Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-18 00:00:00

Заявник звернувся до суду із заявою про встановлення фактів смерті осіб на тимчасово окупованій території України. Заявлені вимоги мотивує тим, що [INFO] в м.Кіровське Донецької області померла його мати [PERSON] , а [INFO] в м.Донецьк помер батько [PERSON] , що підтверджується копіями свідоцтв про смерть. Після смерті батьків відкрилася спадщина на належне їм майно, а саме на недоотриману пенсію, яка була нарахована їм за життя та на грошові кошти на депозитному рахунку, відкритому в АТ «Ощадбанк». Оскільки, позивач як спадкоємець першої черги має право на зазначене спадкове майно, з метою проведення реєстрації смерті батьків звернувся до Ічнянського районного відділу державної реєстрації актів цивільного стану Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) з відповідною заявою. Проте, йому було відмовлено у державній реєстрації смерті, оскільки подані заявником документи не є підставою для державної реєстрації смерті і не відповідають вимогам законодавства України, оскільки видані на тимчасово окупованій території України. Ухвалою Ічнянського районного суду Чернігівської області від 18 березня 2021 року відкрито провадження у справі та призначено справу до судового розгляду у відкритому судовому засіданні на 19 березня 2021 року. В судове засідання заявник не з`явився, хоча про дату, час та місце судового засідання повідомлявся належним чином. Згідно заяви просив розгляд справи проводити без його участі в разі його неявки в судове засідання. Представник заінтересованої особи Ічнянської міської ради Чернігівської області в судове засідання не з`явився, хоча про дату, час та місце судового засідання повідомлявся належним чином. Представник заінтересованої особи Ічнянського районного відділу державної реєстрації актів цивільного стану Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) в судове засідання також не з`явився, хоча про дату, час та місце судового засідання повідомлявся належним чином. Згідно письмової заяви просили розгляд справи проводити без їх участі, не заперечують проти заявлених вимог. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що заявлені вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч.1 ст.315 ЦПК України, у судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Зокрема, згідно п.8 ч.1 ст.315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті. Згідно з ч.2 ст.319 ЦПК України, рішення суду про встановлення факту, який підлягає реєстрації в органах державної реєстрації актів цивільного стану або нотаріальному посвідченню, не замінює собою документів, що видаються цими органами, а є тільки підставою для одержання зазначених документів. Судом встановлено, що згідно копії Свідоцтва про одруження серії [NUMBER] від 10 лютого 1962 року, [PERSON] , 1933 року народження, українець, та [PERSON] , 1936 року народження, українка, уклали шлюб. Прізвище дружини після реєстрації шлюбу [PERSON] . У відповідності до копії Свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 02 січня 1963 року, [PERSON] народився [INFO] та його батьками записані [PERSON] та [PERSON] . Згідно копії Лікарського свідоцтва про смерть №35 від 29 квітня 2020 року (форма №106/у) та довідки про причину смерті від 29 квітня 2020 року (до форми №106/у №35, виданих КУ «Центральна міська лікарня Адміністрації м.Кіровське», [PERSON] , [INFO] , померла [INFO] . Відповідно до копії Лікарського свідоцтва про смерть №254 від 29 листопада 2020 року (форма №106/у) та довідки про причину смерті від 29 листопада 2020 року (до форми №106/у №35, виданих Управлінням з охорони здоров`я м.Донецька, [PERSON] , [INFO] , помер [INFO] . 29 квітня 2020 року відділом запису актів державного стану Кіровського міського управління юстиції Міністерства юстиції видано Свідоцтво про смерть [PERSON] , [INFO] , уродженки с.Максимівка Ічнянського району Чернігівської області, яка померла [INFO] в м.Кіровське Донецької області, складено актовий запис №104 від 29 квітня 2020 року. 30 листопада 2020 року відділом запису актів державного стану Кіровського міського управління юстиції Міністерства юстиції видано Свідоцтво про смерть [PERSON] , [INFO] , уродженця с.Вербиця Жидачівського району Львівської області, який помер [INFO] в м.Донецьк, складено актовий запис №303 від 30 листопада 2020 року. Проте, Ічнянським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) Сенів О.Ю. відмовлено у проведенні державної реєстрації смерті [PERSON] ,, яка померла [INFO] в м.Кіровське, Донецької області та [PERSON] , який помер [INFO] в м.Донецьк, оскільки аналіз документів, представлених заявником, свідчить, що пред`явлені свідоцтва про їх смерть, видані відділом ЗАГС Кіровського міського управління юстиції Міністрства юстиції, який діє на тимчасово окупованій території України, діяльність якого вважається незаконною на території України, відповідно до ст.9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» від 15 квітня 2014 року №1207-VII та будь-який документ, виданий такими органами або особами є недійсним і не ствоює правових наслідків. Враховуючи викладене, у проведенні державної реєстрації смерті на підставі пред`явлених документів, відмовлено. Відповідно до ст. 1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» тимчасово окупована територія України є невідємною частиною території України, на яку поширюється дія Конституції та законів України. Згідно п.1, 2 ч.1 ст.17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану», державна реєстрація смерті проводиться органом державної реєстрації актів цивільного стану на підставі, в тому числі документа встановленої форми про смерть, виданого закладом охорони здоров`я або судово-медичною установою; та рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час або про оголошення її померлою. Форма та порядок видачі документа про смерть, на підставі якого здійснюється державна реєстрація смерті, встановлена Інструкцією про порядок заповнення та видачі лікарського свідоцтва про смерть, затвердженої наказом Міністерством охорони здоров`я України N 545 від 08 серпня 2006 року. Відповідно до положень вказаної Інструкції лікарське свідоцтво про смерть видається лікарем медичного закладу, що лікував померлого, на підставі спостережень за хворим і запису в медичній документації, які відображали стан хворого до його смерті, або патологоанатомом на підставі вивчення медичної документації і результатів розтину. Пунктом 1 Розділу 5 Правил державної реєстрації актів цивільного стану в Україні, затверджених наказом Міністерства юстиції України від 18 жовтня 2000 року N 52/5, зареєстрованих в Міністерстві юстиції України 18 жовтня 2000 року за N 719/4940, встановлено, що підставою для державної реєстрації смерті є: а) лікарське свідоцтво про смерть (форма N 106/о) установленої форми; б) фельдшерська довідка про смерть (форма N 106-1/о) установленої форми; в) лікарське свідоцтво про перинатальну смерть; г) рішення суду про оголошення особи померлою; ґ) рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час; д) повідомлення державного архіву або органів Служби безпеки України у разі реєстрації смерті осіб, репресованих за рішенням несудових та судових органів; е) повідомлення установи виконання покарань або слідчого ізолятора, надіслане разом з лікарським свідоцтвом про смерть. Статтею 9 Закону України "Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України" визначено, що будь-який акт (рішення, документ), видані органами та/або особами на тимчасово окупованій території, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом, є недійним і не створює правових наслідків У той же час у відповідності до статті 2 Закону України "Про особливості державної політики із забезпечення державного суверенітету України на тимчасово окупованих територіях у Донецькій та Луганській областях" передбачено, що діяльність збройних формувань Російської Федерації та окупаційної адміністрації Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, що суперечить нормам міжнародного права, є незаконною, а будь-який виданий у зв`язку з такою діяльністю акт є недійсним і не створює жодних правових наслідків, крім документів, що підтверджують факт народження або смерті особи на тимчасово окупованих територіях у Донецькій та Луганській областях, які додаються відповідно до заяви про державну реєстрацію народження особи та заяви про державну реєстрацію смерті особи. Визнання актів окупаційної влади в обмеженому контексті, зокрема щодо смерті людини, з метою захисту прав громадян України, ніяким чином не легітимізує таку владу. У той же час держава має вживати заходів щодо ефективного захисту прав громадян на своїй території, навіть якщо частина цієї території знаходиться під ефективним контролем іншої держави. У відповідності до статті 5 Закону України "Про особливості державної політики із забезпечення державного суверенітету України на тимчасово окупованих територіях у Донецькій та Луганській областях" для забезпечення державного суверенітету України на тимчасово окупованих територіях у Донецькій та Луганській областях органи державної влади та їх посадові особи, діючи на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України вживають заходів для захисту прав і свобод цивільного населення. У відповідності до ч.1,2 ст.317 ЦПК України, заява про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана родичами померлого або їхніми представниками до суду за межами такої території України. Справи про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, розглядаються невідкладно з моменту надходження відповідної заяви до суду.Ухвалене судом рішення у справах про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, підлягає негайному виконанню. Встановлення факту народження або смерті особи має значення для реалізації майнових та особистих немайнових прав заявника, рішення суду в такій категорії справ повинне ґрунтуватися на дотриманні вимог процесуального закону щодо повного та всебічного з`ясування обставин справи на підставі всіх поданих особами, які беруть участь у справі, доказів у сукупності, у тому числі з урахуванням документів, виданих органами та установами самопроголошених утворень, розташованими на окупованій території України. Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 12 березня 2020 року у справі №522/16286/18 (провадження №61-347св20). На підставі вищевикладеного, враховуючи обставини справи, зумовлені фактичною смертю осіб на тимчасово окупованій території України та відсутністю у заявника можливості зареєструвати смерть батьків, оскільки будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом та неможливістю проведення державної реєстрації смерті особи за місцем реєстрації заявника у відповідності із Законами України, суд вважає за необхідне задовольнити заяву та встановити факти смертіосіб на тимчасово окупованій території України. На підставі викладеного та

Outcome: approved