Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-02 00:00:00

19.02.2020 року до суду звернулася позивач [PERSON] , з позовом про поділ майна, що перебуває у спільній сумісній власності подружжя до відповідача [PERSON] 24.04.2020 року ухвалою Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області відкрите провадження у справі та справу призначено до розгляду за правилами с прощеного провадження з викликом сторін на 03.06.2020 року . 29.05.2020 року відповідачем [PERSON] ,. подана зустрічна позовна заява. 01.06.2020 року ухвалою Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області зустрічна позовна заява прийнята до спільного розгляду із первісною судовою заявою та постановлена ухвала про розгляд справи за правилами загального провадження в підготовчому судовому засіданні. 03.06.2020 року в підготовчому судовому засіданні оголошена перерва до 20.08.2020 року. 20.08.2020 року проведене підготовче судове засідання, справа призначена до розгляду в судовому засіданні на 03.09.2020 року Учасникам розгляду справи роз`яснені права та обов`язки у відповідності до ст. 43, 44, 49 ЦПК України. 03.09.2020 року в судовому засіданні оголошено вступну та резолютивну частину рішення Згідно заявлених позовних вимог позивач за первісною позовною заявою просить стягнути з відповідача грошові кошти в сумі 65000.00 грн.., в рахунок компенсації вартості Ѕ частини автомобіля марки «Chery Jaggi" державний номер [NUMBER] . Залишити у її власності наступні речі: двоповерхове ліжко вартістю 2000.00 грн..; кутовий диван вартістю 5500.00 грн.,, обідній стіл з м`яким куточком вартістю 3200.00 грн.., трюмо з дзеркалом -3700.00 грн.,4 комод для білизни - 1500.00 грн.; комп`ютер з комплектуючими, багатофункціональний пристрій CANON -12000.00 грн. В обґрунтування позовних вимог посилаючись на наступне: 26.02.2005 року вона уклала шлюб з відповідачем по справі В період шлюбу в них народилося двоє дітей: син - [PERSON] , [INFO] і син - [PERSON] , [INFO] . За рішенням Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області від 14 січня 2020 року шлюб між ними був розірваний. Під час шлюбу в 2012 році за її кошти був придбаний легковий автомобіль марки «Chery Jaggi" державний номер [NUMBER] , який був зареєстрований на ім`я відповідача. всі витрати по купівлі автомобіля вона понесла самостійно, так як вступила в спадщину після смерті своєї матері. Вона продала спадковий будинок і придбала автомобіль. Відповідач особисто без її згоди забрав автомобіль в особисте користування і вона не має змоги ним користуватись. Вона не заперечує проти того, щоб автомобіль залишився у власності відповідача, але її право на автомобіль підлягає захисту шляхом грошової компенсації вартості Ѕ частки в спільному майні. Оскільки майно було придбане в період шлюбу, а відповідач добровільно відмовляється компенсувати їй його частку у спільному майні, вона має намір просить визнати автомобіль спільною сумісною власністю подружжя та стягнути з в відповідача Ѕ частину коштів, які були потрачені подружжям на купівлю автомобіля. Вартість автомобіля на момент покупки складала 5.5 дол. США, що складає на сьогоднішній день 130000.00 грн. Тобто Ѕ частина вартості автомобіля складає 65 000.00 грн. Крім того під час шлюбу ними були придбані наступне майно: - Двоспальне ліжко 220Х240 см. придбане в 2018 році вартістю 16000 грн. -Двоповерхове ліжко вартістю 2000.00 грн; - Кутовий диван вартістю 5500.00 грн.; -Дводверна кутова шафа-купе - вартістю 3700.00 грн. -Шафа для верхнього одягу - 2000.00 грн. -Комод для білизни вартістю 1500.00 грн. -Трюмо з дзеркалом вартістю 3700.00 грн. - Письмовий стіл вартістю 1000.00 грн. -комп`ютерний стіл вартістю 2000.00 грн. -журнальний стіл вартістю 1500.00 грн. - вбудовані кухонні меблі з вбудованою кухонною побутовою технікою:варильна поверхня, духова шафа, посудомийна машина VESTFROST витяжка ELEYUS - 25000.00 грн; -Холодильник NORD - вартістю 3000.00 грн. -Морозильна камера SATURN вартістю 7000.00 грн. -Обідній стіл і м`який куточок вартістю 3200.00 грн.; -Пральна машина ВЕКО вартістю 5000.00 грн. -Електричний бойлер для нагріву води NOVATEK та портативна водонапірна станція; -комп`ютер з комплектуючими, багатофункціональний пристрій CANON 12000.00 грн. -Телевізор SATURN з діагоналлю 42 дюйма - 3000.00 грн. -Ванна кімната обладнана душовою кабіною та навісною шафою та дзеркалом 4000.00 грн. Всього на суму 101100.00 грн. Вартість Ѕ частки майна складатиме 50550 грн. Із зазначеного майна вона вважає за необхідне виділити їй в натурі наступне майно: -двоповерхове ліжко вартістю 2000.00 грн..; - кутовий диван вартістю 5500.00 грн.,, -обідній стіл з м`яким куточком вартістю 3200.00 грн.., -трюмо з дзеркалом -3700.00 грн., -комод для білизни - 1500.00 грн.; -комп`ютер з комплектуючими, багатофункціональний пристрій CANON -12000.00 грн. на загальну суму 27900 .00 грн. Також позивач в поданій первісній позовній заяві посилається на те, що вона проживала в будинку, який належить на праві особистої власності відповідачеві, дбала про даний будинок, разом вони здійснювали добудови та поліпшення будинку. Але вимог, про визнання даного будинку спільною сумісною власністю зв`язку із збільшенням його вартості, чи відшкодування коштів, витрачених на поліпшення будинку не ставить. Відповідачем подана зустрічна позовна заява згідно якої відповідач просить визнати, що договір дарування від 28 листопада 2016 року є фактично договором купівлі-продажу квартири, розташованої за адресою: [ADDRESS] та є спільною сумісною власністю подружжя. Стягнути з відповідачки на його користь кошти в сумі 40500 грн.. в рахунок компенсації вартості Ѕ частини квартири, розташованої за адресою: [ADDRESS] . В зустрічній позовній заяві позивач підтверджує факт перебування його в шлюбі з [PERSON] , з 26.02.2005 року по 14 січня 2020 року Також підтверджує факт придбання автомобіля «Chery Jaggi" державний номер [NUMBER] , та перерахованого в первісній позовній заяві нерухомого майна, але не погоджується із в вартістю вказаного майна та просить призначити судову товарознавчу експертизу для визначення його вартості. Крім того позивач за зустрічною позовною заявою посилається на те, що в його власності раніше був автомобіль марки ВАЗ 2106, 1977 року випуску, який він придбав за власні кошти до укладення шлюбу. Його бувша дружина продовжує проживати за адресою: [ADDRESS] , у будинку, який є його особистою власністю. Вони вирішували питання щодо розподілу спільного майна подружжя на що він погоджувався в добровільному порядку і пропонував бувшій дружині забрати все рухоме майно, яке вона бажає забрати, та залишити у його власності автомобіль «Chery Jaggi" державний номер [NUMBER] . В даному випадку він свої вимоги на спірну квартиру заявляти не буде, але [PERSON] відмовилась від запропонованого ним способу спільного майна подружжя. 28 листопада 2016 року приватним нотаріусом Кир`як С.А,. було посвідчено договір дарування квартири, однією із сторін договору дарування є [PERSON] , проте його колишня дружина не отримала в дар, а придбала квартиру за адресою: [ADDRESS] за 3000 дол. США, що відповідає 81000.00 грн., по курсу НБУ на момент укладання договору дарування. Фактично договір купівлі-продажу зазначеної квартири укладався між [PERSON] і [PERSON] . Дана квартира придбана в період шлюбу за їх спільні кошти, тому є спільним майном подружжя. Тому він просить стягнути з його бувшої дружину Ѕ частину вартості зазначеної квартири в рахунок поділу спільного сумісного майна подружжя, що й стало підставою звернення до суду. В судовому засіданні позивач за первісною позовною заявою [PERSON] ,. позовні вимоги за первісною позовною заявою підтримала, за підставами, викладеними в позовній заяві. Також пояснила, що вона проживала в будинку, який є особистою власністю позивача, вона знає, що на даний будинок вона ніякого права не має. Але вона жила в цьому будинку, підтримувала його в належному стані, вони робили ремонти, поліпшували будинок, побудували гараж, тепер вона з дітьми повинна йти з цього будинку. Але їй потрібне житло для того, щоб вона з дітьми там проживала. Вона просила відповідача дати їй 2 тис. дол.. Сша, щоб вона могла купити квартиру, але останній відмовляється це зробити. В період шлюбу вони купили автомобіль за 5.5. тисяч дол. США, який зареєстрований на відповідача. Тому вона просить стягнути з відповідача компенсацію Ѕ частини вартості зазначеного автомобіля. Проти задоволення позовних вимог за зустрічною позовною заявою заперечувала посилаючись на те, що квартира в м. Кам`янське була їй подарована, тому вона є її особистою власністю і відповідач будь-якого права на неї немає. Відповідача в судовому засіданні позовні вимоги за первісною позовною заявою визнав частково він не заперечує проти того, щоб позивачці були передані навіть всі рухомі речі, придбані ними в період шлюбу, так як він на них не претендує. Він бажає, щоб в його власності залишився автомобіль. При цьому він не погоджується із тією оцінкою автомобіля, яка вказана позивачем, оскільки реальна вартість автомобіля є значно меншою. Позовні вимоги за зустрічною позовною заявою підтримав. Пояснивши, що в період шлюбу з [PERSON] ,. вони придбали квартиру в м. Кам`янське за їх спільні кошти. Квартира була придбана в дійсності за договором купівлі-продажу. Оскільки вони вносили навіть завдаток за вказану квартиру. Дана квартира не могла бути набутою [PERSON] , за договором дарування, оскільки відчужувач квартири зовсім чужа для них людина. Після розірвання шлюбу його бувша дружина продала зазначену вище квартиру і лише тоді подала позов до нього про розподіл майна, таким чином приховавши дане майно від розподілу. Він пропонував [PERSON] , залишив його власності автомобіль і забрати все інше майно і в цьому б випадку він не претендував на вказану вище квартиру, але його бувша дружина з запропонованим ним варіантом розподілу спільного сумісного майна не погоджується. Відповідно до п. 1 ст. 6 Європейської Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, ратифікованої Україною, Законом України № 475/97-ВР від 17 липня 1997 року, яка відповідно до ст.9 Конституції України є частиною національного законодавства України, кожна людина при визначенні її громадянських прав та обов`язків має право на справедливий розгляд справи незалежним та безстороннім судом. Відповідно до вимог ст. 55 Конституції України кожному гарантується судовий захист його прав і свобод. Згідно ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку , встановленому цим кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів Завданням суду при здійсненні правосуддя, в силу ст. 2 Закону України Про судоустрій і статус суддів є забезпечити кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною радою України. За змістом положень вказаних норм, розпорядження своїм правом на захист є диспозитивною нормою цивільного законодавства, яке полягає у наданні особі, яка вважає свої права порушеними, невизнаними або оспорюваними, можливості застосувати способи захисту, визначені законом або договором. Відповідно до ч. 1 ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, держави та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором При цьому, предметом позову є матеріально-правова вимога позивача до відповідача, а підставою - посилання на належне йому право, юридичні факти, що призвели до порушення цього права, та правове обґрунтування необхідності його захисту. Отже, виходячи із наведеного, на момент звернення із тим чи іншим позовом, права та інтереси, на захист яких поданий позов вже мають бути порушені, невизнані або оспорювані особою, до якої пред`явлений позов, тобто, законодавець пов`язує факт звернення до суду із наявністю вже порушених прав та інтересів позивача. Метою ж позову є розгляд спору і захист вже порушених, невизнаних або оспорюваних суб`єктивних прав або законних інтересів позивача. Суд, з`ясувавши зміст позовних вимог, заслухавши учасників розгляду справи, вивчивши матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, приходить до таких висновків. Судом встановлено такі факти та відповідні їм правовідносини Як встановлено в судовому засіданні сторони перебували в зареєстрованому шлюбі з 26 лютого 2005 року по 14 січня 2020 року. Рішенням Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області від 14.01.2020 року шлюб між сторонами був розірваний, що підтверджується копією рішення суду . В період шлюбу в сторін народилося двоє дітей: син - [PERSON] , [INFO] і син - [PERSON] , [INFO] ., що підтверджується копіями свідоцтв про народження. У період шлюбу сторони набули наступне майно: Транспортний засіб, автомобіль «Chery Jaggi" державний номер [NUMBER] . Рухоме майно з визначеною позивачем вартістю: -Двоспальне ліжко 220Х240 см. придбане в 2018 році вартістю 16000 грн. -Двоповерхове ліжко вартістю 2000.00 грн; - Кутовий диван вартістю 5500.00 грн.; -Дводверна кутова шафа-купе - вартістю 3700.00 грн. -Комод для білизни вартістю 1500.00 грн. -Трюмо з дзеркалом вартістю 3700.00 грн. -комп`ютерний стіл вартістю 2000.00 грн. -журнальний стіл вартістю 1500.00 грн. - вбудовані кухонні меблі з вбудованою кухонною побутовою технікою:варильна поверхня, духова шафа, посудомийна машина VESTFROST витяжка ELEYUS - 25000.00 грн; -Холодильник NORD - вартістю 3000.00 грн. -Морозильна камера SATURN вартістю 7000.00 грн. -Обіцяний стіл і м`який куточок вартістю 3200.00 грн.; -Пральна машина ВЕКО вартістю 5000.00 грн. -комп`ютер з комплектуючими, багатофункціональний пристрій CANON 12000.00 грн. -Телевізор SATURN з діагональю 42 дюйма - 3000.00 грн. -Ванна кімната обладнана душовою кабіною та навісною шафою та дзеркалом 4000.00 грн. Придбання даного майна в період шлюбу підтверджено обома сторонами. Відповідно до вимог ч.3 ст.368 ЦК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом. Частиною 2 ст.372 ЦК України встановлено, що у разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. Відповідно до ч.1,2 ст. 60 СК України - Майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Відповідно до ч.1. 3 ст. 61 СК України - Об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту. Якщо одним із подружжя укладено договір в інтересах сім`ї, то гроші, інше майно, в тому числі гонорар, виграш, які були одержані за цим договором, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя Відповідно до п .2 ч.1 ст. 57 СК України, - особистою приватною власністю дружини, чоловіка є: майно, набуте нею, ним за час шлюбу на підставі договору дарування або в порядку спадкування. Відповідно до ч. 1 ст. 69 СК України - Дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Відповідно до ч.1 ст. 70 СК України - У разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Відповідно до п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» Вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з`ясовувати джерело і час його придбання. Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу (статті 60, 69 СК ( 2947-14 ), ч. 3 ст. 368 ЦК) ( 435-15 ), відповідно до частин 2, 3 ст. 325 ЦК можуть бути будь-які види майна, за винятком тих, які згідно із законом не можуть їм належати (виключені з цивільного обороту), незалежно від того, на ім`я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом. Відповідно до п. 25 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» у разі, якщо подружжя не вирішили питання щодо придбання частки неподільної речі одним з них, а неподільні речі не можуть бути реально поділені між ними відповідно до їх часток, суд визнає ідеальні частки подружжя в цьому майні без його реального поділу і залишає майно у їх спільній частковій власності. Таким чином все вищеперераховане майно є спільною сумісною власністю бувшого подружжя Повод. І кожна сторона має право на Ѕ частину вищевказаного майна. Відповідно до заявлених позовних вимог позивачка просить стягнути із відповідача 65000.00 грн.. як компенсацію Ѕ частини вартості автомобіля «Chery Jaggi" державний номер [NUMBER] , посилаючись на те. що зазначений транспортний засіб був придбаний ними за 5500.00 дол. США. Проте доказів, що автомобіль був придбаний саме за таку суму суду не надала. Також позивачка не надала доказів того. що вона продала свій спадковий будинок і за дані кошти був придбаний спірний автомобіль, тому дані доводи судом до уваги не приймаються. Відповідач заперечує проти зазначеної позивачем вартості автомобіля та надав суду звіт від 12.06.2020 року про оцінку транспортного засобу «Chery Jaggi" державний номер [NUMBER] , яка на даний час складає 54370 грн. Також відповідачем надано суду копію кредитного договору, укладеного з ПАТ «Альфа-Банк» від 19.09.2011 року на суму 65000.00 грн., і відповідач зазначає, що саме за ці кошти був придбаний спірний автомобіль. Проте в самому договорі не зазначено, що грошові кошти видавались на купівлю автомобіля. А згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу спірний автомобіль був зареєстрований 03.05.2012 року Згідно ст. 76 ЦПК України - Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.. У відповідності до ч. 1 ст. 81 ЦПК України - Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ч. 6 цієї ж статті доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно вимог ч. 1 ст. 76 ЦПК України засобами доказування в цивільній справі є , показання свідків, письмові докази, речові, електронні докази і висновки експертів. Відпровідно до ст.ст 77-78 ЦПК України -Суд приймає до розгляду лише ті докази, які мають значення для справи. Обставини, які за законом повинні бути підтвердженні певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування. Кожна сторона має довести ті обставини, на які посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Таким чином на час розгляду справи єдиним доказом вартості спірного автомобіля є звіт про оцінку транспортного засобу від 12.06.2020 року. Сторонам роз`яснялось право на проведення товарознавчої експертизи щодо визначення вартості майна, придбаного в період шлюбу, в тому числі і зазначеного транспортного засобу, але від проведення експертизи сторони відмовились. Тому судом приймається вартість спірного транспортного засобу 54370 грн. Відповідно до ч.1,2, 3 ст. 370 ЦК України - Співвласники мають право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній сумісній власності, крім випадків, установлених законом. У разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду. Виділ частки із майна, що є у спільній сумісній власності, здійснюється у порядку, встановленому статтею 364 цього Кодексу. Відповідно до ч. 2 ст. 364 ЦК України - Якщо виділ у натурі частки із спільного майна не допускається згідно із законом або є неможливим (частина друга статті 183 цього Кодексу), співвласник, який бажає виділу, має право на одержання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості його частки. Компенсація співвласникові може бути надана лише за його згодою. Право на частку у праві спільної часткової власності у співвласника, який отримав таку компенсацію, припиняється з дня її отримання. Позивач [PERSON] бажає отримати грошову компенсацію за належну їй частку спірного автомобіля. Тому суд вважає за можливе задовольнити позовні вимоги в цій частині частково, та стягнути з відповідача [PERSON] , на користь [PERSON] , компенсацію за належну їй частку автомобіля «Chery Jaggi" державний номер [NUMBER] відповідно до вартості зазначеного автомобіля, згідно наданого звіту про оцінку майна, в сумі 27 900.00 грн. Вирішуючи позовні вимоги за первісною позовною заявою щодо розподілу іншого рухомого майна, придбаного період шлюбу, суд виходить з наступного: сторони в судовому засідання підтвердили придбання наступного рухомого майна в період їхнього шлюбу: Двоспальне ліжко 220Х240 см. придбане в 2018 році , Двоповерхове ліжко; Кутовий диван ; Дводверна кутова шафа-купе; Комод для білизни, Трюмо з дзеркалом, комп`ютерний стіл, журнальний стіл, вбудовані кухонні меблі з вбудованою кухонною побутовою технікою:варильна поверхня, духова шафа, посудомийна машина VESTFROST, витяжка ELEYUS, Холодильник NORD , Морозильна камера SATURN, Обіцяний стіл і м`який куточок Пральна машина ВЕКО, комп`ютер з комплектуючими, багатофункціональний пристрій CANON, Телевізор SATURN з діагональю 42 дюйм, Ванна кімната обладнана душовою кабіною та навісною шафою та дзеркалом 4000.00 грн. Позивачем наданий звіт про вартість наступного майна: - посудомийна машина VESTFROST - 4719.20 грн., - духова шафа VESTFROST - 4292.10 грн. - варочна панель газова - VESTFROST 2789.10 грн. - витяжка декоративна ELEYUS - 2879.10 грн. - ліжко двоспальне люкс 7560 грн.. Відповідно при розподілі даних речей судом приймається їх вартість відповідно до наданого звіту. Визначена в позовній заяві вартість всього іншого майна підтверджена обома сторонами, тому приймається судом. Позивач перерахувала речі, які вона просить виділити їй в порядку розподілу спільного сумісного майна подружжя. Відповідач не заперечує проти того, щоб ці речі були виділені позивачеві. Тому суд задовольняє позовні вимоги в цій частині та вважає за можливе виділи у власність позивача наступне майно: -двоповерхове ліжко 2000.00 грн. - кутовий диван - 5500.00 грн. - обідній стіл та м`який куточок - 3200.00 грн - трюмо з дзеркалом - 3700.00 грн. - комод для білизни -1500.00 грн. - комп`ютер з комплектуючими, багатофункціональний пристрій CANON - 12000.00 Всього на суму 27 900 грн. Все інше майно залишається у власності відповідача. При цьому враховуючи що загальна вартість майна придбаного сторонами в період шлюбу, з урахуванням наданого звіту, складає 75639.50 грн. Відповідно кожній із сторін повинно припадати майно на суму 37819 грн. 75 коп. Позивачці виділяється у власність майно на суму 27900.00 грн. Відповідно з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 9919.75 грн., як компенсація різниці вартості придбаного в період шлюбу рухомого майна, що залишається у власності [PERSON] . Доводи позивача про те. що вона здійснювала поліпшення будинку, належного відповідачеві за час спільного проживання бувшого подружжя Повод в ньому, судом при вирішенні спору не враховуються, оскільки позивачем за первісною позовною заявою будь-яких вимог з цього приводу не ставиться. Вирішуючи позовні вимоги за зустрічною позовною заявою суд виходить з наступного. Судом встановлено, що на підставі договору дарування нерухомого майна від 28.11.2016 року [PERSON] , стала власницею квартири [ADDRESS] . Дана квартира набута [PERSON] ,. в період шлюбу за договором дарування. Відповідно до положень ст. 57 СК України дана квартира стала особистою власністю [PERSON] . Проте, [PERSON] , заперечує факт придбання даної квартири за договором дарування, вказуючи, що в дійсності дана квартира придбана за договором купівлі-продажу та куплена вона за їх спільні кошти. Відповідно до ч.1, 2 ст. 235 ЦК України - Удаваним є правочин, який вчинено сторонами для приховання іншого правочину, який вони насправді вчинили. Якщо буде встановлено, що правочин був вчинений сторонами для приховання іншого правочину, який вони насправді вчинили, відносини сторін регулюються правилами щодо правочину, який сторони насправді вчинили. В судовому засіданні [PERSON] ,. підтвердила, що дарувальник за вказаним договором дарування, [PERSON] , є чужою для нею людиною. Також [PERSON] ,, не змогла пояснити та надати докази того, чому зовсім чужа людина склала на її користь договір дарування нерухомого майна, таким чином втративши право власності на це майно нічого не отримавши взамін. Дана обставина на думку суду свідчить, що між сторонами в дійсності був укладений договір купівлі-продажу квартири. Про те, що в дійсності був укладений договір купівлі - продажу свідчить і той факт, що між [PERSON] , і [PERSON] ,. 28.11.2016 року був укладений договір про надання завдатку за квартиру, розташовану за адресою: [ADDRESS] . За даним договором [PERSON] , виступала як продавець зазначеної вище квартири, а [PERSON] , як її покупець. В договорі зазначено, що ціна відчужуваного нерухомого майна, а саме квартири за адресою: [ADDRESS] , погоджена між покупцем і продавцем в три тисячі дол. США. Та покупець передає продавцю грошову суму на підтвердження укладення Договору купівлі-продажу нерухомого майна та його виконання в сумі триста. Такими чином оцінюючи надані докази, суд приходить до висновку, що в дійсності між [PERSON] , та [PERSON] , був укладений договір купівлі продажу спірної квартири. За положеннями ст. 235 ЦК України укладення удаваного правочину не має наслідком його недійсністі. Проте при встановлені, що був укладений удаваний правочин, відносини сторін регулюються правилами щодо правочину, який сторони вчинили насправді. Так як судом встановлено, що насправді 28.11.2016 року був укладений договір купівлі - продажу квартири за адресою: [ADDRESS] . До даного договору застосовуються правила, що регулюють договір купівлі-продажу. Відповідно квартира, розташована за адресою: [ADDRESS] є спільною сумісною власністю подружжя Повод. Про те, що зазначена квартира є спільною сумісною власністю подружжя Повод свідчить і той факт, що невдовзі після розірвання шлюбу [PERSON] ,. продала зазначену квартиру, що підтверджується копією договору купівлі-продажу від 24.01.2020 року, що розцінюється судом як намір [PERSON] , вивести дане майно із маси майна, що є спільною сумісною власністю подружжя та уникнути його розподілу. Позивачем за зустрічною позовною заявою наданий звіт про оцінку зазначеної вище квартири, яка складає 94900 грн. Позивач за зустрічною позовною заявою обрав спосіб захисту своїх порушених прав у вигляді стягнення компенсації вартості Ѕ частки даної квартири. Згідно оцінки вартість спірної квартири складає 94900 грн., відповідно вартість Ѕ частини квартири складатиме 47450 грн. Проте позивач за зустрічною позовною заявою просить стягнути з [PERSON] , на його користь компенсацію вартості Ѕ частини квартири в сумі 40500 грн., і в подальшому позовні вимоги не збільшив. На підставі чого суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог за зустрічною позовною заявою в межах заявлених позовних вимог та про стягнення з [PERSON] ,. на користь [PERSON] ,. 40500.00 грн., компенсацію вартості Ѕ частини квартири , розташованої за адресою: [ADDRESS] . Оскільки відповідно до ч. 1 ст.13 ЦПК України - Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, згідно якої судовий збір покладається на сторони пропорційно задоволених вимог, виходячи з того, що позовні вимоги за первіною і зустрічною позовною заявами задоволенні, суд приходить до висновку про взаємозарахування між сторонами сплаченого судового збору за первісною і зустрічною позовною заявою. Також суд вважає за потрібне стягнути із позивача за зустрічною позовною заявою [PERSON] , недоплачену суму судового збору на користь держави в сумі 840 грн. 80 коп., за позовними вимогами немайнового характеру.

Outcome: partial