних прав, зокрема з країн, в яких ці твори, фонограми і відеограми ніколи не охоронялися або перестали охоронятися. Відповідно до п.31 Постанови ВСУ № 5, розміщення творів у мережі Інтернет у вигляді, доступному для публічного використання, є поданням творів до загального відома публіки таким чином, що її представники можуть здійснити доступ до творів з будь-якого місця і у будь-який час за їх власним вибором відповідно до пункту 9 частини третьої статті 15 Закону N 3792-XII ( 3792-12 ), тобто таке розміщення є правомірним лише з дозволу автора чи іншої особи, яка має авторське право. Якщо у зв'язку з таким розміщенням у мережі Інтернет порушуються майнові права суб'єкта авторського права, визначені статтею 15 Закону N 3792-XII ( 3792-12 ), то це дає підстави для судового захисту авторського права [PERSON] mta.ua зареєстрований у національній зоні верхнього рівня "UA". Згідно з Правилами домену "ua", доменні імена у зоні .ua делегуються власникам прав на відповідні торгові марки (словесні знаки для товарів і послуг), а також на торгові марки, зареєстровані за Мадридською системою. Для реєстрації домену в зоні .UA обов'язкова наявність: свідоцтва України на знак для товарів і послуг, виданого уповноваженим держорганом (Держслужбою інтелектуальної власності). У випадку, якщо реєстрант не є власником Свідоцтва - договору про передачу права власності на знак або ліцензійної угоди. Відповідно до відомостей БД "Електронна версія акумулятивного офіційного бюлетеня "Промислова власність", власником прав на знак для товарів і послуг MTA за свідоцтвом України № 198706 є відповідач 2 [PERSON] який не заперечував цього та не спростовував. Відповідач 2 - використав твори позивачів на сайті mta.ua, а відповідач 1 розмістив посилання на сайт відповідача 2, із зазначенням того, що на ньому можна безкоштовно закачати електронні версії підручників, серед яких є підручник «Образотворче мистецтво. 1 клас». Зазначені дії відповідачів порушують виключні майнові права позивачів та підлягають забороні. Згідно із п.11 Постанови Пленуму Верховного Суду України №5 від 04 червня 2010 року „Про застосування судами норм законодавства у справах про захист авторського права і суміжних прав належним відповідачем у справі про захист авторського права і (або) суміжних прав є особа, яка своїми діями порушила особисті немайнові чи майнові права суб'єктів авторського права і (або) суміжних прав. Отож, за змістом положень ст. 440 Цивільного кодексу України (далі ЦК) і ч. 3 ст. 15 Закону № 3792-XII майновими правами інтелектуальної власності на твір є: право на використання твору; виключне право дозволяти використання твору; право перешкоджати неправомірному використанню твору, в тому числі забороняти таке використання; інші майнові права інтелектуальної власності, встановлені законом. Виключне право автора (чи іншої особи, яка має авторське право) на дозвіл чи заборону використання твору іншими особами дає йому право дозволяти або забороняти, зокрема, публічне виконання і публічне сповіщення творів. Майнові права на твір належать його авторові, якщо інше не встановлено договором чи законом. Статтею 445 ЦК передбачено право автора на плату за використання його твору, якщо інше не встановлено цим Кодексом та іншим законом. Використання твору без дозволу уповноваженої особи та без сплати авторської винагороди є порушенням авторського права, передбаченим п. «а» ст. 50 Закону № 3792-XII. Згідно зі ст. 52 Закону № 3792-XII при порушенні будь-якою особою авторського права і (або) суміжних прав, передбачених ст. 50 цього Закону, субєкти авторського права (і відповідно особи, які представляють їх інтереси) мають право подавати позови про виплату компенсації, а суд має право постановити рішення чи ухвалу про виплату компенсації, що визначається судом, у розмірі від 10 до 50\~000 мінімальних заробітних плат, замість відшкодування збитків або стягнення доходу. В абз. 9 ч. 2 ст. 52 Закону зазначено, що при визначенні компенсації, яка має бути виплачена замість відшкодування збитків чи стягнення доходу, суд зобовязаний у встановлених пп. «г» п. 2 ст. 52 Закону № 3792-XII межах визначити розмір компенсації, враховуючи обсяг порушення та (або) наміри відповідача. Згідно з п. 5 ч. 1 ст. 8 Закону № 3792-XII об'єктами авторського права є твори у галузі науки, літератури і мистецтва, зокрема літературні письмові твори белетристичного, публіцистичного, наукового, технічного або іншого характеру (книги, брошури, статті тощо); твори образотворчого мистецтва; ілюстрації. Аналіз наведених норм матеріального права дає підстави для висновку, що кожен твір (літературний твір рукопис підручника та твір образотворчого мистецтва зображення рудоволосої дівчинки) є окремим обєктом авторського права, який належить конкретному субєкту (-ам). Кожен окремий факт протиправного використання обєктів авторського права та/ або суміжних прав становить самостійне порушення і може бути підставою для застосування відповідальності у виді стягнення компенсації. Кожний субєкт авторського права, якими є позивач 1 та позивач 2, при порушенні цього права, в тому числі на один твір, має право на компенсацію в розмірі, не менше 10 мінімальних заробітних плат. Зазначена позиція суду узгоджується з позицією Судової палати у господарських справах Верховного Суду України, що викладено у Постанові ВСУ від 11.11.2015 року у справі №3-994гс15. Розмір компенсації Позивачем визначено з урахуванням п. 42 Постанови Пленуму Верховного Суду України №5 від 04 червня 2010 року „Про застосування судами норм законодавства у справах про захист авторського права і суміжних прав, де вказано: „Відповідно до пункту «г» частини першої статті 52 Закону № 3792-ХІІ субєкт авторського права і (або) суміжних прав має право вимагати виплату компенсації замість відшкодування збитків або стягнення доходу. При вирішенні відповідних спорів судам слід мати на увазі, що компенсація підлягає виплаті у разі доведення факту порушення майнових прав субєкта авторського права і (або) суміжних прав, а не розміру заподіяних збитків. Таким чином, для задоволення вимоги про виплату компенсації достатньо наявності доказів вчинення особою дій, які визнаються порушенням авторського права і (або) суміжних прав. Для визначення суми такої компенсації, яка є адекватною порушенню, суд має дослідити: факт порушення майнових прав та яке саме порушення допущено; обєктивні критерії, що можуть свідчити про орієнтовний розмір шкоди, завданої неправомірним кожним окремим використанням обєкта авторського права і (або) суміжних прав; тривалість та обсяг порушень (одноразове чи багаторазове використання спірних обєктів); розмір доходу, отриманий унаслідок правопорушення; кількість осіб, право яких порушено; наміри відповідача; можливість відновлення попереднього стану та необхідні для цього зусилля тощо. При цьому слід враховувати загальні засади цивільного законодавства, встановлені статтею 3 ЦКУ, зокрема справедливість, добросовісність та розумність. Відповідні мотиви визначення розміру компенсації повинні бути наведені у судовому рішенні. Розмір компенсації визначається судом, виходячи з позовних вимог, однак не може бути меншим від 10 й не може перевищувати 50 000 мінімальних заробітних плат (пункт «г» частини другої статті 52 Закону № 3792-ХІІ), які встановлені законом на час ухвалення рішення у справі. На підставі зазначеного, суд приходить до висновку про обґрунтованість вимог позивачів про заборону дій, що порушують право позивачів та стягнення з відповідача 2 на користь кожного з позивачів компенсацію у мінімальному розмірі по 10 мінімальних заробітних плат, що становить у межах заявлених вимог 12180,00 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved