Jurisdiction: civil
Date: 2020-04-14 00:00:00

Стислий виклад позиції позивача. Позивачка [PERSON] , звернулась в суд з позовом про встановлення факту проживання зі спадкодавцем однією сім`єю більше п`яти років до часу відкриття спадщини та визнання права власності на спадкове майно в порядку спадкування за заповітом до відповідача Вашківецької міської ради, Вижницького району Чернівецької області. Просить встановити факт проживання однією сім`єю більше п`яти років до часу відкриття спадщини [PERSON] із спадкодавцем [PERSON] , визнати за нею право власності на спадкове майно в порядку спадкування за заповітом, а саме, на 1/6 частку житлового будинку з відповідною часткою надвірних будівель та господарських споруд, що знаходиться в [ADDRESS] , зареєстрованого на [PERSON] , який помер [INFO] . Свої позовні вимоги обґрунтувала наступним. [INFO] померла її матір [PERSON] . Після її смерті відкрилась спадщина, до складу якої входить житловий будинок, що знаходиться в [ADDRESS] . Вона, як спадкоємець за заповітом своєчасно прийняла спадщину, звернувшись до приватного нотаріуса Штефюк Н.В. із заявою про прийняття спадщини. 03 рудня 2012 року вона отримала свідоцтво про право на спадщину після смерті матері на 5/6 частин житлового будинку з відповідною частиною надвірних будівель та споруд, що знаходиться за вищевказаною адресою. Постановою приватного нотаріуса Штефюк Н.В. від 20.08.2019 року їй відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на 1/6 частину вищевказаного житлового будинку, у зв`язку з тим, що зареєстроване це майно на [PERSON] , який помер [INFO] . З 2002 року по день смерті [PERSON] проживав з її матір`ю однією сім`єю. Вони були пов`язані спільним побутом, був спільний бюджет, мали взаємні права та обов`язки. Коли [PERSON] хворів, її матір здійснювала постійний догляд, купувала ліки, продукти, готувала їжу, прала, а після смерті здійснила поховання. За життя її матір [PERSON] звернулась до державного нотаріуса із заявою про прийняття спадщини і була відкрита спадкова справа за №476/2008 року, проте не оформила своє право на спадкове майно [PERSON] , як спадкоємець за законом четвертої черги. Заяви (клопотання) учасників справи. В судове засідання позивачка [PERSON] та її представник [PERSON] не з`явились, належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи. До початку розгляду справи представник позивача [PERSON] подала заяву про розгляд справи у її відсутність та у відсутність позивачки [PERSON] , позовні вимоги підтримує, просить задовольнити. В судове засідання представник відповідача Вашківецької міської ради не з`явився, належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи, про що є відомості в матеріалах справи. До початку судового засідання від представника відповідача Вашківецької міської ради надійшла заява, в якій вони позовні вимоги визнають та просять справу розглядати без участі представника міської ради. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, вивчивши та дослідивши матеріали справи, з`ясувавши всі фактичні обставини на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, прийшов до висновку, що [PERSON] обґрунтований і підлягає задоволенню. В силу ч.1 ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів . На підставі ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість: 1) керує ходом судового процесу; 2) сприяє врегулюванню спору шляхом досягнення угоди між сторонами; 3) роз`яснює у випадку необхідності учасникам судового процесу їхні процесуальні права та обов`язки, наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій; 4) сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом; 5) запобігає зловживанню учасниками судового процесу їхніми правами та вживає заходів для виконання ними їхніх обов`язків. В силу ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин. [INFO] помер [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть Серія [NUMBER] , виданого виконкомом Вашківецької міської ради, Вижницького району Чернівецької області, актовий запис №18. Після його смерті відкрилась спадщина, яка складається із 1/6 ідеальної частки житлового будинку з відповідною часткою належних до нього будівель та споруд, що знаходиться в [ADDRESS] . З копії спадкової справи №476/2008 року до майна померлого [INFO] [PERSON] вбачається, що 07 серпня 2008 року [PERSON] звернулась до Вижницької державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, яка складається з житлового будинку з належними до нього будівлями та спорудами, що знаходиться в [ADDRESS] , після смерті [PERSON] , який помер [INFO] . [INFO] [PERSON] померла, що підтверджується копією свідоцтва про смерть, виданого 07.01.2011 року виконавчим комітетом Вашківецької міської ради, Вижницького району Чернівецької області, актовий запис №05. З копії свідоцтва про народження Серія [NUMBER] , виданого 18 лютого 1982 року в м.Вашківці, Вижницького району Чернівецької області, актовий запис №9 вбачається, що батьками [PERSON] , [INFO] є [PERSON] та [PERSON] . З висновку про вартість майна вбачається, що ринкова вартість об`єкту оцінки 1/6 частини житлового будинку з господарськими будівлями в [ADDRESS] , що належить на праві власності покійному [PERSON] , станом на 25 травня 2019 року становить 13813,00 гривень. З довідки Вашківецької міської ради №77 від 03.02.2020 року вбачається, що [PERSON] , яка померла [INFO] та [PERSON] , який помер [INFO] були співвласниками житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами по [ADDRESS] , з 2002 року та по день смерті [PERSON] , спільно однією сім`єю проживали в будинку, були пов`язані спільним побутом, мали взаємні права та обов`язки, [PERSON] здійснювала постійний догляд за [PERSON] , після його смерті здійснила його поховання, оскільки інших спадкоємців немає. З довідки Вашківецької міської ради №345 від 11.02.2008 року вбачається, що [PERSON] здійснила поховання [PERSON] , який помер [INFO] на кладовищі в м.Вашківці, Вижницького району Чернівецької області. Згідно з п. 7 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року N5 "Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення" суд вправі розглядати справи про встановлення факту родинних відносин, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки, наприклад, якщо підтвердження такого факту необхідно заявникові для одержання в органах, що вчиняють нотаріальні дії, свідоцтва про право на спадщину, для оформлення права на пенсію у зв`язку з втратою годувальника. Статтею 3 СК України визначено, що сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Сім`я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства. Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України у п. 21 постанови від 30 травня 2008 року N 7 "Про судову практику у справах про спадкування", при вирішенні спору про право на спадщину осіб, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини (четверта черга спадкоємців за законом), судам необхідно враховувати правила частини другої статті 3 СК України про те, що сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Зазначений п`ятирічний строк повинен виповнитися на момент відкриття спадщини і його необхідно обчислювати з урахуванням часу спільного проживання зі спадкодавцем однією сім`єю до набрання чинності цим Кодексом. До спадкоємців четвертої черги належать не лише жінка (чоловік), які проживали однією сім`єю зі спадкодавцем без шлюбу, таке право можуть мати також інші особи, якщо вони спільно проживали зі спадкодавцем, були пов`язані спільним побутом, мали взаємні права та обов`язки, зокрема, вітчим, мачуха, пасинки, падчерки, інші особи, які взяли до себе дитину як члена сім`ї, тощо. Відповідно до ч.2 ст.315 ЦПК України, у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. У відповідністю до ст. 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу. Відповідно до ст.1264 ЦК України у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини. Оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок наявних у справі доказів у їх сукупності, суд вважає, що позивачка [PERSON] надала докази того, що її матір [PERSON] , яка померла [INFO] понад п`ять років проживала однією сім`єю з [PERSON] , який помер [INFO] , цей факт має для позивача юридичне значення і іншим порядком підтвердити його вона не має можливості, тому позовні вимоги [PERSON] про встановлення факту проживання однією сім`єю більше п`яти років до часу відкриття спадщини із спадкодавцем, є обґрунтованими і підлягають задоволенню. Судом також встановлено, що постановою приватного нотаріуса Вижницького районного нотаріального округу Чернівецької області Штефюк Н.В. №321/02-31/4-2011 від 20.08.2019 року [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на спадкове майно, що складається з 1/6 частини житлового будинку з господарськими будівлями в [ADDRESS] відмовлено, в зв`язку тим, що нею не були надані належним чином оформлені документи, що посвідчують право власності [PERSON] на дане майно, оскільки право власності на 1/6 частину житлового будинку з господарськими будівлями в [ADDRESS] , зареєстроване за [PERSON] . З копії спадкової справи №4/2011 року до майна померлої [INFO] [PERSON] вбачається, що [PERSON] 17.01.2011 року звернулась до приватного нотаріуса Вижницького районного нотаріального округу Штефюк Н.В. про прийняття спадщини після смерті [PERSON] . З копії заповіту, посвідченого 29.11.2010 року року секретарем виконавчого комітету Вашківецької міської ради, Вижницького району Чернівецької області Мар`янчук Н.В., зареєстрованого в реєстрі за №490 з даних якого вбачається, що [PERSON] , на випадок смерті зробила наступне розпорядження: належний їй житловий будинок з відповідною частиною господарських будівель та споруд, що знаходяться в [ADDRESS] , заповіла [PERSON] .. З копії свідоцтва про право на спадщину за заповітом, виданого 03.12.2012 року приватним нотаріусом Вижницького районного нотаріального округу Шефюк Н.В. вбачається, що приватним нотаріусом видано [PERSON]. свідоцтво про право власності на спадкове майно за заповітом, яке складається з 5/6 частини житлового будинку з відповідною частиною надвірних будівель та господарських споруд, що знаходиться в [ADDRESS] , що належав померлій [PERSON] . Відповідно до ч.2 ст.41 Конституції України, право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Відповідно до ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Згідно ст. ст. 1216, 1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців), до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ст.1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно ст.1233 ЦК України, заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Згідно ч.1, 2 ст.1236 ЦК України, заповідач має право охопити заповітом права та обов`язки, які йому належать на момент складення заповіту, а також ті права та обов`язки, які можуть йому належати у майбутньому. Заповідач має право скласти заповіт щодо усієї спадщини або її частини. Згідно ст.1268 ЦК України спадкоємець вважається таким, що прийняв спадщину, якщо він протягом шести місяців з часу відкриття спадщини подав заяву про прийняття спадщини нотаріусу або в населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування. Відповідно до ч. 1 ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Однією з таких підстав є успадкування прав на майно, в тому числі за законом відповідно до ст. 1217 ЦК України. Відповідно до ст. 1258 ЦК України, спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу. Відповідно до ч.1 ст.76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ст.77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Відповідно до ч.1, 5, 6 ст.81 ЦПК України, Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Таким чином, судом встановлено, що померла [PERSON] прийняла спадщину після смерті [PERSON] , однак не встигла оформити спадкові права у зв`язку із смертю. Спадкоємцем за заповітом, яка прийняла спадщину після смерті [PERSON] є її дочка [PERSON] , яка оформила право власності на 5/6 частини житлового будинку з відповідною частиною надвірних будівель та господарських споруд, що знаходиться в [ADDRESS] . При вирішенні справи судом застосовано наступні норми права. Відповідно до п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року №7 «Про практику у справах про спадкування» у разі відмови нотаріуса в оформлені права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Відповідно до ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Відповідно до статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Відповідно до ст.27 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" Державна реєстрація права власності та інших речових прав, крім державної реєстрації права власності на об`єкт незавершеного будівництва, проводиться на підставі: 1) укладеного в установленому законом порядку договору, предметом якого є нерухоме майно, речові права на яке підлягають державній реєстрації, чи його дубліката; 2) свідоцтва про право власності на частку у спільному майні подружжя у разі смерті одного з подружжя, виданого нотаріусом або консульською установою України, чи його дубліката; 3) свідоцтва про право на спадщину, виданого нотаріусом або консульською установою України, чи його дубліката; 4) виданого нотаріусом свідоцтва про придбання майна з прилюдних торгів (аукціонів) та свідоцтва про придбання майна з прилюдних торгів (аукціонів), якщо прилюдні торги (аукціони) не відбулися, чи їх дублікатів; 5) свідоцтва про право власності, виданого органом приватизації наймачам житлових приміщень у державному та комунальному житловому фонді, чи його дубліката; 6) свідоцтва про право власності на нерухоме майно чи його дубліката, виданого до 1 січня 2013 року органом місцевого самоврядування або місцевою державною адміністрацією, чи його дубліката; 7) рішення про закріплення нерухомого майна на праві оперативного управління чи господарського відання, прийнятого власником нерухомого майна чи особою, уповноваженою управляти таким майном; 8) державного акта на право приватної власності на землю, державного акта на право власності на землю, державного акта на право власності на земельну ділянку або державного акта на право постійного користування землею, виданих до 1 січня 2013 року; 9) рішення суду, що набрало законної сили, щодо права власності та інших речових прав на нерухоме майно; 10) ухвали суду про затвердження (визнання) мирової угоди; 11) заповіту, яким установлено сервітут на нерухоме майно; 12) рішення уповноваженого законом органу державної влади про повернення об`єкта нерухомого майна релігійній організації; 13) рішення власника майна, уповноваженого ним органу про передачу об`єкта нерухомого майна з державної у комунальну власність чи з комунальної у державну власність або з приватної у державну чи комунальну власність; 13-1) договору, яким встановлюється довірча власність на нерухоме майно, та акта приймання-передачі нерухомого майна, яке є об`єктом довірчої власності; 14) інших документів, що відповідно до законодавства підтверджують набуття, зміну або припинення прав на нерухоме майно. Відповідно до ст.31 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» щодо особливостей державної реєстрації прав власності на об`єкти нерухомого майна, розташовані на земельних ділянках, закінчені будівництвом до 5 серпня 1992 року, для проведення державної реєстрації прав власності на індивідуальні (садибні) житлові будинки, садові, дачні будинки, господарські (присадибні) будівлі і споруди, прибудови до них, розташовані на територіях сільських, селищних, міських рад та закінчені будівництвом до 5 серпня 1992 року, щодо яких раніше не проводилася державна реєстрація прав власності, подаються: 1) виписка із погосподарської книги, надана виконавчим органом сільської ради (якщо такий орган не створений - сільським головою), селищної, міської ради або відповідною архівною установою; 2) документ, що посвідчує речове право на земельну ділянку під таким об`єктом, крім випадку, коли таке речове право зареєстровано в Державному реєстрі прав. Для здійснення державної реєстрації прав власності на зазначені об`єкти документом, що посвідчує речові права на земельну ділянку під таким об`єктом, може також вважатися рішення відповідної ради про передачу (надання) земельної ділянки в користування або власність. Для проведення державної реєстрації прав власності на індивідуальні (садибні) житлові будинки, садові, дачні будинки, господарські (присадибні) будівлі і споруди, прибудови до них, що були закінчені будівництвом до 5 серпня 1992 року та розташовані на територіях сільських, селищних, міських рад, якими відповідно до законодавства здійснювалося ведення погосподарського обліку, проведення технічної інвентаризації щодо зазначених об`єктів нерухомості є необов`язковим. Відповідно до ст. 392 Цивільного кодексу України, власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Таким чином, аналізуючи вищевикладене, дослідивши обставини справи, перевіривши їх доказами, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, виходячи з принципів розумності, виваженості та справедливості, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] про визнання права власності на спадкове майно в порядку спадкування за заповітом є обґрунтованими та підлягають задоволенню. При цьому судом не встановлено порушення нічиїх прав. Крім цього, суд зазначає, що 02.04.2020 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-2019)» (опубліковано в газеті «Голос України» №62 (7319) 02 квітня 2020 року), розділ ХII «Прикінцеві положення» доповнено пунктом 3 такого змісту: «Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 49, 83, 84, 170, 178, 179, 180, 181, 185, 210, 222, 253, 275, 284, 325, 354, 357, 360, 371, 390, 393, 395, 398, 407, 424 цього Кодексу, а також інші процесуальні строки щодо зміни предмета або підстави позову, збільшення або зменшення розміру позовних вимог, подання доказів, витребування доказів, забезпечення доказів, а також строки звернення до суду, подання відзиву та відповіді на відзив, заперечення, пояснень третьої особи щодо позову або відзиву, залишення позовної заяви без руху, подання заяви про перегляд заочного рішення, повернення позовної заяви, пред`явлення зустрічного позову, заяви про скасування судового наказу, розгляду справи, апеляційного оскарження, розгляду апеляційної скарги, касаційного оскарження, розгляду касаційної скарги, подання заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами продовжуються на строк дії такого карантину». Постановою КМУ від 11 березня 2020 р. N 211 «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2 (Із змінами і доповненнями, внесеними постановами Кабінету Міністрів України від 16 березня 2020 року N 215 (постановою Кабінету Міністрів України від 16 березня 2020 року N 215 цю постанову викладено у новій редакції), від 20 березня 2020 року N 242, від 25 березня 2020 року N 239, від 29 березня 2020 року N 241) відповідно до статті 29 Закону України "Про захист населення від інфекційних хвороб" з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2, і з урахуванням рішення Державної комісії з питань техногенно-екологічної безпеки та надзвичайних ситуацій від 10 березня 2020 р. установлено з 12 березня 2020 року до 24 квітня 2020 р. на усій території України карантин. На підставі ст.ст. 16, 392, 1216, 1218, 1233-1236, 1268-1270 ЦК України ЦК України, п.8 постанови Пленум Верховного суду України «Про судову практику у справах про спадкування» №7 від 30.05.2008 року, ст.ст. 4, 13, ст.76, 77, 81, 200, 258-265, 315, 354 ЦПК України, Суд, -

Outcome: approved