Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-25 00:00:00

Позивач за первісним позовом [PERSON] звернувся до суду із позовом до фермерського господарства „Ніка" про визнання недійсним договору оренди землі. Вказав, що являється правомірним землекористувачем земельної ділянки, кадастровий номер № 3522280800:02:000:9069, про що свідчить договір оренди землі від 28.02 2014 року, на підставі якого його речове право на зазначену земельну ділянку, належним чином зареєстровано в Реєстраційній службі Знам'янського міськрайонного управління юстиції Кіровоградської області, відповідно до вимог Закону України „Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень", яке відповідач - ФГ „Ніка" оспорює, а саме оспорює його право щодо користування земельною ділянкою. Тобто, стверджує, що 18 січня 2005 року між ним та Знам'янською районною державною адміністрацією укладено договір оренди тієї ж самої земельної ділянки, площею 110 га на території Володимирівської сільської ради Знам'янського району, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, який зареєстровано Знам'янським районним відділом земельних ресурсів, про що у книзі реєстрації тимчасових договорів оренди вчинено запис від 19.01.2005р. за № 2, а в 2013 році, відповідачем посіяно на частині зазначеної земельної ділянки озимий ріпак. Просить визнати недійсним договір оренди землі, площею 110 га на території Володимирівської сільської ради Знам'янського району Кіровоградської області, укладений 18 січня 2005 року, між Знам'янською районною державною адміністрацією та Фермерським господарством „Ніка", зареєстрований Знам'янським відділом земельних ресурсів, про що у книзі реєстрації тимчасових договорів оренди земель вчинено запис від 19 січня 2005 року за № 2. Отримавши позов [PERSON] ФГ «Ніка» звернулося до суду із зустрічним позовом до [PERSON] про усунення перешкод у користування земельною ділянкою. Вказавши, що 18.01.2005 року між ФГ «Ніка» та Знам»янською районною державною адміністрацією укладено договір оренди земельної ділянки площею 110 га на території Володимирівської сільської ради Знам»янського району, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, який зареєстровано Знам»янським районним відділом земельних ресурсів, про що в книзі реєстрації договорів оренди вчинено запис від 19.01.2005 року № 2. Протягом дії договору господарством не допущено заборгованості по оплаті за землю, жодних нарікань ані від сільської ради ані від РДА не було. Крім того, вказавши, що підписання та відповідна реєстрація договору оренди землі проведена на підставі розпорядження Знам»янської РДА № 368-р від 02.10.2003 року та відповідно до норм, передбаченим Порядком державної реєстрації договорів оренди землі, затвердженим постановою КМУ від 25.12.1998 року. Також зазначеним розпорядженням господарство зобов»язано виготовити та підписати у відповідних службах проект відведення земельної ділянки, виконуючи останнє господарство замовило розробку проекту відведення земельної ділянки, який передано на погодження Знам»янського відділу по земельних ресурсах В подальшому проведено роботу по визначенню в натурі меж без зміни цільового призначення. Відповідно до розпорядження №296-р від 18.08.2004 року термін дії договору складав 5 років з моменту державної реєстрації самого договору. В подальшому строк продовжено до 25 років з умовою розроблення відповідної проектної документації щодо земельної ділянки. В подальшому відмовлено в погодженні документації у зв»язку із знаходженням іншого землекористувача. Проте, на сьогоднішній день земля зайнята під посівами і при цьому не вибувала з користування господарства. Але відповідач перешкоджає використовувати земельну ділянку, про що складено відповідні акти. Відповідач посилається на існування у нього договору оренди на дану земельну ділянку. Крім того, зазначив, що укладений між відповідачем та Головним управлінням Держземагенством у Кіровоградській області договору оренди землі є неукладеним. Оскільки наказом управління Держземагентства КР № 3522280800:02:000/0000222 від 20.08.2013 року передбачено можливість укладення договору оренди землі за наявності грошової оцінки, яку відповідач не має. Просить заборонити відповідачу чинити будь-які дії щодо перешкоджання ФГ «Ніка» використовувати спірну земельну ділянку. Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримав, посилаючись на обставини, викладені у позові. Просить вимоги первісного позову задовольнити. В задоволенні вимог зустрічного позову відмовити, оскільки останні не ґрунтуються на законі та є безпідставними. Представники ФГ „Ніка" у судове засідання з»явилися. Вимоги первісного позову не визнали, посилаючись на їх безпідставність та необґрунтованість. Просять відмовити в їх задоволенні. Вимоги зустрічного позову підтримали, посилаючись на обставини, викладені в зустрічному позові. Просять вимоги зустрічного позову задовольнити. Заслухавши пояснення представників сторін, заслухавши покази свідка [PERSON], який був допитаний з урахуванням ст. 62 ЦПК України, та дослідивши матеріали справи, суд дійшов до висновку, що в задоволенні первісним та зустрічних вимог слід відмовити з наступних підстав. Судом встановлено, що 28 лютого 2014 року між Головним управлінням Держземагенства в Кіровоградській області та громадянином [PERSON] укладено договір оренди землі, кадастровий номер 3522280800:02:000:9069, зареєстровано в реєстрі речових прав на нерухоме майно 11.03.2014 року за № 4956937. Відповідно до Положення про Державне агентство земельних ресурсів України, затвердженого Указом Президента України від 08.04.2011 № 445, Держземагенство України є центральним органом виконавчої влади з питань земельних ресурсів, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра аграрної політики та продовольства України, входить до системи органів виконавчої влади і забезпечує реалізацію державної політики у сфері земельних відносин. Відповідно до п. 4 підпункту 6-1 Положення про Державне агентство земельних ресурсів України, Держземагентство України відповідно до покладених на нього завдань передає відповідно до закону безпосередньо або через визначені в установленому порядку територіальні органи земельні ділянки сільськогосподарського призначення державної власності у власність або в користування для всіх потреб. Відповідно до ст. 14 Закону України „Про оренду землі" договір оренди землі укладається у письмовій формі і за бажанням однієї із сторін може бути посвідчений нотаріально. Постановою Кабінету Міністрів України від 03.03.2004 № 220 затверджений Типовий договір оренди землі, форми якого відповідно до вимог цивільного законодавства необхідно дотримуватися при укладенні договору оренди земельної ділянки. Статтею 15 Закону України „Про оренду землі" визначено перелік істотних умов договору оренди землі. Договір оренди землі, укладений 28 лютого 2014 року між Головним управлінням Держземагенства в Кіровоградській області та громадянином [PERSON] в повній мірі відповідає вище приведеним вимогам чинного законодавства України. В той же час, речове право позивача на земельну ділянку, кадастровий номер 3522280800:02:000:9069 належним чином зареєстровано в Реєстраційній службі Знам'янського міськрайонного управління юстиції Кіровоградської області, відповідно до вимог Закону України „Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень", про що свідчить витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію іншого речового права від 13.03.2014 року. Окрім того, до предмету зустрічного позову у даній справі не входить питання правомірності договору оренди землі, укладеного 28 лютого 2014 року між Головним управлінням Держземагенства в Кіровоградській області та громадянином [PERSON], суд у даній справі лише надає оцінку вказаному договору, як письмовому доказу з урахуванням презумпції правомірності правочину, визначеної ст. 204 Цивільного кодексу України. Натомість, оспорюваний договір оренди землі, площею 110 га на території Володимирівської сільської ради Знам'янського району, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва від 18 січня 2005 року, укладений між фермерським господарством „Ніка" та Знам'янською районною державною адміністрацією зареєстрований Знам'янським районним відділом земельних ресурсів, про що у книзі реєстрації тимчасових договорів оренди вчинено запис від 19.01.2005р. за № 2, не відповідає вимогам законодавства, діючого на момент його укладення. Так, договір оренди земельної ділянки від 18 січня 2005 року, зареєстрований Знам'янським районним відділом земельних ресурсів, про що у книзі реєстрації тимчасових договорів оренди вчинено запис від 19.01.2005р. за № 2 не місить необхідних істотних умов договору та невід'ємних частин договору, таких як строк його дії, кадастровий план земельної ділянки з відображенням обмежень (обтяжень) у її використанні та встановлених земельних сервітутів та акт визначення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості). Таким чином, в порушення вимог ст. 15 Закону України „Про оренду землі" сторонами договору оренди землі від 18.01.2005 року, не досягнуто згоди за всіма істотними умовами. Ч. 2 ст. 15 Закону України „Про оренду землі", передбачено, що відсутність у договорі оренди землі однієї з істотних умов, передбачених цією статтею, а також порушення вимог статей 4-6, 11, 17, 19 цього Закону є підставою для відмови в державній реєстрації договору оренди, а також для визнання договору недійсним відповідно до закону. В той же час, згідно пункту 8 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 06.11.2009 № 9 „Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними" не є укладеними правочини (договори), у яких відсутні встановлені законодавством умови, необхідні для їх укладення. Поряд з цим, згідно зі статтями 18, 20 Закону України „Про оренду землі", в редакції, що діяла на час укладання оспорюваного договору оренди землі від 18 січня 2005 року, договір оренди землі підлягав державній реєстрації та набирав чинності після його державної реєстрації. Відповідно до частини 3 ст. 640 Цивільного кодексу України договір, який підлягає нотаріальному посвідченню або державній реєстрації, є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення або державної реєстрації, а в разі необхідності і нотаріального посвідчення, і державної реєстрації - з моменту державної реєстрації. Оспорюваний договір оренди землі від 18.01.2005 року містить в собі напис: договір зареєстрований Знам'янським відділом земельних ресурсів, про що у книзі реєстрації тимчасових договорів оренди земель вчинено запис від 19 січня 2005 року за № 2, МП, підпис,[PERSON], тоді як станом на 19 січня 2005 року жоден нормативно-правовий акт не наділяв Знам'янський відділ земельних ресурсів повноваженнями щодо здійснення державної реєстрації договорів оренди землі. Указом Президента України від 17 лютого 2003 року „Про заходи щодо створення єдиної системи державної реєстрації земельних ділянок, нерухомого майна та прав на них у складі державного земельного кадастру", який в силу ст. 106 Конституції України є обов'язковим до виконання на території України, функції з державної реєстрації земельних ділянок, нерухомого майна та прав на них у складі державного земельного кадастру покладено на Державний комітет України по земельних ресурсах. Наказом Державного комітету України по земельних ресурсах „Про створення єдиної системи державної реєстрації земельних ділянок, нерухомого майна та прав на них у складі державного земельного кадастру та удосконалення структури державного підприємства „Центр державного земельного кадастру при Державному комітеті України по земельних ресурсах" від 23 травня 2003 року № 135, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 27 травня 2003 року за № 408/7729, установлено, що реєстрацію земельних ділянок, нерухомого майна та прав на них, договорів оренди землі здійснює державне підприємство „Центр державного земельного кадастру при Державному комітеті України по земельних ресурсах". Згідно з положеннями Тимчасового порядку ведення державного реєстру земель, затвердженого наказом Державного комітету України по земельним ресурсам від 02 липня 2003 № 174, діючого на час укладення оспорюваного договору, останній мав бути зареєстрований у „Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі", ведення книги реєстрації тимчасових договорів оренди земель жодним нормативно-правовим актом України не передбачалось. П. 4 Постанови Кабінету Міністрів України від 17 липня 2003 року №1088 „Про створення єдиної системи державної реєстрації земельних ділянок, нерухомого майна та прав на них у складі державного земельного кадастру" визначено, що Центр державного земельного кадастру при Державному комітеті по земельних ресурсах проводить реєстрацію земельних ділянок та прав на них шляхом внесення записів про реєстрацію земельних ділянок та прав на них до бази даних державного реєстру земель. Суд відмічає, що на час укладення оспорюваного договору, діяв також Порядок державної реєстрації договорів оренди землі, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.1998 р. № 2073. Однак, зазначений Порядок не міг бути застосований при реєстрації вказаного договору за наявності іншого порядку реєстрації договорів оренди землі встановленого законодавчими актами України прийнятими пізніше (Указ Президента України від 17 лютого 2003 року №134/2003, Постанова Кабінету Міністрів України від 17 липня 2003 року №1088, наказ Державного комітету України по земельним ресурсам від 02 липня 2003 № 174). Викладене узгоджується з позицією Верховного Суду України, викладеною в п. 2 постанови Пленуму Верховного Суду України №14 від 18.12.2009 р. „Про судове рішення у цивільній справі", яким, зокрема, передбачено, що у разі наявності суперечності між нормами законів (кодексів), що мають однакову юридичну силу, застосуванню підлягає той з них, який прийнято пізніше та п. 1 листа Міністерства юстиції України від 26.12.2008 року № 758-0-2-08-19 „Щодо практики застосування норм права у випадку колізії", яким визначено, що у разі існування неузгодженості між нормами, виданими одним і тим самим нормотворчим органом, застосовується акт, виданий пізніше, навіть якщо прийнятий раніше акт не втратив своєї чинності. Така неузгодженість може виникнути внаслідок того, що прийняття нової норми не завжди супроводжується скасуванням „застарілих" норм з одного й того ж питання. Таким чином, оспорюваний договір, не пройшов державну реєстрацію в порядку, визначеному законодавством чинним на момент його укладення, адже зареєстрований не в Державному реєстрі земель (книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі) та не державним підприємством „Центр державного земельного кадастру при Державному комітеті України по земельних ресурсах". Відповідно до п. 8 постанови пленуму Верховного суду України від 06.11.2009 № 9 „Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними", відповідно до частини першої статті 215 ЦК підставою недійсності правочину є недодержання стороною (сторонами) вимог, які встановлені статтею 203 ЦК, саме на момент вчинення правочину. Не може бути визнаний недійсним правочин, який не вчинено. Зокрема, не є укладеними правочини (договори), у яких відсутні встановлені законодавством умови, необхідні для їх укладення (відсутня згода за всіма істотними умовами договору; не отримано акцепт стороною, що направила оферту; не передано майно, якщо відповідно до законодавства для вчинення правочину потрібна його передача тощо). Згідно із статтями 210 та 640 ЦК не є вчиненим також правочин у разі нездійснення його державної реєстрації, якщо правочин підлягає такій реєстрації. Таким чином, враховуючи та аналізуючи все вищенаведене, суд дійшов висновку, що договір оренди землі, площею 110 га на території Володимирівської сільської ради Знам'янського району Кіровоградської області, підписаний 18 січня 2005 року, між Знам'янською районною державною адміністрацією та Фермерським господарством „Ніка", зареєстрований Знам'янським відділом земельних ресурсів, про що у книзі реєстрації тимчасових договорів оренди земель вчинено запис від 19 січня 2005 року за № 2 не є укладеним. З урахуванням вищезазначеного та приймаючи до уваги те, що оспорюваний договір оренди землі є неукладеним (не вчиненим), він відповідно не може бути визнаний недійсним, тому суд не вбачає підстав для задоволення первісного позову. Аналізуючи норми чинного законодавства вбачається, що при недотриманні вимоги стосовно реєстрації правочину, у тих випадках, коли така реєстрація визнана законом обов'язковою, такий правочин вважається неукладеним, а отже не має юридичної сили і не може породжувати для його суб'єктів бажаного правового результату і відповідних прав, відтак у фермерського господарства „Ніка" відсутні будь-які правові підстави для користування земельною ділянкою, кадастровий номер 3522280800:02:000:9069. Разом з тим, представники ФГ „Ніка" не довели суду належними та допустимими доказами наявність у господарства права користування вищезгаданою земельною ділянкою. За викладених обставин, суд вважає безпідставними вимоги фермерського господарство „Ніка", викладені в зустрічному позові. Судові витрати суд вирішив залишити по фактично понесеним. На підставі викладеного, ст. 387 ЦК України та

Outcome: dismissed