Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-24 00:00:00

Позивач у березні 2013 року звернувся до суду з вищезазначеним позовом, в якому просив стягнути з [PERSON], [PERSON] на свою користь заборгованість за кредитним договором № 83552-CRED від 21.08.2007 року у розмірі 23771,06 дол. США, що відповідно до повідомлення НБУ складає 189 930,75 грн.; з ПАТ "Акцент - банк", [PERSON], [PERSON] солідарно на свою користь заборгованість у розмірі 10 000,00 грн., з [PERSON], [PERSON] стягнути витрати на юридичну допомогу у розмірі 3200,00 грн. та судовий збір. В обґрунтування своїх вимог позивач зазначив, що відповідно до договору № 83552-CRED від 21.08.2007 року відповідач [PERSON] отримав кредит у розмірі 12 000 дол. США, зі сплатою за користування ним відсотків 15,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення 17.08.2010 року. Проте, в порушення умов договору відповідач [PERSON] свої зобов'язання належним чином не виконав, що стало підставою для звернення до суду. Вимоги до відповідача [PERSON], що випливають зі згаданого договору, були забезпечені шляхом укладання з відповідачем ПАТ "А-Банк" договору поруки № 167 від 20.10.2010 року, та договору поруки з [PERSON] у зв'язку з чим вони є солідарними відповідачами за пред'явленим до стягнення боргом. 17.05.2013 року Заочним рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська позовні вимоги ПАТ КБ "ПриватБанк" до ПАТ "АКЦЕНТ-БАНК", [PERSON], [PERSON] про стягнення заборгованості було задоволено частково. Ухвалою суду від 30 грудня 2013 року заочне рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 17.05.2013 року за позовною заявою Публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» до Публічного акціонерного товариства «Акцент-Банк», [PERSON], [PERSON] про стягнення заборгованості скасовано. При новому розгляді справипредставник позивача у судове засідання з'явився. Позовні вимоги підтримав та просив суд позов задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився. Про час і місце слухання справи повідомлявся належним чином. Відповідно до заяви просив суд розглядати справу в його відсутності. Позовні вимоги не визнав та просив суд в задоволені позову відмовити. Представники відповідача [PERSON] в судове засідання з'явилися, позовні вимоги не визнали та просили суд в задоволені позовних вимог відмовити. Представник Публічного акціонерного товариства «Акцент-Банк» в судове засідання не з'явився. Про час і місце слухання справи повідомлялись належним чином. Про причини неявки суд не повідомили. Суд, вислухавши представника позивача, представників відповідача [PERSON], дослідивши письмові докази, вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню частково з наступних підстав. Судом встановлено, що між ПАТ КБ « ПриватБанк» та [PERSON] укладено кредитний договір №83552-SOLD від 21.08.2007 року та Договір про видання траншу № 83552- CRED від 21.08.2007 року відповідно до якого Банк зобов'язується надати позичальнику кредитні кошти в частині загального ліміту, встановленого п.1.2 Кредитної Угоди №83552-SOLD від 21.08.2007 року. Сума траншу кредиту: 12000,00 дол. США. Термін повернення кредиту 17.08.2010 року. Відповідно до п.4.1 Договору позичальник сплачує відсотки в розмірі 15% річних . Згідно до п.5.3 Договору про видачу траншу всі зміни і доповнення до Даного Договору оформляються додатковою угодою, що буде невід'ємною частиною даного Договору. Встановлено, що [PERSON] отримав кредит від Позивача у розмірі 12000,00 дол. США. Відповідно до п. 1.5 Кредитної угоди, кредит надається на наступні цілі: споживчі цілі. Ціль надання окремих частин кредиту - Траншів, уточнюється в п. 1.4 договорів про видачу Траншів. Відповідно до п. 3.1 Кредитної угоди, виконання зобов'язань Позичальника за цією Угодою і договорам про видачу Траншів забезпечується: 3.1.1. Договір Застави автотранспорту № 83552 - SOGL/1 3.1.2. Договір поруки № 83552 - SOGL/2 Відповідно до п. 4.3 Кредитної угоди, при порушенні позичальником, будь-якого із зобов'язань по погашенню кредиту, передбачених п.п. 2.2.3, 2.2.16, 2.3.3, 2.4.1, 4.10 цієї Угоди, а також п.п. 1.3, 2.2.3 договорів про видачу Траншів Позичальник сплачує банку відсотки за користування траншем кредиту в розмірі: 48% річних від суми залишку непогашеної заборгованості. В забезпечення виконання умов кредитного договору №83552-SOLD від 21.08.2007 року між Банком та [PERSON] було укладено договір поруки №83552-SOLD/2 від 26 вересня 2007 року, відповідно до п.1 договору поручитель зобов'язується перед Кредитором відповідати за виконання зобов'язань боржником згідно Кредитного договору в у сумі 12000 грн. Зобов'язання Позичальника, що випливали зі згаданого договору, були забезпечені шляхом укладання з відповідачем ПАТ «А-Банк» договору поруки № 167 від 20.10.2010 року, за умовами якого ПАТ « Акцент Банк» взяв на себе зобов'язання у випадку неналежного виконання боржником зобов'язань за зазначеним кредитним договором відповідати перед банком нарівні з боржником як солідарні боржники ( п.4 договору поруки). Розмір відповідальності поручителя перед кредитором 10000 грн. ( а.с.8,9). У зв'язку з неналежним виконанням відповідачем [PERSON] умов Кредитної угоди № 83552-CRED від 21.08.2007 року заборгованість за ним станом на 10.02.2013 р. склала 25022,62 дол. США, в тому числі 8831,63 дол. США - заборгованість за кредитом; 14969,64 дол. США - заборгованість по процентам за користування кредитом; 31,29 дол. США - штраф (фіксована частина), 1190,06 дол. США (процента складова). Згідно до ст.ст.526,527,530 ЦК України зобов'язання повинні виконуватися належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. Згідно ст. 1054 ЦК України, обов'язком Позичальника за кредитним договором є зокрема повернення кредиту та сплата процентів за користування ним. Згідно статей 598,599 ЦК України договірні зобов'язання припиняються на підставах встановлених договором або законом, а саме: виконання цього зобов'язання, проведеним належним чином. Відповідно до ст. 554 ЦК України у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Згідно ст.ст. 549, 611 ЦК України однією із форм відповідальності за порушення зобов'язання є сплата неустойки. Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання Заперечуючи проти позову представники відповідача [PERSON] вказували на те, що Договір поруки з Позивачем вона не укладала та екземпляр Договору поруки, що міститься в матеріалах справи, є таким, що підписаний від імені [PERSON], але не відомою їй особою. У зв'язку з чим [PERSON] звернулась до Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська із позовом про визнання недійсним Договору поруки. Рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 15 квітня 2014 року у справі № 201/479/2014ц за позовом [PERSON] до ПАТ КБ «Приватбанк», [PERSON] про визнання недійсним договору поруки, позов було задоволено та визнано Договір поруки №83552-SOLD/2 від 26 вересня 2007 року укладений між [PERSON] та ПАТ КБ «ПриватБанк» недійсним та встановлено, що Договір поруки [PERSON] не підписувала, не зобов'язувалася погашати борг кредитонабувача [PERSON] і взагалі про кредит нічого не знала, ніяких документів особисто чи за дорученням банку не надавала ( а.с. 75-77). Рішенням апеляційного суду Дніпропетровської області від 07 липня 2014 року рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 15 квітня 2014 року скасовано та відмовлено [PERSON] в задоволення позовних вимог. При ухваленні рішення зазначається, що апеляційний суд Дніпропетровської області не може погодитися з висновками Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська про те, що «[PERSON] наведено недійсність договору поруки, оскільки п. 8 Постанови Пленуму Верховного суду України № 9 від 06 листопада 2011 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» визначено, що відповідно до частини першої статті 215 ЦК підставою недійсності правочину є недодержання стороною (сторонами) вимог, які встановлені статтею 203 ЦК, саме на момент вчинення правочину. Не може бути визнаний недійсним правочин, який не вчинено. Зокрема, не є укладеними правочини (договори), у яких відсутні встановлені законодавством умови, необхідні для їх укладення (відсутня згода за всіма істотними умовами договору; не отримано акцепт стороною, що направила оферту; не передано майно, якщо відповідно до законодавства для вчинення правочину потрібна його передача тощо). Згідно із статтями 210 та 640 ЦК не є вчиненим також правочин у разі нездійснення його державної реєстрації, якщо правочин підлягає такій реєстрації. Встановивши ці обставини, суд відмовляє в задоволенні позову про визнання правочину недійсним. Наслідки недійсності правочину не застосовуються до правочину, який не вчинено». Також, апеляційний суд Дніпропетровської області в даному рішенні зазначає, що «всупереч ч. 1 ст. 60 ЦПК України, позивачкою не надано жодних доказів на підтвердження існування вказаного правочину. В судах першої інстанції та апеляційної інстанції представник відповідача наголошував на тому, що спірний договір поруки в матеріалах кредитної справи відсутній, доказів його укладення позивачем не надано». Згідно з ч. 3 ст. 61 ЦПК України, обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Виходячи із вищевикладеного позовні вимоги позивача в частині стягнення солідарно заборгованості з [PERSON] є незаконними та необґрунтованими, оскільки рішенням Апеляційного суду Дніпропетровської області від 07 липня 2014 року було встановлено, що Договір поруки між [PERSON] та ПАТ КБ « ПриватБанк» не укладався. В судовому засіданні встановлено, що відповідач [PERSON] належним чином не виконав умови кредитної угоди, допустив прострочення платежів, тому суд вважає, що позовні вимоги законні, обґрунтовані і підлягають задоволенню в повному обсязі. Підстав для звільнення відповідача від сплати зазначеної суми, або зменшення її розміру судом не встановлено. Враховуючи, що згідно до Договору поруки №167 від 20 жовтня 2010 року ПАТ « Акцент-Банк» поручився перед позивачем за виконання відповідачем [PERSON] умов кредитного договору №83552-SOLD від 21.08.2007 року, які останній не виконав, солідарному стягненню з відповідачів ПАТ «Акцент-Банк» та [PERSON] підлягає заборгованість відповідно до договору поруки у розмірі 10000 грн. Позовні вимоги щодо стягнення витрат на правову допомогу в розмірі 3200 грн., не підлягають задоволенню, оскільки позивачем не надано суду документального підтвердження сплати та вартості наданих юридичних послуг, акту виконаних робіт, крім того юристом не надавались послуги позивачу у судовому засіданні. Відповідно до ст. 88 ЦПК України сплачений позивачем судовий збір підлягає стягненню з відповідачів [PERSON], Публічного акціонерного товариства "Акцент-Банк" у рівних частках по 996 грн. 66 коп. з кожного Відповідно до ст. 88 ЦПК України сплачений позивачем судовий збір, підлягає стягненню з відповідачів на його користь. На підставі викладеного,

Outcome: partial