Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-08 00:00:00

В серпні 2017 року позивач [PERSON] звернулася до суду із позовною заявою до Фермерського Господарства "Союз СК 1430" про розірвання договору оренди землі та стягнення боргу, вказуючи, що відповідач систематично не виплачує їй орендну плату, а тому договір оренди земельної ділянки від 12.11.2010 року слід розірвати та стягнути з відповідача заборгованість по орендній платі за період з 12.11.2010 року по 12.06.2017 року в сумі 6917,76 гривень, інфляційні витрати в сумі 891,43 гривні, пеню за договором оренди землі в сумі 2523,15 гривень. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити, на підставі обставин, викладених у позовній заяві. Представник відповідача - Фермерського Господарства "Союз СК 1430", в судовому засіданні позовні вимоги позивача не визнав, зазначав, що позивачеві нарахована та виплачена орендна плата за оренду землі в повному обсязі, на підтвердження чого посилався на відповідні розписки про отримання позики, які були написані позивачем особисто, за якими позивач отримав відповідно 18000,00 гривень в рахунок орендної плати. Заслухавши пояснення позивача, представника відповідача, дослідивши письмові докази по справі та проаналізувавши їх в сукупності, суд приходить до висновку про те, що заявлений позов підлягає до задоволення з наступних обґрунтувань. Відповідно до ст. 13 Закону України "Про оренду землі" договір оренди - це договір, за яким орендодавець зобов'язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов'язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства. Відповідно до ст.ст. 21-22 Закону України "Про оренду землі" орендна плата за землю - це платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою. Розмір, форма і строки внесення орендної плати за землю встановлюється за згодою сторін у договорі оренди. Орендна плата може справлятися у грошовій, натуральній та відробітковій (надання послуг орендодавцю) формах. Сторони можуть передбачити в договорі оренди поєднання різних форм орендної плати. Судом установлено, що [PERSON] є власником земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 2,73 га, розташованої на території Подільської сільської ради Великобагачанського району Полтавської області, кадастровий номер [NUMBER], що підтверджується копією державного акту про право власності на земельну ділянку (а.с.12). 12 листопада 2010 року між позивачем [PERSON] - орендодавцем та відповідачем - Фермерським Господарством "Союз СК 1430" - орендарем, було укладено договір оренди землі, а саме - відносно зазначеної вище земельної ділянки. Договір зареєстровано у Великобагачанському районному відділі Полтавської регіональної філії ДП "Центр Державного земельного кадастру", про що в Державному реєстрі земель вчинено відповідні записи 27 грудня 2010 року №041055100075 (а.с. 14-17). Згідно умов договору позивач надав відповідачу Фермерському Господарству "Союз СК 1430" в строкове платне користування належну йому земельну ділянку площею 2,73 га, відповідно, строком на 49 років. Орендна плата вноситься орендарем у розмірі 3 % від нормативної грошової оцінки земельної ділянки (на день підписання договору оренди грошова оцінка земельної ділянки становить 35038,90 грн.), що становить 1051,17 грн. за рік, у грошовій формі. Орендна плата вноситься до 25 грудня поточного року. У разі не внесення орендної плати в строки, визначені договором, справляється пеня у розмірі 0,1 % несплаченої суми за кожний день прострочення (а.с.14-17). Відповідно до вимог ст.ст. 10, 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. В судовому засіданні, до виходу суду в нарадчу кімнату, стороною відповідача не надано жодного доказу на підтвердження того, що позивачеві здійснювалися виплати орендної плати відповідно до умов договору за період з 12 листопада 2010 року по 12.06.2017 року. Будь-які первинні облікові відомості про такі виплати (відомості, накладні) до суду відповідачем не надано. Суд не приймає до уваги, надані стороною відповідача, дві розписки про отримання позики від 06.06.2009 року та від 14.11.2010 року, які підтверджують отримання позивачем [PERSON] від [PERSON] грошових коштів на загальну суму 18000,00 гривень (13000,00 гривень та 6000,00 гривень), як підтвердження того, що дані суми отримані позивачкою в рахунок попередньої оплати за договором оренди земельної ділянки, з огляду на те, що дані розписки підтверджують передачу [PERSON] грошових коштів [PERSON] в сумі 18000,00 гривень в борг, як між двома фізичними особами (договір позики між двома фізичними особами), та жодним чином не стосуються юридичної особи - Фермерського Господарства "Союз СК 1430", з якою у позивача укладено договір оренди земельної ділянки (а.с. 64, 65). Щодо наданої представником відповідача довідки від 08.10.2017 року, в якій зазначено нарахування позивачці орендної плати, то як пояснював сам представник позивача, дана довідка вказує на нарахування відповідних сум орендної плати, а не підтверджує її виплату. Пояснення представника позивача про те, що він особисто передав позивачці 5000,00 гривень, в період з 2010 року по 2017 рік, судом до уваги не приймається, зважаючи на відсутність документального підтвердження передачі грошових коштів, а також того, що дані кошти передавалися в рахунок оплати орендної плати за договором оренди землі. Зважаючи на вище викладено, суд приходить до висновку, що відповідачем по справі - Фермерським Господарством "Союз СК 1430" за період з 12 листопада 2010 року по 12.06.2017 року, позивачеві по справі - [PERSON], орендна плата за договором оренди землі від 12 листопада 2010 року не виплачувалася, що вказує на систематичну несплату орендної плати. Відповідно до ч. 1 ст. 32 Закону України "Про оренду землі" на вимогу однієї із сторін договір оренди землі може бути достроково розірваний за рішенням суду в разі невиконання сторонами обов'язків, передбачених статтею 24 цього Закону, в тому числі в частині своєчасного внесення орендної плати. Згідно із п. д ч. 1 ст. 141 Земельного Кодексу України підставою для припинення права користування земельною ділянкою є систематична несплата орендної плати. Верховний Суд України у своїй постанові № 6-146цс12 від 12.12.2012року звернув увагу судів на те, що дана норма закону дає підстави для висновку, що розірвання договору вимагає систематичної несплати орендної плати, а тому є всі підстави для задоволення вимоги позивача в частині розірвання договору оренди землі від 12 листопада 2010 року. Щодо позовної вимоги позивача про стягнення заборгованості по орендній платі за період з 12.11.2010 року по 12.06.2017 року, інфляційних витрат на підставі ч. 2 ст. 625 ЦК України, та пені у розмірі 0,1 відсотка несплаченої суми за кожний день прострочення, відповідно до п. 14 Договору від 12 листопада 2010 року між сторонами по справі, то суд зазначає, що п. 14 Договору щодо відповідальності орендаря за несвоєчасне здійснення оплати по орендній платі у вигляді пені не виключає застосування правових норм, встановлених у ч. 2 ст. 625 ЦК України, а тому є всі підстави для стягнення з відповідача окрім заборгованості по орендній платі, інфляційних витрат на підставі ч. 2 ст. 625 ЦК України, та пені відповідно до Договору. При перевірці розрахунків позивача щодо розрахунків заборгованості по орендній платі суд за основу розрахунків бере наступні показники: 1) орендна плата за рік становить 1051,17 гривень; 2) договір підписаний 12 листопада 2010 року; 3) оплата повинна здійснюватися до 25 грудня поточного року; 4) пеня 0,1 відсоток несплаченої суми за кожний день прострочення; 5) орендна плата періодичний платіж; 6) кінцевий строк розрахунків 12 червня 2017 року; 7) відповідачем по справі не заявлялося клопотання про застосування строків позовної давності щодо пені. З огляду на те, що отримані судом розрахунки суми як інфляційних витрати на підставі ч. 2 ст. 625 ЦК України так і сума пені на підставі п. 14 Договору перебільшують суми заявлені позивачем в своєму позові, беручи до уваги те, що відповідач по справі не подав заперечень щодо поданих розрахунків позивача, які наведені в позовній заяві, а в судовому засіданні заперечував щодо позовних виплат по заборгованості, посилаючись тільки на те, що ним виплачено позивачеві орендну плату в повному обсязі, зважаючи, що суд не може вийти за межі позовних вимог позивача, суд вважає за можливе стягнути з відповідача суми коштів зазначені в розрахунках позивача, а саме: заборгованість по орендній платі в сумі 6917,76 гривень; інфляційні витрати на підставі ч. 2 ст. 625 ЦК України в сумі 891,43 гривень; пеню відповідно до умов договору в сумі 2523,15 гривень. Зважаючи на те, що позовні вимоги позивача суд задовольняє повністю, то з відповідача у відповідності до ст. 88 ЦПК України, слід стягнути на користь позивача судові витрати в сумі 1280,00 гривень (а.с. 2, 41).

Outcome: approved