Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-03 00:00:00

24.12.2013 року позивач звернувся до Новгород-Сіверського районного суду Чернігівської області з позовом, у якому просить суд стягнути з [PERSON], заборгованість за кредитним договором у сумі 4266,18 грн. та судовий збір. Свої вимоги мотивує тим, що 20.03.2008 року між банком "Дельта Банк" (правонаступником ТОВ «Комерційний Банк «Дельта») та відповідачем [PERSON], був укладений кредитний договір №001-24020-200308, відповідно до умов п.1.2 якого Позивач (за договором-Банк) відкриває Відповідачеві (за договором -Держатель) картковий рахунок [NUMBER] у національній валюті. За п.1.3 даного договору банк відкриває Держателю кредитну лінію на загальну суму 30 000 гривень та на день укладення укладення кредитного договору встановлює ліміт кредитної лінії на рахунку у сумі 2599,70 гривень. Відповідач [PERSON], порушила умови кредитного договору, а саме: своєчасно не сплачує кредит, відсотки та комісії за користування кредитними ресурсами, внаслідок чого станом на 21.11.2013 року виникла заборгованість на суму 4266,18 грн., що складається з: заборгованість по тілу кредиту 2599,70 грн., заборгованості по відсотках 754,41 грн., заборгованості за комісією 912,07 грн. На сьогоднішній день заборгованість у добровільному порядку не погашена, з метою захисту своїх прав змушені звернутись до суду. В судове засідання представник позивача не з'явився. В заяві просить справу розглядати без участі представника банку, позовні вимоги підтримують. Не заперечують проти винесення заочного рішення. Відповідач [PERSON], у судове засідання не з'явилася, хоча про час та місце проведення судового засідання була повідомлена належним чином, але попередньо на адресу суду надала письмову заяву у якій повідомляє про неможливість явки до судового засідання, просить розгляд справи провести без її участі, позов не визнала у повному обсязі та надала до своєї письмової заяви суду оригінали квитанцій про сплату кредиту до повного погашення за кредитом, а всього вона сплатила банку 8560, 00 грн. Дослідивши у судовому засіданні надані докази, судом встановлено наступне. Відповідно до копій свідоцтва про державну реєстрацію юридичної особи та витягу з статуту ПАТ «Дельта Банк», банк змінив своє найменування з ТОВ "Комерційний банк «Дельта» на Публічне акціонерного товариство "Дельта Банк" (а.с.15). 20.03.2008 року між банком "Дельта Банк" (правонаступником ТОВ «Комерційний Банк «Дельта») та відповідачем [PERSON], був укладений кредитний договір №001-24020-200308, відповідно до умов п.1.2 якого Позивач (за договором-Банк) відкриває Відповідачеві (за договором -Держатель) картковий рахунок [NUMBER] у національній валюті. За п.1.3 даного договору банк відкриває Держателю кредитну лінію на загальну суму 30 000 гривень та на день укладення укладення кредитного договору встановлює ліміт кредитної лінії на рахунку у сумі 2599,70 гривень. Відповідач [PERSON], порушила умови кредитного договору, а саме: своєчасно не сплачує кредит, відсотки та комісії за користування кредитними ресурсами, внаслідок чого станом на 21.11.2013 року виникла заборгованість на суму 4266,18 грн., що складається з: заборгованість по тілу кредиту 2599,70 грн., заборгованості по відсотках 754,41 грн., заборгованості за комісією 912,07 грн. На сьогоднішній день заборгованість у добровільному порядку не погашена, з метою захисту своїх прав змушені звернутись до суду. З розрахунку заборгованості (а.с.13-14) вбачається, що станом на 21.11.2013 року виникла заборгованість на суму 4266,18 грн., що складається з: заборгованість по тілу кредиту 2599,70 грн., заборгованості по відсотках 754,41 грн., заборгованості за комісією 912,07 грн. На сьогоднішній день заборгованість у добровільному порядку не погашена. Статтею 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Статтями 525-526 ЦК України передбачено, що одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Положеннями глави 19 ЦК України визначається позовна давність як строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу та визначається загальна позовна давність тривалістю у три роки. Згідно вимог ст.509 ЦК України: 1. Зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. 2. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. 3. Зобов'язання має грунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. Суд вважає, що перебіг позовної давності розпочинається з моменту коли банк довідався або міг довідатися про порушення свого права на належне виконання кредитного договору Однак позивач звернувся до суду з позовом лише 24.12.2013 року, доказів про переривання чи зупинення перебігу позовної давності представником до матеріалів позовної заяви не додано, тобто, на думку суду, зі сплином трирічного строку позовної давності. Про збільшення позовної давності домовленості між сторонами не досягнуто. Умови п.5.2 договору про його дію з дати його укладання та до повного виконання сторонами суд не трактує як строк дії кредитного договору, оскільки це не відповідає вимогам ст. 252 ЦК України, де прямо зазначено, що строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами. Також при постановленні рішення суд застосовує положення п.31 ППВССУ з розгляду цивільних та кримінальних справ № 5 від 30.03.2012 року "Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин", що враховуючи положення ст. 11 Закону України "Про захист прав споживачів", у спорах щодо споживчого кредитування кредитодавцю забороняється вимагати повернення споживчого кредиту, строк давності якого минув. У зв'язку із цим позовна давність за позовом про повернення споживчого кредиту застосовується незалежно від наявності заяви сторони у спорі. Тому суд застосовує наслідки спливу позовної давності згідно ст. 267 ЦК України та відмовляє у задоволенні позову у зв'язку зі спливом строків позовної давності. Відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України у разі неявки у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Outcome: dismissed