Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-14 00:00:00

В січні 2015 року позивачка звернулася до суду із позовом до відповідача з подальшим уточненням позовних вимог, в якому остаточно просила: - встановити факт її проживання з відповідачем [PERSON] однією сім'єю без реєстрації шлюбу з березня 2003 року по день офіційної реєстрації шлюбу 26 вересня 2003 р.; - визнати сумісно набутим майном подружжя трикімнатну квартиру [ADDRESS] - вартістю 900000 грн.; житловий будинок з усіма господарськими спорудами та побутовими будівлями і спорудами, який розташований по [ADDRESS] складається з житлового будинку цегляного літера А загальною площею 455,7 кв.м., житловою площею 157,6 кв.м. - вартістю 470439 грн.; земельну ділянку, яка знаходиться по [ADDRESS] площею 1000 кв.м. кадастровий номер [NUMBER], вартістю 24480 грн.; земельну ділянку, яка знаходиться по [ADDRESS] площею 1000 кв.м. кадастровий номер [NUMBER] (будь які будівлі і споруди відсутні), вартістю 24480 грн.; автомобіль NISSAN AlmeraII Hatchbek держ № [NUMBER], 2003 року випуску, вартістю 160000 грн.; - визнати сумісним майном подружжя грошову суму, що внесена на депозитний грошовий вклад «Стандарт» [NUMBER] в ПАТ КБ «Приватбанк» на імя [PERSON] - в розмірі 48000 дол. США; грошову суму, яка знаходилась на поточному рахунку [PERSON] за договором № 11000510743300 в АТ "Укрсиббанк" - в розмірі 32000 дол. США; - провести поділ між ними спільно набутого майно та грошових коштів в рівних частках, визнавши за нею право власності на 1\\2 частку зазначених об'єктів нерухомого майна - квартири [ADDRESS], житлового будинку з усіма господарськими спорудами та побутовими будівлями і спорудами, який розташований по [ADDRESS], земельної ділянки по [ADDRESS] площею 1000 кв.м. та земельної ділянки по [ADDRESS] площею 1000 кв.м. ; - а також виділити їй у власність телевізор Philips, діагональ 55, вартістю 20000 грн; диван і два крісла, вартістю 20000 грн.; тенісний стіл вартістю 3500 грн; автомийку «Керхер» вартістю 3500 грн.; газонокосарку бензинову вартістю 1000 грн.; спальний гарнітур вартістю 120000 грн.; диван « Калинка» вартістю 80000 грн.; дитячу спальню « Аванті» вартістю 8724 грн., а всього - на суму 966423 (дев'ятсот шістдесят шість тисяч чотириста двадцять три ) грн.50 коп.; - залишити у власності [PERSON] по 1\\2 частки зазначеного нерухомого майна, автомобіль NISSAN AlmeraII Hatchbek д\\н № [NUMBER], вартістю 160000 грн.; телевізор Philips діагоналлю 47 д. вартістю 15000 грн; басейн вартістю 1500 грн.; газонокосарку електричну вартістю 1500 грн., човен резиновий вартістю 2400 грн., гойдалку надвірну вартістю 1500 грн.; плетені меблі вартістю 1900 грн.; кавоварку вартістю 1700 грн.; ноутбук вартістю 5000 грн., а всього - на суму 940119 (дев'ятсот сорок тисяч сто дев'ятнадцять) грн.50 коп.; - стягнути з [PERSON] на свою користь грошові кошти в розмірі 800000 (вісімсот тисяч) грн., що еквівалентна 40 000 доларів США, з яких: 480000 грн. (еквівалент 24000 доларів США), що становить ? частину депозитного грошового вкладу «Стандарт» [NUMBER] в ПАТ КБ «Приватбанк», та 320000 грн. (еквівалент 16 000 доларів США), що становить ? частину грошової суми , яка знаходилася на поточному рахунку [PERSON] за договором № 11000510743300 в АТ "Укрсиббанк". Ухвалою суду від 19 червня 2015 року прийнято зустрічний позов [PERSON] до [PERSON] про розподіл майна, в якому просив визнати за сторонами по 1\\2 частці спільного майна на загальну суму 682 000 грн., а саме на автомобіль "Nissan X-Trail", д\\н [NUMBER], вартістю 470 000 грн., зимня гума для цього автомобіля , вартістю 80 000 грн, два диванчики , вартістю 20 000 грн., два гірських велосипеда, вартістю 20 000 грн, відеокамеру "Соні", вартістю 16 000 грн., ігрову приставку, вартістю 10 000 грн., ігри до приставки, вартістю 16 000 грн, фотоаппарат "Соні", вартістю 6 000 грн., тренажер та массажер , вартістю 20 000 грн., набір позолочених ножів та виделок, вартістю 6 000 грн., миючий пилоосо, вартістю 6 000 грн, дитяча спальня "Аванті", вартістю 12 000 грн. Виділити усе зазначене рухоме майно у власність [PERSON], а у його особисту приватну власність залишити житловий будинок та обидві земельні ділянки. Позивачка [PERSON] та її представник в судовому засіданні вимоги позову просили задовольнити в повному обсязі, у задоволенні зустрічного позову просили відмовити. Суду пояснила, що не погоджується з твердженням відповідача, що самовільно забрала рухоме майно з будинку і частково заперечує проти запропонованого ним розподілу. З початку 2003 року вона почала проживати однією сім'єю з [PERSON] за місцем проживання його в квартирі [ADDRESS]. Вона постійно проживала у цій квартирі, у них був спільний бюджет, він дійсно працював моряком на закордонних рейсах , а вона залишалася чекати його у цій квартирі. В серпні 2003 року вони уклали церковний шлюб, адже вона вже була вагітною Під час спільного проживання він і сплатив кошти колишній дружині в якості компенсації за її частку у квартирі і отримав цю квартиру у власність в цілому. Не заперечувала проти виділення у власність відповідача в цілому автомобіль Ніссан Альмера і проти того, що продала спільний автомобіль Ніссан Х-Трайл без його згоди. Наполягала на стягненні з відповідача частки у грошових вкладах у Приватбанку та Укрсиббанку, оскільки ці кошти були зароблені під час перебування ними у шлюбі, а після того, як вона повідомила відповідачеві, що припиняє з ним шлюбні відносини, він заблокував ці рахунки і одноособово, на власний розсуд розпорядився цими коштами. Відповідач [PERSON] та його представник [PERSON] вимоги первісного позову визнали частково, а саме щодо визнання спільним майном подружжя нерухомого майна та автомобіля марки Ніссан Альмера. Зазначили, що відповідачка за зустрічним позовом без його згоди реалізувала спільний автомоібль марки Ніссан Х-Трайл, вартість якого також повинна бути врахована при розподілі майна. Про те, що проживав з відповідачкою однією сім'єю до реєстрації шлюбу [PERSON] не визнав, також звернули увагу суду на те, що квартира по пр.Леніна є його дошлюбним майном, яку він придбав разом з колишньою дружиною і компенсацію вартості чатки у спільному майні колишнього подружжя також сплатив до укладення шлюбу з [PERSON] За такого, просили відмовити у задоволенні позовних вимог про встановлення факту проживання однією сім'єю та визнання цієї квартири спільним майном подружжя. Також не визнали вимоги про стягнення грошових коштів , які перебували на валютних рахунках, оскільки ці кошти були витрачені до розірвання шлюбу, з рахунків їх знімала в тому числі і сама позивачка, і витрачені вони були разом на потреби сім'ї. Що стосується частки у рухомому майні, то зазначили, що все майно, нажите за час шлюбу , позивачка і так забрала , коли залишила спільний будинок в вересні-жовтні 2014 року, дійсну вартість та наявність в натурі цих речей зазначити неможливо. Вислухав пояснення сторін , допитавши свідків, вивчивши матеріали справи, судом встановлені наступні факти та відповідні ним правовідносини. Як вбачається із матеріалів справи, сторони з 26 вересня 2003 року перебували в шлюбі, від якого мають двох неповнолітніх дітей - [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO] Шлюб припинено на підставі рішення Корабельного районного суду м. Миколаєва від 04 грудня 2014 року ( в рішенні суду зазначено, що [PERSON] звернулася до суду з таким позовом 17 жовтня 2014 року в зв'язку з припиненням сімейних стосунків, про що погодився і відповідач [PERSON], зазначивши в заяві до суд про припинення відносин саме в жовтні 2014 року ) . Відповідно до договору міни від 17.01.2012 року [PERSON] поміняв належну йому на праві власності квартиру [ADDRESS] на житловий будинок з усіма господарськими спорудами та побутовими будівлями і спорудами , по [ADDRESS] та земельні ділянки, які знаходяться по [ADDRESS] та по [ADDRESS], що належали [PERSON] - без доплати. Квартира [ADDRESS] належала [PERSON] на підставі договору міни від 18.12.2007 року, посвідченого приватним нотаріусом Миколаївського МНО Сіряковою О.В. 19 грудня 2007 року за р. № 4276 . Відповідно до цього договору міни, ТОВ «Укрсоцбуд» поміняло належну йому на праві власності трикімнатну квартиру [ADDRESS] загальною площею 116,2 кв.м., на іменну безпроцентну (цільову) облігацію ТОВ «Укрсоцбуд», належну на праві власності [PERSON], а останній, від імені якого за довіреністю діяла [PERSON], поміняв належну йому на праві власності зазначену іменну безпроцентну (цільову) облігацію ТОВ « Укрсоцбуд» на вказану квартиру - без грошової доплати. В свою чергу, право власності [PERSON] на зазначену облігацію виникло на підставі договору купівлі-продажу цінних паперів № К-1 /54/213/ 4997 від 12.01.2007 року . Також 12 січня 2007 року між АКБ соціального розвитку «Укрсоцбанк» та [PERSON] було укладено договір кредиту № 640/7-К7, за яким останній отримав кредит на суму 50503,00 доларів США під заставу вказаних цільових іменних облігацій. Сторни не заперечували, що вказаний кредит було ними повністю виплачений за рахунок їхніх спільних коштів під час перебування у шлюбі . Згідно зі ст. 60 СК України, вважається, що кожна річ набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. Відповідно до вимог пунктів 2,4 ст. 65 СК під час укладання договорів одним з подружжя вважається, що він діє за згодою другого з подружжя. Тобто зазначені норми матеріального права презюмують факт спільної сумісної власності подружжя, доки не доказано інше кимось із подружжя. Отже, обов'язок спростувати презумпцію спільності майна лежить на відповідачеві, який жодних достовірних та допустимих доказів щодо наявності інших обставин, передбачених ст. 57 СК України суду не надав. Наведені обставини свідчать про те, що житловий будинок [ADDRESS], а також земельні ділянки по [ADDRESS] та [ADDRESS] є спільною сумісною власністю позивачки та відповідача. Відповідно до Постанови Пленуму ВСУ № 11 від 21.12.2007 р. «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», п. 22 - поділ спільного майна подружжя здійснюється за правилами, встановленими ст.. 69-72 СК та ст. 372 ЦК. Вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди - виходячи з дійсної його вартості під час розгляду справи. Об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, що підлягає поділу (ст.ст.60,69 СК України, ч.3 ст.368 ЦК України), відповідно до ч.ч.2,3 ст.325 ЦК України можуть бути будь-які види майна, за винятком тих, які згідно із законом не можуть їм належати (виключені з цивільного обороту), незалежно від того, на ім'я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом, зокрема, об'єктом права спільної сумісної власності є заробітна плата, пенсія, стипендія, інші доходи, одержані одним із подружжя, а також ним можуть бути: квартири, жилі й садові будинки; земельні ділянки та насадження на них, транспортні засоби; грошові кошти, акції та інші цінні папери; грошові суми та майно, належні подружжю за іншими зобов'язальними правовідносинами, тощо. Відповідно до положень ст. 70 СК, у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки дружини і чоловіка є рівними, за рішенням суду частка майна може бути збільшена, якщо з дружиною або чоловіком проживають діти, за умови, що розмір аліментів, які вони одержують, є недостатнім для їх розвитку. Відповідно до ст. 71 СК України та роз'яснень, викладених в Постанові Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 №11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», поділу підлягає лише наявне в натурі спільне майно подружжя на час такого розподілу. Рівність прав кожного із подружжя на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності (якщо інше не встановлено домовленістю між ними) та необхідність взаємної згоди подружжя на розпорядження майном, що є об'єктом права його спільної сумісної власності, передбачено ч. 1 ст. 63, ч. 1 ст. 65 СК України. До складу майна, що підлягає поділу включається загальне майно подружжя, наявне у нього на час розгляду справи, та те, що знаходиться у третіх осіб. При поділі майна враховуються також борги подружжя та правовідносини за зобов'язаннями, що виникли в інтересах сім'ї . У випадку, коли при розгляді вимоги про поділ спільного сумісного майна подружжя буде встановлено, що один із них здійснив його відчуження чи використав його на свій розсуд проти волі іншого з подружжя і не в інтересах сім'ї чи не на її потреби або приховав його, таке майно або його вартість враховується при поділі. За такого, слід провести поділ зазначеного нерухомого майна між сторонами в рівних частках, залишивши у власності [PERSON] 1/2 частки вказаних житлового будинку та двох земельних ділянок, іншу 1/2 частину цих об'єктів нерухомості - виділити у власність [PERSON] Трикімнатна квартира [ADDRESS], загальною площею 63 кв.м., була придбана 28 січня 1999 року [PERSON] під час перебування його у шлюбі з [PERSON]. Після розірвання попереднього шлюбу, ухвалою Центрального районного суду м.Миколаєва затверджено мирову угоду про розподілі майна, відповідно до умов якої [PERSON] отримує вказану квартиру в цілому та компенсує її вартість у розмірі 10 800 грн. колишній дружині. Згідно Акту державного виконавця зазначені кошти були сплачені відповідачем у повному обсязі 26 серпня 2003 року. Оскільки спірна квартира була придбана до прийняття нового Сімейного кодексу України, правовідносини сторін повинні регулюватися нормами Кодексу про шлюб та сім'ю України, положення ст.ст. 24, 25 якого регулюють майнові відносини осіб, які перебувають у зареєстрованому шлюбі, і не можуть бути застосовані при розгляді даного спору. Відповідно до Постанови Пленуму ВСУ № 6 від 15.06.1973 р. «Про деякі питання, що виникли в судовій практиці по застосуванню Кодексу про шлюб та сім'ю України», п.8 правила статей 22,28, 29 КпШС не можуть застосовуватись до спорів про поділ майна осіб, які живуть однією сім'єю, але не перебувають у зареєстрованому шлюбі. Такі спори мають розв'язуватись відповідно до п. 1 ст. 17 ЗУ «Про власність» за нормами ЦК про спільну сумісну власність, якщо майно було набуте внаслідок спільної праці і інше не визначалося письмовою угодою між сторонами , а в інших випадках за нормами цього Кодексу про спільну часткову власність з урахуванням ступеню участі цих осіб коштами і особистою працею в придбанні майна. Відповідно до ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Позивачка, навіть скориставшись своїм правом на уточнення позовних вимог, наполягала на визнанні спірної квартири спільною сумісною власністю подружжя. На підставі наведеного, у відповідності до ст.. 25 КпШС України, ст. 74 СК України, ст. 328 ЦК України, суд вважає позовні вимоги в цій частині - визнання вказаної квартири спільною сумісною власністю подружжя та визнання права власності [PERSON] на її частку - необґрунтованими та не підлягаючими задоволенню. 29 січня 2014 року [PERSON] уклав Договір вклад « Стандарт» [NUMBER], відповідно до якого передав ПАТ КБ «Приватбанк» для розміщення на депозитному вкладі грошові суми в розмірі 48000 доларів США на строк по 29 січня 2015 року включно під 10% річних. Як вбачається банківської виписки з карткового рахунку [PERSON] за цим договором, до 13 жовтня 2014 року з рахунку знімалися лише відсотки, нараховані за депозитом. 14 жовтня 2014 року [PERSON] було достроково розірвано договір депозиту, виплата депозитних коштів після перерахунку за дострокове розірвання у розмірі 46 539 ,61 доларів США відбулася на картковий рахунок [NUMBER], після чого одразу відбулося відкриття депозита [NUMBER] на імя [PERSON] , на який і була перерахована сума 46 439,70 доларів США. За такого, суд приходить до висновку, що 46 539 ,61 доларів США, які є грошовим депозитним вкладом, внесеним на депозит під час перебування сторін у шлюбі і є спільним сумісними майном подружжя. Так, наведеними обставинами підтверджується, що відповідач розпорядився вказаними коштами одноособово і не в інтересах сім'ї та не на її потреби (так, з 13 жовтня 2014 року відповідач почав здійснювати дії щодо дострокового розірвання договору та після зняття коштів з депозиту одразу переказавши ці кошти на рахунок свого батька), після фактичного припинення шлюбних відносин, то вартість цього майна (грошових коштів) слід врахувати при поділі. Оскільки частки подружжя у спільному майні є рівними, з [PERSON] слід стягнути на користь позивачки 23 269, 80 доларів США (еквівалентно 606 876,51 грн.) в якості компенсації 1/2 частки цього спільного майна. Відповідно до Довідки ПАТ КБ "ПриватБанк" станом на 13 лютого 2016 року, тобто на час вирішення позовних вимог, офіційний курс НБУ долару США по відношенню до гривні становить 26,08. Також, в період перебування сторін у шлюбі в 2014 році [PERSON] був укладений договір на відкриття та комплексне розрахунково-касове обслуговування банківського рахунку № 11000510743300 з АТ "Укрсиббанк". Відповідно Виписок за картковим рахунком [PERSON] за період з 19.05.2014 по 01.11.2014 рік та за перід з 01.11.2014 по 01 травня 2015 року в період червня-вересня 2014 року відбулося щомісячне поповнення рахунку безготівковм перерахуванням у розмірі 10 000 - 12 870 доларів США на загальну суму 46 870,38 доларів США. З цього рахунку з 20 червня по 02 вересня 2014 року знято 14 150 грн. В подальшому, з 09 жовтня 2014 року по 31 жовтня 2014 року з цього рахунку майже кожного дня знімалося 1 100 доларів США - на загальну суму 18 870 ,38 грн. , з них 2200 грн. - до 13 жовтня поточного року. Останні 13 850,37 доларів США зняті з рахунку протягом 03-20 листопада 2014 року. На теперішній час рахунок закрито. За такого, суд приходить до висновку, що 46 870,38 доларів США, які є грошовим коштами, внесеними на рахунок відповідача (оскільки, як пояснили сторони і не заперечував сам відповідач в судовому засіданні, в період їх зарахування на рахунок він перебував у закордонному рейсі, отже фактично це була його заробітна плата чи інший дохід від трудової діяльності) під час перебування сторін у шлюбі і є спільним сумісними майном подружжя. Оскільки наведеними обставинами підтверджується, що відповідач розпорядився частиною з цих коштів, а саме 13 850,37 доларів США та 16 650,37 доларів США (18 870,38 - 2200, які зняті до 13 жовтня 2014 року, отже неможливо достеменно зазначити, чи було це до припинення шлюбних відносин) коштами одноособово, не в інтересах сім'ї, після фактичного припинення шлюбних відносин, а частки подружжя у спільному майні є рівними, з [PERSON] слід стягнути на користь позивачки 15 250, 37 доларів США (еквівалентно 397 729, 65 грн.) в якості компенсації 1\\2 частки цього спільного майна (грошових коштів). Також матеріалами справи підтверджується, що в період перебування у шлюбі 29 березня 2011 року сторони придбали автомобіль NISSAN AlmeraII Hatchbek д\\н [NUMBER] , 2003року випуску, вартість якого на час розгляду справи відповідно до Акту оцінки транспортного засобу № 1\\6 НДЕКЦ при УМВС України в Миколаївській області становить 106 499 грн. Вказаний автомобіль зареєстрований на [PERSON] і перебуває на час розгляду справи у його користуванні. В період перебування у шлюбі 12 лютого 2013 року сторони придбали також автомобіль NISSAN X-Trail, д\\н [NUMBER], який був зареєстрований на [PERSON] , та відповідно Довідки-рахунку від 04.10.2014 року проданий останньою [PERSON] за 224 000 грн. Суд приймає до уваги зазначену ринкову вартість автомобілів, оскільки інших, більш достовірних доказів щодо реальної ринкової вартості автомобіля на час розгляду справи або на час відчуження спільного автомобіля, сторони суду не надали. За такого, оскільки автомобіль, який є спільною сумісмною власністю подружжя, відчужено на час розгляду справи [PERSON] одноособово, без згоди відповідача, з неї слід стягнути на його користь компенсацію вартості 1\\2 частину майна, а саме 112 000 грн. Разом з тим, оскільки суд дійшов висновку і про таке не заперечували сторони, інший автомобіль NISSAN AlmeraII, д\\н [NUMBER] залишається у власності [PERSON] в цілому, але вартість 1\\2 частки від його вартості - 57 250 грн. повинна бути врахована при розподілі майна подружжя, виходячи з рівності часток. Отже, враховуючи принцип взаємозаліку грошових стягнень сторін за первісним та зустрічним позовами, слід врахувати зазначену вартість у вартість компенсації, яка підлягає стягненню з [PERSON] на користь позивача за зустрічним позовом за автомобіль (112 000 - 54 250 )= 57 750 грн. Оскільки суд дійшов висновку про стягнення з відповідача на користь позивачки компенсації вартості спільного майна - грошових коштів у загальній сумі 1 004 606, 16 грн. ( 606 876,51 грн. + 397 729, 65 грн), то, враховуючи взаємозалік, остаточно з [PERSON] на користь [PERSON] підлягає стягненню компенсація у розмірі 946 856,16 грн. Щодо іншого рухомого майна, зазначеного у первісній та зустрічній позовній заяві (меблі, фото- та відео- техніка, телевізори, газонокосарки, човен з мотоблоком, ігри та гойдалки, ноутбук , побутова техніка, виделки ), то жодних доказів як наявності цього майна в натурі, так і придбання цього майна в період шлюбу саме сторонами, вартості цього майна , сторони суду не надали, отже у задоволенні цих вимог щодо визнання рухомого майна спільною сумісною власністю подружжя та стягнення компенсації його вартості та поділу його в натурі між сторонами слід відмовити за недоведеністю. Що стосується збільшених вимог позову, то суд доходить до наступного. У відповідності до вимог статті 256 ЦПК України суд встановлює факти, що мають юридичне значення і, зокрема, факт проживання однією сім"єю. Згідно ст.. 3 Сімейного кодексу України сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обовязки. Відповідно до ст. 74 Сімейного кодексу України , якщо жінка та чоловік проживають однією сім'єю, але не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, майно, набуте ними за час спільного проживання, належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено письмовим договором між ними. На майно, що є об'єктом права спільної сумісної власності жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, поширюються положення глави 8 цього Кодексу. З огляду на встановлені судом обставини справи, заслухавши пояснення свідків, дослідивши матеріали справи в їх сукупності, суд вважає, вимоги позову в частині встановлення факту проживання однією сім'єю сторін без реєстрації шлюбу з березня 2003 року не підлягають задоволенню з наступних підстав. Так, по-перше до 08 липня 2003 року [PERSON] перебував у зареєстрованому шлюбі з колишньою дружиною [PERSON], що виключає встановлення цього факту до вказаної дати. Ст. 57 цього Кодексу встановлено, що майном, що є особистою приватною власністю дружини, чоловіка є: 1) майно, набуте нею, ним до шлюбу; 2) майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але на підставі договору дарування або в порядку спадкування;3) майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але за кошти, які належали їй, йому особисто, тощо. Так, суд дійшов висновку, що спірна квартира по пр. Леніна є майном, набутим відповідачем до реєстрації шлюбу з позивачкою , на це майно не розповсюджується режим спільного майна подружжя за ст. 74 СК України, отже не є спільною сумісною власністю подружжя і не підлягає поділу саме в такому порядку. Отже, по-друге , встановлення факту проживання сторін однією сімєю в період з липня по вересень 2003 року, хоча і доведений показами свідків в судовому засіданні, не має юридичного значення, оскільки не тягне за собою визначених позивачкою юридичних наслідків. В силу ст. 88 ЦПК України судовий збір сплачений сторонами при поданні позовних заяв, отже пропорційно до задоволених позовних вимог з відповідача [PERSON] на користь позивачки за первісним позовом підлягає стягненню 3000 грн. судового збору .

Outcome: partial