Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-11 00:00:00

Позивачка звернулась до суду з позовом до відповідача про стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини. В судовому засіданні позивачка [PERSON] та її представник [PERSON] позовні вимоги підтримали, просили їх задовольнити, пояснивши, що 3.09.2015 року сторони зареєстрували між собою шлюб. Від спільного шлюбу вони мають малолітню дитину: сина - [PERSON], [INFO], який проживає разом з матір'ю. Тривалий час сторони проживають окремо, відповідач працює, має постійний, регулярний щомісячний дохід, але не надає матеріальної допомоги на утримання дитини. За таких обставин просить стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на утримання дитини 1/3 частини всіх його доходів щомісяця з 27.01.2017 року і до досягнення ним повноліття. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився повторно, про розгляд справи був повідомлений судом належним чином за його місцем реєстрації (а.с.13), а також шляхом направлення на його мобільні телефони SMS-повідомлення, які він отримав 26.06.2017 року о 7 годині 36 хвилин та о 7 годині 35 хвилин (а.с.30-31), направивши на адресу суду дві заяви про відкладення розгляду справи за різних причин. Заслухавши позивача та його представника, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Як передбачає ч.1, ст.141 СК України мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Частина 2 цієї ж статті наголошує, що розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. За змістом положень ч.3, ст.11 Закону України „Про охорону дитинства" батько і мати мають рівні права та обов'язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов'язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Суд в межах заявлених позовних вимог та наданих сторонами доказів по справі встановив наступні обставини та правовідносини. У відповідності до ч.1, ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати до досягнення нею повноліття. Як наголошує ч.2, ст.182 СК України розмір аліментів на одну дитину за жодних обставин не може бути меншим за неоподаткований мінімум доходів громадян. Як встановлено в судовому засіданні, 3.09.2015 року сторони зареєстрували між собою шлюб (а.с.6). Від спільного шлюбу вони мають малолітню дитину: сина - [PERSON], [INFO] (а.с.7), який проживає разом з матір'ю (а.с.8). Згідно ч.5, ст.183 СК України той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину. У відповідності до ст.7 Закону України „Про Державний бюджет України на 2017 рік" - установити у 2017 році прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць у розмірі з 1 січня 2017 року - 1544 гривні, з 1 травня - 1624 гривні, з 1 грудня - 1700 гривень, а для основних соціальних і демографічних груп населення: дітей віком до 6 років: з 1 січня 2017 року - 1355 гривень, з 1 травня - 1426 гривень, з 1 грудня - 1492 гривні; дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня 2017 року - 1689 гривень, з 1 травня - 1777 гривень, з 1 грудня - 1860 гривень. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився повторно, будучи належним чином повідомлений про розгляд справи, однак разом з запереченнями він надав довідку про його доходи (а.с.39), з якої вбачається, що він працює менеджером зі збуту ТОВ „Атлантик-Гейзер" і має постійно регулярну щомісячну зарплату, за таких обставин суд приходить до висновку, що аліменти підлягають стягненню у частці від його щомісячного доходу, а не у твердій грошовій сумі. За правилами ч.1-2, ст.8 Закону України „Про охорону дитинства" кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Підпункт 3, пункту 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року №3 „Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" роз'яснює, що, вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність у останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Аналізуючи докази, зібрані у судовому засіданні, суд вважає необхідним, приймаючи до уваги обов'язок відповідача утримувати свою малолітню дитину на підставі описаних вище норм права, наявність інформації про його на даний час постійний щомісячний дохід, склад сім'ї, його стан здоров'я, враховуючи вік та стан здоров'я дитини, задовольнити позов частково і стягнути з відповідача аліменти в розмірі 1/4 частини від його доходів щомісяця на користь позивачки для утримання сина - з 27.01.2017 року - дня подачі позову до суду і до його повноліття, у розмірі, що відповідає межам встановленим Законом України „Про Державний бюджет України на 2017 рік" для дітей такого віку (дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня 2017 року - 1689 гривень, з 1 травня - 1777 гривень, з 1 грудня - 1860 гривень), який не є меншим ніж 30% прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку, в решті вимог слід відмовити. Суд вважає, що такий встановлений розмір аліментів на утримання дитину буде необхідним та достатнім для їх фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Крім того, позивачка не позбавлена в майбутньому звернутись до суду з позовом про стягнення з відповідача на її користь матеріальної допомоги на лікування або навчання дитину в порядку ст.185 СК України або збільшення розміру аліментів згідно ст.192 СК України. Суд не може покласти в основу рішення ствердження відповідача, що він утримує свою непрацездатну матір, постійно проживаючи в квартирі [ADDRESS] оскільки вони спростовуються показаннями позивача, яка пояснила, що відповідач дійсно проживає в квартирі [ADDRESS] а його мати - окремо в будинку в с. Підгірці, крім того, у відповідача ще є рідна сестра [PERSON], [INFO], яка також допомагає своїй мамі і утримує її. Згідно ст.79; 88 ЦПК України оскільки суд задовольняє позов про стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини, тому з відповідача на користь держави необхідно стягнути 640 грн. судового збору, від якого була звільнена позивачка при зверненні до суду.

Outcome: partial