Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-24 00:00:00

В серпні 2013 року ПАТ КБ "Надра" звернувся до суду із позовом до [PERSON], [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором і просив суд стягнути солідарно з відповідачів на користь позивача заборгованість по кредитному договору від 18.04.2008 року в розмірі 60975,35 доларів США, що станом на 23.07.2013 року еквівалентно 487 375,97 грн. Позовні вимоги мотивовані тим, що 18.04.2008 року між ВАТ КБ "Надра" та [PERSON] укладено кредитний договір №18/04/2008/840-ЖК/67/19, з умовами якого банк надав позичальнику [PERSON] грошові кошти в сумі 41685,40 доларів США, з терміном користування кредитом по 12.03.2037 року, зі сплатою 13,89% річних, ціль кредиту - проведення розрахунків по договору купівлі-продажу (п.1.2. Договору). Для забезпечення виконання зобов'язань позичальника за кредитним договором, 18.04.2008 року між банком та [PERSON] був укладений договір поруки, відповідно до якого позичальник та поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники. В зв'язку із порушенням умов договору утворилася заборгованість в загальній сумі 60975,35 доларів США, що станом на 23.07.2013 року еквівалентно 487375,97 грн. Банком 24.07.2013 року на адресу позичальника та поручителя направлені досудові вимоги з проханням погасити кредитну заборгованість, але борг до цього часу не погашено, тому позивач звернувся до суду із даним позовом для захисту своїх прав та інтересів. Заочним рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 04.10.2013 року позов ПАТ КБ "Надра" до [PERSON], [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором задоволено, але за заявою [PERSON] про перегляд заочного рішення, ухвалою суду від 17.01.2014 року дане рішення суду було скасовано. При повторному розгляді справи представник позивача Кошельник І.В. в судове засідання не з'явилася, надала заяву про розгляд справи в її відсутність, позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила їх задовольнити, не заперечувала щодо заочного розгляду справи. Представники відповідачів [PERSON] і [PERSON] до судового засідання не з'явилися, хоча про дату, час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином, про що свідчать розписки. За таких обставин у відповідності до ст. 224 ЦПК України суд розглянув справу у відсутність відповідачів в порядку заочного провадження на підставі наявних в ній доказів, оскільки представник позивача не заперечила проти такого порядку вирішення спору. Дослідивши матеріали справи, суд встановив такі факти і відповідні їм правовідносини. Відповідно до ст. 10, 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, в межах заявлених ними вимог. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Правилами ч. 2 ст. 60 ЦПК України визначено, що докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Судом встановлено, що 18.04.2008 року між Відкритим акціонерним товариством комерційний банк "Надра" та [PERSON] укладено кредитний договір №18/04/2008/840-ЖК/67/19, відповідно до умов якого банк надав [PERSON] грошові кошти в сумі 41685,40 доларів США, що підтверджується заявою про видачу готівки №585, з терміном користування кредитом по 12.03.2037 року, зі сплатою 13,89% річних, ціль кредиту - проведення розрахунків по договору купівлі-продажу, погашати заборгованість по кредиту та проценти позичальник зобов'язався відповідно до графіку, який вкладений в додатку №1 до кредитного договору (том 1 а.с. 9-12, 117-120, 121). До вказаного кредитного договору №18/04/2008/840-ЖК/67/19 від 18.04.2008 року між ВАТ КБ "Надра" та [PERSON] в подальшому, а саме 30.06.2009 року було укладено Додаткову угоду № 1, відповідно до якої сторони внесли зміни до п. 3.3.1 розділу 3 "Порядок надання кредиту та сплати заборгованості" і виклали його в наступній редакції: «Позичальник повертає кредит шляхом внесення щомісячно суми мінімально необхідного платежу згідно графіку погашення кредитної заборгованості, який є невід'ємною частиною цього договору» (том 1 а.с. 116-120). Банк виконав свої зобов'язання за кредитним договором від 18.04.2008 року, надавши кредитні кошти [PERSON] (том 1 а.с. 9, 121). Для забезпечення виконання зобов'язань позичальника за кредитним договором, 18.04.2008 року був укладений договір поруки між банком та [PERSON], відповідно до п. 1.2 договору поруки, позичальник та поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники (том 1 а.с. 13). У зв'язку з приведенням своєї діяльності у відповідність до норм Закону України "Про акціонерні товариства" Відкрите акціонерне товариство комерційний банк "Надра" змінив своє найменування на Публічне акціонерне товариство комерційний банк "Надра", яке є правонаступником по всіх правах та зобов'язаннях Відкритого акціонерного товариства комерційний банк "Надра" (том 1 а.с. 21-23). Згідно пункту 5.2 кредитного договору від 18.04.2008 року у разі невиконання позичальником зобов'язань щодо строків та повноти сплати кредиту, процентів відповідно до умов договору, позичальник сплачує кредиторові пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла на час виникнення заборгованості, від несвоєчасно сплаченої суми за кожний день прострочення. Відповідно до пункту 4.2.4 кредитного договору банк має право вимагати дострокового виконання зобов'язань щодо повернення кредиту, нарахованих процентів, комісії та можливих штрафних санкцій у разі порушення позичальником обов'язків встановлених договором. Позичальник [PERSON] проводив часткові розрахунки за вказаним кредитним договором, що стверджується розшифровкою суми заборгованості та виписками по рахунку боржника (том 1 а.с. 14-15, 133-250, том 2 а.с. 1-138). Проте належним чином зобов'язання за договором не виконуються, тому на адресу позичальника та поручителя банком були направлені досудові вимоги з проханням погасити кредитну заборгованість, але борг до цього часу не погашено (том 1 а.с. 17-20). В зв'язку з невиконанням [PERSON] зобов'язання за вказаним вище кредитним договором, станом на 23.07.2013 року утворилася заборгованість, яка становить 60 975,35 доларів США, що еквівалентно 487 375,97 грн., в тому числі: заборгованість з повернення кредиту - 40 485,66 доларів США, що еквівалентно - 323 601,88 грн.; заборгованість зі сплати процентів за користування кредитом - 18 403,47 доларів США, що еквівалентно - 147 098,94 грн.; пеня за порушення строку сплати ануїтетного платежу - 2086,22 доларів США, що еквівалентно - 16 675,15 грн. Добровільно погасити заборгованість за вказаним кредитним договором [PERSON] відмовляється, а відмова від повернення боргу порушує майнові права позивача. За таких обставин, суд вважає, що правовідносини, які виникли між сторонами, є зобов`язальними і регулюються нормами глав 47-49, 51 ЦК України, а також спеціальними нормами глави 71 ЦК України. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства. Згідно ст. 1048, ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або за законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором. Статтями 610, 611 ЦК України визначено, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язань (неналежне виконання). У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Відповідно до ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Статтею 546 ЦК України визначено, що виконання зобов'язання може забезпечуватись неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком. Згідно ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами. Забезпечення виконання зобов'язання у вигляді неустойки (пені) регулюється ст. ст. 549-552 ЦК України. Відповідно до вимог ст. 554 ЦК України у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Особи, які спільно дали поруку, відповідають перед кредитором солідарно, якщо інше не встановлено договором поруки. Проаналізувавши обставини справи та надані докази, суд вважає, що позов є доведений і підлягає до задоволення, оскільки у зв'язку з неналежним виконанням позичальником [PERSON] умов кредитного договору станом на 23.07.2013 року утворилася заборгованість перед банком, яка становить 60975,35 доларів США (еквівалентно 487 375,97 грн.). Станом на день розгляду справи судом заборгованість не погашена. Загальна сума боргу 60975,35 доларів США підлягає солідарному стягненню з відповідачів на користь банку в повному обсязі. В заяві про перегляд заочного рішення суду (том 1 а.с. 76-77) представник відповідача [PERSON] вказував на те, що укладення між банком та позичальником [PERSON] додаткової угоди №1 від 30.06.2009 року до кредитного договору не було погоджено із поручителем [PERSON], а також з нею додаткові угоди про зміну істотних умов кредитного договору та обсягу відповідальності поручителя не укладалися, що дає підстави представнику [PERSON] стверджувати про припинення договору поруки на підставі ст. 559 ЦК України. Проаналізувавши зміст додаткової угоди №1 від 30.06.2009 року до кредитного договору №18/04/2008/840-ЖК/67/19 від 18.04.2008 року (том 1 а.с. 116-120), суд вважає, що вказана додаткова угода №1 від 30.06.2009 року не змінює істотні умови кредитного договору, не збільшує обсяг відповідальності позичальника, оскільки ні сума кредиту, ні процентна ставка даною додатковою угодою не збільшувалася, а тому відсутні підстави для припинення поруки [PERSON] на підставі ст. 559 ЦК України. Розмір заборгованості по кредитному договору підтверджується розрахунком заборгованості та виписками по рахунку позичальника (том 1 а.с. 14-15, 133-250, том 2 а.с. 1-138). Нарахування пені за кредитним договором здійснено банком відповідно до пункту 5.2 кредитного договору. Неправильність нарахування банком пені відповідно до ст. 60 ЦПК України представниками відповідачів належними доказами суду не доведено. Також представники відповідачів не надали суду докази, за наявності яких суд мав би право зменшити розмір неустойки. Щодо строків позовної давності за вимогами кредитора, то суд враховує правовий висновок Верховного Суду України, зроблений при розгляді 06.11.2013 року справи №6-116 цс 13 у якому вказано, що відповідно до ст. 261 ЦК України початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов. Перебіг позовної давності за вимогами кредитора, які випливають з порушення боржником умов договору (графіка погашення кредиту) про погашення боргу частинами (щомісячними платежами) починається стосовно кожної окремої частини, від дня, коли відбулося це порушення. Позовна давність у таких випадках обчислюється окремо по кожному простроченому платежу. У разі порушення боржником строків сплати чергових платежів, передбачених договором, відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України кредитор протягом усього часу - до встановленого договором строку закінчення виконання останнього зобов'язання вправі заявити в суді вимоги про дострокове повернення тієї частини позики (разом з нарахованими процентами - ст. 1048 ЦК України), що підлягає сплаті. Несплачені до моменту звернення кредитора до суду платежі підлягають стягненню у межах позовної давності по кожному із платежів. З виписок по рахунку позичальника [PERSON] вбачається, що останні платежі щодо погашення тіла кредиту та процентів позичальником було здійснено 29.09.2012 року, а до суду із даним позовом банк звернувся 12.08.2013 року. За умовами кредитного договору строк погашення кредиту - до 12.03.2037 року. Статтею 257 ЦК України встановлено, що загальний строк позовної давності становить три роки. Пеня банком нарахована відповідно до ст. 258 ЦК України. За таких обставин суд приходить до висновку, що строки звернення до суду позивачем не порушені. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, тому слід стягнути з відповідачів на користь позивача 3441,00 грн. сплаченого судового збору. На підставі викладеного,

Outcome: approved