Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-07 00:00:00

29.11.2013 р. позивач звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідача заборгованості за кредитним договором № б/н від 07.03.2007р. у розмірі 22758,56 грн., а також стягнення на користь позивача судового збору. В обгрунтування позовних вимог покликається на те, що відповідно укладеного договору № б/н від 07.03.2007 року [PERSON] (далі - Відповідач) 07.03.2007 року отримав кредит у розмірі 250.00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36.00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною карткою складає між ним та Банком Договір, підтверджується підписом у заяві. При укладаннi Договору сторони керувались ч. 1 ст. 634 ЦК України. Згiдно цiєї статтi ЦК договором приєднання є договiр, умови якого встановленi однiєю iз сторiн у формулярах або iнших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цiлому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Відповідно до п. 9.12 Умов та правил надання банківських послуг договір діє протягом 12 місяців з моменту підписання. Якщо протягом цього терміну жодна зі сторін не проінформує іншу сторону про припинення дії Договору, він автоматично лонгується на такий же термін. В ст. 599 ЦК України зазначено, що зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Згідно статей 526, 527, 530 Цивільного кодексу України зобов'язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. В порушення зазначених норм закону та умов договору відповідач зобов'язання за вказаним договором належним чином не виконав в зв'язку з чим станом на 30.09.2013 року в нього виникла заборгованість у розмірі 22758.56 грн., яка складається з наступного: 5975.42 грн. - заборгованість за кредитом; 11458.96 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; 3764.25 грн. - заборгованість по комісії за користуванням кредитом; а також штрафи відповідно до пункту 8.6 Умов та правил надання банківських послуг: 500.00 грн. - штраф (фіксована частина); 1059.93 грн. - штраф (процентна складова). Представник позивача в судове засідання не з'явилась, однак направила на адресу суду клопотання, в якому позовні вимоги підтримала, покликаючись на підстави та мотиви викладені в позовній заяві. Просить суд позов задоволити, оскільки ним не було пропущено строку позовної давності так як в самому договірі не було вказано граничну дату закінчення дії договору, а відповіда не звертався в банк з заявою про закриття поточного рахунку. В 2011 році вони звертались до суду з аналогічним позовом, однак позов було залишено без розгляду. Просила слухати справу у її відсутності та позов задовольнити. Відповідач в судове засідання подав суду клопотання, про розгляд справи у його відсутності. 15.01.2014 року подав суду заяву про застосування строку позовної давності, який був пропущений позивачем, в зв'язку з чим просить суд в позові відмовити. Суд вважає за можливе розглянути справу у його відсутності на підставі наявних у ній доказів та постановити заочне рішення. Вивчивши зібрані по справі докази у їх сукупності, вирішуючи спір в межах заявлених позовних вимог, на підставі наданих доказів, суд приходить до висновку, що позов підлягає до часткового задоволення виходячи з наступного. Відповідно до ст.55 Конституції України права і свободи людини громадянина захищаються судом та відповідно до вимог чинного цивільного процесуального законодавства України кожній особі гарантується право звернення безпосередньо до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав. Статтею 1 ЦПК України визначено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Відповідно до ст.3 ч.1 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно ст.4 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні нітереси у спосіб, визначений законами України. Відповідно до вимог ст.ст.4, 10, 11, 60, 61, 213 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних та юридичних осіб, поданими відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь в справі. Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, Кожна стороа повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може грунтуватись на припущеннях. Рішення суду обгрунтовується лише тими доказами, які були дослідженні в судовому засіданні. Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором кредитодавець зобов'язується надати грошові кошти позичальнику в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до укладеного договору № б/н від 07.03.2007 року [PERSON] (далі - Відповідач) 07.03.2007 року отримав кредит у розмірі 250.00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36.00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною карткою складає між ним та Банком Договір, підтверджується підписом у заяві. Копії Умов та правил надання банківських послуг та Правил користування платіжною карткою додаються до позовної заяви. Згідно зі статтями 526, 527, 610, частиною першою статті 612 ЦК України зобов'язання повинні виконуватись належним чином, у встановлений термін, відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (частина четверта ст.267 ЦК України). Статтею 257 ЦК України встановлено загальну позовну давність тривалістю у три роки. Цивільне законодавство передбачає два види позовної давності: загальну і спеціальну. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України). Для окремих видів вимог законом установлена спеціальна позовна давність. Зокрема, частина друга ст. 258 ЦК України передбачає, що позовна давність в один рік застосовується до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені). Відповідно до ст. 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок. За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила; за зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання (частини перша та п'ята статті 261 ЦК України ). Початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалузвати своє право в примусовому порядку через суд. За договором про надання банківських послуг (позичальник отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку), яким встановлено щомісячні платежі погашення кредиту та кінцевий строк повного погашення кредиту, перебіг трирічного строку позовної давності (ст. 257 ЦК України) щодо місячних платежів починається після несплати чергового платежу, а щодо повернення кредиту в повному обсязі - після закінчення кінцевого строку повного погашення кредиту (ст. 261 ЦК України). Відповідно до пунктів 3.1.1, 5.4 правил користування платіжною карткою граничний строк дії картки (місяць і рік) указано на ній і вона дійсна до останнього календарного дня такого місяця, строк погашення процентів за кредитом визначено щомісячними платежами, а строк погашення кредиту в повному обсязі визначено останнім днем місяця вказаного на картці (поле MONTH) та що останній платіж здійснено в липні 2008 року. Аналогічна правова позиція висловлена у постанові Верховного Суду України від 11 березня 2015 року № 6-16цс15, постанові Верховного Суду України від 19.03.2014 р. справа № 6-14ц14, постанові Верховного Суду України від 18.06.2014 р. № 6-61цс14, постанові Верховного Суду України від 19.11.2014 р. № 6-160цс14, яка відповідно до положень статті 360-7 ЦПК України є обов'язковою для всіх судів України. Таким чином, у разі неналежного виконання позичальником зобов'язань за кредитним договором, позовна давність за вимогами кредитора про повернення кредитних коштів та процентів за користування кредитом, повернення яких відповідно до умов договору визначено періодчними щомісячними платежами, повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення чергового платежа. Згідно зі ст.266 ЦК України зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги. З матеріалів справи вбачається, що відповідач з липня 2008 р. перестав виконувати свої зобов'язання щодо повернення грошових коштів в зв'язку з чим у позивача виникло право подати відповідний позов, з яким він звернувся перший раз до суду в серпні 2011 р. Ухвалою Залізничного районного суду м.Львова від 11.10.2012 р. у справі № 2-3114/11 вказаний позов залишений без розгляду в зв'язку з неодноразовою неявкою в судове засідання представника ПАТ КБ "ПРИВАТБАНК". Ця ухвала ПАТ КБ "ПРИВАТБАНК" не оскаржена. З повторною позовною заявою ПАТ КБ "ПРИВАТБАНК" до [PERSON] про стягнення заборгованості звернувся в листопаді 2013 р. Таким чином, суд приходить до переконання, що в задоволенні позову слід відмовити в повному обсязі в зв'язку з пропуском строку позовної давності. Судом не приймають до уваги твердження представника позивача про те, що при пред'явленні в 2011 р. до [PERSON] позову про стягнення заборгованості відбулось переривання строку позовної давності, оскільки відповідач перестав виконувати свої зобов'язання щодо повернення грошових коштів з липня 2008 р., а позов Банком пред'явлений в 16 серпня 2011 р., тобто вказаний позов пред'явлений після спливу трьох річного строку позовної давності. Доказів поважності пропуску строку позовної давності позивачем суду не надано. Враховуючи наведене, суд приходить до висновку, що в задоволенні позову слід відмовити за спливом строку позовної давності. На підставі наведеного та

Outcome: dismissed