Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-23 00:00:00

До суду із позовом звернулось Акціонерне товариство комерційний банк «Приватбанк» до [PERSON] про стягнення заборгованості, вказавши, що 13 грудня 2010 року між Акціонерним товариством комерційний банк «Приватбанк» (далі - Банк) та [PERSON] був укладений кредитний договір № б/н (далі - «Кредитний договір»), згідно якого відповідач отримав кредит в розмірі 200 000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Позивач свої зобов`язання, передбачені кредитним договором виконав в повному обсязі, надавши відповідачу кредит. Відповідач передбачені кредитним договором зобов`язання щодо своєчасності погашення кредиту та сплати нарахованих відсотків за користування кредитом належним чином не виконав, внаслідок чого виникла заборгованість. Станом на 13 червня 2019 р. заборгованість склала 347 154,21 грн., де 220 125,37 грн. - заборгованість за кредитом; 127 028,84 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом. У зв`язку з наведеним, позивач просить суд стягнути з відповідача на його користь заборгованість за кредитом, зокрема, тіло кредиту, та судові витрати. Представник позивача у судовому засіданні позовну заяву підтримав повністю та просив суд задовольнити її. Згідно до ст. 128 ч.7 ЦПК України у разі ненадання учасниками справи інформації щодо їх адреси, судова повістка надсилається фізичним особам, які не мають статусу підприємців, - за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку. Враховуючи викладене, суд вважає, що відповідач повідомлений у встановленому законом порядку про час та місце розгляду справи; відповідач письмових клопотань про відкладення розгляду справи і заперечень не надіслав. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст. 280 ЦПК України. Заслухавши представника позивача, дослідивши письмові докази, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню, виходячи з таких підстав. Судом встановлено, що 13.12.2010 року сторони уклали кредитний договір у виді анкети-заяви позичальника, згідно якого АТ КБ "Приватбанк" надав [PERSON] кредит у сумі 200 000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Розрахунок заборгованості проведений АТ КБ "ПРИВАТБАНК" станом на 13 червня 2019 р., при цьому згідно розрахунку позивача заборгованість склала 347 154,21 грн., де 220 125,37 грн. - заборгованість за кредитом; 127 028,84 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом. (а.с.8-9). Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі (стаття 1055 ЦК України). Згідно зі статтею 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Ст. 610 ЦК України визначає, що порушенням зобов`язання є його невиконання, або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом (ст. 611 ЦПК України). Відповідно до ч.2 ст.530 ЦК України якщо строк виконання обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Таким чином, зваживши у сукупності надані АТ КБ "ПРИВАТБАНК" докази по справі, проаналізувавши законодавство, яке діяло на момент виникнення правовідносин сторін, суд приходить до висновку, що [PERSON] не виконав взятих на себе зобов`язань, а тому вимога позивача з приводу стягнення кредитної заборгованості в розмірі 200 000 гривень є обґрунтованою та підлягає задоволенню, оскільки підтверджується письмовими доказами, зокрема: анкетою-заявою позичальника, яка підтверджує факт укладення кредитного договору; випискою по рахунку за період з 01.01.1999 р. по 23.09.2019 р., яка підтверджує факт надання і отримання відповідачем [PERSON] від позивача коштів у кредит в розмірі 200 000 гривень. Що стосується стягнення 20 125,37 гривень, які згідно доводів сторони позивача також є частиною кредитної заборгованості, то в цій частині позовна вимога є недоведеною належними та допустимими доказами, а тому не підлягає задоволенню. Так, з вказаної вище виписки по рахунку вбачається, що відповідачу було встановлено кредитний ліміт в розмірі 200 000 гривень, при цьому відсутні докази про збільшення кредитного ліміту. З урахуванням викладеного, позов підлягає частковому задоволенню. Вирішуючи питання щодо судових витрат, суд вважає, що з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір пропорційно задоволеним позовним вимогам, а саме в сумі 3000,09 грн. (3301,88 х 90,86%), що відповідає вимогам ст.141 ЦПК України. Враховуючи положення ст.ст.4, 76-81, 89, 141, 259, 263-265, 268, 280 ЦПК України, суд

Outcome: partial