Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-05 00:00:00

Звернувшись до суду через свого представника - [PERSON], позивач посилається на те, що 01.05.2015 в с. Ольшаниця Рокитнянського району Київської області відбулася дорожньо-транспортна пригода за участю транспортного засобу "ВАЗ 2109", д.н.з. [NUMBER] під керуванням [PERSON] та автомобіля [NUMBER] під керуванням відповідача - [PERSON] . Постановою Рокитнянського районного суду Київської області від 14.05.2015 винною у вказаній дорожньо-транспортної пригоди визнано [PERSON]. Відповідальність власника транспортного засобу "Ford Escort", номерний знак [NUMBER], була застрахована ТДВ "Страхова компанія "Домінанта" відповідно до полісу обов'язкового страхування власників наземних транспортних засобів серії [NUMBER] з терміном дії з 20.06.2014 по 19.06.2015. Зазначає, що позивач на підставі страхового акту № [NUMBER] від 17.04.2013, виходячи із висновку експертного товарознавчого дослідження про визначення матеріального збитку, заподіяного власнику транспортного засобу № 08-D/12/6 від 27.05.2015, здійснив виплату страхового відшкодування на користь потерпілого в сумі 9565.89 грн., що підтверджується платіжним доручнням і яку, власне, та понесені у справі судові витрати вони і просять стягнути на свою користь в порядку регресу із відповідача. Предстаник позивача, будучи належним чином повідомленим про день, час та місце розгляду справи, в судове засідання не зявився, натомість надіслав заяву, якою просив розглянути справу у його відсутності на підставі наявних у справі доказів. Відповідач, будучи належним чином повідомленою про день, час та місце розгляду справи через оголошення в пресі, до суду не з'явилася, заперечення проти позову не подала, про причину своєї неявки суд не повідомила. За викладеного суд ухвалює рішення у відсутності сторін на підставі наявних у справі доказів, що узгоджується з положеннями ст. 169 ЦПК України, в порядку заочного провадження, проти чого не заперечує позивач і що узгоджується з положеннями ст. 224 ЦПК України та за вимогами частини другої статті 197 цього Кодексу не здійснювати фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Дослідивши письмові матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 01.05.2015 близько 23:50 години в с. Ольшаниця Рокитнянського району Київської області по вул. Шевченка відбулася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля [NUMBER], що належить [PERSON], під керуванням [PERSON] та автомобіля [NUMBER], що належить [PERSON], під керуванням [PERSON]. Відповідно до постанови Рокитнянського районного суду Київської області від 14.05.2015 винною у скоєнні вказаної пригоди визнана відповідач. Внаслідок пригоди легковий автомобіль [NUMBER], який належить [PERSON], отримав механічні пошкодження. Також судом встановлено, що 20.06.2014, а саме до пригоди, між ТДВ СТ "Домінанта" та [PERSON] було укладено договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АС/ 9371326 і на підставі умов якого та в межах строку дії якого (з 20.06.2014 по 19.06.2015 включно) 27.08.2015 [PERSON] страховиком було виплачено страхове відшкодування в сумі 9565.89 грн.. Викладене підтверджується письмовими доказами по справі, якими є: - копія договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АС/ 9371326 від 20.06.2014, укладного між ТДВ СТ "Домінанта" та [PERSON]; - копія повідомлення про настання дорожньо-транспортної пригоди по договору обов'язкового страхування цивільно правової відповідальності власників наземних транспортних засобів від потерпілої особи [PERSON] від 06.05.2017 року; - копія заяви про страхове відшкодування по договору обов'язкового страхування цивільно правової відповідальності власників наземних транспортних засобів від потерпілої особи [PERSON] від 26.05.2015 року; - копія постанови Рокитнянського районного суду Київської області від 14.05.2015 року у справі про адмінправопорушення № 375/625/15-п відносно [PERSON] за ч.1 ст. 130, ст. 124 КУпАП; - копія звіту № 08-D/12/6 від 27.05.2015 року; - копія страхового акта № 2372/1245/ЦВ від 27.08.2015; - копія платіжного доручення № 2969 від 27.08.2015 про перерахування на рахунок [PERSON] суми страхового відшкодування в розмірі 9565.89 грн.; - копія регресної вимоги вих № 0793 від 12.05.2017 року на ім'я [PERSON]; - копія посвідчення водія на імя [PERSON]; - копія свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу. За вимогами ст.10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін; сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості; кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до положень статті 11 вказаного Кодексу суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб в межах заявлених ними вимог і на підставі наданих сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, доказів. Відповідно до статті 60 зазначеного вище Кодексу кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Під час розгляду цієї цивільної справи судом були створені всі умови для реалізації прав та виконання обов»язків учасниками судового розгляду, у тому числі й в частині подання ними доказів та заяви клопотань. З огляду на вищенаведене, суд розглядає справу на підставі тих доказів, які є у матеріалах справи і вважає, що їх достатньо для розгляду цієї справи по суті. Судом встановлено, що правовідносини, які виникли між сторонами регулюються ст.ст.1188, 1166, 1191 ЦК України та ст. 38 спеціального нормативного акту, яким є Закон України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Відповідно до вимог ст.1166 ЦК України майнова шкода, яка заподіяна неправомірними діями майну фізичної особи відшкодовується у повному обсязі особою, що її заподіяла. Відповідно до вимог ст.1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності чи інше) володіє транспортним засобом, використання якого утворює підвищену небезпеку. За заподіяння шкоди джерелом підвищеної небезпеки його володілець відповідає незалежно від наявності вини. Володільцем визнається той власник, чи інший титульний володілець, який одночасно фактично його використовує, зберігає, чи утримує. Відповідно до роз`яснень Пленуму Верховного суду України в п.2 «Про практику розгляду судом цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» від 27.03.92 р. № 6, розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суд бере до уваги, що шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок . В ухвалі судової палати у цивільних справах ВСУ від 19.04.2006 зазначено, що шкода, заподіяна джерелом підвищеної небезпеки завжди є неправомірною і за її наявності передбачається безвинна відповідальність володільця такого джерела. Як встановлено судом і таке вбачається з матеріалів справи, обставини дорожньо-транспортної пригоди, що сталася 01.05.2015 близько 23:50 години на вул. Шевченка в с. Ольшаниця Рокитнянського району Київської області за участю автомобіля [NUMBER], що належить [PERSON], під керуванням [PERSON] та автомобіля [NUMBER], що належить [PERSON], під керуванням [PERSON], підтверджені постановою Рокитнянського районного суду Київської області від 14.05.2015 щодо особи останньої, якою вона визнана винною у порушенні правил дорожнього руху України, внаслідок чого сталася вказана дорожньо-транспортна пригода. Між винними діями [PERSON] та заподіяною власнику автомобіля [NUMBER] [PERSON] пошкодженням автомобіля шкодою наявний прямий причинно-наслідковий зв»язок. Така постанова набрала законної сили. Відповідно до положень ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у адміністративній справі, що набрали законної сили, не доказуються при розгляді інших справ. Вирок у кримінальній справі, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. За викладеного, суд вважає встановленими та доведеними ті обставини, що саме між винними діями [PERSON] та заподіяною власнику автомобіля [NUMBER] [PERSON] шкодою існує прямий причинно-наслідковий зв»язок і така шкода підлягає відшкодуванню в повному обсязі саме [PERSON], тому приймає ці обставини до уваги. Судом також встановлено, що розмір шкоди, завданої відповідачем внаслідок ушкодження автомобіля [NUMBER] підтверджений матеріалами справи і ніким з учасників не оспорювався. Також учасниками процесу не оспорювались і ті обставини, що між ТДВ СТ "Домінанта" та [PERSON] було укладено договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів від 20.06.2014 строком дії з 20.06.2014 по 19.06.2015, згідно умов якого наземним транспортним засобом є автомобіль [NUMBER]. На виконання зобов'язань за умовами вказаного договору ТДВ СТ "Домінанта" дорожньо-транспортну пригоду визнало страховим випадком і відшкодувало власнику автомобіля [PERSON] завдану їй шкоду в розмірі 9565.89 грн.. У відповідності до встанволених правовідносин та положень ст.ст. 35, 38 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" від 01.07.2004 № 1961-IV у позивача виникло право регресних вимог до відповідача. Оскільки ніхто з учасників вищенаведених обставин також не оспорював, то такі обставини в порядку ст. 61 ЦПК України додаткового доказування не потребують, вважаються судом доведеними і приймаються до уваги. Таким чином, суд вважає, що у цій справі були встановлені всі підстави, які передбачають право страховика (ТДВ СТ "Домінаната") відповідно до ст. 38 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» від 01.07.2004 № 1961-IV вимагати стягнення збитків з особи, що винна у заподіянні шкоди, тобто у регресному порядку, а також встановлені всі правові підстави для застосування правил цивільної відповідальності за завдану в даному випадку шкоду від ушкодження автомобіля [NUMBER] в сумі 9565.89 грн. саме відповідачем [PERSON]. За викладеного суд приходить до висновку, що позов ТзДВ "Страхове товариство "Домінанта" до [PERSON] про відшкодування страхового відшкодування в порядку регресу ґрунтується на законі та на отриманих у справі доказах, а тому підлягає задоволенню в повному обсязі. Відповідно до положень ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. У зв»язку з тим, що позивач є стороною, на користь якої ухвалене судове рішення і ним документально підтверджена сума понесених ним судових витрат, на його користь відповідно до положень ст.ст.79, 88 ЦПК України належить присудити понесені ним судові витрати у вигляді сплати судового збору в сумі 1600.00 грн.. На підставі викладеного,

Outcome: approved