Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-09 00:00:00

Позивачка звернулася з позовом до [PERSON] про визнання договору купівлі-продажу дійсним. Свої вимоги позивачка обґрунтувала тим, що 16.09.1997 року відповідно до договору купівлі-продажу за №34, будучи в зареєстрованому шлюбі з [PERSON], позивачка придбала у [PERSON] двокімнатну квартиру [ADDRESS]. Договір був підписан та зареєстрован в Краматорському філіалі "Донецька товарна біржа" та був зареєстрован в БТІ м. Краматорська 18.09.1997 року. На теперішній час позивачка не може розпоряджатися даною квартирою, у зв'язку з тим, що нотаріус відмовляється реєструвати у відношенні неї будь-які правочини, посилаясь на те, що в біржовому договорі є виправлення і він не являється правовстановлюючим документом для здійснення розпорядження своїм нерухомим майном. Просить визнати дійсним договір купівлі продажу №34 від 16.09.1997 року, засвідчений Краматорським філіалом Донецької товарної біржі, відповідного до якого [PERSON] придбала у відповідача двокімнатну квартиру [ADDRESS] та визнати за позивачкою право власності на вищезазначену квартиру. У судовому засіданні представник позивачки, який діє на підставі довіреності [PERSON] позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився по невідомій суду причині, про час та місце слухання справи повідомлен належним чином, про що свідчить реєстр поштових відправлень. Відповідно до вимог ст.ст. 224-225 ЦПК України, судом прийняте рішення про заочний розгляд справи. Представник позивачки не заперечує проти такого вирішення справи. Суд вислухавши думку представника позивачки, дослідивши надані докази в справі, приходить до переконання, що даний позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Відповідно до вимог ст. 3 ЦПК України - кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. У судовому засіданні встановлено, що між сторонами в справі 16.09.1997 року по договору купівлі-продажу за №34, будучи в зареєстрованому шлюбі з [PERSON], позивачка придбала у [PERSON] двокімнатну квартиру [ADDRESS]. Вказаний договір був підписан та зареєстрован в Краматорському філіалі "Донецька товарна біржа" та був зареєстрован в БТІ м. Краматорська 18.09.1997 року за № 6756/п. Так ст. 227 ЦК України (1963р.) передбачалось, що договір купівлі-продажу жилого будинку повинен бути нотаріально посвідчений. Та підлягає реєстрації. Відповідно до ст. 242 ЦК України ( в редакції 1963р.), такі ж умови застосовуються і при укладанні договору міни. В суді встановлено, що сторонами при укладанні зазначеного договору купівлі-продажу не було додержано встановленої форми, тобто цей договір не було нотаріально посвідчено. Статтею 47 ЦК України ( в редакції 1963р.), що діяв на час укладання угоди, передбачалось, що якщо одна із сторін повністю або частково виконала угоду, що потребує нотаріального посвідчення, а інша сторона ухиляється від нотаріального посвідчення угоди, суд вправі за вимогою сторони виконавчої угоду, визнати цю угоду дійсною, В цьому випадку наступне її нотаріальне посвідчення не вимагається. Вказаний договір купівлі-продажу зареєстровано в БТІ м. Краматорська, що свідчить про реєстрацію за [PERSON] права власності на вказану квартиру, право на яку ніким не оспорюється. Відповідно до ст. 2 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме мано та їх обмежень" - державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обмежень - офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення речових прав на нерухоме майно та їх обмежень, що супроводжується внесенням даних до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та їх обмежень. Статтею 3 п. 6 зазначеного Закону передбачено, що правочини щодо нерухомого майна вчиняються, якщо право власності на це майно зареєстровано відповідно до цього Закону. Таким чином суд приходить до переконання, що при укладанні договору купівлі-продажу сторони виконали всі необхідні умови для укладання цього договору, тому є підстави для визнання його дійсним. Стосовно вимог про визнання права власності на квартиру, суд вважає. що таке право у позивачки виникло з моменту реєстрації за нею права власності на квартиру [ADDRESS] і таке її право ніким не порушено та не оспорюється.

Outcome: partial