Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-06 00:00:00

У вересні 2015 року Публічне акціонерне товариство "Комерційний банк "Надра" звернулося до суду з позовною заявою до [PERSON], [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, в якій просило суд стягнути з відповідачів заборгованість за кредитним договором у розмірі 26 047,62 доларів США та 1 329 474,10 грн. В обґрунтування заявленого позову позивач посилався на те, що відповідно до укладеного кредитного договору № 8/2004/840-К/1718 від 25.10.2004 року [PERSON] та [PERSON] отримали кредит у розмірі 14 400,00 доларів США, в порядку та умовах, визначених кредитним договором, на придбання житла, зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 14,5% річних, строком погашення до 24.10.2019 року. Банк виконав свої зобов'язання щодо видачі кредиту позичальнику в повному обсязі. Відповідно до умов кредитного договору, відповідачі зобовязалися повертати кредит та сплачувати нараховані відсотки щомісячно, до 20 числа поточного місяця. У порушення зазначених норм законодавства та умов договору відповідачі зобовязання за вказаним кредитним договором належним чином не виконали. У звязку з чим, за кредитним договором станом на 15.07.2015 року виникла заборгованість у розмірі 26 047,62 доларів США та 1 329 474,10 грн., яка складається з наступного: 13 193,45 доларів США заборгованість за сумою кредиту; 12 854,17 доларів США заборгованість по процентам; 1 329 474,10 грн. пеня за несвоєчасне погашення заборгованості. Рішенням Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 19 квітня 2016 року позовні вимоги ПАТ "Комерційний банк "Надра" до [PERSON], [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором - задоволено. Стягнуто з [PERSON], [PERSON] в солідарному порядку на користь ПАТ "Комерційний банк "Надра" заборгованість за кредитним договором № 8/2004/840-К/1718 від 25.10.2004 року станом на 15.07.2015 року в розмірі 26 047,62 (двадцять шість тисяч сорок сім доларів США 62 центи) та 1 329 474 (один мільйон триста двадцять девять тисяч чотириста сімдесят чотири) грн. 10 коп., яка складається з наступного: - 13 193,45 (тринадцять тисяч сто дев'яносто три долари США 45 центів) заборгованість за сумою кредиту; - 12 854,17 (дванадцять тисяч вісімсот п'ятдесят чотири долари США 17 центів) заборгованість по процентам; - 1 329 474 (один мільйон триста двадцять девять тисяч чотириста сімдесят чотири) грн. 10 коп. пеня за прострочення сплати кредиту. В апеляційній скарзі [PERSON], посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права просить рішення скасувати та ухвалити нове, яким в задоволенні позову відмовити у повному обсязі. Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, заявлених позовних вимог, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а рішення суду скасуванню, з ухваленням нового рішення про відмову у задоволенні позову, відповідно до вимог п.3,4 ст.309 ЦПК України. Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Згідно з вимогами ст.214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються, чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Зазначеним вимогам закону судове рішення не відповідає. Вирішуючи спір, районний суд зробив висновок про те, що позивач довів суду належними та допустимими доказами факт невиконання боржником свого зобовязання, на даний час кредитні зобов'язання існують та заборгованість за кредитним договором зростає, тому позивач має право у будь-який час звернутися до суду з позовом про стягнення заборгованості, а тому стягнув заборгованість задовольнивши позов. Однак, погодитись з такими висновками суду не можливо. Цивільно-процесуальним законодавством України, а саме: ст. 179 ЦПК України, передбачено, що предметом доказування під час судового розгляду є факти, які обґрунтовують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для вирішення справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Для встановлення у судовому засіданні указаних фактів досліджуються показання свідків, письмові та речові докази, висновки експертів. Виходячи з принципу процесуальної рівності сторін, та враховуючи обов'язок кожної сторони довести ті обставини, на які вона посилається, суд повинен всебічно і повно зясувати усі обставини, що складають предмет доказування, дослідити кожен доказ, наданий сторонами на підтвердження своїх вимог або заперечень, який відповідає вимогам належності та допустимості доказів (ст.ст. 58,59 ЦПКУ), окремо, та всі докази у їх сукупності, у порядку, передбаченому ст.ст.185,187,189,212 ЦПК України, повинні відображатися у судовому рішенні. Відхилення того чи іншого доказу, перевагу одного доказу над іншим має бути мотивованим. Загальними вимогами процесуального права, закріпленими у ст. ст. 57-60, 131-132, 137, 177, 179, 185, 194, 212-215, 303, 315-316 ЦПК України, визначено обов'язковість встановлення судом під час вирішення спору обставин, що мають значення для справи, надання їм юридичної оцінки, а також оцінки всіх доказів, з яких суд виходив при вирішенні позову. Як вбачається з матеріалів справи, 25.10.2004 року за кредитним договором № 8/2004/840-К/1718 [PERSON] та [PERSON] отримали кредит у розмірі 14 400,00 доларів США з виплатою процентної ставки у розмірі 14,5% річних з кінцевим терміном повернення кредиту 24.10.2019 року. Відповідно до умов договору, відповідачі зобовязалися повертати кредит та сплачувати нараховані відсотки щомісячно, до 20 числа поточного місяця, при цьому щомісячний платіж повинен складати суму не менше, ніж зазначена в п. 3.3.2 договору, а саме 198,01 доларів США. Відповідно до п. 5.1 кредитного договору № 8/2004/840-К/1718 від 25.10.2004 року у разі порушення позичальниками умов цільового використання кредиту, визначеного п. 1.2. цього договору, позичальники зобов'язані сплати банку штраф у розмірі 25% від суми коштів, використаних не за цільовим призначенням. Відповідно до п. 5.2 кредитного договору № 8/2004/840-К/1718 від 25.10.2004 року у разі прострочення позичальниками строку сплати мінімально необхідного платежу по погашенню кредиту, визначеного у п.п. 3.3.3. цього договору, а також у випадку прострочення строку дострокового виконання зобов'язань позичальників щодо повернення кредиту, сплати всіх нарахованих відсотків та можливих штрафних санкцій у строк, визначений у п. 4.2.3. цього договору, позичальники сплачують банку пеню в розмірі 1% від несвоєчасно сплаченої суми за кожен день прострочення. Відповідно до п. 5.3. кредитного договору № 8/2004/840-К/1718 від 25.10.2004 року у разі порушення позичальниками вимог п.п. 4.3.2., 4.3.4., 4.3.10., 4.3.12., 4.3.13. цього договору, позичальники зобов'язані сплатити банку штраф у розмірі 10% (десять) відсотків від суми кредиту, визначеної у п. 1.1. цього договору, за кожен випадок. Відповідачі були ознайомлені з умовами кредитного договору, та не висували будь-яких претензій, щодо його змісту, отже вони були згодні з усіма його умовами, відповідачі зобовязалися повертати кредит та сплачувати нараховані відсотки щомісячно, до 20 числа поточного місяця, при цьому щомісячний платіж повинен складати суму не менше, ніж зазначена в п. 3.3.2. договору, а саме 198,01 доларів США. Відповідно до п. 1.1. [PERSON] Позивач надає Відповідачам у тимчасове користування грошові кошти у сумі 14 400 (чотирнадцять тисяч чотириста) доларів США в порядку і на умовах, визначених цим [PERSON]. Строк, на який надається Позичальникам кредит - 180 місяців (п. 1.4. [PERSON]). Кінцевий термін повернення кредиту - 24.10.2019. Згідно п. 4.2.4. [PERSON] має право вимагати від Позичальників дострокового виконання зобов'язань щодо повернення Кредиту, сплаті нарахованих процентів та можливих штрафних санкцій, якщо Позичальники не внесли черговий мінімальний платіж у термін. Визначений п. 3.3.3. [PERSON].

Outcome: approved