Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-12 00:00:00

[INFO] помер [PERSON] . До складу спадщини після його смерті входить, зокрема, земельна ділянка з кадастровим номером [NUMBER] площею 1,8631 га на території Обухівської сільської ради Мурованокуриловецького району Вінницької області, надана для ведення особистого селянського господарства відповідно до розпорядження Мурованокуриловецької районної державної адміністрації № 99 від 21 березня 2012 року. Позивачі є спадкоємцями першої черги за законом після смерті [PERSON] , прийняли спадщину, проте не можуть оформити спадкові права на зазначену земельну ділянку в нотаріальній конторі, оскільки спадкодавець за життя розпочав, але не завершив приватизацію земельної ділянки і не отримав правовстановлюючий документ на неї. За захистом своїх прав та інтересів позивачі з відповідним позовом 17 квітня 2019 року звернулися до суду і просять визнати за ними в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] право на завершення приватизації та право на державну реєстрацію речового права на нерухоме майно, а саме: на земельну ділянку з кадастровим номером [NUMBER] площею 1,8631 га, що знаходиться на території Обухівської сільської ради Мурованокуриловецького району Вінницької області. Ухвалою від 20 квітня 2019 року відкрито провадження у справі та призначено підготовче засідання на 13 травня 2019 року (а.с. 43). Сторони в судове засідання не з`явилися, подавши клопотання про розгляд справи за їх відсутності (зворот а.с. 3, а.с. 50). Крім того, відповідач Обухівська сільська рада позовні вимоги визнала (а.с. 50). Третя особа, будучи належним чином повідомленою про час і місце розгляду справи (а.с. 45), до суду свого представника не направила, не просила про відкладення розгляду справи чи про проведення підготовчого засідання за відсутності її представника. З врахуванням положень ч. 1 ст. 198, ч. 3 ст. 211 ЦПК України суд ухвалив про проведення підготовчого засідання за відсутності сторін на підставі наявних у суду матеріалів. Враховуючи обставину, що відповідачі визнають позовні вимоги, і таке визнання позовних вимог відповідає закону, не порушує будь-чиї права чи законні інтереси інших осіб, суд вважає за можливе на підставі ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження ухвалити рішення у цій справі. Розглянувши справу в судовому засіданні, дослідивши та оцінивши наявні у матеріалах справи докази в їх сукупності, враховуючи положення Конституції України та Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, суд з урахуванням норм чинного законодавства та актів міжнародного права, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги підлягають до задоволення, виходячи з наступного: Об`єктом спадкового наступництва є спадщина, тобто вся сукупність прав та обов`язків спадкодавця, в яких він перебував на момент своєї смерті і які за своєю правовою природою є невіддільними від особи їх носія і здатні перейти до інших осіб. Спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою (с. 1 ст. 1220 ЦК України). [PERSON] помер [INFO] у смт Муровані Курилівці Мурованокуриловецького району Вінницької області (а.с. 12). Відповідно до положень ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Право на спадкування мають особи, визначені у заповіті (ч. 1 ст. 1223 ЦК України). Із наданої суду копії спадкової справи № 304/2017 до майна померлого [INFO] року [PERSON] (витяг на а.с. 54-58), зокрема, Інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) № 49686157 від 01 листопада 2017 року слідує, що останній заповіту по своїй смерті не залишав (а.с. 56). У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 ЦК України (ч. 2 ст. 1223 ЦК України). Спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово, кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги (ст. 1258 ЦК України). До першої черги спадкоємців за законом належать діти спадкодавця, той з подружжя, який його пережив та батьки ( ст. 1261 ЦК України). Свідоцтвом про укладення шлюбу (а.с. 7), свідоцтвами про народження позивачів (а.с. 8, 11) довідкою виконавчого комітету Обухівської сільської ради № 48 від 18 січня 2019 року (а.с. 13), заявами про прийняття спадщини (а.с. 28, 29) стверджується, що [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] є єдиними спадкоємцями першої черги за законом, що мають право і прийняли спадщину після смерті [PERSON] . Така обставина, доводиться і оглянутою у судовому засіданні спадковою справою № 304/2017 до майна померлого [INFO] року [PERSON] (а.с. 54-58). Таким чином, позивачі довели факт смерті спадкодавця, своє право спадкувати і факт прийняття спадщини. Щодо складу спадщини, то позивачі вказують, що до спадкової маси входить земельна ділянка з кадастровим номером [NUMBER] площею 1,8631 га на території Обухівської сільської ради Мурованокуриловецького району Вінницької області для ведення особистого селянського господарства, щодо якої спадкодавець за життя розпочав, але не завершив приватизацію земельної ділянки і не отримав правовстановлюючий документ на неї. Так, відповідно до розпорядження Мурованокуриловецької районної державної адміністрації № 99 від 21 березня 2012 року «Про надання громадянам дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок для ведення особистого селянського господарства на території Обухівської сільської ради» (а.с. 14), [PERSON] було надано дозвіл щодо відведення проекту землеустрою земельної ділянки площею 1,90 га (в тому числі рілля) в межах Обухівської сільської ради Мурованокуриловецького району Вінницької області в с. Привітне для ведення особистого селянського господарства (а.с. 15). Наказом в.о. начальника Головного управління Держгеокадастру у Вінницькій області № 2-826/20-15-сг від 25 червня 2015 року затверджено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки (а.с. 16). [INFO] 2015 року земельній ділянці присвоєно кадастровий номер (а.с. 17-19). Однак, проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки для ведення ОСГ площею 1,8631 га з кадастровим номером [NUMBER] на території Обухівської сільської ради не затверджено у зв`язку зі смертю особи, яка розпочала процедуру приватизації. Маючи намір оформити вищевказану спадщину, позивач [PERSON] звернулася до державного нотаріуса Мурованокуриловецької державної нотаріальної контори із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину, однак 01 листопада 2017 року отримала відмову у оформленні спадкових прав через відсутність правовстановлюючих документів на ім`я спадкодавця (а.с. 27). Відповідно до ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Захист прав громадян на земельні ділянки здійснюється, в тому числі, шляхом визнання права, що передбачено п. 1 ч. 3 ст. 152 ЗК України. Відповідно до ст. 125 ЗК України право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають із моменту державної реєстрації цих прав. Пунктом 10 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» передбачено, що відповідно до статті 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом. Набуття права власності на земельну ділянку та перехід права власності на земельну ділянку в порядку спадкування має місце за наявності наступних юридичних фактів у їх сукупності: ухвалення рішення компетентного органу про передачу у власність земельної ділянки спадкодавцю, укладення спадкодавцем правочинів щодо набуття права власності на земельні ділянки; виготовлення технічної документації на земельні ділянки; визначення меж земельної ділянки в натурі; погодження із суміжними землевласниками та землекористувачами; одержання у встановленому порядку державного акта на землю; реєстрація права власності на земельну ділянку. Якщо зазначені вимоги спадкодавцем не дотримано - право власності на конкретні земельні ділянки не виникає та відповідно до ст. 1216 ЦК не переходить до спадкоємців у порядку спадкування, за винятком встановлених випадків, на які поширюється дія п. 1 розділу X "Перехідні положення" Земельного кодексу України. Якщо за життя спадкодавець не набув права власності на житловий будинок, земельну ділянку, то спадкоємець також не набуває права власності у порядку спадкування. До спадкоємця переходять лише визначені майнові права, які належали спадкодавцеві на час відкриття спадщини. Для набуття права власності у встановленому законодавством порядку спадкоємець повинен здійснити дії, які необхідні для набуття права власності на визначене нерухоме майно. Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ листом від 16.05.2013 року № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних прав про спадкування» роз`яснив, що у разі якщо спадкодавець не набув права власності на земельну ділянку згідно зі ст. 125 ЗК, проте розпочав процедуру приватизації земельної ділянки відповідно до чинного законодавства України, а органами місцевого самоврядування відмовлено спадкоємцям у завершенні процедури приватизації, то спадкоємці мають право звертатися до суду із позовами про визнання відповідного права в порядку спадкування права на завершення приватизації та одержання державного акта про право власності на землю на ім`я спадкоємця, а не права власності на земельну ділянку. Відповідно до абзацу 2 п. 1 розділу X «Перехідні положення» ЗК України, рішення про передачу громадянам України безоплатно у приватну власність земельних ділянок, прийняті органами місцевого самоврядування відповідно до Декрету Кабінету Міністрів України від 26 грудня 1992 року "Про приватизацію земельних ділянок", є підставою для реєстрації права власності на земельні ділянки цих громадян або їх спадкоємців відповідно до Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень". Державна реєстрація таких земельних ділянок здійснюється на підставі технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості). Зазначений порядок встановлений законодавством у разі набуття права власності на земельні ділянки шляхом їх приватизації громадянами (ч. 3 ст. 116 Земельного Кодексу України). Наведене свідчить про те, що спадкодавець розпочав процедуру одержання земельної ділянки із земель державної власності в межах норм безоплатної приватизації (п. «в» ч. 3 ст.116, п. «б» ч. 1 ст .121 Земельного Кодексу), але не завершив цю процедуру. Таким чином, право на завершення процедури приватизації та отримання земельної ділянки у власність, яке належало померлому на момент відкриття спадщини, не припинилося внаслідок його смерті, а перейшло в порядку спадкування до позивачів, які є його спадкоємцями за законом. За таких обставин, суд вважає за можливе визнати за [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] , як спадкоємцями померлого [PERSON] , право на завершення приватизації земельної ділянки площею 1,8631 га та право на державну реєстрацію речового права на цю земельну ділянку.

Outcome: approved