Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-29 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з заявою, в якій просить встановити факт належності правовстановлюючого документу, посилаючись на слідуючі обставини. [INFO] року померла бабуся заявниці - [PERSON] у віці 82 років в с. Лиман Татарбунарського району Одеської області. Після її смерті залишилась земельна ділянка площею 4,16 га на території Лиманської сільської ради Татарбунарського району Одеської області, згідно державного акту на право приватної власності на землю серії IV-ОД № 022081 виданого Татарбунарською районною державною адміністрацією від 16.09.2004 року на ім'я [PERSON]. Цю земельну ділянку заявниця має право спадкувати за заповітом, який вчинила на її ім'я [PERSON]. [PERSON] звернулась до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини, а саме вищевказаної земельної ділянки і отримала відмову у зв'язку з тим, що у свідоцтві про смерть спадкодавця її прізвище згідно свідоцтва про смерть та паспорті вказано «[PERSON]», а у державному акті на право приватної власності на землю прізвище спадкодавця помилково вказано «[PERSON]». Зважаючи на вищевикладене, заявниця вимушена звернутися до суду з даною заявою. Представник Лиманської сільської ради Татарбунарського району Одеської області в судове засідання не з'явився, надав до суду заяву з проханням справу слухати за його відсутності, не заперечував проти задоволення заяви. Дослідивши матеріали справи, суд вбачає правові підстави для задоволення заяви, виходячи з наступного. Копією заповіту від 05.12.2005 року (а.с.4) підтверджується, що заявниця є спадкоємцем по заповіту на належний [PERSON] Державний акт на право приватної власності на землю серії IV-ОД № 022081. Із копії Державного акту на право приватної власності на землю серії IV-ОД № 022081, виданого 16.09.2004 року Татарбунарською районною державною адміністрацією (а.с.5) видно, що власником земельної ділянки, площею 4,16 га, розташованої на території Лиманської сільської ради Татарбунарського району Одеської області, виділеної для ведення товарного сільськогосподарського виробництва є [PERSON]. Як вбачається з копії паспорту серії КЕ 992796, виданого Татарбунарським РВ ГУМВС України в Одеській області 17.03.1998 року (а.с.6) спадкодавця значиться як [PERSON]. Згідно копії свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 17.12.2008 року (а.с.7), видно, що [PERSON] померла [INFO] року. З листа нотаріуса від 01.07.2014 року (а.с.8) видно, що позивачці було відмовлено у вчиненні цієї нотаріальної дії з причини розбіжності в написанні прізвищ в Свідоцтві про смерть, в якому зазначено «[PERSON]» та Державному акті на право власності на землю, де зазначено «[PERSON]». За таких обставин, судом з достовірністю встановлено, що спадкодавець по справі є власником земельної ділянки площею 4,16 га, розташованої на території Лиманської сільської ради Татарбунарського району Одеської області, виділеної для ведення товарного сільськогосподарського виробництва згідно Державного акту на право приватної власності на землю серії IV-ОД № 022081, виданого 16.09.2004 року Татарбунарською районною державною адміністрацією (а.с.5), однак у вказаному правовстановлюючому документі помилково записано "[PERSON]" замість правильного, згідно паспорту та свідоцтва про смерть - "[PERSON]". У відповідності з п.6 ч.1 ст.256 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім'я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім'ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Встановлення вказаного факту має для заявниці юридичне значення, оскільки дозволяє реалізувати її право на спадкування вказаної нерухомості після смерті бабусі. Згідно ст.22 Закону України "Про державний земельний кадастр", документи, які є підставою для внесення відомостей до Державного земельного кадастру, мають відповідати таким вимогам: текст документів має бути написаний розбірливо; документи не мають містити підчищення або дописки, закреслені слова чи інші не обумовлені в них виправлення, орфографічні та арифметичні помилки, бути заповнені олівцем, а також з пошкодженнями, які не дають змоги однозначно тлумачити їх зміст; документи мають відповідати законодавству. За таких обставин, враховуючи неможливість вирішення справи позасудовим шляхом, суд вважає, що вимоги заявниці підлягають задоволенню відповідно до п.6 ч.1 ст. 256 ЦПК України, як основані на законі, оскільки в судовому засіданні знайшов підтвердження факт належності спадкодавцю - [PERSON], Державного акту на право приватної власності на землю серії IV-ОД № 022081 виданого Татарбунарською районною державною адміністрацією від 16.09.2004. На підставі викладеного,

Outcome: approved