Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-23 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом до [PERSON], [PERSON] про визнання права власності на спадкове майно, в котрому зазначено, що 21 травня 1997 року помер її батько [PERSON]. Після його смерті залишилася спадщина у вигляді 1/4 частини квартири [ADDRESS]. В силу ст. 529 ЦК України (в ред. 1963 року) вона є спадкоємицею першої черги за законом після смерті батька. Іншими спадкоємцями є [PERSON] та [PERSON]- відповідачі по справі. В передбачений законодавством шестимісячний термін до державної нотаріальної контори із заявами про прийняття спадщини ні вона, ні відповідачі не зверталися. Проте, вважає, що своїми діями, які виразилися в тому, що після смерті батька вона розпорядилася його речами, користувалася та проживала в квартирі, 1/4 частина якої належала померлому, фактично вступила в управління та володіння спадковим майном. Крім того, при її зверненні по питанню видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на належну її батьку частину квартири, з"ясувалося, що при видачі свідоцтва про право власності на квартиру, відповідними посадовими особами не було зазначено, в яких саме частках вищевказана квартира належить його власникам- Паляничко [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON]. Згідно ч.2 ст. 8 ЗУ "Про приватизацію державного житлового фонду від 19 червня 1992 року, передача займаних квартир (будинків, кімнат у гуртожитках, здійснюється в спільну сумісну або часткову власність за письмовою згодою всіх повнолітніх членів сім"ї, які постійно мешкають у цій квартирі (будинку, кімнаті у гуртожитку). На даний час вона має намір оформити свідоцтво про право на спадщину на 1/4 частину квартиру (яка належала померлому батьку), але в зв"язку з тим, що в правовстановлюючому документі-свідоцтві про право власності на житло від 09 грудня 1996 року не зазначено, в яких саме частках квартира належить співвласникам, вона не має можливості належним чином скористатись своїм правом та отримати свідоцтво про право на спадщину. В той же час, вона не може врегулювати питання шляхом виправлення допущених помилок, в зв"язку зі смертю одного із співвласників. Пунктом 4.15 глави 10 Порядку про вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України 22.02.2012 № 196/5 видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, проводиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів щодо належності цього майна спадкодавцеві. Згідно п. 2 глави 8 Порядку про вчинення нотаріальних дій нотаріусами України затвердженого Наказом Міністерства юстиції України 22.02.2012 за № 296/5 "... дописки, закреслені слова чи інші виправлення, які є в документах, що подаються для вчинення нотаріальних дій, повинні бути застережені підписом відповідної посадової особи і печаткою установи, підприємства або організації чи особи, яка видала документ. При цьому виправлення повинні бути зроблені таким чином, щоб можна було прочитати як виправлене, так і помилково написане, а потім виправлене чи закреслене." Просила встановити, що вона прийняла спадщину після смерті свого батька [PERSON], померлого 21 травня 1997 року та встановити, що свідоцтво про право власності на житло, видане 09 грудня 1996 року, згідно з розпорядженням від 03 грудня 1996 року за № 186 на квартиру за № 6, що розташована в м. Яготині Київської області по вул. Незалежності, 22, належить [PERSON], [PERSON] (який помер 21 травня 1997 року), [PERSON] та [PERSON], в рівних частках та визнати за нею право власності на 1/4 частину вищевказаної квартири. В судове засідання позивачка та її представник не з"явилися, про день та час розгляду справи повідомлені належним чином, представник позивачки звернувся до суду з заявою про розгляд справи у їх відсутності, позовні вимоги підтримав. Відповідачі в судове засідання не з"явилися, про день та час розгляду справи повідомлені належним чином, звернулися до суду з заявами про розгляд справи у їх відсутності та про визнання позову. Перевіривши матеріали справи, роз'яснивши сторонам процесуальні наслідки визнання позову, враховуючи, що відповідачі позов визнали та визнання позову не суперечить закону та не порушує права, свободи, інтереси інших осіб, суд вважає, що визнання позову може бути прийнято судом, а позов підлягає до задоволення. Враховуючи, що в силу ст. 548 ЦК України (в ред. 1963 року) прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту її відкриття, суд вважає, що позовні вимоги грунтуються на законі та підлягають до задоволення.

Outcome: approved