Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-19 00:00:00

28.09.2016 року позивач [PERSON] звернувся до суду із позовом, в якому просить визнати недійсними договір купівлі-продажу автомобіля марки VW модель Golf VII, 2013 року випуску, укладений 24.01.2014 року між ТОВ "Джерман-Автоцентр" та [PERSON], та кредитний договір № 50011626 від 23.01.2014 року, укладений між [PERSON] та ТОВ "Порше Мобіліті". При цьому позивач посилається на те, що 24.01.2014 року позивач уклав із ТОВ "Джерман-Автоцентр" договір купівлі-продажу автомобіля марки VW модель Golf VII за ціною 231\~085,00 грн., та 23.01.2014 року позивач уклав із ТОВ "Порше Мобіліті" кредитний договір № 50011626, за умовами якого отримав кредит у розмірі 150\~335,64 грн., а 28.01.2015 року до вказаного кредитного договору було укладено додаткову угоду, та позивачем отримано додаткову суму кредиту у розмірі 141\~960,00 грн. Позивач вказує, що у 2014 році відповідач ТОВ "Порше Мобіліті" значно підвищив суму за кредитним договором, обґрунтовуючи підвищенням росту курсу долара США до гривні. У зв'язку із чим, позивач вважає, що його ввели в оману стосовно кредитного договору. Окрім того, позивач вказує, що реальна вартість придбаного ним автомобіля становить 170\~626,00 грн., що свідчить про введення позивача в оману стосовно договору купівлі-продажу. До судового засідання позивач [PERSON] не з'явився, повідомлявся належним чином, до суду надано заяву про розгляд справи за його відсутності, у звязку з тимчасовим відїздом до Російської Федерації. У судовому засіданні представник відповідача ТОВ "Порше Мобіліті" [PERSON] підтримав надані письмові заперечення на позовну заяву та просить відмовити у задоволенні позову. Окрім того, представник просить стягувати з позивача судові витрати на правову допомогу у розмірі 12000,00 грн., понесені відповідачем в зв'язку з розглядом справи. Представник відповідача ТОВ "Джерман-Автоцентр" до судового засідання не з'явився, повідомлявся належним чином, причини неявки суду невідомі. Вислухавши представника відповдіача ТОВ "Порше Мобіліті", дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Як встановлено у судовому засіданні, 23.01.2014 року між ТОВ "Порше Мобіліті" та позивачем було укладено кредитний договір № 50011626, за умовами якого позивач отримав кредит у розмірі 150\~335,64 грн., що еквівалентно у дол. США становить 17\~745 дол. США, на строк 60 місяців, із процентною ставкою 9,90 %. Цільове призначення кредиту придбання автомобіля марки VW модель Golf VII, перший внесок за власні кошти становить 9\~555,00 дол. США /а.с. 5/. В подальшому, а саме 28.01.2015 року між ТОВ "Порше Мобіліті" та позивачем було укладено Договір про внесення змін /Додаткова угода № 1/ до Кредитного договору № 50011626 № 23.01.2014 року, за умовами якого ТОВ "Порше Мобіліті" зобовязалося надати позичальнику суму кредиту у розмірі 5\~460 дол. США в українських гривнях. Сторони встановили, що еквівалент суми кредиту становить 141\~960,00 грн. /а.с. 6-10/. В позовні заяві позивач [PERSON] вказував, що отримавши кредитні кошти від ТОВ "Порше Мобіліті" за договором кредиту № 50011626 № 23.01.2014 року у розмірі 150\~335,64 грн. та власні кошти, позивач 24.01.2014 року придбав у ТОВ "Джерман-Автоцентр" автомобіль марки VW модель Golf VII за ціною 231\~085,00 грн. Вказана обставина у ході розгляду справи не оспорювалася та визнавалася відповідачем ТОВ "Порше Мобіліті". На підтвердження укладання 24.01.2014 року між ТОВ "Джерман-Автоцентр" та позивачем договору купівлі-продажу автомобіля марки VW модель Golf VII, судом досліджено надану позивачем довідку-рахунок серії ААВ № 180827 від 24.01.2014 року, відповідно до якої вартість автомобіля становить 231\~085,00 грн. /а.с. 12/. Судом досліджено свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії САТ 775467, відповідно до якого за позивачем [PERSON] зареєстровано 25.01.2014 року автомобіль марки VW модель Golf VII, д/н ВН 7007ВА /а.с. 13/. У позовній заяві позивач [PERSON] вказує, що у 2014 році відповідач ТОВ "Порше Мобіліті" значно підвищив суму за кредитним договором, обґрунтовуючи підвищенням росту курсу долара США до гривні, у зв'язку із чим, позивач вважає, що його ввели в оману. Відповідно до ст. 230 ЦК України, якщо одна із сторін правочину навмисно ввела другу сторону в оману щодо обставин, які мають істотне значення (частина перша статті 229 цього Кодексу), такий правочин визнається судом недійсним. Обман має місце, якщо сторона заперечує наявність обставин, які можуть перешкодити вчиненню правочину, або якщо вона замовчує їх існування. Статтею 215 ЦК України передбачено, що недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин). Згідно з ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Судом досліджено Загальні умови кредитування ТОВ "Порше Мобіліті" та графік погашення кредиту за договором № 50011626 № 23.01.2014 року. Окрім того, відповідно до умов кредитного договору № 50011626 від 23.01.2014 року, усі платежі за кредитним договором повинні бути сплачені у гривнях та підлягають розрахунку за відповідним обмінним курсом, що застосовуватиметься еквіваленту суми кредиту в дол. США, визначеному у договорі, відповідно до ст. 1.3 Загальних умов кредитування. Суд зазначає, що позивачем всупереч положень ч. 1 ст. 60 ЦПК України у позовній заяві не вказано та не надано доказів на підтвердження доводів позивача про значне підвищення ТОВ "Порше Мобіліті" «суми за кредитним договором». Із норм ст. ст. 524, 533 ЦК України випливає, що грошове зобов'язання має бути виражене та виконане у гривнях; сторони можуть визначати грошовий еквівалент зобов'язання в іноземній валюті, а якщо у зобов'язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті в гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом; використання іноземної валюти, а також платіжних документів в іноземній валюті при здійсненні розрахунків на території України за зобов'язаннями допускається у випадках, порядку та на умовах, визначених законом. Крім того, зазначена позиція викладена у п. 10 Постанови № 5 Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30.03.2012 р. «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин», в якій роз'яснено законність укладення кредитних договорів фінансовими установами в іноземній валюті у випадках та порядку, передбачених чинним законодавством. Договір є обов'язковим для виконання сторонами, оскільки це прямо передбачено статтею 629 ЦК України. Статтями 6, 627 ЦК України передбачено, що сторони є вільними в укладанні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства згідно ст. 628 ЦК України. Таким чином твердження про те, що перед підписанням Кредитного договору позивач не отримав необхідної інформації щодо умов кредитування не відповідає дійсності. Крім цього, для отримання кредитних коштів позичальник мав можливість обрати будь-яку іншу з належною діловою репутацією банківську або кредитну установу, зареєстровану у передбаченому законодавством порядку та яка має відповідні дозволи, ліцензії тощо, але все ж таки 28.01.2015 року /тобто через рік після укладення основного кредитного договору 23.01.2014 року/ підписав із ТОВ "Порше Мобіліті" додаткову угоду № 1, що підтверджує усвідомлення своїх дій при укладанні Кредитного договору, позичальника ніхто не примушував брати кредит, це було його вільним волевиявленням, позичальник сам особисто обрав ті умови кредитування, які він вважав вигіднішими для себе. Про згоду позивача з умовами укладеного кредитного договору також свідчить і те, що з моменту укладення договору він протягом тривалого часу належним чином виконував умови кредитного договору, сплачував грошові кошти за користування кредитом, та не висловлював до моменту звернення до суду із позовом свої письмові заперечення/незгоду про можливі порушення своїх прав або про невідповідність кредитного договору в передбаченому законодавством порядку. Окрім того, про згоду позивача з умовами укладеного кредитного договору також свідчить п. 9.6 Договору про внесення змін/Додаткова угода № 1 від 28.01.2015 року до Кредитного договору № 50011626 № 23.01.2014 року, згідно якого позичальник підтверджує, що йому надано вичерпну інформацію про: - Умови надання послуги фінансового кредиту із зазначенням вартості цієї послуги для Позичальника; - Умови надання додаткових фінансових послуг, повязаних з фінансовим кредитом, та їх вартість (за умови надання таких послуг); - Розмір винагороди Компанії у разі, коли вона пропонує послугу фінансового кредиту, що надається іншими фінансовими установами; - Реквізити органу, який здійснює державне регулювання ринків фінансових послуг (адреса, номер телефону тощо). Таким чином, на момент укладення договору кожна із сторін в однаковій мірі несла валютні ризики відповідно до умов, передбачених договором. В момент укладання кредитного договору сторони повинні були та могли передбачати коливання курсу валют, виходячи із загальної ситуації в Україні. Діючим законодавством не передбачений стабільний курс долара США до національної валюти - гривні. Відповідно до ст. 36 Закону України «Про національний банк України» офіційний курс гривні до іноземних валют встановлюється Національним банком. Згідно з ч. 1 ст. 8 Декрету Кабінету Міністрів України «Про систему валютного регулювання та валютного контролю», валютні курси встановлюються Національним банком України за погодженням з Кабінетом Міністрів України. Положенням про встановлення офіційного курсу гривні до іноземних валют та курсу банківських металів, затвердженого постановою Правління Національного Банку України № 496 від 12.11.2003 р., визначається, що офіційний курс гривні до іноземних валют, зокрема до долара США, установлюється щоденно. Для розрахунку курсу гривні до іноземних валют використовується інформація про котирування іноземних валют станом на останню дату. З наведеного можливо зробити висновок, що стабільність курсу гривні до іноземних валют законодавчо не закріплена. Відтак, девальвація гривні знаходиться поза межами контролю ТОВ "Порше Мобіліті" . Так, ТОВ "Порше Мобіліті" надав позичальнику кредит з остаточною датою повернення через 60 місяців. Очевидним є факт того, що протягом цього часу можливе коливання курсів валют, а нехтування цим фактом є необачною поведінкою з боку сторони по договору. Тому, укладаючи кредитний договір, позивач цілком мав усвідомлювати можливість виникнення курсових різниць (коливань) валюти кредиту при отриманні кредитних коштів. Таким чином, всі сторони за кредитним договором могли та повинні були розумно передбачити під час укладення зазначеного договору ймовірну зміну та коливання курсу валют. При укладанні договору та визначенні їх умов сторони повинні розумно оцінювати ті обставини за яких він буде виконуватися. З урахуванням вказаного, суд приходить до висновку, що посилання позивача на введення його в оману щодо обставин, які мають істотне значення, необґрунтовані та недоведені. Суд також зазначає, що не заслуговують на увагу доводи позивача про введення його в оману щодо вартості автомобіля VW модель Golf VII у розмірі 231\~085,00 грн., при реальній вартості 170\~626,00 грн. з посиланням на довідку-рахунок серії ВІА № 045291 від 31.10.2013 року. Оскільки, ст. 627 ЦК України передбачено, що відповідно до ст. 6 ЦК України, сторони є вільними в укладанні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Таким чином, суд вважає, що сторони визначивши ціну автомобіля у розмірі 231\~085,00 грн. діяли у відповідності до положень ст. 627 ЦК України, так як є вільними в укладанні договору. На підтвердження заперечень стороною відповідача суду надано рішення Апеляційного суду Одеської області від 02.08.2016 року, яким скасовано рішення Київського районного суду м. Одеси від 26.02.2016 року по справі № 520/16461/15-ц, щодо задоволення позовних вимог [PERSON] до ТОВ "Порше Мобіліті" про визнання частково недійсним кредитного договору. Вказане рішення є чинним на даний час, в зв'язку з чим суд вважає заперечення сторони відповідача ТОВ "Порше Мобіліті" цілком доведенними та обгрунтованими. Проаналізувавши встановлені обставини, суд приходить до висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню, так як необґрунтовані та недоведені. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Згідно зі ст. 84 ЦПК України, витрати, пов'язані з оплатою правової допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, несуть сторони, крім випадків надання безоплатної правової допомоги. Граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу встановлюється законом. Суд зазначає, що з досліджених судом документів, наданих представником ТОВ "Порше Мобіліті" на підтвердження понесених витрат на правову допомогу, не являється можливим встановити відповідність заявленої до стягнення суми граничному розміру компенсації витрат на правову допомогу, що встановлена законом. Тобто, вказана заява не підлягає задоволенню.

Outcome: dismissed