Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-26 00:00:00

Звернувшись до суду з позовом, позивач просить стягнути з ДП "Артемвугілля" на його користь у рахунок відшкодування моральної шкоди, спричиненої стійкою втратою професійної працездатності у зв'язку з втратою здоров'я на виробництві, 40000 грн. Позивач посилається на те, що з 1 листопада 1983 року по 28 січня 2014 року працював на шахті ім. В.І Леніна. Через шкідливі та небезпечні умови праці отримав професійне захворювання - хронічний радикуліт. 22 січня 2014 року висновком МСЕК йому вперше встановлена стійка втрата професійної працездатності у розмірі 40%. Внаслідок ушкодження здоров'я він позбавився можливості реалізувати своє право на працю, вимушений постійно проходити лікування, що завдає йому моральних страждань. Відповідно до ст. 237-1 КЗпП України відповідач повинен відшкодувати йому завдану ушкодженням здоров'я моральну шкоду, яку оцінює в 40000 грн. У судове засідання позивач [PERSON] не з'явився, надав суду заяву, в якій наполягав на позовних вимогах та просив справу розглянути в його відсутність. Представник відповідача за довіреністю Єрьоменко Д.Е. в судовому засіданні позов не визнав, зазначивши, що відповідно до Закону України "Про охорону праці" позивач був повідомлений про шкідливі умови праці, тому міг відмовитися від виконання робіт у таких умовах. Суд, дослідивши всі обставини у справі та перевіривши їх доказами, вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню за наступних підстав: Згідно статті 3 Конституції України людина, її життя і здоров'я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю. Відповідно до статті 4 Закону України "Про охорону праці" державна політика в галузі охорони праці базується, зокрема, на принципах пріоритету життя і здоров'я працівників, повної відповідальності роботодавця за створення належних, безпечних і здорових умов праці, соціального захисту працівників, повного відшкодування особам, які потерпіли від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань. Судом встановлено, що позивач працював прохідником на шахті ім. В.І. Леніна, яка входить до складу Державного підприємства "Артемвугілля". Звільнений 28.01.2014 року за станом здоров'я на підставі ст. 40 ч. 2 КЗпП України, що підтверджується копією трудової книжки. Згідно акту розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання від 12.12.2013 року у позивача виявлено вперше професійне захворювання - хронічна попереково-крижова радикулопатія, яке виникло внаслідок тривалого та багаторазового впливу фізичних перевантажень, вимушеної робочої пози, несприятливого мікроклімату. Висновком МСЕК від 22.01.2014 року позивачеві первинно встановлена стійка втрата професійної працездатності в розмірі 40 % за професійним захворюванням - попереково-крижова радикулопатія та визнано інвалідом 3 групи, що підтверджується копією довідки про результати визначення ступеня втрати професійної працездатності у відсотках. Отже позивач втратив професійну працездатність за професійними захворюваннями. Факт заподіяння шкоди здоров'ю позивача підтверджений вищезазначеним висновком МСЕК про встановлення йому стійкої втрати професійної працездатності. Згідно зі ст. ст. 23, 1168 ЦК України моральна шкода потерпілого від нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я. Відповідно до п. 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року № 4 "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" моральна шкода може складатися, зокрема, у моральних переживаннях у зв'язку з ушкодженням здоров'я, у порушенні нормальних життєвих зв'язків через неможливість продовження активного способу життя, при настанні інших негативних наслідків. Дослідженні судом докази свідчать про те, що ушкодження здоров'я, пов'язане з виконанням позивачем трудових обов'язків, заподіює йому моральні та фізичні страждання, обмежує його можливості вести активний спосіб життя, у зв'язку з чим висновком МСЕК встановлені відповідні обмеження, тому суд дійшов висновку про доведеність факту заподіяння позивачеві моральної шкоди. За вимогами ст. 237-1 КЗпП України у випадку, якщо порушення законних прав працівника призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і потребують від нього додаткових зусиль для організації свого життя, відшкодування морального збитку здійснюється власником підприємства. Конституційний Суд України у своєму рішенні від 08.10.2008 року № 20-рп/2008 також роз'яснив про право застрахованих громадян, що потерпіли на виробництві від нещасного випадку або професійного захворювання, на відшкодування моральної шкоди за рахунок власника або уповноваженого ним органу (роботодавця). За таких обставин, позов до ДП "Артемвугілля" є обґрунтованим. Вирішуючи питання про розмір відшкодування позивачеві моральної шкоди, суд враховує глибину фізичних та моральних страждань позивача, ступінь втрати ним професійної працездатності, потребу в проходженні курсів лікування у медичних закладах, та, виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, визначає розмір моральної шкоди, яка підлягає стягненню з відповідача, у вигляді одноразового відшкодування в сумі 12000 грн. Відповідно до ст. 88 ЦПК України суд присуджує стягнути з відповідача на користь держави судовий збір у розмірі 243 грн. 60 коп.

Outcome: partial