Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-19 00:00:00

У червні 2013 року до суду з вказаною позовною заявою звернулося Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Нова». Свої вимоги мотивував тим, що 25 вересня 2008 року сталася дорожньо-транспортна пригода, в якій зіткнулись автомобіль Nissan, державний реєстраційний номер [NUMBER] під керуванням [PERSON], та автомобіль Хонда, державний реєстраційний номер [NUMBER], під керуванням [PERSON] Відповідно до постанови Києво-Святошинського районного суду Київської області від 26.09.2008 року винним у скоєнні вищезазначеного ДТП визнано [PERSON] В даному ДТП автомобіль Honda Accord, державний номер [NUMBER], що належить [PERSON], отримав у вказаному ДТП механічні пошкодження. Розмір збитків нанесених внаслідок ДТП [PERSON] становить 19 408,67 грн., що підтверджується страховим актом №4453. 08 квітня 2008 року між страховою компанією Приватним акціонерним товариством «Страхова компанія «Нова» та [PERSON] укладено договір у формі полісу обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №ВВ/5988172, за яким було застраховано цивільно-правову відповідальність [PERSON], як водія транспортного засобу марки Nissan, державний реєстраційний номер [NUMBER]. За умовами договору [PERSON] зобов`язувалась повідомити страхову компанію про настання ДТП. 01 вересня 2009 року на адресу страхової компанії надійшла претензія від ПАТ «СГ «TAC», в якій був застрахований водій [PERSON] за договором добровільного страхування №020364 від 27 вересня 2007, з вимогою виплатити страхове відшкодування в порядку регресу. Претензія вмотивована тим, що 24 листопада 2008 ПАТ «СГ «TAC» було виплачено потерпілому водію [PERSON] страхове відшкодування в розмірі 18 422,06 грн. для відновлювального ремонту автомобіля Honda Accord, державний номер [NUMBER] пошкодженого в результаті ДТП. Рішенням Господарського суду м.Києва від 25 лютого 2010 року стягнуто з ВАТ «СК «Нова» на користь ПрАТ «СГ «ТАС» суму у розмірі 22 752,98 грн, у зв`язку з чим на користь ПрАТ «СГ «ТАС» було здійснено виплату страхового відшкодування у розмірі 22 752,98 грн. А тому, відповідно до ст. 38 Закону України „ Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" позивач просить суд стягнути з [PERSON] на користь Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Нова» суму збитків в порядку регресу в розмірі 22 752,98 грн, стягнути з [PERSON] сплачений судовий збір в розмірі 229 грн. 40 коп. У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав. Просив суд задоволити позов. У судовому засіданні представник відповідача [PERSON] проти позову заперечувала, подала суду письмові заперечення. Просила відмовити в задоволенні позову. Заслухавши пояснення осіб, які беруть участь в розгляді справи, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що у задоволенні позову слід відмовити з наступних підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 3 Цивільного процесуального кодексу України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ч. 1 ст. 15 Цивільного процесуального кодексу України, суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи щодо захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин, інших відносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства. Відповідно до статті 1 Закону України „Про страхування", страхування - це вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів громадян та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати громадянами та юридичними особами страхових платежів (страхових внесків, страхових премій), та доходів від розміщення коштів цих фондів. При розгляді справи судом встановлено, що 08 квітня 2008 року між страховою компанією Приватним акціонерним товариством «Страхова компанія «Нова» та [PERSON] укладено договір у формі полісу обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №ВВ/5988172, за яким було застраховано цивільно-правову відповідальність [PERSON], як водія транспортного засобу марки «Nissan», державний номерний знак [NUMBER]. 25 вересня 2008 року сталася дорожньо-транспортна пригода, в якій зіткнулись автомобілі Nissan державний реєстраційний номер [NUMBER] під керуванням [PERSON], та автомобіль Нonda, державний реєстраційний номер [NUMBER], під керуванням [PERSON] Відповідно до ст. 6 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" (надалі - Закону) страховим випадком є подія, внаслідок якої заподіяна шкода третім особам під час дорожньо-транспортноїригоди, яка сталасяза участю забезпеченого транспортного засобу і наслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована за договором. Постановою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 26 вересня 2008 року винним у скоєнні вищезазначеного ДТП визнано [PERSON] Відповідно до частини третьої ст. 61 Цивільного процесуального кодексу України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Відповідно до довідки ВДАІ з обслуговування адміністративної території Києво-Святошинського району при УДАІ ГУМВС України, страхового акту №4453 автомобіль Нonda, державний реєстраційний номер [NUMBER], що належить [PERSON], отримав у вказаному ДТП механічні пошкодження. Відповідно до ст. 29 Закону України „Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", у зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством. Зі звіту Національного центру незалежних експертиз №4453 вбачається, що вартість матеріального збитку завданого [PERSON] як власнику автомобіля Нonda Accord державний реєстраційний номер [NUMBER] становить 19 408,67 грн. 01 вересня 2009 року на адресу страхової компанії «Нова» надійшла претензія від ПАТ «СК «TAC», з вимогою виплатити страхове відшкодування в порядку регресу. Свої вимоги обґрунтували тим, що 27 вересня 2007 року між страховою групою «ТАС» та [PERSON] було укладено договір у формі полісу добровільного комплексного страхування наземного транспорту №020364. На виконання умов договору 24 листопада 2008 ПАТ «СГ «TAC» було виплачено потерпілому водію [PERSON] страхове відшкодування в розмірі 18 422,06 грн. для відновлювального ремонту автомобіля Нonda, державний реєстраційний номер [NUMBER] пошкодженого в результаті ДТП. Рішенням Господарського суду м.Києва від 25 лютого 2010 року стягнуто з ВАТ «СК «Нова» на користь ПрАТ «СГ «ТАС» 18 898,67 грн страхового відшкодування, 2 114,00 грн - пеня, 377,01 грн - 3% річних, 957,95 грн - інфляційні втрати, 223, 47 грн - державне мито, 181,88 грн. - витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи, а всього - 22 752,98 грн. Зі страхового акту №1542 від 25 травня 2010 року та платіжного доручення №5182 від 01 червня 2010 року вбачається, що ВАТ «СК «Нова» на виконання рішення суду було здійснено на користь ПАТ «Страхова група «ТАС» було здійснено виплату страхового відшкодування у розмірі 22 752,98 грн. Відповідно до ст. 993 ЦК України до страховика , який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. Згідно до п.1 ст. 1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завданою іншою особою, має право зворотної сили ( регресу) до винної особи в розмірі виплаченого відшкодування. Відповідно до ст. 27 Закону України „Про страхування" до страховика, який виплатив страхове відшкодування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток. Відповідно до ч.1 ст.20 Закону України «Про страхування» страховик зобов'язаний:ознайомити страхувальника з умовами та правилами страхування; протягом двох робочих днів, як тільки стане відомо про настання страхового випадку, вжити заходів щодо оформлення всіх необхідних документів для своєчасного здійснення страхової виплати або страхового відшкодування страхувальнику; при настанні страхового випадку здійснити страхову виплату або виплату страхового відшкодування у передбачений договором строк. Страховик несе майнову відповідальність за несвоєчасне здійснення страхової виплати (страхового відшкодування) шляхом сплати страхувальнику неустойки (штрафу, пені), розмір якої визначається умовами договору страхування або законом. Згідно положень ст. 22 Закону при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи. Здійснення страхових виплат і виплата страхового відшкодування проводиться страховиком згідно з договором страхування на підставі заяви страхувальника (його правонаступника або третіх осіб, визначених умовами страхування) і страхового акта (аварійного сертифіката), який складається страховиком або уповноваженою ним особою (аварійним комісаром) у формі, що визначається страховиком. (ч.1 ст.25 Закону України «Про страхування»). Відповідно до ст. 979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов'язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 980 ЦК України предметом договору страхування можуть бути майнові інтереси, які не суперечать закону і пов'язані з володінням, користуванням і розпорядженням майном (майнове страхування). Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 988 ЦК України страховик зобов'язаний у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату у строк встановлений договором. Відповідно до ч. 1 ст. 990 ЦК України страховик здійснює страхову виплату відповідно до умов договору на підставі заяви страхувальника (його правонаступника) або іншої особи, визначеної договором, і страхового акта (аварійного сертифіката). Відповідно до вимог ст. 525, ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. На підставі п. 3 ч. 1 ст. 1188 Цивільного кодексу України за наявності вини всіх осіб, діяльністю яких було завдано шкоди, а саме в результаті взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, розмір відшкодування визначається у відповідній частці залежно від обставин, що мають істотне значення. Згідно зі cт. 33 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» учасники дорожньо-транспортної пригоди зобов'язані вжити заходів для невідкладного, але не пізніше трьох робочих днів, повідомлення страховика, з яким було укладено договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності, або, .у випадках, передбачених цим Законом, МТСБУ про настання дорожньо-транспортної пригоди. П.19 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ №4 від 01 березня 2013 року «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» передбачено, що з урахуванням змісту статті 979 ЦК та статті 16 Закону України «Про страхування» у разі настання страхового випадку страховик зобов'язаний виплатити страхове відшкодування, а інші умови договору страхування є підставою для відмови у виплаті лише в тому разі, якщо таке порушення положень договору страхувальником перешкодило страховику переконатись, що ця подія є страховим випадком, і має оцінюватись судом у кожному конкретному випадку. Наприклад, несвоєчасне повідомлення страхувальником страховика без поважних на те причин про настання страхового випадку (пункт 5 частини першої статті 989 ЦК, пункт 5 частини першої статті 991 ЦК) може бути підставою для відмови у виплаті страхового відшкодування у тому разі, якщо воно позбавило страховика можливості дізнатися, чи є ця подія страховим випадком. При цьому суди також повинні мати на увазі, що порушення страхувальником визначеного договором страхування строку подання документів, що стосуються страхового випадку, не є порушенням визначеного договором строку повідомлення про настання страхового випадку. Доказів на обґрунтування позовних вимог щодо порушення відповідачем умов договору щодо повідомлення про настання ДТП, доказів на спростування твердження відповідача про повідомлення в телефонному режимі не суду подано не було, зважаючи на фіксування дзвінків саме страховою компанією та пояснення представника позивача, що такого фіксування на той час не проводилось. Крім того, суду не подано доказів того, що саме через неповідомлення [PERSON] про ДТП позбавило позивача можливості дізнатись чи є ця подія страховим випадком. Також суд вважає, не обґрунтованим покладення на відповідача обов'язку щодо відшкодування не лише матеріальної шкоди, а й три відсотки річних, інфляційних втрат, судових витрат, стягнених за рішенням господарського суду. Таким чином, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог, дослідивши всебічно, повно, безпосередньо та об'єктивно наявні у справі докази, оцінив їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв'язок у сукупності, з'ясувавши усі обставини справи, на які сторони посилалися як на підставу своїх вимог і заперечень, з урахуванням того, що відповідно до ст.1 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичної особи, суд дійшов висновку про необхідність відмови в задоволенні позову.

Outcome: dismissed