Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-27 00:00:00

27 грудня 2013 року [PERSON] подав до суду позов до Приватного підприємства "СеОЛ-агро" про стягнення заборгованості з орендної плати за користування земельною ділянкою. Позивач зазначав, що 02 січня 2011 року його довірителька [PERSON] уклала з відповідачем строком на десять років договори оренди належних на праві власності земельних ділянок для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 2.24га та 1.8га, що розташовані на території Баратівської сільської ради Снігурівського району, якими визначено орендну плату відповідно у 1042грн. та 428грн. щорічно, або три відсотки від вартості земельних ділянок, яка рівна 34757грн.22коп. і 14284грн.16коп. Відповідачем, у порушення умов договору, за 2012 та 2013 роки орендна плата нарахована та виплачена частково без застосування коефіцієнта 1,756 до нормативно грошової оцінки земель сільськогосподарського призначення згідно Постанови КМУ №1185 від 31.10.2011 року. Посилаючись на викладене, позивач просив стягнути з відповідача заборгованість з орендної плати, виходячи з нормативної грошової оцінки земельних ділянок, загалом 86224грн.65коп. у розмірі по 1113грн.74коп. за кожен рік та 810грн.30коп. пені за несвоєчасну сплату орендної плати, що складає 0.2% від суми недоїмки за кожен день прострочення в межах строку позовної давності. У судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав та просив про їх задоволення у заявленому розмірі з зобов'язанням відповідача відшкодувати понесені судові витрати. Відповідач позовні вимоги не визнав. Пояснив, що розмір щорічного платежу від оренди земельних ділянок був погоджений з [PERSON] при укладанні договору, виходячи з трьох відсотків грошової оцінки. Умови договору приватним підприємством виконуються в повному обсязі, у тому числі виплатою у встановлені строки орендної плати за 2012 та 2013 роки. Вимогу про збільшення платежу було заявлено у зв'язку з тим, що інший орендар у 2013 році сплатив орендну плату у більшому розмірі. Заслухавши пояснення учасників процесу, дослідивши представлені письмові докази по справі, суд встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. [PERSON] на праві приватної власності належить дві земельні ділянки площею 2.24га та 1.8га на території Баратівської сільської Ради Снігурівського району Миколаївської області, призначені для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що підтверджується Державним актом на право приватної власності на землю серії ІУ-МК №044557, виданим Баратівською сільською радою Снігурівського району Миколаївської області на підставі рішення 17 сесії 23 скликання за №7 від 29 березня 2001 року (а.с.13). 02 січня 2011 року [PERSON], у якості орендодавця, та представником відповідача, що виступив орендарем, було укладено договори оренди зазначених земельних ділянок на десять років з 02 січня 2011 року по 02 січня 2021 року (а.с.5-10), які зареєстровано у відділі Держкомзему у Снігурівському районі 29 березня 2012 року за реєстраційними номерами 482578004004983 та 482578004005000. За п.1.4 вказаних договорів грошова оцінка земельних ділянок рівна 34757грн.22коп. та 14284грн.16коп. Згідно розділу 2 орендна плата визначена за згодою сторін у розмірі 1042грн. і 428грн. щороку, або 3% від вартості земельної ділянки (п.3.1), строком виплати не пізніше 01 листопада кожного року (п.3.3). Орендар за несвоєчасну сплату орендної плати сплачує пеню у розмірі 0.2% від суми недоїмки за кожен день прострочення (п.3.4). Сторони визначили можливість перегляду орендної плати за згодою сторін (п.3.2.). За 2012 та 2013 роки орендар провів виплату орендної плати, розмір якої обумовлений наведеним договором і у встановлені ним же строки. Ця обставина визнана позивачем і підтверджується відомостями нарахування та виплати орендної плати. При цьому, орендодавець заявила вимогу про нарахування розміру орендної плати та сплату недоїмки, виходячи з нормативної грошової оцінки земельної ділянки по Постанові КМУ №1185 від 31 жовтня 2011 року з застосуванням коефіцієнту 1,756, посилаючись на витяг з технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки, наданий 22 листопада 2013 року Відділом Держкомагенства у Снігурівському районі Миколаївської області, згідно якого нормативна грошова оцінка земельних ділянок загальною площею 4.04га складає 86224грн.65коп. (а.с.16). В силу статті 1 Закону України "Про оренду землі" від 6 жовтня 1998 року №161-XIV з наступними змінами, оренда землі - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для проведення підприємницької та інших видів діяльності. За статтею 2 цього Закону, відносини, пов'язані з орендою землі, регулюються Земельним кодексом України, Цивільним кодексом України, цим Законом, законами України, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до них, а також договором оренди землі. Згідно статті 13 Закону України "Про оренду землі" договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов'язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов'язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства. За змістом статті 21 Закону України "Про оренду землі" орендна плата за землю - це платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою. Розмір, форма і строки внесення орендної плати за землю встановлюються за згодою сторін у договорі оренди (крім строків внесення орендної плати за земельні ділянки державної та комунальної власності, які встановлюються відповідно до Податкового кодексу України). Статтею 627 ЦК України визначено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Як встановлено по справі, сторони, при укладанні договорів, погодили розмір орендної плати, виходячи з 3% визначеної відповідно до законодавства вартості земельної ділянки, що узгоджується з положеннями Указу Президента України "Про додаткові заходи щодо соціального захисту селян - власників земельних ділянок та земельних часток (паїв), на який посилався позивач, за розрахунку: 34757.22грн. х 3% = 1042грн. і 14284.16грн. х 3% = 428грн. Статтею 23 Закону України "Про оренду землі", з якою узгоджується п.3.2 Договору оренди земельної ділянки між сторонами, орендна плата на земельні ділянки, що перебувають у власності фізичних та юридичних осіб, переглядається за згодою сторін. Згідно ч.1 та ч.2 ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст.61 ЦПК, щодо наявності підстав звільнення від доказування. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Позивач ствердив, що власниця земельних ділянок не зверталася до орендаря за переглядом орендної плати, а відповідач заперечив погодження збільшення її розміру. При цьому, статтею 651 ЦК України також встановлюється, що зміна договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору. Стороною позивача не надано доказів порушення відповідачем умов договорів щодо орендної плати, яким би орендар значною мірою позбавлялася того, на що вона розраховувала при укладенні цих договорів. Суд враховує, що за статтею 201 Земельного кодексу України грошова оцінка земельних ділянок визначається на рентній основі. Залежно від призначення та порядку проведення грошова оцінка земельних ділянок може бути нормативною і експертною. Нормативна грошова оцінка земельних ділянок використовується для визначення розміру земельного податку, втрат сільськогосподарського і лісогосподарського виробництва, економічного стимулювання раціонального використання та охорони земель тощо. Експертна грошова оцінка використовується при здійсненні цивільно-правових угод щодо земельних ділянок. Грошова оцінка земельних ділянок проводиться за методикою, яка затверджується Кабінетом Міністрів України. Оскільки правовідносини між сторонами урегульовані цивільно-правовою угодою, а саме договором оренди земельної ділянки, то для визначення грошової оцінки землі підлягає застосуванню експертна грошова оцінка, на умовах, визначених Постановою КМУ №1531 від 11 жовтня 2002 року "Про експертну грошову оцінку земельних ділянок". Відповідно до затвердженої вказаною постановою Методики експертної грошової оцінки, остання регламентує проведення експертної грошової оцінки земельних ділянок усіх категорій земель під час укладання цивільно-правових угод. Між тим, пунктом 1 Методики нормативної грошової оцінки земель сільськогосподарського призначення та населених пунктів, що затверджена Постановою КМУ №213 від 23 березня 1995 року, зі змінами, внесеними Постановою КМУ №1185 від 31 жовтня 2011 року, на яку посилається позивач, визначено, що нормативна грошова оцінка земельних ділянок здійснюється з метою визначення розміру земельного податку, державного мита при міні, спадкуванні та даруванні земельних ділянок згідно із законом, орендної плати за земельні ділянки державної та комунальної власності, втрат сільськогосподарського і лісогосподарського виробництва, а також під час розроблення показників та механізмів економічного стимулювання раціонального використання та охорони земель. Таким чином, застосування даної Методики, зокрема для визначення грошової оцінки земельної ділянки, що перебуває у приватній власності і передана у оренду за цивільно-правовою угодою, до спірних правовідносин є безпідставним. За наведених обставин, суд приходить висновку, що орендарем дотримано умов договорів щодо орендної плати, яку виплачено у визначений термін погодженим розміром, підстави для його зміни відсутні. Позовні вимоги не знайшли свого підтвердження і підлягають залишенню без задоволення як в частині стягнення недоїмки так і пені за прострочення її виплати. Відповідно до ст.88 ЦПК України суд залишає за позивачем понесені судові витрати. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed