Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-08 00:00:00

20 лютого 2020 року [PERSON] звернулась до суду з даним позовом, який мотивовано тим, що на праві приватної власності їй належать нежитлове приміщення №2 на І поверсі поз. 7-11, 18, загальною площею 78,1 кв.м. та ганки а1, в нежитловому приміщенні загальною площею 175,5 кв.м. в житловому будинку літ.А-14 блок 4 на першому поверсі, розташованого за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 193343329 від 17.12.2019 року. На даний час позивачка не може користуватися та вільно розпоряджатися своїм майном, оскільки на все її майно накладено арешт, тому вона змушена звернутися до суду з метою усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження нерухомим майном шляхом скасування арешту. Позивачка прохає суд, відповідно до уточнених позовних вимог, усунути перешкоди у здійсненні права користування та розпорядження майном, шляхом зняття арешту нерухомого майна, а саме: нежитлового приміщення №2 в житловому будинку літ.А-14 блок 4 на першому поверсі поз. 1-17, а, а1 - ганки, розташованого по [ADDRESS] загальною площею 176,0 кв.м., реєстраційний номер майна 11446134, накладеного на підставі постанови без номеру, Бую ВІРКО, АРЕШТ №319, реєстраційний номер обтяження 2563258 від 03.11.2005 року, реєстратор: Сьома дніпровська державна нотаріальна контора (49030, Дніпропетровська обл., м.Дніпро, вул.Шевченка, 57). Ухвалою суду від 03.03.2020 року по справі відкрито провадження та призначено підготовче судове засідання на 22.07.2020 року. Після проведення повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями, відповідно до розпорядження керівника апарату суду № 246 від 27 липня 2020 року, 28 липня 2020 року головуючим суддею у цій справі визначено суддю Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська [PERSON] Внаслідок відсторонення судді [PERSON] від здійснення правосуддя на підставі рішення Третьої дисциплінарної палати Вищої ради правосуддя за № 3351/3дп/15-20 від 02.12.2020 року, справу протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 22.12.2020 року передано у провадження цього складу суду. Ухвалою суду від 23.12.2020 року справу прийнято до провадження та вирішено розглядати її за правилами загального позовного провадження з проведенням підготовчого судового засідання. 19 січня 2021 року судом розглянуто заяву представника позивача про витребування доказів та постановлено ухвалу, якою витребувано від Сьомої Дніпровської державної нотаріальної контори належним чином засвідчену копію реєстраційної справи, що заведена при реєстрації 03.11.2005 року Сьомою Дніпровською державною нотаріальною конторою у Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, накладеного арешту та оголошеної заборони на відчуження майна [PERSON] , а саме: нежитлового приміщення № 2 в житловому будинку літ. А-14 блок 4 на першому поверсі, поз. 1-17, літ.а, літ. а1, ганки, розташоване по [ADDRESS] , загальною площею 176,0 кв.м., реєстраційний номер обтяження 2563258, реєстраційний номер майна 11446134; витяг з книги реєстру заборон Сьомої Дніпровської державної нотаріальної контори щодо внесення запису в Єдиний реєстр заборон відчуження об`єктів нерухомого майна від 03.11.2005 року за № 2563258, про обтяження майна, що належить [PERSON] , а саме: нежитлового приміщення № 2 в житловому будинку літ. А-14 блок 4, згідно з постановою державної виконавчої служби Бабушкінського районного управління юстиції, виконавець Вірко С.Г., на підставі ухвали Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 02.11.2005 року. Ухвалою суду від 19 січня 2021 року до участі у справі залучено правонаступником відповідача ПАТ «Інноваційно-промисловий банк» - ТОВ «Інвест Кредит Капітал». 08.02.2021 року нотаріальною конторою надано копії витребуваних доказів. Ухвалою суду від 23 лютого 2021 року залучено до участі у справі правонаступником відповідача ТОВ «Інвест Кредит Капітал» - товариство з обмеженою відповідальністю «Лекснавігатор». 07 липня 2021 року за заявою представника позивача залучено до участі у справі як третю особу без самостійних вимог на предмет спору акціонерне товариство «МетаБанк». 13.08.2021 року до суду надійшла уточнена позовна заява, у якій викладено у новій редакції підстави позову, з урахуванням отриманих судом доказів. Ухвалою суду від 13.08.2021 року прийнято до провадження уточнену позову заяву та закрито підготовче провадження у справі. Позивачка та її представник в судове засідання не з`явилися, представник позивача надав до суду заяву, у якій прохав справу розглянути у його відсутність, на підставі наявних у ній доказів. Позовні вимоги підтримав та прохав задовольнити. Відповідач - Шевченківський відділ державної виконавчої служби у місті Дніпрі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) в судове засідання явку свого представника не забезпечив, письмових заяв чи клопотань не подав. 22.06.2020 року надав відзив, яким позов не визнав у повному обсязі та просив відмовити у його задоволенні. Зазначив, що позивачкою пропущено строк позовної давності, невірно притягнуто відділ ДВС як відповідача по справі, оскільки такий стягувачем не є, відділ ДВС виконавчих проваджень стосовно позивачки не відкривав. Відповідач - Товариство з обмеженою відповідальністю «Лекснавігатор» явку свого представника у судове засідання не забезпечило, письмових заяв чи клопотань не надало. Третя особа - Сьома Дніпровська державна нотаріальна контора явку свого представника у судове засідання не забезпечила, надала заяву про розгляд справи у відсутність її представника. Третя особа - акціонерне товариство «МетаБанк» явку свого представника не забезпечила, письмових заяв чи клопотань не надала. Враховуючи те, що учасники справи належним чином повідомлені про день, час та місце її розгляду, про відкладення справи розглядом не клопотали, неявка представників не є перешкодою для вирішення справи, матеріали справи містять достатньо доказів для її вирішення, судом ухвалено рішення по суті позовних вимог. Згідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Як встановлено судом та підтверджується матеріалами цивільної справи, [PERSON] на праві приватної власності, на підставі договору дарування ВАВ №726918 реєстраційний номер 2-5388, посвідчений 28.11.2002 року Першою Дніпровською держаною нотаріальною конторою, належить нежитлове приміщення № 2 на І поверсі поз. 7-11, 18, загальною площею 78,1 кв.м. та ганки а1, в нежитловому приміщенні загальною площею 175,5 кв.м. в житловому будинку літ.А-14 блок 4 на першому поверсі, розташованого за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 193343329 від 17.12.2019 року. Інша частина нежитлового приміщення 2 на І поверсі поз. 1-6, 12-17, загальною площею 97,4 кв.м. та ганок а, в нежитловому приміщенні загальною площею 175,5 кв.м. в житловому будинку літ.А-14 блок 4 на першому поверсі, розташованого за адресою: [ADDRESS] , на підставі договору купівлі-продажу частини нежитлового приміщення від 22.07.2005 року, посвідченого приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Іщенко Н.Д., та зареєстрованого у реєстрі за № 2965, а також рішення Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 22.10.2009 року справа №2-240/2009, належить ПАТ «МетаБанк», що є правонаступником акціонерного банку «Металург». З інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме мано та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна за № 193343329 вбачається, що на все майно [PERSON] , в тому числі нежитлове приміщення №2, в житловому будинку літ.А-14, блок 4, на першому поверсі, поз.1-17, а, а1, ганки, розташоване у [ADDRESS] , площею 176 кв.м., накладено арешт. У відповідності до відомостей Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, обтяження майна арештом (запис обтяження №2563258) здійснено реєстратором - Сьомою дніпровською державною нотаріальною конторою, на підставі постанови державного виконавця Бабушкінського управління юстиції (Бую) Вірко від 03.11.2005 р. без номеру, арешт №319. З наданих Сьомою дніпровською державною нотаріальною конторою документів, вбачається, що реєстратор здійснив арешт майна позивачки на підставі постанови державного виконавця Бабушкінського ВДВС Дніпропетровського МУЮ Вірко С.Г. про арешт майна боржника та оголошення заборони його відчуження від 03.11.2005 року, яким накладено арешт на майно, що належить [PERSON] , АБ «Металург», на нежитлове приміщення №2, в житловому будинку літ.А-14, блок 4, на першому поверсі, поз.1-17, а, а1, ганки, розташоване на [ADDRESS] загальною площею 176 кв.м. Вказану постанову державний виконавець Вірко С.Г. прийняв на виконання ухвали Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 02.11.2005 року по справі № 2-4253/2005, прийнятої за клопотанням позивача - ВАТ "ІННОВАЦІЙНО - ПРОМИСЛОВИЙ БАНК" про забезпечення позову, шляхом накладення на майно відповідачів [PERSON] та АБ «Металург» арешту, заборони нотаріусам оформляти будь-які договори та угоди, направлені на відчуження нежитлового приміщення № 2 в житловому будинку літ.А-14 блок 4 на першому поверсі поз. 1-17, а, а1 - ганки, розташоване по [ADDRESS] загальною площею 176,0 кв.м., а також шляхом заборони КП ДМБТІ здійснювати реєстрацію будь-яких договорів та угод, направлених на відчуження вказаного об`єкта нерухомості. Оскільки провадження у справі за позовом ВАТ "ІННОВАЦІЙНО - ПРОМИСЛОВИЙ БАНК" до [PERSON] та АБ «Металург» про стягнення суми було закрито ухвалою апеляційного суду Дніпропетровської області від 15.02.2006 року, ухвалою Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 16 червня 2006 року по справі № 2-387/06, заходи забезпечення позову у вигляді арешту нежитлового приміщення № 2 в житловому будинку літ.А-14 блок 4 на першому поверсі поз. 1-17, а, а1 - ганки, розташованого по [ADDRESS] загальною площею 176,0 кв.м., накладені ухвалою суді від 02.11.2005 року по справі №2-387/06, скасовано. З матеріалів справи вбачається, що на виконання ухвали Індустріального районного суду м. Дніпропетровська № 2-387/06 від 16 червня 2006 року, 01.04.2010 року старший державний виконавець Бабушкінського відділу Державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції Григорчук Павло Васильович прийняв постанову про звільнення майна боржника з-під арешту, та постановив: 1. Звільнити з-під арешту майно, на яке накладено арешт згідно постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 03.11.2005 року (постанова АМ №100775), а саме: нежитлове приміщення №2 в житловому будинку літ.А-14 блок 4 на першому поверсі поз. 1-17, а, а1 - ганки, розташованого по [ADDRESS] загальною площею 176,0 кв.м. 2. Звільнити з-під арешту майно, на яке накладено арешт згідно постанови про відкриття виконавчого провадження від 03.11.2005 року (д/в Вірко), а саме: нежитлове приміщення №2 в житловому будинку літ.А-14 блок 4 на першому поверсі поз. 1-17, а, а1 - ганки, розташованого по [ADDRESS] загальною площею 176,0 кв.м. (копія постанови додаток №4 до первісного позову). Натомість, через неналежну реалізацію ухвали Індустріального районного суду м.Дніпропетровська № 2-387/06 від 16 червня 2006 року та постанови про звільнення майна боржника з-під арешту від 01.04.2010 року старшого державного виконавця Бабушкінського відділу Державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції Григорчук Павла Васильовича, арешт нерухомого майна, реєстраційний номер обтяження № 2563258, накладений Державною виконавчою службою у Бабушкінському районі м.Дніпропетровська постановою б/н від 03.11.2005 р., (д/в Вірко), на виконання ухвали Індустріального районного суду м.Дніпропетровська від 02.11.2005 року, і досі є чинним, запис про який міститься у Державному реєстрі речових прав на нерухоме мано та Реєстрі прав власності на нерухоме майно, Державному реєстрі іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, що засвідчується довідкою № 193343329 від 17.12.2019 року, що створює для [PERSON] перешкоди у користуванні та розпорядженні її майном. Згідно ч. 1 ст. 81, 89 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Відповідно ч. 1 ст. 316 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Згідно ч. 1. ст.317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Частина 1 ст. 319 ЦК України передбачає, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Відповідно ч. 1 статті 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Стаття 1 Першого протоколу до Європейської конвенції з прав людини визначає: кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна інакше, як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права. Статтею 391 ЦК України передбачено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно рішення Конституційного Суду України від 01 грудня 2004 року під поняттям «охоронювані законом інтереси», що вживається в законах України, слід розуміти як прагнення до користування матеріальним та/або нематеріальним благом, так і зумовлений загальним змістом, об`єктивний і прямо не опосередкований у суб`єктивному праві простий легітимний дозвіл, що є самостійним об`єктом судового захисту та інших засобів правової охорони з метою задоволення індивідуальних і колективних потреб, які не суперечать Конституції і Законом України, суспільним інтересам, справедливості, добросовісності, розумності. Із наявних у справі доказів судом встановлено, що арешт на нерухоме майно [PERSON] та АБ «Металург», накладено постановою державного виконавця Бабушкінського ВДВС Дніпропетровського МУЮ Вірко С.Г. про арешт майна боржника та оголошення заборони його відчуження від 03.11.2005 року на підставі ухвали Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 02.11.2005 року з метою забезпечення позову по цивільній справі №2-4253/2005, за позовом ВАТ "ІННОВАЦІЙНО - ПРОМИСЛОВИЙ БАНК" до [PERSON] та АБ «Металург» про стягнення суми. Ухвалою апеляційного суду Дніпропетровської області від 15.02.2006 року по справі №2-387/06 провадження у справі було закрито на підставі п. 1 ст. 205 ЦПК України, внаслідок чого Індустріальний районний суд м. Дніпропетровська постановив від 16 червня 2006 року, якою зняв заходи забезпечення позову у вигляді арешту нежитлового приміщення №2, в житловому будинку літ.А-14, блок 4, на першому поверсі поз.1-17, а, а1, ганки, розташованого по [ADDRESS] загальною площею 176 кв.м., накладені ухвалою судді від 02.11.2005 року по справі № 2-387/06. На виконання вказаної ухвали Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 16 червня 2006 року № 2-387/06, старший державний виконавець Бабушкінського відділу Державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції Григорчук Павло Васильович прийняв постанову про звільнення майна боржника ( [PERSON] ) з-під арешту, натомість в подальшому арешт знято не було, що створює для позивача перешкоди у користуванні та розпорядженні її майном. На підставі наведеного суд приходить висновку, що наявний арешт порушує права позивача, так як вона не має можливості реалізувати свої права, як власник. Згідно ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Так, згідно ст. 59 ЗУ «Про виконавче провадження» особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. У разі набрання законної сили судовим рішенням про зняття арешту з майна боржника арешт з такого майна знімається згідно з постановою виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини. Підставами для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини є отримання виконавцем судового рішення про скасування заходів забезпечення позову (п.6 ч.4 ст.59 ЗУ «Про виконавче провадження»). У всіх інших випадках арешт може бути знятий за рішенням суду (ч.5 ст. 59 вказаного закону). Згідно ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження», державний виконавець зобов`язаний вживати заходів примусового виконання рішення, встановлених цим Законом, не упереджено, своєчасно, повно вчиняти виконавчі дії. Державний виконавець: здійснює необхідні заходи щодо своєчасного і повного виконання рішення, зазначеного в документі на примусове виконання рішення, у спосіб і порядок, визначені виконавчим документом; розглядає заяви сторін та інших учасників виконавчого провадження та їх клопотання. Згідно вказаного Закону України державний виконавець зобов`язаний використовувати наданні йому права у точній відповідності із законом і не допускати у своїй діяльності порушення прав та законних інтересів громадян і юридичних осіб. У разі прийняття судом рішення про зняття арешту з майна, він знімається за постановою державного виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини. Копія постанови про зняття арешту з майна надсилається боржнику та органу (установі), якому була надіслана для виконання постанова про накладення арешту на майно боржника. Тобто, законодавець пов`язує можливість звернення особи з даним позовом у разі порушення права власності на майно, на яке накладено арешт. За правилами ст. 57 Закону України «Про виконавче провадження» арешт майна боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Арешт на майно боржника може накладатися державним виконавцем шляхом: винесення постанови про арешт коштів та інших цінностей боржника, що знаходяться на рахунках і вкладах чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах; винесення постанови про арешт коштів, що перебувають у касі боржника або надходять до неї; винесення постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження; проведення опису майна боржника і накладення на нього арешту. Відповідно до постанови ВП ВС від 02.10.2019 року по справі № 904/51/19, постанови ВС від 24.05.2021 року по справі № 712/12136/18, установивши, що позивач є боржником у виконавчому провадженні, суди попередніх інстанцій дійшли обґрунтованого висновку про те, що він не може пред`являти позов про зняття арешту з майна, оскільки законом у цьому випадку передбачений інший спосіб судового захисту, а саме, оскарження боржником рішення, дій, бездіяльності державного виконавця в порядку, передбаченому розділом VII ЦПК України. Оскільки арешт накладено на майно боржника у виконавчому провадженні з метою забезпечення виконання рішення суду, він не може виступати позивачем у даній справі і така справа не підлягає розгляду в позовному провадженні. Вирішуючи питання про можливість застосування у порядку ст. 263 ЦПК України до спірних правовідносин наведених вище висновків Верховного Суду стосовно порядку зняття арешту з майна, суд виходить із того, що підстави звернення до суду із цим позовом є іншими, аніж підстави позовів у справах № 712/12136/18 та №904/51/19, де позивачі прохали зняти арешт з майна, який накладений у виконавчому провадженні, що триває. В даному випадку виконавче провадження не відкривалось, про зазначив у відзиві на позов відділ ДВС. Таким чином, зважаючи на встановлені судом обставини та враховуючи наявність накладеного арешту на майно позивача, неможливість скасування арешту в позасудовому порядку та оскільки позивач в інший спосіб, окрім як звернення до суду з позовом про зняття арешту, захистити своє порушене право не може, суд приходить до висновку про обґрунтованість вимог позивача та необхідність захисту його прав шляхом скасування такого арешту, а відтак і про задоволення позову у повному обсязі. При цьому доводи відповідача про пропуск строку позовної давності суд відхиляє, оскільки порушення права позивачки є триваючим. Крім того, оскільки у провадженні відділу ДВС не має відкритих виконавчих проваджень, сама постанова про зняття арешту з майна була прийнята державним виконавцем, однак належним чином не звернута до виконання, суд вважає, що позивачка вірно обрала спосіб захисту свого цивільного права, шляхом звернення до суду із позовом, в тому числі, до відділу ДВС, яким допущено протиправну бездіяльність, що зумовила виникнення спору. Дійсно, одним із відповідачів по справі є правонаступник стягувача за ухвалою Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 02.11.2005 року - Товариство з обмеженою відповідальністю «Лекснавігатор», однак ні товариство, ні первісний стягувач - ВАТ «Інноваційно-промисловий банк» не допустили дій чи бездіяльності, які б зумовили виникнення цього спору. Їх залучення до участі у справі було зумовлено можливою наявністю майнового інтересу, оскільки арешт накладався за заявою банку про забезпечення позову. Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України, суд покладає судові витрати по справі на сплату судового збору на відповідача - Шевченківський відділ державної виконавчої служби у місті Дніпрі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро), через протиправну бездіяльність якого по невиконанню постанови державного виконавця про скасування арешту майна і виник спір. На підставі викладеного та

Outcome: approved