Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-08 00:00:00

Представник позивача [PERSON], який діє в інтересах [PERSON] звернувся до суду із позовом до ПАТ КБ «ПриватБанк», в якому просив визнати виконавчий напис приватного нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, оскільки такий вчинений з порушенням вимог законодавства України, яке діяло на момент його вчинення, а саме: подані стягувачем документи не підтверджували безспірності заборгованості боржника перед стягувачем, приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу [PERSON] не враховано строків, протягом яких може бути вчинено виконавчий напис. Вважає виконавчий напис №4768 від 07.06.2016р., вчинений приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу [PERSON] таким, який не відповідає вимогам ч.1 ст. 88 ЗУ "Про нотаріат" щодо безпірності заборгованості, оскільки Городоцьким районним судом Львівської області 30.09.2013 року у задоволенні позову ПАТ "КБ Приватбанк" про стягнення заборгованості за кредитним договором починаючи з 15.11.2008 року відмовлено. Позивач та його представник [PERSON] в судовому засіданні заявлений позов підтримали, з викладених в позові мотивів просили його задовольнити. Представник відповідача ПАТ КБ «Приват Банк» в судовому засіданні проти заявленого позову заперечив, просив відмовити у його задоволенні за необгрунтованістю та недоведеністю вимог, крім того зазначив, що під час вчинення виконавчого напису і банком, і нотаріусом було дотримано всіх вимог чинного законодавства. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд задовольняє позов. Так, в судовому засіданні встановлено, що між ПАТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] 15.11.2008 року укладено кредитний договір №LVXRRX02700370. У зв'язку із заборгованістю, яка утворилась за вищезазначеним кредитним договором ПАТ КБ «ПриватБанк» звернувся до приватного нотаріуса Дніпропетровського міського нотаріального округу [PERSON], яка 07.06.2016 року вчинила виконавчий напис щодо звернення стягнення заборгованості за кредитним договором у розмірі: 43614,15 грн., яка складається з наступного: залишок заборгованості за кредитом 1438, 80 грн., сума заборгованості по відсотках 54,41 грн., пеня 38191,93, комісії -233,10 грн., штраф - 1995,91 грн. та 1700 грн. витрат , пов'язаних із вчиненням виконавчого напису. (а.с.5-9) У відповідності до ст. 87 Закону України "Про нотаріат" для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. У відповідності до положень ст. 88 Закону України "Про нотаріат" та п.п.3.1 п. 3 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 року нотаріуси вчиняють виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. У відповідності до п.п. 3.2 п.3 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 року безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затверджених постановою Кабінету міністрів України від 29.06.99 №1172. У відповідності до п.2 даного переліку для одержання виконавчого напису щодо стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин, а саме: кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобовязаннями додаються оригінал кредитного договору; засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості. Ст. 256 ЦК України визначено строк позовної давності як строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Згідно ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Згідно п. 3.1. гл. 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства Юстиції України від 22.02.2012р. за № 296/5, нотаріус вчиняє виконавчі написи за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років. У відповідності до вимог ч. 1 ст. 258 ЦК України для окремих видів вимог законом може встановлюватися спеціальна позовна давність скорочена або більш тривала порівняно із загальною позовною давністю. Спеціальна позовна давність в один рік застосовується, зокрема, до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені) (п. 1 ч. 2 ст. 258 ЦК України). Строки, протягом яких може бути вчинено виконавчий напис, обчислюються з дня, коди у стягувана виникло право примусового стягнення боргу (п. 5.3 гл. 16 розділу II Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України), тобто з дня, коли сгягувач (кредитор) дізнався або повинен був дізнатися про те, що його права на належне виконання зобовязання боржником порушено. Строк, пропущений стягувачем навіть з поважних причин, не може бути поновлений нотаріусом. Оскільки відповідачем ПАТ «КБ «ПриватБанк» пропущено строки позовної давності, підстав для стягнення коштів за кредитним договором №LVXRRX02700370 від: 15.11.2008 року, починаючи з 15.11.2008 року на підставі виконавчого напису нотаріуса №4768 від 07.06.2016р., не має. Вказаний факт підтверджується рішенням Городоцького районного суду Львівської області від 30.09.2013 року, із якого вбачається предметом спору було стягнення заборгованості за кредитним договором №LVXRRX02700370 від 15.11.2008 року, де за наслідками розгляду справи судом у задоволенні позову ПАТ «КБ «ПриватБанк» [PERSON] про стягнення 35991 грн. 12 коп. заборгованості за вищевказаним кредитним договором було відмовлено за спливом строку давності. Таким чином, розмір заборгованості у розмірі 43614,15 грн. за кредитним- договором за період з 15.11.2008 року по 29.04.2016 року не є безпірним, оскільки судом 30.09.2013 року вже було ухвалено судове рішення за яким ПАТ «КБ «ПриватБанк» було відмовлено у задоволенні вимог про стягнення заборгованосгі за кредитним договори починаючи з 15.11.2008 року, а отже виконавчий напис №4768 від 07.06.2016 року відповідає вимогам ч.1 ст.88 Закону України «Про нотаріат» щодо безпірності заборгованості. На спірність заборгованості вказує той факт, що розмір заборгованості кредитом та штрафні санкції, пеня і комісія нараховані у період з 15.11.2008 року по 29.04.2016 року, тобто за період коли строк позовної давності минув і з цього приводу постановлене судове рішення від 30.09.2013 року, за яким у стягненні заборгованості кредитним договором у розмірі 35991,12 грн. відповідачу було відмовлено за спливом строку давності, а відтак не підлягає виконанню виданий виконавчий напис №4768 від 07.06.2016 року про стягнення заборгованості за кредитним договором у період за який судом вже було ухвалено судове рішення та відмовлено у задоволенні позовних вимог ПАТ «КБ «ПриватБанк». Позивач заперечує розмір суми заборгованості, на яку було внесено виконавчий напис нотаріуса, оскільки такий є необгрунтований і розрахований у період з 15.11.2016 року по 29.04.2016 року без врахування рішення Городоцького районного суду Львівської області від 30.09.2013р. про відмову у задоволенні позову ПАТ КБ "Приватбанк". Статтею 4 ЦПК України передбачено, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України. Відповідно до ч. 1 ст. 15 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи щодо захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин. Законом може бути передбачено розгляд інших справ за правилами цивільного судочинства (ч. 2 ст. 15 ЦПК України). Так, ч. 12 ст. 110 ЦПК України передбачено розгляд справ за позовами до стягувача про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню. Ст. 50 Закону України "Про нотаріат" передбачено, що нотаріальна дія або відмова у її вчиненні, нотаріальний акт оскаржуються до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, нотаріального акта має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти. Спір про право, який ґрунтується на вчиненій нотаріальній дії, розглядається судом у порядку позовного провадження. Спір про визнання вчиненого нотаріусом виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, або про повернення стягненого за виконавчим написом нотаріуса розглядається судом за позовом боржника до стягувача. За таких обставин, суд вважає, що нормами чинного законодавства України передбачено такий спосіб захисту порушеного права як визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню. З огляду на викладене, враховуючи те, що при вчиненні виконавчого напису не було враховано ухвалене рішення Городоцького районного суду Львівської області відносно спору між позивачем та відповідачем щодо заборгованості за кредитним договором, яке спростовує безспірність заборгованості між сторонами, а тому суд приходить до висновку, що позов [PERSON] підлягає задоволенню у повному обсязі. У відповідності із ч. 1 ст. 88 ЦПК України, суд стягує з відповідача на користь позивача понесені ним та документально підтверджені судові витрати у вигляді судового збору в сумі 551,20 грн. (а.с.1) На підставі наведеного,

Outcome: approved