Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-12 00:00:00

01 липня 2013року судом прийнято рішення у справі №0555/1489/2012, провадження №2/250/220/13 про солідарне стягнення з [PERSON] , [PERSON] на користь ПАТ "Державний ощадний банк України " заборгованості за кредитом станом на 20.11.2012р у розмірі 31 100,90грн. і судових витрат в розмірі 311,01грн. ( т.1 а.с. 42-45) 19.03.2018р ПАТ "Державний ощадний банк України " звертається до Дружківського міського суду Донецької області з заявою про відновлення провадження по цивільній справі №0555/1489/2012 за позовом ПАТ "Державний ощадний банк України" до [PERSON] , [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договром 4470 від 13.12.2007р. в частині судового рішення по справі (т.1 а.с.1,18-19). 16 квітня 2018року ухвалою Дружківського міського суду Донецької області заяву ПАТ "Державний ощадний банк України" про відновлення втраченого судового провадження задоволено. Відновлено втрачене судове провадження по цивільній справі №0555/1489/2012, провадження №2/250/220/13 за позовом ПАТ "Державний ощадний банк України" до [PERSON] , [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, в тому числі рішення суду від 01 липня 2013року відповідного змісту. (т.1 а.с.38-45) 21 вересня 2020року відповідач [PERSON] звертається до суду із заявою про перегляд заочного рішення Ясинуватського міськрайонного суду Донецької області від 01.07.2013р у справі №0555/1489/2012 (т.1 а.с.51-53) 25 вересня 2020року ухвалою судді Дружківського міського суду призначено судове засідання за заявою [PERSON] про перегляд заочного рішення. (т.1 а.с.65-66) Ухвалою Дружківського міського суду від 06 листопада 2020року заочне рішення Ясинуватського міськрайонного суду Донецької області, ЄУН 0555/1489/2012, провадження №2/250/220/13 від 01.07.2013р, скасовано, призначено справу до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження (т. 1 а.с.105) 01 грудня 2020року до суду надійшла заява акціонерного товариства "Державний ощадний банк України" про збільшення позовних вимог в якій просять стягнути з [PERSON] і [PERSON] на користь АТ "Державний ощадний банк України" заборгованість за кредитом станом на 16.10.2020року в загальній сумі 93 619,14грн, в тому числі основний борг 25017,39грн, заборгованість по процентам за користування кредитом 1012,93грн, пеня 4988,96грн, втрати від інфляції на суму простроченого кредиту 36515,45грн, втрати від інфляції на суму нарахованих та несплачених процентів 16636,58грн, розмір 3% річних на суму простроченого кредиту 6799,46грн, розмір 3% річних на суму нарахованих та несплачених процентів 2647,37грн., також судові витрати в сумі 311,01грн. Також просять змінити найменування позивача з публічного акціонерного товариства "Державний ощадний банк України" на акціонерне товариство "Державний ощадний банк України" . Зазначають в заяві, що за період з моменту винесення рішення Ясинуватський судом від 01.07.2013р у цивільній справі №0555/1489/2012 влітку 2014року за обставин фактичного ведення бойових дій та відсутності стабільної роботи органів місцевого самоврядування та неможливістю забезпечення належного рівня безпеки було зупинено роботу майже усіх банківських установ в регіоні. Також була ускладнена робота УДППЗ "Укрпошта", поштові відправлення не направлялися. Відповідно до Постанови правління АТ "Ощадбанк" від 22 листопада 2014р №943 24 листопада 2014року було зупинено діяльність територіально відокремлених безбалансових відділень, які підпорядковані філії -Донецьке обласне управління, що розташовані в населених пунктах на території Донецької області, яка не контролюється українською владою. Відповідно до Закону України "Про акціонерні товариства" змінено назву публічне акціонерне товариство на акціонерне товариство, затверджено постановою КМУ від 05.06.2019р №568 із внесенням змін до установчих документів 18.07.2019р. Зміна типу товариства з приватного на публічне або з публічного на приватне не є його перетворенням. Лише заміна найменування юридичної особи не означає реорганізацію, якщо в цьому не змінюється організаційно-правова форма даної особи. (т.1 а.с.134-135) В судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги. Пояснив, що в грудні 2007р між банком і [PERSON] був укладений кредитний договір №4470 відповідно до умов якого останньому банк надав кредит в сумі 58843грн на строк 60 місяців, зі сплатою відсотків за користування кредитом. Кредит надавався для придбання автомобіля марки Ланос. В забезпечення виконання за цим кредитним договором з відповідачкою [PERSON] був укладений 13 грудня 2007р договір поруки №4470. Умови кредитного договору щодо своєчасного погашення кредиту [PERSON] не виконував, тому в 2013році банк звернувся до суду з позовом про стягнення з позичальника і поручителя кредитних коштів. Кредит не погашений до теперішнього часу, тому є підстави для його стягнення з відповідачів. Позивач не звертав стягнення на автомобіль. Яким чином захищати свої права це вибір позивача, тому позивач скористався таким способом як стягнення заборгованості з позичальника і поручителя. На момент звернення позивача до суду в 2013р строк поруки не закінчився. Оскільки заборгованість не погашається, у банка є право, відповідно до ст. 625 ЦК України, нарахувати інфляційні втрати і 3%річних. Просить позов задовольнити в повному обсязі. Представник відповідача [PERSON] адвокат Бабенко Р.В. в судовому засіданні позовні вимоги не визнав. Вважає, що позов не підлягає задоволенню з таких підстав. Банк не мав права вимоги до [PERSON] оскільки право вимоги банку виникає тільки з умов зазначених у договорі поруки, і тільки у порядку та на підставі встановленому у договорі поруки. Разом з цим, банком порушено та не доведено дотримання умов договору поруки, а саме п.п.2.1,2.2,2.3. [PERSON] , як поручитель, не отримувала жодного повідомлення про наявність боргу, про прострочення платежу. [PERSON] , не було вручено документів, що підтверджують вимоги до боржника. Порука є припиненою, оскільки кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання зобов"язання не пред"явив вимоги до [PERSON] . Також вважає, що банк не надав доказів щодо порушення [PERSON] вимог договору поруки. Позивачем не надано доказу належного повідомлення [PERSON] про зміну кредитора по договору кредиту №4470 від 13.12.2007р та зміну кредитора по договору поруки №4470 від 13.12.2007р. Вбачаються підстави для застосування строків позовної давності до вимог АТ "Державний ощадний банк України", тому просить застосувати строки позовної давності. Також представник вважає, що банк приховує факт звернення стягнення на автомобіль, як то передбачено п.4.1 Кредитного договору. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з"явився. Про дату, час та місце розгляду справи повідомлений шляхом оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України, сторінка Дружківського міського суду, оскільки адреса місця проживання відповідача знаходиться в м.Ясинувата Донецької області, що є тимчасово окупованою територією України. (т.2 а.с. 9) Заслухавши думку учасників провадження, суд прийняв рішення про розгляд цивільної справи у відсутність відповідача [PERSON] . Судом встановлені такі фактичні обставини справи. 13 грудня 2007року між ВАТ "Державний ощадний банк України" і фізичною особою [PERSON] укладений кредитний договір № 4470, (далі по тексту договір) відповідно до умов якого банк надає позичальнику кредит в сумі 58 843,00грн, а позичальник зобов"язується прийняти, належним чином використати та повернути кредит в сумі 58843грн, сплатити проценти за користування кредитом в розмірі 18% річних та комісійні винагороди в порядку , на умовах та в строки, визначені цим Договором. Кредит надаєтья на 60місяців, з терміном остаточного погашення кредиту не пізніше 13 грудня 2012року. Відповідно до п. 3.3.4 договору позичальник зобов"язався здійснювати погашення кредиту рівними частками впродовж перших 18місяців в сумі 980,72грн, 19місяця в сумі 980,42грн та сплату нарахованих процентів до 30 числа кожного місяця, починаючи з наступного місяця після видачі кредиту. Останній платіж в рахунок погашення кредиту здійснити не пізніше 12 грудня 2012р. Пунктом 5.2 договору передбачена відповідальність позичальника за порушення взятих на себе зобов"язань по поверненню основної суми кредиту та своєчасній сплаті процентів за користування кредитом у виді сплати пені в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, за кожний день прострочення. (т.1 а.с.4-6) Позивач свої зобов`язання за кредитним договором виконав, видав позичальнику [PERSON] грошові кошти в сумі 58 843,00грн., проте боржником порушено умови погашення кредиту внаслідок чого виникла заборгованість за кредитом. Останній раз позичальник [PERSON] здійснював погашення суми заборгованості по кредиту 19.10.2012р в сумі 21737,44грн (т.1 а.с.136, т.2 а.с.25) Згідно з наданим позивачем розрахунком, у зв`язку з неналежним виконанням зобов`язань за договором, відповідач [PERSON] станом на 16.10.2020 року має заборгованість в загальній сумі 93619,14грн, в тому числі: заборгованість за тілом кредиту 25017,39грн, заборгованість по процентам за користування кредитом 1012,93 грн; пеня, яка нарахована за період з 20.02.2012р по 12.12.2012р в сумі 4988,96грн, інфляційні втрати на суму простроченого кредиту - 36515,45грн, інфляційні втрати на суму несплачених процентів - 16636,58грн, розмір 3%річних на суму простроченого кредиту 6799,46грн, розмір 3% річних на суму несплачених процентів 2647,37грн. (т.1 а.с. 136-144) Судом перевірений розрахунок заборгованості, і суд вважає його таким, що відповідає умовам договору. 13 грудня 2007року між ВАТ "Державний ощадний банк України", [PERSON] , [PERSON] укладено договір поруки № 4470 (далі по тексу договір поруки), за умовами якого поручитель [PERSON] зобов"язується перед кредитором солідарно в повному обсязі за своєчасне та повне виконання боржником [PERSON] зобов"язання за кредитним договором № 4470 від 13 грудня 2007р, а також додатковими угодами до нього, що укладені та можуть бути укладені в майбутньому. Зобов"язанням в розумінні договору поруки є зобов"язання боржника перед кредитором, що випливає з кредитного договору, а саме здійснити погашення кредиту в розмірі 58843грн, сплатити кредитору проценти за користування кредитом в розмірі 18% , штрафи, пені та інші платежі у розмірі , порядку та на умовах зазначених у кредитному договорі (т.1 а.с.7) Мотиви з яких виходить суд, та застосовані норми права. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Статтею 611 ЦК України передбачено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Виходячи з положень частини 3 статті 12, частини 1 статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Частиною першою статті 627 ЦК України установлено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Відповідно до статті 202, частини першої статті 626 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Договором є домовленість двох або більше сторін на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Статтею 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно із частиною першою статті 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. За змістом статей 629, 525, 612, 611 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. У разі порушення зобов`язань настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Згідно із частинами першою, другою статті 543 ЦК України в разі солідарного обов`язку боржників (солідарних боржників) кредитор має право вимагати виконання обов`язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо. Солідарні боржники залишаються зобов`язаними доти, доки їхній обов`язок не буде виконаний у повному обсязі. Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. (стаття 625 ЦК України). Оскільки боржник [PERSON] прострочив виконання грошового зобов"язання з лютого 2012року , у позичальника виникло право вимагати сплатити борг з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченної суми, оскільки інший розмір процентів договором не встановлений. Відповідно до ч. 1 ст. 553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку. Статтею 554 ЦК України передбачено що, у разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Згідно із ч. 4 ст. 559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов`язання не пред`явить вимоги до поручителя. Якщо основний строк зобов`язання не встановлений або встановлений моментом пред`явлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор не пред`явить позову до поручителя протягом одного року від дня укладення договору поруки. В пунктах 1.1 договору поруки передбачено, що поручитель зобов"язується перед кредитором відповідати солідарно в повному обсязі за своєчасне та повне виконання боржником зобов"язання за кредитним договором №4470. Пунктом 4.1 договору поруки передбачено, що порука припиняється з припиненням забезпеченого нею зобов"язання за кредитним договором. Пунктом 4.2 договору поруки передбачено, що порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання зобов"язань за кредитним договором №4470 від 13.12.2007р не пред"явить вимоги до поручителя. Згідно п. 1.2 договору термін остаточного погашення кредиту не пізніше 13 грудня 2012р. В січні 2013року ПАТ "Державний ощадний банк України" звертається до Ясинуватського міськрайонного суду Донецької області з позовом до [PERSON] , [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитом. (т.1 а.с.32) Отже банк пред"явив вимогу до поручителя в межах шестимісячного строку з дня настання строку виконання зобов"язання за кредитним договором, тому вимоги щодо стягнення з відповідачів заборгованості за кредитом, процентами, пені підлягають задоволенню в повному обсязі. Суд не погоджується з доводами представника [PERSON] , що позовні вимоги позивача є необгрунтованими, оскільки позивачем представлено в судовому засіданні оригінали договору кредиту, договору поруки, які судом оглянуті. Також позивачем надано копію договору купівлі- продажу автомобіля,специфікація автомобіля, рахунок- фактура, розпорядження на перерахування коштів (т.2а.с.13-19), виписку по рахунку клієнта [PERSON] , які підтверджують факт отримання позичальником кредитних коштів на придбання автомобіля та несвоєчасне погашення кредиту перед банком. Відповідач [PERSON] не надала суду доказів, що ці договори є неналежними доказами. Також відповідачка не надала суду доказів, що [PERSON] повністю погасив заборгованість перед банком. Згідно виписки по рахунку клієнта [PERSON] , яку надано позивачем до суду (т.2 а.с. 22-66) вбачається , що останнім вносилася оплата у жовтні 2012р в сумі 21737,44грн. Представник відповідача [PERSON] , адвокат Бабенко Р.В. заявив в судовому засіданні про застосування строку позовної давності, проте суд вважає, що в даному випадку позивачем не пропущено строк позовної давності, оскільки пред"явивши позов у січні 2013року, відповідно до ст. 264 ЦК України, відбулося переривання позовної давності. Суд не погоджується з доводами представника [PERSON] про неналежне повідомлення [PERSON] про зміну кредитора по договору кредиту №4470 від 13.12.2007р та зміну кредитора по договору поруки №4470 від 13.12.2007р., оскільки вважає, що в даному випадку не відбулася зміна кредитора. Фактично, відповідно до вимог діючого законодавства відбулася зміна найменування юридичної особи, що не означає реорганізацію, зміну організаційно-правової форми. (т.2 а.с.145-147). Суд не погоджується з доводами представника [PERSON] , що банк приховує факт звернення стягнення на автомобіль, як то передбачено п.4.1 Кредитного договору. Відповідачка [PERSON] не надала суду жодного доказу на підтвердження факту звернення стягнення на автомобіль. Навпаки, постановою державного виконавця Приморського відділу ДВС у м.Маріуполі Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Харків) від 22.07.2020р (ВП 62593772) оголошено в розшук майно боржника [PERSON] , а саме автомобіль марки DAEWOO, реєстраційний номер [NUMBER] . Станом на 20.07.2020р зазначений автомобіль рахується за [PERSON] , [INFO] . (т.2 а.с.1-2) Щодо доводів [PERSON] з приводу, що банком порушено та не доведено дотримання умов договору поруки, а саме п.п.2.1,2.2,2.3. [PERSON] , як поручитель не отримувала жодного повідомлення про наявність боргу, про прострочення платежу. [PERSON] , не було вручено документів, що підтверджують вимоги до боржника., суд зазначає про таке. П.2.1 договору поруки №4470 передбачено право кредитора вимагати від поручителя виконання зобов"язання боржника перед кредитором згідно з умовами кредитного договору. Кредитор скористався своїм правом і пред"явив відповідний позов до суду у січні 2013року . П. 2.2. договору поруки передбачено обов"язок боржника повідомити поручителя і кредитора про неможливість вчасно здійснити черговий платіж у відповідність з кредитним договором. Порушення такого обов"язку боржником, не свідчить про порушення п. 2.2 договору поруки з боку банку і не позбавляє банк можливості звернутися до суду за захистом своїх прав, які виникли в результаті невиконання боржником умов договору щодо своєчасного погашення кредиту. П. 2.3 договору поруки передбачено, що після отримання від боржника письмового повідомлення щодо неможливості вчасного виконання ним зобов"язання по кредитному договору, поручитель зобов"язується не пізніше настання строку виконання зобов"язання сплатити кредитору суму солідарного боргу шляхом перерахування її на рахунок кредитору. Отже п. 2.3 договору поруки передбачає обов"язок поручителя виконати зобов"язання щодо сплати боргу, проте не отримання від боржника письмового повідомлення щодо неможливості вчасного виконання ним зобов"язання по кредиту, не звільняє поручителя від виконання зобов"язання сплатити суму боргу та не позбавляє банк можливості звернутися до суду за захистом своїх порушених прав. Враховуючи наведене, суд приходить до висновку, що позов є обґрунтованим, обставини, які викладені в позові є доведеними, а тому сума заборгованості підлягає солідарному стягненню з відповідачів. Згідно зі ст. 141 ЦПК України з відповідачів на користь позивача підлягають стягненню судові витрати по сплаті судового збору, які були сплачені ним під час звернення до суду з позовом у січні 2013р в сумі 311грн по 155,50грн з кожного, а на користь держави підлягають стягненню судові витрати за вимоги щодо стягнення з відповідачів інфляційних втрат та 3%річних в сумі 1790грн 99коп по 895,50грн з кожного.

Outcome: approved