Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-22 00:00:00

19.01.2018 року позивач звернувся до суду із позовною заявою, в якій просить визнати недійсною додаткову угоду б/н від 01.11.2017 року до договору оренди землі від 09.04.2012 року, укладену між сторонами щодо земельної ділянки площею 5,4303 га, кадастровий номер [NUMBER]; скасувати запис про державну реєстрацію права оренди земельної ділянки кадастровий номер [NUMBER], внесений до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, № 23799132, дата, час державної реєстрації 04.12.2017 року 15:05:13, на підставі Рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер: 38585667 від 07.12.2017 року 14:48:17, державний реєстратор Шевченківської селищної ради Шевченківського району Харківської області Клінкуш Марина Леонідівна. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що укладений договір оренди даної земельної ділянки між [PERSON] та ПСП «Нове життя» від 09.04.2012 року припинив свою дію 21.12.2017 року. Позивачем направлялися листи від 20.06.2017 року, 03.11.2017 року, 22.12.2017 року, якими він повідомляв ПСП «Нове життя» про відсутність наміру продовжувати орендні відносини після закінчення строку дії договору оренди, зокрема, листом від 03.11.2017 року відповів відмовою на пропозицію ПСП «Нове життя» укласти додаткову угоду від 01.10.2017 року до договору оренди земельної ділянки від 09.04.2012 року. Лише після отримання Витягу з ДЗК номер НВ-6305405852017 19.12.2017 року, йому стало відомо про реєстрацію права оренди належної йому земельної ділянки за ПСП «Нове життя» на підставі додаткової угоди від 01.11.2017 року. Стверджує, що ні додаткову угоду від 01.11.2017 року, ні будь-яку іншу додаткову угоду до договору оренди земельної ділянки від 09.04.2012 року він не підписував. Вважає, що ПСП «Нове життя» без його відома підписав додаткову угоду від 01.11.2017 року до договору оренди земельної ділянки від 09.04.2012 року та подав її для державної реєстрації. 28.02.2018 року представник відповідача подав до суду відзив на позовну заяву, в якому просить відмовити у задоволенні позову через його безпідставність. Наполягає, що направив [PERSON] 23.10.2017 року лист-повідомлення з проектом додаткової угоди від 01.10.2017 року до договору оренди землі від 09.04.2017 року, яку в подальшому позивач підписав і таким чином погодив її істотні умови. На думку представника відповідача, посилання позивача на різні дати додаткових угод, а саме проекту від 01.10.2017 року та підписаної і зареєстрованої додаткової угоди від 01.11.2017 року, не є підтвердженням відсутності волевиявлення орендодавця. 12.03.2018 року до суду надійшла відповідь на відзив, в якій позивач наполягає, що відповідач свою позицію жодним чином не обґрунтував, повторно звернув увагу на направлений ПСП «Нове життя» лист з відмовою поновлювати договір та продовжувати орендні відносини, як на свідчення відсутності волевиявлення щодо підписання додаткової угоди від 01.11.2017 року. Правом щодо подання інших заяв по суті справи в передбаченому ст.174 ЦПК України порядку сторони не скористалися. В судовому засіданні представник позивача - адвокат Прокопченко К.А. підтримала позовні вимоги в повному обсязі, просила їх задовольнити, посилаючись на викладені вище обставини. Представник відповідача Журков В.І. наполягав на відмові в задоволенні позову. Заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] є власником земельної ділянки кадастровий номер [NUMBER], площею 5,4303 га, що знаходиться на території Олександрівської сільської ради Валківського району Харківської області, земельна ділянка надана для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, на підставі державного акту на право приватної власності на землю серія XP № 015473, виданого 29.01.2009 року. Згідно Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно номер 108406340 від 20.12.2017 року право власності позивача зареєстровано у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 04.12.2017 року, номер запису про право власності позивача: 23798974. 09.04.2012 року між [PERSON] (орендодавець) та ПСП "Нове життя" (орендар) укладено договір оренди земельної ділянки, відповідно до умов якого орендодавець надає, а орендар приймає в строкове платне користування земельну ділянку для ведення сільськогосподарського товарного виробництва, яка знаходиться на території Олександрівської сільської ради до кадастрового плану. Пунктом 1 Розділу 2 Договору оренди земельної ділянки передбачено, що в оренду передається земельна ділянка загальною площею 5,43 га, яка належить орендодавцю на підставі Державного акту на право приватної власності, копія якого додається до цього договору, кадастровий номер [NUMBER]. Згідно п.1 Розділу 3 Договору оренди земельної ділянки договір укладається терміном на п'ять років і діє з моменту його державної реєстрації. Якщо до моменту закінчення вищевказаного терміну дії договору сторони не заявлять про припинення дії договору, цей договір вважається подовженим на такий саме термін на тих саме умовах. Згідно підпункту 2.1 пункту 2 Розділу 11 Договору договір оренди земельної ділянки припиняється у разі закінчення терміну, на який було укладено договір. Зазначений договір зареєстровано в Управлінні Держкомзему у Валківському районі Харківської області, про що у Державному реєстрі земель вчинено запис від 21.12.2012 р. за № 632120004003118. Із наданих представником відповідача доказів слідує, що 01.11.2017 року між [PERSON] (орендодавець) та ПСП "Нове життя" (орендар) укладено додаткову угоду до договору оренди земельної ділянки від 09.04.2012 року. Сторони домовились поновити договір оренди землі на 7 (сім) років, тобто до 01.11.2024 року. В Додатковій угоді б/н від 01.11.2017 року сторони погодили, що ця додаткова угода є невід'ємною частиною вказаного вище договору. 04.12.2017 року за номером 23799132 зареєстровано право оренди земельної ділянки за ПСП «Нове життя» на підставі додаткової угоди від 01.11.2017 року до договору оренди землі від 09.04.2012 року, строком дії до 01.11.2024 року з правом пролонгації, що підтверджується Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно номер 108406340 від 20.12.2017 року. Відповідно до статті 13 Закону України «Про оренду землі» договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов'язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов'язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства. Стаття 15 Закону України «Про оренду землі» містить перелік істотних умов договору оренди. За змістом статей 18,20 ЗУ "Про оренду землі"договір оренди землі набирає чинності після його державної реєстрації. Укладений договір оренди землі підлягає державній реєстрації. Державна реєстрація договорів оренди землі проводиться у порядку, встановленому законом. Отже, строк дії договору оренди землі, умовами якого передбачено, що відлік строку оренди настає з моменту державної реєстрації цього договору, починається після набрання ним чинності, а не з моменту його укладення. Набрання договором чинності є моментом у часі, коли починають діяти права та обов'язки за договором, тобто коли договір (як підстава виникнення правовідносин та письмова форма, в якій зафіксовані умови договору) породжує правовідносини, на виникнення яких було спрямоване волевиявлення сторін. Аналогічний правовий висновок міститься у постанові Верховного Суду України від 27.04.2017 року у справі № 6-422цс17. Частина 1 статті 31 ЗУ «Про оренду землі» передбачає, що договір оренди землі припиняється в разі закінчення строку, на який його було укладено. Частинами 1- 5 статті 33 ЗУ «Про оренду землі» передбачено, що по закінченню строку, на який було укладено договір оренди землі, орендар, який належно виконував обов'язки за умовами договору, має переважне право перед іншими особами на укладення договору оренди землі на новий строк (поновлення договору оренди землі). Орендар, який має намір скористатися переважним правом на укладення договору оренди землі на новий строк, зобов'язаний повідомити про це орендодавця до спливу строку договору оренди землі у строк, встановлений цим договором, але не пізніше ніж за місяць до спливу строку договору оренди землі. У разі смерті орендодавця до спливу строку дії договору оренди землі орендар, який має намір скористатися переважним правом на укладення договору оренди землі на новий строк, зобов'язаний повідомити про це спадкоємця земельної ділянки протягом місяця з дня, коли йому стало відомо про перехід права власності на земельну ділянку. До листа-повідомлення про поновлення договору оренди землі орендар додає проект додаткової угоди. При поновленні договору оренди землі його умови можуть бути змінені за згодою сторін. У разі недосягнення домовленості щодо орендної плати та інших істотних умов договору переважне право орендаря на укладення договору оренди землі припиняється. Орендодавець у місячний термін розглядає надісланий орендарем лист-повідомлення з проектом додаткової угоди, перевіряє його на відповідність вимогам закону, узгоджує з орендарем (за необхідності) істотні умови договору і, за відсутності заперечень, приймає рішення про поновлення договору оренди землі (щодо земель державної та комунальної власності), укладає з орендарем додаткову угоду про поновлення договору оренди землі. За наявності заперечень орендодавця щодо поновлення договору оренди землі орендарю направляється лист-повідомлення про прийняте орендодавцем рішення. За змістом статті 25 ЦК України здатність мати цивільні права та обов'язки (цивільну правоздатність) мають усі фізичні особи. Цивільна правоздатність фізичної особи виникає у момент її народження та припиняється у момент її смерті. Принципу свободи договору закріплений у статті 6 ЦК України. Відповідно до вимог частини 1 статті 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. У відповідності до частини 2 статті 639 ЦК України якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. У частинах 1-3, 5 та 6 статті 203 ЦК України встановлено, що зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків що обумовлені ним. Без волевиявлення сторони не можливо вчинення договору, що узгоджується зі свободою договору, установленого статтею 627 ЦК України. Своє волевиявлення на укладення договору, учасник правочину виявляє в момент досягнення згоди з усіх істотних умов відповідного договору, складання та скріплення підписом письмового документу. Правочин являє собою поєднання волі та волевиявлення, які повинні бути взаємними та двосторонніми. Сторони, якщо дійшли згоди, щодо усіх істотних умов договору оренди, підписують документ надаючи згоду в установленій формі. Відповідно до статті 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Згідно частини 2 статті 215 ЦК України якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин). Статтею 215 ЦК України встановлено, що підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. Частиною 2 статті 78 ЦПК України встановлено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Відповідно до частини 1 статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. З матеріалів справи вбачається, що 22.06.2017 року позивач направив лист-повідомлення від 20.06.2017 року відповідачу, у якому повідомив останнього про небажання продовжувати договір оренди на новий термін, у зв'язку з чим, просив належну йому земельну ділянку звільнити після збору врожаю у 2017 році та не засівати її під врожай 2018 року. Зазначив, що в подальшому земельну ділянку буде використовувати самостійно. Вказаний лист отримано відповідачем 26.06.2017 року, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення. Проте, ПСП «Нове життя» направило [PERSON] лист-повідомлення з проектом додаткової угоди від 01.10.2017 року до договору оренди землі від 09.04.2012 року, якою запропонувало поновити строк дії вказаного договору до 01.10.2024 року. 04.11.2017 року у відповідь на пропозицію відповідача позивач направив лист-повідомлення від 03.11.2017 року, яким повторно відмовився від продовження орендних відносин з ПСП «Нове життя». Вказаний лист отримано ПСП «Нове життя» 07.11.2017 року, що слідує із матеріалів справи. Враховуючи частину 4 статті 33 ЗУ «Про оренду землі» та недосягнення згоди між сторонами договору щодо його істотних умов, переважне право ПСП «Нове життя» припинилося, а від так строк дії договору оренди земельної ділянки від 09.04.2012 року припинився 21.12.2017 року. В матеріалах справи наявна копія реєстраційної справи за реєстраційним номером 1430677963212 про державну реєстрацію іншого речового права (права оренди землі) за кадастровим номером земельної ділянки [NUMBER], належної на праві власності [PERSON] Як вбачається із заяви про державну реєстрацію прав та їх обтяжень № 25590972, 04.12.2017 року ПСП «Нове життя» через свого представника за довіреністю - Журкова В.І. звернулося за державною реєстрацією права оренди на земельну ділянку з кадастровим номером [NUMBER]. Підставою для проведення державної реєстрації іншого речового права за ПСП «Нове життя» була додаткова угода від 01.11.2017 року до договору оренди земельної ділянки від 09.04.2012 року. Проте в матеріалах справи відсутні докази направлення ПСП «Нове життя» [PERSON] пропозиції укласти додаткову угоду від 01.11.2017 року до договору оренди земельної ділянки від 09.04.2012 року, а також відсутні докази отримання вказаної пропозиції та погодження її орендодавцем. В судовому засіданні 19.04.2017 року позивач [PERSON], допитаний в якості свідка, повідомив, що у 2012 році підписав договір оренди земельної ділянки з директором ПСП «Нове життя» Буряком. Строк дії цього договору закінчився 21.12.2017 року, тому раніше надіслав повідомлення новому директору, що не має намірів продовжувати дію договору оренди. Через місяць надіслав аналогічне повідомлення, втретє - 21.12.2017 року. Після цього дізнався про укладення додаткової угоди, які він не підписував. Дійсно в жовтні 2017 року один раз приходив бланк додаткової угоди, але без листа-пропозиції. З представниками відповідача особисто не спілкувався. Надану відповідачем додаткову угоду не підписував і її не отримував. За останній рік орендну плату не виплатили. В серпні 2017 року пропонували матеріальну допомогу, але вже тоді мав намір не продовжувати договір оренди земельної ділянки, тому відмовився. 01.03.2019 року експертом Харківського науково-дослідного інституту судових експертиз ім. Засл. проф. М.С. Бокаріуса надано висновок № 28612 за результатами проведення судово-почеркознавчої експертизи у цивільній справі № 615/101/18, в якому зазначено, що підпис від імені [PERSON] в додатковій угоді від 01.11.2017 року до договору оренди землі від 09.04.2012 року, в графі «Підписи сторін Орендодавець», виконано не [PERSON], а іншою особою. Згідно частин 1,2 статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. На підставі викладеного, вирішуючи справу в межах наданих до суду доказів та матеріалів, враховуючи встановлені судом обставини, відсутність направлення ПСП «Нове життя» [PERSON] пропозиції укласти додаткову угоду в редакції від 01.11.2017 року, відсутність доказів згоди [PERSON] на укладання вказаної додаткової угоди, пояснення свідка [PERSON] щодо відсутності волевиявлення на підписання будь-яких додаткових угод з ПСП «Нове життя», неодноразове направлення [PERSON] листів-повідомлень відповідачу з повідомленням про відмову продовжувати орендні відносини, наявний висновок судового експерта про підписання спірної додаткової угоди не [PERSON], а іншою особою, суд приходить до висновку, що додаткова угода від 01.11.2017 року підписана іншою особою, а не [PERSON] Таким чином, вимога позивача про визнання додаткової угоди б/н від 01.11.2017 року до договору оренди землі від 09.04.2012 року є законною та обґрунтованою. Враховуючи встановлену судом недійсність додаткової угоди б/н від 01.11.2017 року до договору оренди землі від 09.04.2012 року, та припинення орендних відносин між [PERSON] та ПСП «Нове життя» з 22.12.2017 року, суд вважає необхідним задовольнити похідну вимогу та скасувати запис про державну реєстрацію права оренди за ПСП «Нове життя» щодо земельної ділянки з кадастровим номером [NUMBER], що належить на праві власності [PERSON] 22.03.2018 року представник позивача - адвокат Прокопченко К.А., посилаючись на статті 137,141,182 ЦПК України, просила долучити до матеріалів справи докази розміру витрат на правничу допомогу. За змістом статті 141 ЦПК України у разі задоволення позову інші судові витрати, пов'язані з розглядом справи, покладаються на відповідача. Згідно положень статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи, до яких належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу. У відповідності до статті 137 ЦПК України витрати, пов'язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов'язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Обов'язок доведення не співмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Із наданого представником позивача договору про надання правової допомоги, укладеного 12.01.2018 року між Адвокатським об'єднанням «Корт Райдер» в особі керуючого партнера [PERSON], який діє на підставі Статуту, та [PERSON] вбачається, що адвокат бере на себе зобов'язання з надання правової допомоги (юридичних послуг) на передбачених договором умовах, в тому числі зобов'язується здійснювати представництво (захист) інтересів позивача у судах всіх інстанцій, зокрема, щодо захисту права власності на земельну ділянку, зі всіма без виключення правами сторони. Згідно п.3.1. Договору [PERSON] зобов'язується оплатити послуги представника в розмірі, порядку та строки, передбачені цим договором. Вартість послуг за цим договором вказується в актах виконаних робіт (наданих послуг), які складаються сторонами по мірі необхідності за результатами наданих послуг (п.5.1 договору). Акт приймання-передачі наданих послуг до договору про надання правової допомоги, укладеного 12.01.2018 року від 07.03.2018 року Адвокатським об'єднанням «Корт Райдер» надано послуги з правової допомоги позивачу, а саме: підготування доказової бази для подання позову до ПСП «Нове життя» до Валківського районного суду Харківської області про визнання додаткової угоди недійсною та скасування запису про державну реєстрацію, складання позовної заяви з додатками, в т.ч. заяви про виклик свідка, клопотань про призначення почеркознавчої експертизи, про витребування реєстраційної справи, про витребування додаткової угоди, загальною кількістю 6,5 год., загальною вартістю 4160,00 грн.; підготування до судового розгляду справи та виїзд до суду для участі у судовому засіданні 26.02.2018 р. у справі № 615/101/18 у Валківському районному суді Харківської області (з урахуванням часу на проїзд), яке відбулось, загальною кількістю 2 год., загальною вартістю 1240,00 грн.; правовий аналіз отриманого відзиву ПСП «Нове життя» з додатками на позовну заяву [PERSON] у справі № 615/101/18, загальною кількістю 2,5 год., загальною вартістю 1600,00 грн.; підготування, складання, направлення ПСП «Нове життя» та Валківського районного суду Харківської області відповіді на відзив у справі № 615/101/18, загальною кількістю 6 год., загальною вартістю 3840,00 грн.; Оплата позивачем наданих адвокатом послуг підтверджується платіжним дорученням № @2PL847487 від 23.02.2018 року в розмірі 10 840,00 грн. Обов'язок доведення не співмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Відповідач не заявляв клопотання про зменшення судових витрат позивача. Відповідно до частини 8 статті 141ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити в зв'язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів, які подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п'яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. Враховуючи, що понесені позивачем судові витрати у справі та витрати на професійну правничу допомогу документально підтверджені відповідно до вимог статті 141 ЦПК України, вони підлягають частковому стягненню з відповідача на користь позивача [PERSON] На підставі викладеного,

Outcome: approved