Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-10 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до Білоцерківського міськрайонного суду Київської області із вказаним позовом, мотивуючи тим, що він є рідним дідусем малолітнього [PERSON] , [INFO] , який проживає в його сім`ї. Батьками є син позивача [PERSON] та [PERSON] . В 2014 року між батьками [PERSON] шлюб суло розірвано. Рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 06 листопада 2019 року позбавлено [PERSON] батьківських прав щодо її малолітніх дітей [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . До вересня 2020 року діти проживали разом з відповідачем, однак у вересні 2020 року [PERSON] вигнав свого сина [PERSON] з дому. На даний час малолітній проживає в сім`ї позивача за адресою [ADDRESS] та знаходиться повністю на утриманні дідуся, який виконує фактично всі батьківські обов`язки. Відповідач ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків, ніякої участі в житті сина не приймає, не піклується про його фізичний та духовний розвиток, не забезпечує необхідним харчуванням, матеріальної допомоги на його утримання не надає, інтересами дитини не цікавляться. У зв`язку із цим, що позивач самостійно займається вихованням, навчанням, підготовкою до самостійного життя онука, забезпечує його харчуванням, лікуванням, піклується про його фізичний розвиток, а тому, просить суд позбавити батьківських прав [PERSON] щодо його малолітнього сина [PERSON] , призначити [PERSON] його опікуном та стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на утримання сина [PERSON] , у розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Ухвалою суду від 22 січня 2021 року вищевказану справу прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання. Ухвалою суду від 02 березня 2021 року задоволено клопотання Служби у справах дітей та сім`ї Білоцерківської районної державної адміністрації та залучено орган опіки та піклування Фурсівської об`єднаної територіальної громади до участі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору у даній справі, витребувано висновок про доцільність прозбавлення батьківських прав [PERSON] відносно його малолітнього сина [PERSON] , [INFO] . Ухвалою суду від 29 березня 2021 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті. Позивач та його представник в судовому засіданні позов підтримали, просили задовольнити в повному обсязі, проти заочного розгляду не заперечували та надали пояснення аналогічні викладеним у позові. Представники третіх осіб Служби у справах дітей БМР та Органу опіки та піклування Фурсівської ОТГ в судовому засіданні позовні вимоги підтримали, вважали за доцільне позбавити батьківських прав відповідача та призначити опікуном малолітнього [PERSON] , надали відповідні висновки. Відповідач в судове засідання не з`явився, про день та час розгляду справи повідомлявся належно, письмових пояснень, заяв чи будь-яких клопотань відповідач суду не направив та відповідно до положень ч.3 ст. 130 ЦПК України вважається, що повідомлений належно про розгляд справи. На підставі ст. 280 ЦПК України, з урахуванням думки позивача, суд ухвалив провести заочний розгляд справи. Суд, вислухавши пояснення сторін, повно та всебічно з`ясувавши всі обставини, що мають значення для правильного вирішення справи та надавши їм належну правову оцінку, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Так, в судовому засіданні встановлено, що батьками малолітнього [PERSON] , [INFO] , є [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] . Заочним рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 28 лютого 2014 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] було розірвано, що підтверджується відповідним рішенням /а.с. 28/. Також судом встановлено, що заочним рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 06 листопада 2019 року позбавлено [PERSON] батьківських прав щодо її малолітніх дітей [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , що підтверджується відповідним рішенням /а.с. 26-27/. В судовому засіданні встановлено, що малолітній [PERSON] з вересня 2020 року позбавлений батьківського піклування, батько [PERSON] ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків, не цікавиться його життям, здоров`ям, будь-якої фінансової допомоги не надає. Як вбачається з матеріалів справи, малолітній [PERSON] , [INFO] , зареєстрований разом з батьком [PERSON] за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується витягом з реєстру територіальної громади м. Біла Церква №15.2-03/13706 від 01.10.2020 року, однак фактично проживає за адресою: [ADDRESS] , разом з дідусем [PERSON] та його дружиною [PERSON] . Під час обстеження умов проживання встановлено, що малолітній [PERSON] проживає в належних житлово-побутових умовах, на першому поверсі будинок містить дві житлові кімнати одна з яких для проживання онуків [PERSON] та [PERSON] . В кімнаті є два ліжка, письмовий стіл, крісла, комп`ютер, шафа для одягу. В наявності постільна білизна, дитячий одяг, взуття та шкільне приладдя та всі небхідні продукти харчування. На другому поверсі планується кожній дитині окрема кімната. Доходи сім`ї складаються з пенсії та заробітної плати [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується актом №87 обстеження матеріально-побутових умов проживання від 05.10.2020 року, складеного комісією в складі в.о. старости с. Пищики Барчук А.С., члена виконавчого комітету Фурсівської сільської ради Зайченко Ю.Ю., інспектора відділу СЗН Гапоненко Н.А. /а.с. 24/. Відповідно до довідки №86 від 13.10.2020 року, виданої Білоцерківською загальноосвітньою школою І-ІІІ ступенів №7 імені генерал-полковника Геннадія Воробйова, [PERSON] навчається в 7-В класі Білоцерківської загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів №7 /а.с. 17/. Як вбачається із характеристики на [PERSON] , [INFO] , учні 7-В класу Білоцерківської загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів №7, за час навчання мати, [PERSON] , та батько, [PERSON] , жодного разу не поцікавилися успіхами дитини, батьківські збори не відвідували, вихованням сина не займалися. Вихованням дитини займаються бабуся, [PERSON] , та дідусь, [PERSON] , які підтримують з`вязок з класним керівником і цікавляться навчанням дитини та взаємовідносинами [PERSON] з однокласниками. Хлопець ходить до школи систематично, не пропускає уроків без поважної причини, одягнений охайно, завжди має з собою їжу та кишенькові кошти /а.с. 18/. У матеріалах справи міститься також рішення Білоцерківської міської ради Київської області про вирішення спору про позбавлення батьківських прав [PERSON] стосовно його малолітнього сина [PERSON] №203 від 23.03.2021 року, в якому орган опіки та піклування - виконавчий комітет міської ради дійшов висновку, що [PERSON] в порушення вимог чинного законодавства України з питань охорони дитинства ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків з виховання сина, що є правовою підставою для позбавлення його батьківських прав. Позбавлення батьківських прав [PERSON] щодо його малолітнього сина [PERSON] , [INFO] , є доцільним та таким, що відповідає інтересам дитини /а.с. 68/. При вирішенні спору суд виходить з наступного. Згідно ст. 150 СК України батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Батьки зобов`язані поважати дитину. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї. Мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини (п.2 ч.1 ст.164 СК України). Відповідно до статті 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявили щодо неї батьківського піклування; ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини; жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жеребкування та бродяжництва; засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини. Відповідно до ст. 3 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Позбавлення батьківських прав є заходом відповідальності батьків за невиконання або неналежне виконання ними своїх батьківських обов`язків. Головною метою такого заходу є захист інтересів малолітніх та неповнолітніх дітей і стимулювання батьків щодо належного виконання своїх обов`язків. Ухилення батьків від виховання дитини, як підстава до позбавлення батьківських прав можлива лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Статтею 8 Закону України «Про охорону дитинства» від 26 квітня 2001 р. № 2402-III передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Пунктом 15 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.03.2007 року № 3 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" передбачено, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Для позбавлення батьківських прав мало впевнитися в невиконанні обов`язків по вихованню. Належить також встановити, що батьки ухиляються від їх виконання свідомо. Згідно п. 16 Постанови, особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених ст. 164 СК України. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Таким чином, беручи до уваги, що відповідач не виявляє щодо сина батьківського піклування, ухиляється від виконання своїх обов`язків по його вихованню, вихованням сина не займається, не піклується про духовний і фізичний розвиток дитини, не турбується про належний стан його здоров`я, матеріальну допомогу на його утримання не надає, суд приходить до висновку, що у відповідності з п. 2, ч.1 ст. 164 Сімейного кодексу України є достатньо підстав для позбавлення [PERSON] батьківських прав відносно малолітнього сина [PERSON] , [INFO] . Вирішуючи питання про встановлення опіки над малолітнім [PERSON] , у зв`язку з позбавленням останнього батьківського піклування та призначення опікуном позивача [PERSON] , суд виходить з наступного. Відповідно до ст.1 Закону України "Про забезпечення організаційно-правових умов соціального захисту дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування" та ст.1 Закону України "Про охорону дитинства" дітьми, позбавленими батьківського піклування визнаються діти, зокрема, які залишилися без піклування батьків у зв`язку з позбавленням їх батьківських прав. Частинами 1, 2 ст. 243 Сімейного кодексу України та ч.1 ст.58 Цивільного кодексу України опіка встановлюється над дітьми, позбавленими батьківського піклування. Опіка встановлюється над дитиною, яка не досягла чотирнадцяти років. Відповідно до ч. 3 ст. 60 Цивільного кодексу України суд встановлює опіку над малолітньою особою, якщо при розгляді справи буде встановлено, що вона позбавлена батьківського піклування, і призначає опікуна за поданням органу опіки та піклування. Згідно ч. 1 ст. 244 Сімейного кодексу України опікуном дитини може бути за її згодою повнолітня дієздатна особа. А також, відповідно до ч. ч. 2-4 ст. 63 Цивільного кодексу України опікуном може бути лише фізична особа з повною цивільною дієздатністю. Фізична особа може бути призначена опікуном лише за її письмовою заявою. Опікун призначається переважно з осіб, які перебувають у сімейних, родинних відносинах з підопічним, з урахуванням особистих стосунків між ними, можливості особи виконувати обов`язки опікуна чи піклувальника. Судом встановлено, що [PERSON] , дідусь малолітнього [PERSON] , займається його вихованням, навчанням, підготовкою до самостійного життя, забезпечує його харчуванням, лікуванням, піклується про його фізичний та духовний розвиток. Окрім того, за висновком Служби у справах дітей та сім`ї Фурсівської сільської ради Білоцерківського району Київської області №704/02-14 від 07.05.2021 року, [PERSON] може бути призначений опікуном та визнано доцільним призначити останнього опікуном [PERSON] , [INFO] . Обставин, які б могли бути перешкодою в призначені [PERSON] опікуном дослідженими судом доказами встановлено не було. Враховуючи зазначене, приймаючи до уваги, що судом вирішено питання про позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно його малолітнього сина [PERSON] , [INFO] , суд приходить до висновку, що встановлення опіки над дитиною, буде захистом її законних прав та інтересів передбачених законодавством, а тому вважає необхідним та доцільним встановити опіку над малолітнім [PERSON] , [INFO] та призначити [PERSON] опікуном останнього. Згідно ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до частин 2, 3 ст. 166 СК України особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини. При задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. У разі якщо мати, батько або інші законні представники дитини відмовляються отримувати аліменти від особи, позбавленої батьківських прав, суд приймає рішення про перерахування аліментів на особистий рахунок дитини у відділенні Державного ощадного банку України та зобов`язує матір, батька або інших законних представників дитини відкрити зазначений особистий рахунок у місячний строк з дня набрання законної сили рішенням суду. Згідно роз`яснень наданих в постанові Пленуму Верховного Суду України від 30.03.2007 року «Про практику застосування законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» одночасно з позбавленням батьківських прав суд може на вимогу позивача або з власної ініціативи вирішити питання про стягнення аліментів на дитину. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі (ч. 3 ст. 181 СК України). Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. А тому, суд вважає за необхідне також стягнути з відповідача та користь позивача аліменти на утримання дитини у розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 16.12.2020 року та до досягнення дитиною повноліття. При визначенні розміру аліментів, суд врахував обставини, які передбачені в ст. 182 СК України. Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Відповідно до ч. 6 ст. 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від оплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, що їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Приймаючи до уваги вимоги ст. 141 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на позивача сплачені ним судові витрати по справі у розмірі 840,80 грн, та судовий збір користь держави у сумі 840 грн. 80 коп. На підставі викладеного та

Outcome: approved