Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-09 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до відповідачів про визнання автомобіля спільним майном подружжя, стягнення на її користь 1/2 частину вартості автомобіля як частки в спільному майні подружжя в сумі 12650 грн та стягнення судових витрат. В обґрунтування позовних вимог вказувала, що з 2001 року по 31 грудня 2012 року вона проживала однією сім"єю з [PERSON], який помер 01.10.2015 року в с.Лящівка Чорнобаївського району. В період спільного проживання ними було придбано автомобіль [NUMBER] згідно кредитного договору від 19.04.2006 року № 217/633, укладеного між АКІБ "УкрСиббанк" та [PERSON] На підставі договору поруки № 19/3-04 від 19.04.2006 року вона виступита поручителем за даним кредитним договором. Умови кредитного договору було виконано в повному обсязі. До початку розгляду по суті до участі у справі залучено в якості третьої особи [PERSON]. В судове засідання позивач та її представник з"явилися, позовні вимоги зменшили та просили лише визнати автомобіль [NUMBER] спільним майном подружжя. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] в судовому засіданні проти позовних вимог щодо визнання автомобіля спільним майном подружжя не заперечували. Третя особа та його представник за дорученням [PERSON] в судовому засіданні зменешені позовні вимоги визнали. Суд, заслухавши учасників процесу, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в сукупності, приходить до наступних висновків. Відповідно до ст. ст. 213, 214 ЦПК України рішення суду повинно бути законним та обґрунтованим та має стосуватися, зокрема питань: чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; які правовідносини сторін випливають із установлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин тощо. З матеріалів справи вбачається, що з 2001 року по 31 грудня 2012 року [PERSON] проживали спільно однією сімєю без реєстрації шлюбу з [PERSON] в с.Лящівка, Чорнобаївського району, та разом вели спільне господарство, даний факт встановлено рішенням Чорнобаївського районного суду від 29.06.2016 року (а.с.5). В період спільного проживання сторони придбали в кредит автомобіль марки "ЗАЗ-Славута", д.н.з СА 5426 АЕ згідно кредитного договору від 19.04.2006 року № 217/633, укладеного між АКІБ "УкрСиббанк" та [PERSON] Позивач на підставі договру поруки № 19/3-04 від 19.04.2006 виступала поручителем ( а.с. 11,12). З копії листа регіонального сервісного центру в Черкаській області № 31/23/4-1394 від 25.08.2016 року вбачається, що за [PERSON] був зареєстрований автомобіль ЗАЗ 110307, д.н.з СА 5426 АЕ, 2006 року випуску, тип кузова - легковий комбі-В, шасі (кузов, рама) Y6D1130760092615 ( а.с. 30). 01 жовтня 2015 року [PERSON] помер. Після його смерті відкрилася спадщина, зокрема, на земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, площею 3,1914 га, яка розташована в адміністративних межах Ленінської сільської ради Чорнобаївського району, земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, площею 2,9168 га, яка розташована в адміністративних межах Лящівської сільської ради Чорнобаївського району, автомобіль [NUMBER], 2006 року випуску. Як встановлено рішенням Чорнобаївського районного суду від 12.09.2016 року, що набрало законної сили ( а.с. 6-8), відповідачі та третя особа прийняли спадщину померлого шляхом подачі заяв про прийняття спадщини до нотаріальної контори. Проте [PERSON] в задоволенні позову про визнання за ним права власності в порядку спадкування судом відмовлено ( а.с. 6-10). За положеннями ст. 74 Сімейного Кодексу України якщо жінка та чоловік проживають однією сім"єю, але не перебувають у шлюбі між собою, майно, набуте ними за час спільного проживання, належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено письмовим договором між ними. На майно, що є об"єктом права спільної сумісної власності жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою, поширюються положення глави 8 цього Кодексу. Разом із тим, згідно із ч.2 ст. 3 СК України, сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки. Згідно п. 20 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.207 р. № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», при застосуванні статті № 74 СК України, що регулює поділ майна осіб, які проживають у фактичних шлюбних відносинах, судам необхідно врахувати, що правило зазначеної норми поширюється на випадки, коли чоловік та жінка не перебувають у будь-якому іншому шлюбі і між ними склалися усталені відносини, що притаманні подружжю. При розгляді справи встановлено, що на момент придбання спірного автомобіля позивач та [PERSON] в будь-яких інших зареєстрованих шлюбах не перебували, ніяких письмових договорів між собою щодо автомобіля не укладали. Оскільки спірний автомобіль був придбаний позивачем та [PERSON] у період їх спільного проживання однією сім"єю, а саме у квітні 2006 року, суд вважає даний автомобіль спільною власністю подружжя. Аналізуючи зібрані по справі докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що зменшені позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню, оскільки факт належності автомобіля померлому і придбання його в період спільного проживання з позивачем знайшов своє підтвердження у судовому засіданні та був доведений належними доказами, а тому позов є обґрунтованим. На підставі викладеного вище,

Outcome: approved