Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-09 00:00:00

І. Короткий зміст заяви, виклад позиції заявника 09.01.2020 [PERSON] звернувся до Шаргородського районного суду з заявою про встановлення юридичного факту. Заява мотивована тим, що [INFO] в м. Донецьк помер його дід [PERSON] , [INFO] , про що 29.08.2001 Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Київського районного управління юстиції в м. Донецьк видано свідоцтво про смерть та складено актовий запис про смерть №1092, але оригінал вказаного свідоцтва у нього не зберігся. Після смерті діда відкрилася спадщина і на теперішній час виникла необхідність отримати повторне свідоцтво про його смерть. 09.12.2019 Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Київського районного управління юстиції Міністерства юстиції Донецької Народної Республіки йому видано повторне свідоцтво про смерть діда [PERSON] , яке не відповідає вимогам законодавства України, оскільки видане на території, що належить до переліку населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють повноваження. У грудні 2019 року він звернувся до Шаргородського районного відділу ДРАЦСу Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області з заявою про поновлення актового запису про смерть діда - [PERSON] , [INFO] . У задоволенні заяви йому відмовлено, у зв`язку з відсутністю у Державному реєстрі актів цивільного стану громадян актового запису про смерть [PERSON] , [INFO] та неможливістю поновити актовий запис про смерть у зв`язку з відсутністю лікарського свідоцтва про смерть діда і рекомендовано звернутися до суду. Встановлення факту державної реєстрації акту цивільного стану про смерть [PERSON] необхідне заявнику з метою подальшого поновлення актового запису про смерть діда - [PERSON] та для оформлення спадщини після його смерті. ІІ. Виклад позицій заінтересованих осіб, заяви і клопотання учасників справи Заявник [PERSON] у судове засідання не прибув, від нього до суду поступила заява про розгляд справи у його відсутності, вимоги заяви підтримує (а.с.23). Представник заінтересованої особи - Гибалівської сільської ради Шаргородського району Вінницької області в судове засідання не з`явився, але 10.01.2020 від сільського голови Лукашика О.І. до суду надійшла заява про розгляд справи у відсутності представника сільської ради, щодо задоволення заяви [PERSON] не заперечує (а.с.21). Представник заінтересованої особи - Шаргородського районного відділу ДРАЦС ГТУЮ у Вінницькій області в судове засідання не з`явився. 10.01.2020 від начальника відділу ДРАЦС Магдалюк Л.В. до суду поступила заява про розгляд справи у відсутності представника заінтересованої особи, щодо задоволення заяви [PERSON] не заперечує (а.с.24). Інших заяв і клопотань, пов`язаних із розглядом справи від учасників справи до суду не надходило. ІІІ. Процесуальні дії у справі Ухвалою судді від 09.01.2020 заяву [PERSON] прийнято до розгляду в порядку окремого провадження, відкрито провадження та призначено судове засідання на 10.01.2020 (а.с.18). Перешкод для розгляду справи судом не встановлено. У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу суд не здійснює. ІV. Фактичні обставини, встановлені судом У справі, що розглядається судом встановлено, що [PERSON] , [INFO] , був дідом заявника [PERSON] по батьковій лінії, що підтверджується свідоцтвом про народження заявника серії [NUMBER] (а.с.9), витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження від 12.11.2019 про народження батька заявника [PERSON] , із якого вбачається, що батьком [PERSON] є [PERSON] (а.с.11). [PERSON] помер [INFO] у м. Донецьк, територія якого розпорядженням КМУ від 07.11.2014 №1085-р віднесена до переліку населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження. Свідоцтво про смерть [PERSON] заявником [PERSON] втрачено. У зв`язку з втратою оригіналу свідоцтва про смерть, відділом державної реєстрації актів цивільного стану Київського районного управління юстиції Міністерства юстиції Донецької Народної Республіки 09.12.2019 видано повторне свідоцтво про смерть [PERSON] [NUMBER] (а.с.12). У грудні 2019 року [PERSON] звернувся до Шаргородського районного відділу ДРАЦСу Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області з заявою про поновлення актового запису про смерть діда - [PERSON] , [INFO] . У задоволенні заяви йому відмовлено, у зв`язку з відсутністю у Державному реєстрі актів цивільного стану громадян актового запису про смерть [PERSON] , [INFO] та неможливістю поновити актовий запис про смерть у зв`язку з відсутністю лікарського свідоцтва про смерть діда і рекомендовано звернутися до суду (а.с.14). Встановлення факту державної реєстрації акту цивільного стану про смерть [PERSON] має юридичне значення для заявника [PERSON] , оскільки необхідне заявнику для подальшого поновлення актового запису про смерть діда - [PERSON] та оформлення спадщини після його смерті. V. Норми права, які застосовує суд, мотиви їх застосування Відповідно до п.5 ч.2 ст.293 ЦПК України, справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, розглядаються у порядку окремого провадження. Згідно з ч.3 ст.294 ЦПК України, справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду. У ч. 1 ст. 315 ЦПК України міститься перелік справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення, які розглядає суд. Згідно з положеннями ч. 2 ст. 315 ЦПК України, у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Заява фізичної особи про встановлення факту, що має юридичне значення, подається до суду за місцем її проживання (ч.1 ст.316 ЦПК України). Заявник [PERSON] звернувся до Шаргородського районного суду Вінницької області без порушення правил підсудності, встановлених ст.316 ЦПК України, оскільки проживає в [ADDRESS] (а.с.8). Рішення суду про встановлення факту, який підлягає реєстрації в органах державної реєстрації актів цивільного стану або нотаріальному посвідченню, не замінює собою документів, що видаються цими органами, а є тільки підставою для одержання зазначених документів (ч.2 ст.319 ЦПК України). Пленум ВСУ у п.1 постанови №5 від 31.03.1995 "Про судову практику у справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення" роз`яснив, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо згідно із законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи немайнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. У пункті 10 постанови Пленуму ВС №5 від 31.03.1995 "Про судову практику у справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення" вказано, що суд вправі розглядати справи про встановлення фактів реєстрації усиновлення (удочеріння), шлюбу, розірвання шлюбу, народження і смерті, якщо в органах реєстрації актів громадянського стану не зберігся відповідний запис чи відмовлено у його відновленні, або ж він може бути відновлений лише на підставі рішення суду про встановлення факту реєстрації акту громадянського стану. Пункт 2.7 Правил внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, затверджених Наказом Міністерства юстиції України від 12.01.2011 № 96/5 (надалі - Правила) передбачає, що у разі якщо неможливо витребувати копії актових записів цивільного стану або підтвердження відповідності відомостей у Державному реєстрі актів цивільного стану громадян даним паперового носія актового запису цивільного стану у зв`язку з тимчасовою окупацією території України, державна реєстрація актів цивільного стану підтверджується відповідними свідоцтвами про державну реєстрацію актів цивільного стану, витягами з Державного реєстру актів цивільного стану громадян, якщо вони не містять незастережних виправлень, дописок чи явних ознак підробки. Відповідно до вимог статті 49 ЦК України, народження фізичної особи та її походження, усиновлення, позбавлення та поновлення батьківських прав, шлюб, розірвання шлюбу, зміна імені, смерть підлягають обов`язковому внесенню до Державного реєстру актів цивільного стану громадян в органах юстиції в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України. За приписами ст.9 ЗУ "Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України", державні органи та органи місцевого самоврядування, утворені відповідно до Конституції та законів України, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території діють лише на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. Будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків. Внутрішньо переміщена особа має право на проведення державної реєстрації актів цивільного стану, внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання за місцем перебування. Правилами державної реєстрації актів цивільного стану в Україні, затверджених наказом Міністерства юстиції України № 32/5 від 18.10.2000, передбачено, що, якщо оригінал свідоцтва про державну реєстрацію акту цивільного стану вкрадено, загублено, пошкоджено чи знищено, повторна видача свідоцтв здійснюється відділами державної реєстрації актів цивільного стану на підставі актового запису цивільного стану, складеного як в електронному вигляді, так і на паперовому носії. Повторна видача свідоцтв про державну реєстрацію актів цивільного стану у такому випадку здійснюється відділами державної реєстрації актів цивільного стану незалежно від місця державної реєстрації акту цивільного стану та місця проживання заявника. Відділ державної реєстрації актів цивільного стану видає повторно свідоцтво про державну реєстрацію акту цивільного стану після безпосередньої перевірки відповідності відомостей у Державному реєстрі актів цивільного стану громадян даним паперового носія актового запису цивільного стану або на підставі підтвердження про це відділу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем складання актового запису цивільного стану. Заявник [PERSON] звертався до Шаргородського районного відділу ДРАЦС Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області з заявою про поновлення актового запису про смерть діда - [PERSON] , [INFO] . У задоволенні заяви йому відмовлено, у зв`язку з відсутністю у Державному реєстрі актів цивільного стану громадян актового запису про смерть [PERSON] , [INFO] та неможливістю поновити актовий запис про смерть у зв`язку з відсутністю лікарського свідоцтва про його смерть. Відповідно до п. 3.5 Правил внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, затверджених Наказом Міністерства юстиції України від 12.01.2011 № 96/5 (надалі - Правила) поновлення втрачених актових записів про шлюб, зміну прізвища, розірвання шлюбу, смерть проводиться тільки за наявності документів, які підтверджують, що відповідний актовий запис був раніше складений в органах державної реєстрації актів цивільного стану України (свідоцтва про державну реєстрацію акту цивільного стану, його копії, засвідченої нотаріально, відмітки (штампа) про державну реєстрацію акту цивільного стану в паспорті або паспортному документі), або на підставі рішення суду. За приписами абз. 3 п. 3.13 Правил у разі, якщо неможливо витребувати документи про державну реєстрацію актів цивільного стану у зв`язку зі зберіганням актових записів цивільного стану на тимчасово окупованій території України, актовий запис цивільного стану поновлюється у відділі державної реєстрації актів цивільного стану, до якого подано відповідну заяву громадянами України, які проживають на тимчасово окупованій території України або переселилися з неї; у відділі державної реєстрації актів цивільного стану за місцем проживання громадянина України, яке знаходиться за межами тимчасово окупованої території України. На підставі поновленого актового запису цивільного стану заявнику повторно видається або надсилається до відділу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем його проживання свідоцтво про державну реєстрацію акту цивільного стану для вручення. На свідоцтві проставляються штампи "Запис поновлено" та "Повторно". У разі якщо поновлено актовий запис цивільного стану щодо особи, яка померла (для вирішення спадкової справи), у свідоцтві про державну реєстрацію акту цивільного стану зазначається дата смерті цієї особи. У таких випадках замість свідоцтва про державну реєстрацію акту цивільного стану може бути виданий витяг з Державного реєстру актів цивільного стану громадян. (п.3.16 Правил). Пунктом 3.17 Правил передбачено, що рішення суду про встановлення факту державної реєстрації акту цивільного стану є підставою для поновлення актового запису цивільного стану у відділі державної реєстрації актів цивільного стану за місцем його первинного складання, крім випадку зберігання запису на тимчасово окупованій території України. Судом встановлено, що [PERSON] помер [INFO] у м. Донецьк, яке Розпорядженням КМУ від 07.11.2014 №1085-р віднесено до переліку населених пунктів, на території яких органи державної влади України тимчасово не здійснюють свої повноваження. Згідно зі ст.1 Закону України "Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України", тимчасово окупована територія України є невід`ємною частиною території України, на яку поширюється дія Конституції та законів України. Датою початку тимчасової окупації є 20 лютого 2014 року (ч.2 ст.1Закону України "Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України"). Відповідно до вимог ст. 1 ЗУ "Про особливий порядок місцевого самоврядування в окремих районах Донецької та Луганської областей" від 16.09.2014, запроваджується особливий порядок місцевого самоврядування в окремих районах Донецької та Луганської областей, до яких належать райони, міста, селища, села, що визначаються рішенням Верховної Ради України. Розпорядженням Кабінету Міністрів України від 07.11.2014 №1085-р "Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють повноваження, та переліку населених пунктів, що розташовані на лінії зіткнення" затверджено Перелік населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, у якому серед інших зазначено місто Донецьк Донецької області. Постановою Верховної Ради України від 17 березня 2015 року за №254-VIII "Про визнання окремих районів, міст, селищ і сіл Донецької та Луганської областей тимчасово окупованими територіями" визнано тимчасово окупованими територіями окремі райони, міста, селища і села Донецької та Луганської областей, в яких відповідно до Закону України "Про особливий порядок місцевого самоврядування в окремих районах Донецької та Луганської областей" запроваджується особливий порядок місцевого самоврядування, до моменту виведення усіх незаконних збройних формувань, російських окупаційних військ, їх військової техніки, а також бойовиків та найманців з території України та відновлення повного контролю України за державним кордоном України. Відповідно до п.п. 1, 3 Наказу Міністерства юстиції України від 17 червня 2014 року №953/5 "Про невідкладні заходи щодо захисту прав громадян на території проведення антитерористичної операції", доступ користувачів до Єдиних та Державних реєстрів інформаційної системи Міністерства юстиції України, зокрема Державного реєстру актів цивільного стану громадян, в населених пунктах, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, згідно з додатком 1 до розпорядження Кабінету Міністрів України від 07 листопада 2014 року №1085-р, тимчасово припинено, до закінчення антитерористичної операції в цих населених пунктах. Тимчасово призупинено проведення державної реєстрації актів цивільного стану, внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, повторну видачу свідоцтв про державну реєстрацію актів цивільного стану та видачу витягів з Державного реєстру актів цивільного стану громадян відділами державної реєстрації актів цивільного стану, в населених пунктах, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, в тому числі і на території м. Донецьк. Проведення зазначених дій здійснюється будь-яким відділом державної реєстрації актів цивільного стану, що знаходиться за межами вказаної території. VІ. Висновки суду Аналіз перевірених і оцінених доказів переконує суд, що [PERSON] на підтвердження заяви надані належні, достовірні, допустимі докази, які не викликають сумніву у суда і є достатніми для встановлення юридичного факту державної реєстрації акту цивільного стану про смерть [PERSON] , встановлення цього факту має для заявника юридичне значення і іншого порядку його встановлення немає. При цьому, до вказаного висновку суд прийшов, виходячи не тільки із вимог національного законодавства України, а і з висновків Європейського Суду з прав людини, викладених у рішенні в справі "Ушаков та Ушакова проти України" від 18.06.2015 (остаточне - 18.09.2015), в пункті 78 якого зазначено, що "Суд при оцінці доказів керується критерієм доведеності "поза розумним сумнівом". Згідно з його усталеною практикою доведеність може випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій стосовно фактів, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою…". Вирішуючи заяву [PERSON] , суд також застосовує практику Європейського суду з прав людини, зокрема викладену в рішеннях у справах "Лоізіду проти Туреччини", "Кіпр проти Туреччини", "Мезер проти Республіки Молдова і Росії", "Ілашку і інші проти Молдови і Росії", де, ґрунтуючись на Консультативному висновку Міжнародного суду (ООН) у справі Намібії, Європейський суд з прав людини наголосив, що першочерговим завданням щодо прав, передбачених Конвенцією, завжди має бути їх ефективна захищеність на території всіх Договірних Сторін, навіть якщо частина цієї території знаходиться під ефективним контролем іншої Договірної сторони. Такий висновок Європейського суду з прав людини слід розуміти в контексті сформульованого у згаданому Консультативному висновку Міжнародного суду (ООН) у справі Намібії так званого "намібійського винятку", який є винятком із загального принципу щодо недійсності актів, у тому числі нормативних, які видані владою не визнаного на міжнародному рівні державного утворення. Зазначений виняток полягає в тому, що не можуть визнаватися недійсними всі документи, видані на окупованій території, оскільки це може зашкодити правам мешканців такої території. Зокрема, недійсність не може бути застосована до таких дій, як, наприклад, реєстрація народжень, смертей і шлюбів, невизнання яких може завдати лише шкоди особам, які проживають на такій території. У пункті 333 рішення у справі "Ілашку і інші проти Молдови і Росії", Європейський суд з прав людини висловив правовий висновок про те, що коли держава не може забезпечити дію своєї влади на частині своєї території внаслідок фактичної ситуації (наприклад, сепаратистський режим, військова окупація), держава не перестає нести відповідальність і здійснювати юрисдикцію. Вона повинна всіма доступними дипломатичними і правовими засобами із залученням іноземних держав і міжнародних організацій продовжувати гарантувати права і свободи, передбачені Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод. Застосовуючи "намібійський виняток" у справі "Кіпр проти Туреччини", Європейський суд з прав людини, зазначив, зокрема, в п.п. 90, 91, 96, що, виходячи з інтересів мешканців, що проживають на окупованій території, треті держави та міжнародні організації, особливо суди, не можуть просто ігнорувати дії фактично існуючих на такій території органів влади. Протилежний висновок означав би цілковите нехтування всіма правами мешканців цієї території при будь-якому обговоренні їх у міжнародному контексті, а це становило б позбавлення їх наймінімальніших прав, що їм належать.

Outcome: approved