Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-08 00:00:00

15.06.2020 року до Краснолиманського міського суду Донецької області надійшла позовна заява Санаторно-оздоровчого центру соціальної реабілітації «Смарагдове місто» до [PERSON] , третя особа, котра не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - орган опіки та піклування Лиманської міської ради Донецької області, про позбавлення відповідачки батьківських прав та стягнення аліментів (а.с. 1-4). В обґрунтування позовних вимог представник позивача зазначив, що в Санаторно-оздоровчому центрі соціальної реабілітації "Смарагдове місто" на повному державному забезпеченні перебувають малолітні [PERSON] , [INFO] та, [PERSON] , [INFO] , які мають статус дітей позбавлених батьківського піклування. Малолітні [PERSON] та [PERSON] були вихованцями Донецького дошкільного дитячого будинку № 1 "Теремок" Донецької обласної адміністрації, однак в зв`язку з проведенням на території Донецької області антитерористичної операції неповнолітніх [PERSON] та [PERSON] зараховано до складу вихованців відділення школи-інтернату "Смарагдове місто" до врегулювання соціально-політичної ситуації в області. Мати неповнолітніх дітей [PERSON] , [INFO] , зареєстрована та мешкає за адресою: [ADDRESS] . Відомості про батька дітей до свідоцтва про народження внесені відповідно до ч. 1 ст. 135 СК України. За час перебування неповнолітніх [PERSON] та [PERSON] в санаторно-оздоровчому центрі соціальної реабілітації "Смарагдове місто" мати їх не відвідувала, не виявляла інтересу до стану їхнього здоров`я, матеріальної допомоги не надавала. [PERSON] повністю відсторонилася від виконання своїх обов`язків щодо утримання та виховання дітей. Представник позивача просить позбавити [PERSON] батьківських прав відносно її неповнолітніх дітей, та стягувати з неї аліменти на особисті рахунки малолітніх [PERSON] та [PERSON] в розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку (доходу) до досягнення дітьми повноліття. Представник позивача [PERSON] , в судовому засіданні позовні вимоги підтримав, на обґрунтування свого позову навів аргументи, аналогічні викладеним у позові. Представник третьої особи - Органу опіки та піклування Лиманської міської ради Донецької області, Голєв С.І., вважав за можливе позов задовольнити. Відповідач [PERSON] , належним чином повідомлена про час та місце розгляду справи, для участі в судовому засіданні не прибула, про причини неявки суд не повідомила, клопотання про необхідність відкладення розгляду справи та відзиву на позовну заяву суду не надала. Неповнолітній [PERSON] у судовому засіданні пояснив, що він скільки себе пам`ятає, жив у «дитячому будинку», батьків своїх також не бачив, нічого про них не знає, проти задоволення позову не заперечував. Ухвалою суду від 09.09.2020 року було прийнято рішення про розгляд справи в заочному порядку. Суд вислухавши думку присутніх учасників справи, дослідивши матеріали цивільної справи, з`ясувавши всі обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, що мають значення для вирішення справи по суті, встановивши такі фактичні дані та відповідні їм правовідносини, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до положень статті 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Частиною 1 статті 13 ЦПК України встановлено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи. Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого повторно 08.09.2015 року, [PERSON] народився [INFO] в м. Донецьк Донецької області, батьками зазначено: [PERSON] та [PERSON] (а.с. 5). Відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого повторно 26.03.2015 року, [PERSON] народилася [INFO] в м. Донецьк Донецької області, батьками зазначено: [PERSON] та [PERSON] (а.с. 6). [PERSON] на обліку як особа, переміщена з тимчасово окупованої території України та районів проведення антитерористичної операції, не перебуває, що підтверджується інформацією, наданою Департаментом соціального захисту населення Донецької обласної державної адміністрації, 17.06.2020 року (а.с. 60). Відомості про батька дітей до свідоцтв про народження внесені відповідно до ч. 1 ст. 135 СК України, що підтверджується наданими позивачем копіями Повних витягів з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про народження № 00016326127, сформованого 16.02.2016 року, та № 00023457102, сформованого 23.07.2019 року (а.с. 9-14). З обліково-статистичної картки дитини № 0029419 вбачається, що рішенням виконавчого комітету Київської районної у м. Донецьку ради від 10.07.2013 року № 184/1 малолітньому [PERSON] , [INFO] , надано статус дитини, позбавленої батьківського піклування (а.с. 19-21, 25). З обліково-статистичної картки дитини № 0268441 вбачається, що рішенням виконавчого комітету Київської районної у м. Донецьку ради від 10.07.2013 року № 184/2 малолітній [PERSON] , [INFO] , надано статус дитини, позбавленої батьківського піклування (а.с. 22-24, 26-27). Рішеннями Краснолиманського міського суду Донецької області від 28.12. 2015 року та 21.12.2015 року встановлено факт наявності у неповнолітніх [PERSON] та [PERSON] статусу дітей, позбавлених батьківського піклування (а.с. 30-35). Неповнолітні [PERSON] та [PERSON] були вихованцями Донецької дошкільного дитячого будинку № 1 "Теремок" Донецької обласної адміністрації. Однак, у зв`язку з проведенням антитерористичної операції на території Донецької області на підставі Наказу Санаторно-оздоровчого центру соціальної реабілітації "Смарагдове місто від 19.01.2015 року № 27 "Про переведення вихованців до відділення школи - інтернату Центру" з переліком вихованців (а.с. 28) неповнолітні [PERSON] та [PERSON] , що знаходилися на реабілітації "Смарагдове місто", зараховані до відділення школи - інтернату Санаторно-оздоровчого центру соціальної реабілітації "Смарагдове місто". Згідно з обліково-статистичними картками дітей № 0029419 та № 0268441, неповнолітні [PERSON] та [PERSON] перебувають в державному дитячому закладі - Санаторно-оздоровчому центрі соціальної реабілітації "Смарагдове місто" (а.с. 19-24). За час перебування неповнолітніх [PERSON] та [PERSON] у Санаторно-оздоровчому центрі соціальної реабілітації "Смарагдове місто", їх мати - [PERSON] дітей не відвідувала, не виявляла інтересу до стану їхнього здоров`я, матеріальної допомоги не надавала, до служби у справах дітей Лиманської міської ради Донецької області з питанням щодо можливості спілкування з дітьми чи повернення їх до родини [PERSON] не зверталася (а.с. 41). Так, судом достовірно встановлено, що мати дітей [PERSON] своїх батьківських обов`язків не виконує, не бере педагогічної, матеріальної, посильної трудової, або будь-якої іншої участі у вихованні своїх дітей. Неповнолітні [PERSON] та [PERSON] з матір`ю не проживають, впродовж тривалого часу перебувають в державному дитячому закладі - Санаторно-оздоровчому центрі соціальної реабілітації "Смарагдове місто". Відповідно до положень Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989 року (ратифікована Україною Постановою ВР від 27.02.1991року № 789-ХІІ в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється як найкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави - учасниці зобов`язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів. Дитина з моменту народження має право на піклування своїх батьків. Відповідно до ст. 51 Конституції України батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. У відповідності до ст. 150 СК України батьки зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Відповідно ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» на батьків покладається відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки зобов`язані виховувати дітей, піклуватися про їх здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку їх природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Відповідно до ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: 1) не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; 2) ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини; 3) жорстоко поводяться з дитиною; 4) є хронічними алкоголіками або наркоманами; 5) вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; 6) засуджені за вчинення умисного кримінального правопорушення щодо дитини. Позбавлення батьківських прав є заходом відповідальності батьків за невиконання або неналежне виконання ними своїх батьківських обов`язків. Головною метою такого заходу є захист інтересів малолітніх та неповнолітніх дітей і стимулювання батьків щодо належного виконання своїх обов`язків. Ухилення батьків від виховання дитини, як підстава позбавлення батьківських прав, можлива лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Пунктом 15 Постанови ВСУ "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" від 30.03.2007 року визначено, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. При вирішенні питання щодо позбавлення батьківських прав необхідно впевнитися не лише в невиконанні матір`ю, батьком обов`язків по вихованню, а також встановити, що вони ухиляються від їх виконання свідомо, тобто, що вони систематично, не зважаючи на всі заходи попередження та впливу, продовжує не виконувати свої батьківські обов`язки. Позбавлення батьківських прав відноситься до крайньої міри відповідальності, а це означає, що застосовується ця міра судом тоді, коли всі інші засоби впливу виявилися безрезультатними. Пунктом 16 Постанови ВСУ "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" від 30.03.2007року роз`яснено, що ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Ухилення від виконання обов`язків по вихованню дітей знайшло повне відображення в поведінці відповідача, яка тривалий час не піклується ані про фізичний, ані про духовний розвиток дитини. Таким чином, відповідач свідомо нехтує своїми батьківськими обов`язками, які покладені на неї Конституцією України та сімейним законодавством, бо має змогу їх виконувати. При цьому судом не встановлено, що відповідачу будь-хто чи щось перешкоджало належним чином виконувати свої батьківські обов`язки. Відповідно до ст. 19 СК України при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, місця проживання дитини, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним обов`язковою є участь органу опіки та піклування. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Як вбачається з висновку № 16 від 12.06.2020 року виконавчого комітету Лиманської міської ради Донецької області "Про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] , [INFO] , відносно її малолітніх дітей - [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] ", орган опіки та піклування Лиманської міської ради вважає доцільним позбавити батьківських прав [PERSON] , [INFO] , відносно її дітей - [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] оскільки вона повністю відсторонилася від виконання своїх батьківських обов`язків (а.с.44). Суду надано достатньо доказів, що відповідач [PERSON] злісно ухиляється від виконання своїх обов`язків по вихованню дітей, внаслідок чого, суд приходить до висновку, що позбавлення відповідачки батьківських прав не буде суперечити правам та законним інтересам дітей. Розглядаючи питання в частині стягнення аліментів на утримання дітей, суд враховує таке. Відповідно до ч. 2 ст. 166 Сімейного кодексу України особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини. Згідно з ч. 3 ст. 166 СК України при задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. У разі якщо мати, батько або інші законні представники дитини відмовляються отримувати аліменти від особи, позбавленої батьківських прав, суд приймає рішення про перерахування аліментів на особистий рахунок дитини у відділенні Державного ощадного банку України та зобов`язує матір, батька або інших законних представників дитини відкрити зазначений особистий рахунок у місячний строк з дня набрання законної сили рішенням суду. При визначенні розміру аліментів, відповідно до ст. 182 СК України, суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище дитини та платників аліментів, наявність чи відсутність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, інші обставини. При цьому, відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Якщо батьки не беруть участі в утриманні дитини, влаштованої до державного або комунального закладу охорони здоров`я, навчального або іншого закладу, в порядку ч. 2 ст. 193 СК України, аліменти на дитину можуть бути стягнуті з них на загальних підставах. Згідно з ч. 3 ст. 193 СК України, за рішенням суду аліменти можуть перераховуватися на особистий рахунок дитини у відділенні Державного Ощадного банку України. В матеріалах справи міститься копії документів, котрі підтверджують відкриття АТ «Державний Ощадний банк України» поточного рахунку [NUMBER] на ім`я [PERSON] (а.с.45) та поточного рахунку [NUMBER] на ім`я [PERSON] (а.с. 46). Отже, суд дійшов висновку про те, що відповідач має можливість сплачувати аліменти на утримання її дітей [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку (доходу) платника аліментів щомісяця, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку,починаючи з 15.06.2020 року і до досягнення дітьми повноліття. Якщо після досягнення повноліття найстаршою дитиною ніхто не звернеться до суду з позовом про визначення розміру аліментів на іншу дитину, аліменти стягуються за вирахуванням тієї рівної частки, що припадала на дитину, яка досягла повноліття. Ухвалою суду від 17.06.2020 року задоволено клопотання представника позивача про відстрочення сплати судового збору до ухвалення судового рішення. При вирішенні питання про відшкодування судових витрат, суд враховує наступне. Позивач, згідно приписів Закону України "Про судовий збір", звільнений від сплати судового збору за вимогу щодо стягнення з відповідача аліментів. Згідно зі ст. 133 ЦПК України судовий збір включено до складу судових витрат. У відповідності до ст. 141 ЦПК України, судовий збір у разі задоволення позову, покладається на відповідача. Крім того, згідно з п. 10 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17.10.2014 року ЗУ "Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах" роз`яснено, що подані до суду позовні заяви можуть містити кілька самостійних вимог, кожна з яких є об`єктом справляння судового збору. Так, згідно з положеннями ст. 6 Закону України "Про судовий збір", судовий збір сплачується окремо за кожну позовну вимогу майнового характеру, за кожну позовну вимогу немайнового характеру та окремо за вимогу майнового та немайнового характеру. Якщо пред`явлено позов з кількома майновими або немайновими вимогами, то судовий збір сплачується з кожну вимогу окремо. Враховуючи викладене, а також те, що судом позовні вимоги задоволені в повному обсязі, відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь держави слід стягнути судовий збір у сумі 2942,80 гривень (за вимогу щодо позбавлення батьківських прав - 2102,00 грн., та за вимогу щодо стягнення аліментів - 840,80 грн.). Крім того, суд вважає за необхідне зазначити, що рішення в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць підлягає негайному виконанню. На підставі викладеного,

Outcome: approved