Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-31 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до Деснянського районного суду м. Києва із позовною заявою до [PERSON] про поділ спільного майна подружжя. Свої вимоги мотивує тим, що 31.07.2010 року між сторонами було зареєстровано шлюб. В період шлюбу в 2015 році сторони на спільні грошові кошти придбали автомобіль "Ford Fusion" д.н.з. [NUMBER] . В подальшому відповідач по справі зареєстрував автомобіль на своє ім`я. 27 квітня 2018 року рішенням Деснянського районного суду м. Києва шлюб було розірвано. Позивач вважає, що наразі вартість автомобіля становить 8000 доларів США, що за курсом НБУ станом на 19.03.2019 становить 217, 040 грн. Оскільки відповідач відмовляється спілкуватись з позивачем по питанню поділу вищевказаного автомобіля, позивач вимушена звернутись до суду із позовом про поділ спільного майна, шляхом визнання за нею права власності на Ѕ частину автомобіля "Ford Fusion" д.н.з. [NUMBER] та стягнення з відповідача вартість Ѕ частини автомобіля на користь позивача в розмірі 108 520, грн. Ухвалою суду від 20.03.2019 року вищевказану позовну заяву було залишено без руху та надано позивачу строк для усунення її недоліків. 12.04.2019 позивачем на виконання вимог ухвали усунуто зазначені судом недоліки. Ухвалою суду від 15.04.2019 було відкрито провадження та постановлено вказану справу розглядати в загальному позовному провадженні в підготовчому засіданні. Ухвалою суду від 06.06.2019 було закрито підготовче провадження в справі та призначено справу до розгляду у відкритому судовому засіданні. В судовому засіданні позивач вимоги позову підтримала та просила його задовольнити, посилаючись на доводи викладені в позовній заяві Відповідач в судовому засіданні зазначав, що позовні вимоги не визнає, вважає, що наразі оцінку, яку позивач надає автомобілю зависока, однак не заперечував, що автомобіль було придбано в шлюбі з позивачем. Правом подати відзив на позов не скористався. Суд, заслухавши вступне слово позивача та відповідача, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків. Судом встановлено, що сторони перебували в зареєстрованому шлюбі з 31.07.2010, який в подальшому рішенням Деснянського районного суду м. Києва від 27 квітня 2018 року було розірвано. Під час перебування у зареєстрованому шлюбі сторонами придбано автомобіль "Ford Fusion" д.н.з. [NUMBER] , (номер шасі (кузова, рами) [NUMBER] ) який зареєстрований за відповідачем. Як зазначає позивач на сьогоднішній день вартість автомобіля складає 8000 доларів США, що за курсом НБУ становить = 217, 040 гривень. Так, частинами першою та другою статті 60 СК України визначено, що майно набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Конструкція норми ст.60 СК України свідчить про презумпцію спільності права власності подружжя на майно, яке набуте ними в період шлюбу. Разом із тим, зазначена презумпція може бути спростована й один із подружжя може оспорювати поширення правового режиму спільного сумісного майна подружжя на певний об`єкт, в тому числі в судовому порядку. Тягар доказування обставин, необхідних для спростування презумпції, покладається на того з подружжя, який її спростовує. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 61 СК України об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту. Об`єктом права спільної сумісної власності є заробітна плата, пенсія, стипендія, інші доходи, одержані одним із подружжя. Згідно положень ч.3 ст.368 ЦК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст.68 СК України розірвання шлюбу не припиняє права спільної сумісної власності на майно, набуте за час шлюбу, та на підставі ст.69 ч.1 СК України дружина та чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. При цьому, при поділі майна суд виходить із того, що якщо між подружжям не досягнуто згоди про спосіб поділу спільного майна, то за позовом подружжя або одного з них суд може постановити рішення: про поділ майна в натурі, якщо це можливо без шкоди для його господарського призначення; про розподіл речей між подружжям з урахуванням їх вартості та частки кожного з подружжя в спільному майні; про присудження майна в натурі одному з подружжя, з покладенням на нього обов`язку компенсувати другому з подружжя його частку грішми. Якщо річ неможливо розділити, вона присуджується одному з подружжя. Якщо виділити в натурі частину із загального майна не можна, хтось один із подружжя має право на отримання від іншого грошової або іншої матеріальної компенсації вартості його частини. Проте, така компенсація може бути надана лише за згодою колишньої дружини чи чоловіка. Крім того, присудження одному з подружжя грошової компенсації можливе за умови попереднього внесення другим із подружжя відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду. У разі коли жоден із подружжя не вчинив таких дій, а неподільні речі не можуть бути реально поділені між ними відповідно до їх часток, суд визнає ідеальні частки подружжя в цьому майні без його реального поділу і залишає майно у їх спільній частковій власності. Таким чином, відповідно до частин 4, 5 ст. 71 СК присудження судом одному з подружжя грошової компенсації замість його частки у праві спільної сумісної власності на неподільну річ (автомобіль) допускається за його згодою за умовою попереднього внесення другим подружжям відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду. За відсутності таких умов присудження грошової компенсації може мати місце, зокрема, на підставах передбачених ст. 364 ЦК, за умови звернення подружжя (одного з них) до суду з таким позовом та наявності згоди співвласника на одержання відповідної грошової суми. Так, відповідно до ст. 364 ЦК України співвласник має право на виділ у натурі частки з майна, що є у спільній частковій власності. Якщо виділ у натурі частки із спільного майна не допускається згідно з законом або є неможливим, співвласник, який бажає виділу, має право на одержання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості його частки. Таке ж право співвласників передбачено і ч. 3 ст. 358 ЦК України. Аналогічне роз`яснення міститься у п. 25 Постанови Пленуму Верховного Суду України №11 від 21.12.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», вирішуючи питання про поділ майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, зокрема неподільної речі, суди мають застосовувати положення частин 4, 5 ст. 71 СК України щодо обов`язкової згоди одного з подружжя на отримання грошової компенсації та попереднього внесення другим із подружжя відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду. За відсутності такої згоди присудження грошової компенсації може мати місце з підстав, передбачених ст. 365 ЦК України, за умови звернення подружжя (одного з них) до суду з таким позовом (ст. 11 ЦК) та попереднього внесення на депозитний рахунок суду відповідної грошової суми. У разі коли жоден із подружжя не вчинив таких дій, а неподільні речі не можуть бути реально поділені між ними відповідно до їх часток, суд визнає ідеальні частки подружжя в цьому майні без його реального поділу і залишає майно у їх спільній частковій власності. Таким чином, враховуючи, що набутий сторонами в період шлюбу та ведення спільного господарства автомобіль марки "Ford Fusion" д.н.з. [NUMBER] (номер шасі (кузова, рами) [NUMBER] )), є об`єктом спільної сумісної власності подружжя, тому суд дійшов висновку про його поділ між сторонами, виходячи з правил рівності часток подружжя в спільному майні, визнавши за позивачем право власності - в розмірі 1/2 частини вказаного в порядку поділу спільного сумісного майна подружжя. Вирішуючи спір у даній справі, суд, на основі повно і всебічно з`ясованих обставин спору, що виник між сторонами, та з урахуванням вищенаведеного, на засадах справедливості, дійшов висновку, що пред`явлений позивачем позов підлягає частковому задоволенню судом, та відповідно підлягає поділу спільне сумісне майно подружжя - автомобіль марки "Ford Fusion" д.н.з. [NUMBER] (номер шасі (кузова, рами) [NUMBER] ), шляхом визнання за [PERSON] право власності на Ѕ частину автомобіля "Ford Fusion" д.н.з. [NUMBER] (номер шасі (кузова, рами) [NUMBER] ) в порядку поділу спільного сумісного майна подружжя. Згідно з вимогами ст. 141 ЦПК України стягненню з відповідача на користь позивача підлягають судові витрати, понесені позивачем при зверненні до суду. На підставі вищевикладеного та

Outcome: partial