Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-07 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вищезазначеним позовом. Позов мотивований тим, що [PERSON] являється депутатом Вінницької обласної ради 7 скликання від Опозиційного блоку. 24.05.2017 року у випуску № 22 (1134) щотижневою газетою «33-й канал», засновниками якої є громадська організація Вінницька обласна Асоціація редакторів, ВОГО «Центр захисту журналістів», опублікована стаття під заголовком «Як звільнити [PERSON]. Чому опоблоківці взяли реванш у облраді?», в якій автори [PERSON] та [PERSON] зазначили: - «….. [PERSON] вирішив оприлюднити свої докази. Як сильний чоловік, хочу бути зверху, - спробував пожартувати він. Опозиційний блок завжди досліджує призначення керівників у комунальні заклади. (Цікаво, що коли призначили Олійника нинішній його критик вітав і плескав у долоні, бо, кажуть, йому пообіцяли місце голови управління по комунальних закладах, але не виконали обіцянку). Після того, як ми побачили призначення зятя [PERSON] на одну з керівних посад закладу це дуже всіх збурило. (У ті дні відбулося дуже багато цікавих призначень депутатів та їхніх родичів начмедами та заступниками головних лікарів, керівниками митниці, але цього ніхто не помітив). Саме це змусило нас озвучити все на президії і на сесії (але чому зразу розправа, а не вивчення їх депутатами та правоохоронцями, як це має бути?) Відбувається захоплення всіх керівних посад! На запитання, чому ж він вже при цій владі «глибокий опозиціонер до неї» - став держслужбовцем, [PERSON], нервово зриваючись на крик, відповів: - А я працюю 12 років на державній службі! (Щоправда, при регіоналах!). На його підсилення в наступ пішов вагоміший опоблоківець керівник фракції Сергій Чорноокоий… І на завершення його колега по фракції [PERSON], екс керівник фракції Партії регіонів, намагалися вручити [PERSON] букет (ну майже як Майдану)….А тепер бач розплата прийшла казала вся її сутність… Цікаво, що у 2010 році [PERSON] депутат регіонал так само прислужував вірою і правдою тодішній владі. І тоді відбулась така сама сесія по усуненню із влади тодішніх опозиціонерів, в т.ч. і Коровія, нинішнього голови ОДА, котрий на той час був в опозиції до влади, проти газети «33-й канал», яка написала правду про це, її засновників, фракції «Єдність», члени якої нині нардепи Домбровський, Заболотний, Спориш, інші, поширював чорний піар і позивався до суду. А на додачу розповсюджував чорну піар листівку проти Коровія, Домбровського, інших неугодних регіоналам керівників та членів фракції «Єдність»…А потім у присутності співробітників СБУ, які викрили це, плакав і просив пробачення! Запевняв, що більше не буде таким займатися. Ось такі метаморфози. Незабаром, 07.06.2017 року у випуску № 24 (1136) щотижневою газетою «33-й канал» (далі за текстом газета), засновниками якої є Вінницька обласна Асоціація редакторів, ВОГО, «Центр захисту журналів» опублікована стаття під заголовком «Чому депутат [PERSON] назвав офіцерів СБУ - мусорами»? в якій автор зазначив:- «…Заява Укропу. Ми фракція патріотів України, бійців АТО та патріотичних офіцерів, членів Самооборони, обурені вчорашньою заявою депутата [PERSON] («Опозиційний блок») на комісії з питань комунального майна , де він заявив, що офіцери СБУ це мусор. І дозволяти їм тренуватися у спортзалах комунальної власності безкоштовно неприпустимо. Ми шоковані, що цей депутат в час війни, коли бійці АТО та офіцери спецслужб ціною власного життя захищають Україну від агресора, в тому числі і його сімю та дітей, смів так образити офіцерську честь. До речі, сам депутат жодного разу не був в АТО і не знає, що таке війна, а останнім часом «воює» в облраді із жінками….З повагою, ПП Укроп…» Позивач вважає, що вказані статті обвинувачують останнього та ображають його честь. Принижують його, як людину, громадянина та формують у свідомості читачів, колег, вінничан уявлення про нього, як про людину з низькими моральними якостями. У зв'язку з вищенаведеним позивач просить визнати інформацію, розміщену 24.05.2017 року у випуску № 22 (1134) щотижневої газетою «33-й канал» засновниками якої є громадська організація Вінницька обласна Асоціація редакторів, ВОГО «Центр захисту журналістів» опублікована стаття під заголовком «Як звільнити [PERSON]. Чому опоблоківці взяли реванш у облраді?», в якій автори [PERSON] та [PERSON] зазначили: - «….. [PERSON] вирішив оприлюднити свої докази. Як сильний чоловік, хочу бути зверху, - спробував пожартувати він. Опозиційний блок завжди досліджує призначення керівників у комунальні заклади. (Цікаво, що коли призначили Олійника нинішній його критик вітав і плескав у долоні, бо, кажуть, йому пообіцяли місце голови управління по комунальних закладах, але не виконали обіцянку). Після того, як ми побачили призначення зятя [PERSON] на одну з керівних посад закладу це дуже всіх збурило. (У ті дні відбулося дуже багато цікавих призначень депутатів та їхніх родичів начмедами та заступниками головних лікарів, керівниками митниці, але цього ніхто не помітив). Саме це змусило нас озвучити все на президії і на сесії (але чому зразу розправа, а не вивчення їх депутатами та правоохоронцями, як це має бути?) Відбувається захоплення всіх керівних посад! На запитання, чому ж він вже при цій владі «глибокий опозиціонер до неї» - став держслужбовцем, [PERSON], нервово зриваючись на крик, відповів: - А я працюю 12 років на державній службі! (Щоправда, при регіоналах!). На його підсилення в наступ пішов вагоміший опоблоківець керівник фракції Сергій Чорноокоий… І на завершення його колега по фракції [PERSON], екс керівник фракції Партії регіонів, намагалися вручити [PERSON] букет (ну майже як Майдану)….А тепер бач розплата прийшла казала вся її сутність… Цікаво, що у 2010 році [PERSON] депутат регіонал так само прислужував вірою і правдою тодішній владі. І тоді відбулась така сама сесія по усуненню із влади тодішніх опозиціонерів, в т.ч. і Коровія, нинішнього голови ОДА, котрий на той час був в опозиції до влади, проти газети «33-й канал», яка написала правду про це, її засновників, фракції «Єдність», члени якої нині нардепи Домбровський, Заболотний, Спориш, інші, поширював чорний піар і позивався до суду. А на додачу розповсюджував чорну піар листівку проти Коровія, Домбровського, інших неугодних регіоналам керівників та членів фракції «Єдність»…А потім у присутності співробітників СБУ, які викрили це, плакав і просив пробачення! Запевняв, що більше не буде таким займатися. Ось такі метаморфози…» недостовірною та такою, що порочить честь, гідність, та ділову репутацію [PERSON]; визнати інформацію, розміщену 07.06.2017 року у випуску № 24 (1136) щотижневою газетою «33-й канал», 07.06.2017 року у випуску № 24 (1136) щотижневою газетою «33-й канал» (далі за текстом газета), засновниками якої є Вінницька обласна Асоціація редакторів, ВОГО, «Центр захисту журналів» опублікована стаття під заголовком «Чому депутат [PERSON] назвав офіцерів СБУ - мусорами»? в якій автор зазначив:- «…Заява Укропу. Ми фракція патріотів України, бійців АТО та патріотичних офіцерів, членів Самооборони, обурені вчорашньою заявою депутата [PERSON] («Опозиційний блок») на комісії з питань комунального майна , де він заявив, що офіцери СБУ це мусор. І дозволяти їм тренуватися у спортзалах комунальної власності безкоштовно неприпустимо. Ми шоковані, що цей депутат в час війни, коли бійці АТО та офіцери спецслужб ціною власного життя захищають Україну від агресора, в тому числі і його сімю та дітей, смів так образити офіцерську честь. До речі, сам депутат жодного разу не був в АТО і не знає, що таке війна, а останнім часом «воює» в облраді із жінками….З повагою, ПП Укроп…» недостовірною та такою, що порочить честь, гідність та ділову репутацію [PERSON]; зобовязати громадську організацію Вінницька обласна Асоціація редакторів, ВОГО «Центру захисту журналістів» спростувати поширену про [PERSON], розміщену 24.05.2017 року у випуску № 22 (1134) щотижневою газетою «33-й канал» інформацію в статті «Як звільнялии [PERSON]. Чому опоблоківці взяли реванш у облраді?» шляхом розміщення в тій же самій газеті на тій самій сторінці і тим самим шрифтом повідомлення про ухвалене судове рішення із публікацією тексту його резолютивної частини у тижневий строк з дня набрання судовим рішенням законної сили; зобовязати громадську організацію Вінницька обласна Асоціація редакторів, ВОГО «Центру захисту журналістів» спростувати поширену про [PERSON], розміщену 07.06.2017 року у випуску № 24 (1136) щотижневою газетою «33-й канал» інформацію в статті «Чому депутат [PERSON] назвав офіцерів СБУ «мусорами»?» шляхом розміщення в тій же самій газеті на тій самій сторінці і тим самим шрифтом повідомлення про ухвалене судове рішення із публікацією тексту його резолютивної частини у тижневий строк з дня набрання судовим рішенням законної сили; стягнути з громадських організацій Вінницька обласна Асоціація редакторів, ВОГО «Центр захисту журналістів» на користь [PERSON] 50000 грн. в рахунок відшкодування моральної шкоди; стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] 50000 грн. в рахунок відшкодування моральної шкоди та вирішити питання про стягнення судових витрат. Позивач [PERSON] та його представник [PERSON] в судовому засіданні наполягали на задоволенні позову у повному обсязі з підстав, викладених у ньому. Представник Обласної громадської організації «Вінницька обласна асоціація редакторів», «Центру захистів журналістів» адвокат [PERSON] [PERSON] в задоволенні позову просила відмовити, надавши суду письмові заперечення. [PERSON] та його представник [PERSON] в судовому засіданні заперечував проти задоволення позову. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пдтвердила, що вона була присутня, як позивач [PERSON] на засіданні комісії сказав, що в комунальний спортзал ходить різний "мотлох", а саме працівники СБУ. Свідок [PERSON] суду повідомив, що він був пристуній на засіданні комісії. Директор спортзалу сказав, що працівники СБУ тренуються в залі. [PERSON] сказав, що ходить різний "мотлох", тоді коли можна запустити дітей. Свідок [PERSON] повідомив, що раніше [PERSON] передав йому листівку з чорним брудом. в якій була негативна інформація щодо редакції газети "33 канал", депутатів, які перебували на той час в опозиції до влади. Він передав листівку заступнику головного редактора [PERSON], яка передала її співробітникам СБУ. Під час бесіди в кабінеті заступника редактора був також присутній депутат [PERSON]. який приносив свої вибачення, казав, що жалкує, щодо цієї листівки, на його очах були сльози. При цьому [PERSON] нахилявся до свого взуття, можливо зав'язати шнурки чи ще щось. Свідок [PERSON] повідомила, що раніше вона опублікувала статтю про "тушок" і "тушканчиків", як Партія Регіонів ламає інші фрації, [PERSON] подав позов до суду, газету було повідомлено, що готується ще ряд позовів до суду. До свідка прийшов [PERSON], який надав листівку, яку йому дав [PERSON] Вони звернулись з листом до СБУ. Під час розмови зі співробітником СБУ [PERSON] просив, що не треба порушувати кримінальну справу, а на його очах були сльози. Суд, заслухавши осіб, які беруть участь у справі, оцінивши докази, що містяться в матеріалах справи, дійшов до наступного висновку. Судом встановлено, що 24.05.2017 року у випуску № 22 (1134) щотижневою газетою «33-й канал», засновниками якої є громадська організація Вінницька обласна Асоціація редакторів, ВОГО «Центр захисту журналістів» опублікована стаття під заголовком «Як звільнити [PERSON]. Чому опоблоківці взяли реванш у облраді?», в якій автори [PERSON] та [PERSON] зазначили: - «….. [PERSON] вирішив оприлюднити свої докази. Як сильний чоловік, хочу бути зверху, - спробував пожартувати він. Опозиційний блок завжди досліджує призначення керівників у комунальні заклади. (Цікаво, що коли призначили Олійника нинішній його критик вітав і плескав у долоні, бо, кажуть, йому пообіцяли місце голови управління по комунальних закладах, але не виконали обіцянку). Після того, як ми побачили призначення зятя [PERSON] на одну з керівних посад закладу це дуже всіх збурило. (У ті дні відбулося дуже багато цікавих призначень депутатів та їхніх родичів начмедами та заступниками головних лікарів, керівниками митниці, але цього ніхто не помітив). Саме це змусило нас озвучити все на президії і на сесії (але чому зразу розправа, а не вивчення їх депутатами та правоохоронцями, як це має бути?) Відбувається захоплення всіх керівних посад! На запитання, чому ж він вже при цій владі «глибокий опозиціонер до неї» - став держслужбовцем, [PERSON], нервово зриваючись на крик, відповів: - А я працюю 12 років на державній службі! (Щоправда, при регіоналах!). На його підсилення в наступ пішов вагоміший опоблоківець керівник фракції Сергій Чорноокоий… І на завершення його колега по фракції [PERSON], екс керівник фракції Партії регіонів, намагалися вручити [PERSON] букет (ну майже як Майдану)….А тепер бач розплата прийшла казала вся її сутність… Цікаво, що у 2010 році [PERSON] депутат регіонал так само прислужував вірою і правдою тодішній владі. І тоді відбулась така сама сесія по усуненню із влади тодішніх опозиціонерів, в т.ч. і Коровія, нинішнього голови ОДА, котрий на той час був в опозиції до влади, проти газети «33-й канал», яка написала правду про це, її засновників, фракції «Єдність», члени якої нині нардепи Домбровський, Заболотний, Спориш, інші, поширював чорний піар і позивався до суду. А на додачу розповсюджував чорну піар листівку проти Коровія, Домбровського, інших неугодних регіоналам керівників та членів фракції «Єдність»…А потім у присутності співробітників СБУ, які викрили це, плакав і просив пробачення! Запевняв, що більше не буде таким займатися. Ось такі метаморфози. 07.06.2017 року у випуску № 24 (1136) щотижневою газетою «33-й канал», засновниками якої є Вінницька обласна Асоціація редакторів, ВОГО, «Центр захисту журналів» опублікована стаття під заголовком «Чому депутат [PERSON] назвав офіцерів СБУ - мусорами»? в якій автор зазначив:- «…Заява Укропу. Ми фракція патріотів України, бійців АТО та патріотичних офіцерів, членів Самооборони, обурені вчорашньою заявою депутата [PERSON] («Опозиційний блок») на комісії з питань комунального майна , де він заявив, що офіцери СБУ це мусор. І дозволяти їм тренуватися у спортзалах комунальної власності безкоштовно неприпустимо. Ми шоковані, що цей депутат в час війни, коли бійці АТО та офіцери спецслужб ціною власного життя захищають Україну від агресора, в тому числі і його сімю та дітей, смів так образити офіцерську честь. До речі, сам депутат жодного разу не був в АТО і не знає, що таке війна, а останнім часом «воює» в облраді із жінками….З повагою, ПП Укроп…» Згідно ст. 277 ЦК України фізична особа, особисті немайнові права якої порушено внаслідок поширення про неї та (або) членів її сім'ї недостовірної інформації, має право на відповідь, а також на спростування цієї інформації. Згідно п. 15 постанови Пленуму Верховного Суду України № 1 від 27.02.2009 року «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» при розгляді справ зазначеної категорії суди повинні мати на увазі, що юридичним складом правопорушення, наявність якого може бути підставою для задоволення позову, є сукупність таких обставин: а) поширення інформації, тобто доведення її до відома хоча б одній особі у будь-який спосіб; б) поширена інформація стосується певної фізичної чи юридичної особи, тобто позивача; в) поширення недостовірної інформації, тобто такої, яка не відповідає дійсності; г) поширення інформації, що порушує особисті немайнові права, тобто або завдає шкоди відповідним особистим немайновим благам, або перешкоджає особі повно і своєчасно здійснювати своє особисте немайнове право. Згідно п. 19 постанови Пленуму Верховного Суду України № 1 від 27.02.2009 року «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи», вирішуючи питання про визнання поширеної інформації недостовірною, суди повинні визначати характер такої інформації та з'ясовувати, чи є вона фактичним твердженням, чи оціночним судженням; оціночні судження не підлягають спростуванню та доведенню їх правдивості. Згідно ст. 30 Закону України «Про інформацію» ніхто не може бути притягнутий до відповідальності за висловлення оціночних суджень; оціночними судженнями, за винятком наклепу, є висловлювання, які не містять фактичних даних, критика, оцінка дій, а також висловлювання, що не можуть бути витлумачені як такі, що містять фактичні дані, зокрема з огляду на характер використання мовностилістичних засобів (вживання гіпербол, алегорій, сатири); оціночні судження не підлягають спростуванню та доведенню їх правдивості; якщо особа вважає, що оціночні судження або думки принижують її гідність, честь чи ділову репутацію, а також інші особисті немайнові права, вона вправі скористатися наданим їй законодавством правом на відповідь, а також на власне тлумачення справи у тому самому засобі масової інформації з метою обґрунтування безпідставності поширених суджень, надавши їм іншу оцінку; якщо суб'єктивну думку висловлено в брутальній, принизливій чи непристойній формі, що принижує гідність, честь чи ділову репутацію, на особу, яка таким чином та у такий спосіб висловила думку або оцінку, може бути покладено обов'язок відшкодувати завдану моральну шкоду. Відповідно до ст. 10 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини кожен має право на свободу вираження поглядів. Це право включає свободу дотримуватися своїх поглядів, одержувати і передавати інформацію та ідеї без втручання органів державної влади і незалежно від кордонів. Здійснення цих свобод, оскільки воно пов'язане з обов'язками і відповідальністю, може підлягати таким формальностям, умовам, обмеженням або санкціям, що встановлені законом і є необхідними в демократичному суспільстві в інтересах національної безпеки, територіальної цілісності або громадської безпеки, для запобігання заворушенням чи злочинам, для охорони здоров'я чи моралі, для захисту репутації чи прав інших осіб, для запобігання розголошенню конфіденційної інформації або для підтримання авторитету і безсторонності суду. Статтею 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду" встановлено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права. Європейський суд з прав людини у рішенні від 29.03.2005 року справі «Українська Прес-група» проти України» зазначив, що у своїй практиці Суд розрізняє факти та оціночні судження; якщо існування фактів може бути підтверджене, правдивість оціночних суджень не піддається доведенню; вимога довести правдивість оціночних суджень є нездійсненною і порушує свободу висловлення думки як таку, що є фундаментальною частиною права, яке охороняється статтею 10 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини (Рішення у справі Lingens v. Austria від 8 липня 1986 року); залежно від обставин конкретної справи, висловлювання, яке є оціночним судженням, може бути перебільшеним за відсутності будь-якого фактичного підґрунтя (Рішення у справі De Haes Gijsels v. Belgium від 24 лютого 1997 року). Згідно ст. 34 Конституції України кожному гарантується право на свободу думки та слова, на вільне вираження своїх поглядів і переконань. Таким чином, суд вважає, що поширена відповідачем інформація має характер оціночного судження, а наведені в ній висловлювання не можуть тлумачитися як такі, що містять фактичні дані або є образливими чи негативними. Відповідно до п. 21 постанови Пленуму Верховного Суду України № 1 від 27.02.2009 року «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» при поширенні недостовірної інформації стосовно приватного життя публічних осіб вирішення справ про захист їх гідності, честі чи ділової репутації має свої особливості. Суди повинні враховувати положення Декларації про свободу політичних дебатів у засобах масової інформації (далі - Декларація), схваленої 12.02.2004 року на 872-му засіданні Комітету [PERSON] Європи, а також рекомендації, що містяться у Резолюції 1165 (1998) Парламентської [PERSON] Європи про право на недоторканість приватного життя; зокрема, у названій Резолюції зазначається, що публічними фігурами є особи, які обіймають державні посади і (або) користуються державними ресурсами, а також усі ті, хто відіграє певну роль у суспільному житті (у галузі політики, економіки, мистецтва, соціальній сфері, спорті чи в будь-якій іншій галузі); у статтях 3, 4, 6 Декларації вказується, що оскільки політичні діячі та посадові особи, які обіймають публічні посади або здійснюють публічну владу на місцевому, регіональному, національному чи міжнародному рівнях, вирішили апелювати до довіри громадськості та погодилися «виставити» себе на публічне політичне обговорювання, то вони підлягають ретельному громадському контролю і потенційно можуть зазнати гострої та сильної громадської критики у засобах масової інформації з приводу того, як вони виконували або виконують свої функції; при цьому зазначені діячі та особи не повинні мати більшого захисту своєї репутації та інших прав порівняно з іншими особами; у зв'язку з цим, межа допустимої критики щодо політичного діяча чи іншої публічної особи є значно ширшою, ніж окремої пересічної особи; публічні особи неминуче відкриваються для прискіпливого висвітлення їх слів та вчинків і повинні це усвідомлювати. Позивач [PERSON] являється депутатом Вінницької обласної ради 7 скликання від Опозиційного блоку, а тому є публічною особою, яка підлягає ретельному громадському контролю і потенційно може зазнати гострої та сильної громадської критики у засобах масової інформації з приводу того, як вона виконувала або виконує свої функції. В ході судового розгляду судом були досліджені відеозапис засідання позачергової 19 сесії Вінницької обласної ради від 19 травня 2017 року, на якому містяться виступ позивача [PERSON] та інших депутатів. Інформація, яка міститься в публікації від 24 травня 2017 року під назвою «Як звільняли [PERSON]. Чому опоблоківці взяли реванш у облрад?» - відтворення виступу позивача та інших обставин, які відбулись під час засідання. Щодо викладення в публікації подій, які стосуються 2010 року, це підтверджується наступними доказами: показаннями допитаних в судовому засіданні свідків [PERSON] та [PERSON]; ухвалами Вінницького міського суду від 26.11.2010 року та 24.12.2010 року про залишення без руху та повернення позовної заяви [PERSON] про визнання недостовірними, такими, що не відповідають дійсності, порушують права, свободи позивача, ганьблять його честь гідність, ділову репутацію відомостей, опублікованих в газеті «33 канал» та спростування недостовірної інформації (а.с. 62-65); листом голові СБУ У Вінницькій області від 10.12.2010 року (а.с. 67-68) та актом від 12.10.2017 року (а.с. 69), в яких міститься інформація щодо листівки., яку розповсюджував депутат обласної [PERSON] [PERSON] та його подальших вибачень. Інформація, яка міститься в публікації від 7 червня 2017 року під назвою «Чому депутат [PERSON] назвав офіцерів «СБУ» - «мусорами»?» підтверджується показаннями допитаних в судовому засіданні свідків [PERSON] та [PERSON], які підтвердили, що під час засідання [PERSON] вказав, що різний «мотлох», а саме СБУ займається в спортзалі, а також аудіозаписом, вчиненим журналістом [PERSON] Відповідно до листа Вінницької обласної регіональної парторганізації Політичної партій Українське обєднання патріотів «УКРОП» за підписом голови депутатської фракції [PERSON] зазначено наступне. «На засіданні комісії Вінницької обласної ради з питань комунальної власності, яке відбулось 6 червня 2017 року, стався ганебний випадок. Депутат Вінницької обласної ради (Опоблок), який водночас є начальником управління праці та сімейної політик Департаменту соціальної та молодіжної політики Вінницької обласної державної адміністрації [PERSON] публічно заявив, що працівники СБУ, цитую: «Непотріб і сміття, і вони не мають права займатися у спортзалах комунальних підприємств». Ми, фракція патріотів України, бійців АТО та патріотичних офіцерів, членів Самооборони, обурені зазначеною заявою та шоковані тим, що депутат обласної ради в час війни, коли бійці АТО та офіцери спецслужб ціною власного життя захищають Україну від агресора, в тому числі і його сім'ю та дітей. Смів так образити офіцерську гідність. До речі, сам депутат жодного разу не був у АТО і не знає, що таке війна, а останнім часом воює в обласній раді жінками. Щоб не допустити поширення «Руського міра» у нас на Вінниччині, подібні випадки мають бути оприлюднені серед громадськості, тому просимо опублікувати даний лист». Якщо особа вважає, що оціночні судження або думки, поширені в засобі масової інформації, принижують її гідність, честь чи ділову репутацію, а також інші особисті немайнові права, вона вправі скористатися наданим їй частиною першою статті 277 ЦК України\~правом на відповідь, а також на власне тлумачення справи (стаття 30 Закону про інформацію, стаття 65 Закону України "Про телебачення і радіомовлення") у тому ж засобі масової інформації з метою обґрунтування безпідставності поширених суджень, надавши їм іншу оцінку. Слово "мусор" в перекладі на українську мову "сміття". Синонім слова "сміття": "покидьки", "непотріб", "набрід", "бруд", "мотлох" дане вираження допускає вживання цього слова як синоніма до слів [PERSON] щодо працівників СБУ. Суд констатує, що вираження свого погляду є результатом психічної діяльності суб'єкта, а будь-яке вираження поглядів має визначену форму і зміст. Змістом є висновок (умовивід), який містить у собі поширені судження. При цьому форма не повинна ганьбити гідність та честь особи, та враховувати те, як поширені оціночні судження можуть бути сприйняті третіми особами, чи-то як вираження суб'єктивної оцінки автора поглядів, чи-то як ствердження про факти. При цьому слід мати на увазі і те, що факт це синонім понять істина, подія, результат, а судження це те ж саме, що й думка, висловлення. Воно являє розумовий акт, що має оціночний характер та виражає ставлення того, хто говорить, до змісту висловленої думки і напряму, пов'язаними із такими психологічними станами як віра, впевненість чи сумнів. При цьому якщо оціночні судження в поширеній автором інформації є його суб'єктивною оцінкою дійсних фактів, подій і вони подані у формі, що адекватно, недвозначно відбивають суб'єктивний характер судження, то вони не підлягають спростуванню. При цьому позивачем не представлено суду фактів, які б доводили, що відповідач мотивовано та цілеспрямовано діяв з метою принизити честь, гідність чи ділову репутацію позивача, як особи та депутата Вінницької обласної ради 7 скликання від Опозиційного блоку. Посилання позивача на виписку 3327 із медичної картки хворого за період з 02.06.2017 року по 12.06.2017 року як підтвердження своїх позовних вимог спростовується протоколом № 43 засідання постійної комісії обласної [PERSON] з питань регулювання комунальної власності та приватизації від 6 червня 2017 року, згідно якого позивач був присутній на засіданні комісії та приймав активну участь. Що стосується позовних вимог в частині стягнення моральної шкоди, то відповідно до\~статті 23 ЦК України\~особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Отже, оскільки позивачем не доведено порушення своїх прав відповідачем, відсутні підстави для відшкодування моральної шкоди. Крім того, суд звертає увагу на те, що відповідно до частини другої\~статті 23 ЦК України\~моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Відповідно до пункту 3\~Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди»\~під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв'язку з ушкодженням здоров'я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданим споживачам, інших цивільних прав, у зв'язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв'язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків. Однак, будь-яких належних і допустимих доказів на підтвердження факту спричинення позивачу моральної шкоди, а також доказів на підтвердження причинного зв'язку між шкодою та розміщеними відповідачем публікаціями, позивачем не надано. Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Враховуючи вищевикладене, суд вважає необхідним відмовити у задоволенні позову. Відповідно до положень\~ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Адвокат [PERSON] [PERSON], яка в свою чергу є представником обласних громадських організацій «Вінницька обласна асоціація редакторів» та «Центру захисту журналістів» в судовому засіданні просила стягнути з позивача понесені судові витрати на правову допомог,у понесені обласними громадськими організаціями «Вінницька обласна асоціація редакторів», «Центр захисту журналістів». Відповідно до квитанції ГО «Вінницька обласна асоціація редакторів» та ГО «Центр захисту журналістів» сплатила по 3500,00 грн. На підтвердження понесених витрат на оплату правової допомоги в матеріалах справи містяться квитанції від 22.09.2017 року та 29.09.2017 року про сплату ГО «Вінницька обласна асоціація редакторів» та ГО «Центр захисту журналістів» адвокату [PERSON] - [PERSON] по 3500,00 грн. Розмір витрат на оплату правової допомоги визначається за домовленістю між стороною та особою, яка надає правову допомогу. Разом із тим, граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу встановлений\~Законом України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах». Витрати на правову допомогу, граничний розмір якої визначено відповідним законом, про що зазначено в п. 47 цієї\~постанови, стягуються не лише за участь у судовому засіданні при розгляді справи, а й у разі вчинення інших дій поза судовим засіданням, безпосередньо повязаних із наданням правової допомоги у конкретній справі (наприклад, складання позовної заяви, надання консультацій, переклад документів, копіювання документів). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Європейським судом з прав людини висловлена правова позиція, згідно з якою при розгляді питань компенсації витрат, понесених сторонами на отримання ними юридичної допомоги (в тому числі й під час розгляду їх справ в національних судах) задоволенню судом підлягають лише ті вимоги, по яким доведено, що витрати заявника були фактичними, неминучими, необхідними, а їх розмір розумним та обґрунтованим (остаточне рішення Європейського суду з прав людини від 10 січня 2010 року, №33210/07 і 41866/08) та «Гуриненко проти України» (рішення Європейського суду з прав людини від 18 лютого 2010 року, №37246/04). Відповідно до довідки 07.11.2017 року, що міститься в матеріалах справи, адвокатом [PERSON] - [PERSON] витрачено 11 год. на надання ГО «Вінницька обласна асоціація редакторів» та ГО «Центр захисту журналістів» правової допомоги в зазначеній справі зокрема: підготовка заяви про залучення до участі співвідповідача - 0,5 год.; ознайомлення з матеріалами справи - 0,5 год.; підготовка заперечення проти позову - 6 год.; участь у суді першої інстанції - 4 год.), тобто витрати на правову допомогу становлять 7040,00 грн. (11 год. х 640 грн. = 7040 грн.)\~стаття 1 Закону України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах»\~в редакції Закону від 20 грудня 2011 року. Матеріалами справи підтверджено, що адвокат [PERSON] - [PERSON] брала участь у судових засіданнях, що відбулися 26.09.2017 року, 17.10.2017 року, 01.11.2017 року, 08.11.2017 року загальна тривалість яких становить 3,5 год. Також адвокат знайомилась з матеріалами справи та готувала заперечення до позовної заяви. Суд, виходячи із суті спору та зважаючи на складність цієї справи, вважає, що заявником не обґрунтовано зазначений затрачений час на надання цих послуг і їх об'єм, а тому визначена представником відповідачів сума витрат на правову допомогу є дещо завищеною. Відтак, ураховуючи засади виваженості, розумності та справедливості, суд приходить до висновку до часткового задоволення про стягнення судових витрат з [PERSON] на користь ГО «Вінницька обласна Асоціація редакторів» та ГО «Центр захисту журналістів» в розмірі по 2000,00 грн. На підставі ст. 88 ЦПК України судовий збір, сплачений позивачем при поданні позову до суду, йому не відшкодовується. На підставі викладеного,

Outcome: approved