Jurisdiction: civil
Date: 2020-08-04 00:00:00

Позивач ТзДВ «Страхова компанія «Ю.ЕС.АЙ» звернулось до відповідача [PERSON] з позовом про відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, мотивуючи свої вимоги тим, що 10.04.2018 року між ТзДВ «Страхова компанія «Ю.ЕС.АЙ» та [PERSON] було укладено Договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, поліс № АМ/3770926, відповідно до умов якого було застраховано транспортний засіб Фольксваген, д.н.з. [NUMBER] . 19.07.2018 року о 09 год. 00 хв. сталась дорожньо-транспортна пригода за участю забезпеченого автомобіля Фольксваген, д.н.з. [NUMBER] , під керуванням водія [PERSON] та транспортного засобу Фіат, д.н.з. [NUMBER] , який належить [PERSON] . В результаті ДТП автомобіль Фіат, д.н.з. [NUMBER] , що належить [PERSON] отримав механічні пошкодження, а власнику автомобіля заподіяна матеріальна шкода в розмірі 17 838, 29 грн. Оскільки в результаті зіткнення [PERSON] було визнано винуватим у скоєнні адміністративного правопорушення передбаченого ст.ст. 124, ч. 1 ст. 130 КУпАП, позивач набув права зворотної вимоги до відповідача в результаті відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, а відтак оскільки відповідач проігнорував вимогу позивача про відшкодування шкоди в добровільному порядку, товариство звернулось до суду за захистом своїх прав із вищевказаною позовною заявою. Ухвалою Деснянського районного суд м. Києва від 30.04.2020 року у вказаній вище справі вирішено питання про доцільність її розгляду у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Представник позивача до суду не з`явився, про розгляд справи повідомлений належним чином. Відповідач в судове засідання не з`явився, про розгляд справи повідомлений належним чином, про що свідчить відмітка про вручення поштової кореспонденції суду. Клопотань до суду про розгляд справи у його відсутність, відкладення розгляду справи та відзиву або пояснень на позовну заяву до суду не надходило. У відповідності до ч.8 ст.279 ЦПК України при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їх усні пояснення та показання свідків. Судові дебати не проводяться. Положеннями ст.174 ЦПК України закріплено, що при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом. Заявами по суті справи є: позовна заява; відзив на позовну заяву (відзив); відповідь на відзив; заперечення; пояснення третьої особи щодо позову або відзиву. Подання заяв по суті справи є правом учасників справи. Враховуючи вищевикладене та вимоги ст.ст.178, 279, 280 ЦПК України, суд вважав за можливе проводити заочний розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження, у відсутності не з`явившихся учасників судового процесу та за наявними у справі матеріалами, з ухваленням по справі заочного рішення. У відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, за відсутності всіх осіб, які беруть участь у справі, суд проводить розгляд цивільної справи без фіксування технічними засобами, за наявними у справі матеріалами. Суд, у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (виклику) у судове засідання сторін, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, дійшов до таких висновків. Відповідно до ст.3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно -правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі- Закон 1961-IV ) - обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників. Відповідно до ст.5 Закону 1961-IV об`єктом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавсту України, пов`язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров`ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу. Згідно із ст.6 зазначеного закону страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого. Відповідно до положень ч.22.1 ст.22 Закону 1961-IV в разі настання страхового випадку страховик в межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Згідно положень ст. 38 Закону 1961-IV, страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду: а) якщо він керував транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого ніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції; б) якщо він керував транспортним засобом без права на керування транспортним засобом відповідної категорії; в) якщо він після дорожньо-транспортної пригоди за його участю самовільно залишив місце пригоди чи відмовився від проходження відповідно до встановленого порядку огляду щодо стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, або вжив алкоголь, наркотики чи лікарські препарати, виготовлені на їх основі (крім тих, що входять до офіційно затвердженого складу аптечки або призначені медичним працівником); г) якщо дорожньо-транспортна пригода визначена в установленому порядку безпосереднім наслідком невідповідності технічного стану та обладнання транспортного засобу існуючим вимогам Правил дорожнього руху; ґ) якщо він не повідомив страховика у строки і за умов, визначених у підпункті 33.1.2 пункту 33.1 статті 33 цього Закону; д) якщо страховий випадок настав з використанням забезпеченого транспортного засобу в період, не передбачений договором внутрішнього страхування (при укладенні договору страхування з умовою використання транспортного засобу в період, передбачений договором страхування). Так, судом встановлено, що 19.07.2018 року о 09 год. 00 хв. сталась дорожньо-транспортна пригода за участю забезпеченого автомобіля "Фольксваген", д.н.з. [NUMBER] , під керуванням водія [PERSON] та транспортного засобу "Фіат", д.н.з. [NUMBER] , під керуванням водія [PERSON] , що спричинило пошкодження транспортних засобів. Постановою Деснянського районного суду м. Києва від 11.09.2018, [PERSON] , [INFO] , було визнано винним у вчиненні правопорушень , передбачених ст. 124, ч.1 ст. 130 КУпАП з накладенням адміністративного стягнення у вигляді штрафу з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік. Постанова не оскаржувалась та набрала законної сили. Частиною 6 ст. 82 ЦПК України регламентовано, що вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. На підставі страхового акту №18.59.3770926-1081 від 17.10.2018, заяви про страхове відшкодування та зібраних документів, розмір виплати за пошкоджений транспортний засіб "Фіат", д.н.з. [NUMBER] , складає 17 838,29 грн. Відповідно до умов договору страхування позивач відшкодував власнику пошкодженого (внаслідок ДТП) транспортного засобу витрати на ремонт автомобіля в сумі 17 838, 29 грн., що підтверджується платіжним дорученням №7921 від 17.10.2018 р. Відповідно до ст. ст. 1187, 1188 ЦК України, шкода завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі володіє транспортним засобом. Шкода завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. Згідно з ч. 1 ст. 1191 ЦК України, особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування. Таким чином, відповідно до ст. 1191 ЦК України та п.а) ст. 38.1.1 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно -правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» після проведення виплати потерпілій особі у ТДВ «СК «Ю.ЕС.АЙ.» виникло право зворотної вимоги до відповідача у розмірі виплаченого відшкодування, оскільки [PERSON] на момент ДТП керував транспортним засобом, перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Враховуючи, що відповідач в добровільному порядку грошові кошти не повернув, будь-яких заперечень з приводу суми страхового відшкодування та її виплати не надав, а відтак суд приходить до висновку, що позовні вимоги в частині стягнення з [PERSON] на користь ТзДВ «СК «Ю.ЕС.АЙ.»в порядку регресу витрат по виплаті страхового відшкодування в розмірі 17 838, 29 грн. обґрунтовані і підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 141 ЦПК України суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь Позивача судовий збір в сумі 2102, 00 грн.

Outcome: approved