Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-03 00:00:00

Відповідно до записів в трудовій книжці наказом № 95-л, від 21.11.1990 року позивача, із посади майстра поточного ремонту, переведено на посаду керуючого будинками Бершадьського будинкоуправління. У зв'язку із передачею комунального господарства у власність територіальної громади Бершадьське будинкоуправління перейменовано в Комунальне підприємство «Бершадьське будинкоуправління», котре являється правонаступником Бершадьського будинкоуправління,що зазначено в Статуті підприємства зареєстрованого Бершадьською РДА 12 лютого 2001 року, реєстраційний № 0211 і [PERSON] став виконувати обов'язки начальника КП «Бершадьске букдинкоуправління. 02 січня 2002 року між Бершадьською міською радою і позивачем було укладено контракт яким його призначено на посаду начальника КП «Бершадьського будинкоуправління» на термін з 2 січня 2002 року по 31 грудня 2005 року. Після закінчення терміну дії контракту в установленому законом порядку, не було припинено і він продовжував виконувати обов'язки начальника КП «Бершадьське будинкоуправління» та отримував відповідну заробітну плату, яку востаннє було нараховано та виплачено за березень 2010 року і, в подальшому, незважаючи на те, що позивач продовжував працювати і виконувати обов'язки начальника КП «Бершадьського будинкоуправління», заробітна плата не виплачувалась. На його звернення роботодавець пояснював, що йому буде нараховуватись і виплачуватись встановлена законодавством мінімальна заробітна плата на що останній погодився і продовжував працювати на займаній посаді. Оскільки заробітна плата не виплачувалась 28 жовтня 2013 року [PERSON] подав заяву про звільнення з роботи. Розпорядженням Бершадьського міського голови № 115 від 20.11.2013 року його звільнено з посади директора КП «Бершадьське будинкоуправління» за власним бажанням із 21 листопада 2013 року. При звільненні, в порушення вимог ст.116 КЗпП України роботодавець-Бершадьська міськрада- не провела розрахунку і не виплатила заборговану заробітну плату за період із квітня 2010 року по 22 листопада 2013 року через що він змушений звернутись до суду за примусовим стягненням заборгованості по заробітній платі за наведений період. Позивач [PERSON] та його представник адвокат [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримали та просили задовольнити з підстав, викладених у позові. Представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги не визнав та суду пояснив, що відповідно до п. 1.3. Статуту Комунального підприємства «Бершадське Будинкоуправління» підприємство є юридичною особою, має самостійний баланс розрахункові та валютні рахунки у банківських установах, круглу печатку, штампи та бланки зі своїм повним найменуванням. Підприємство не відповідає за зобов'язання Органу управління майном, а орган управління майном не відповідає за зобов'язанням підприємства (п. 1.9. Статуту). Підприємство здійснює господарську діяльність від свого імені на засадах повного господарювання (п. 3.3 Статуту). Також в статуті зазначено, що підприємство несе відповідальність за своїми зобов'язаннями. Позивач тривалий час був керівником підприємства, а відповідно до п. 6.5. Статуту - керівник самостійно вирішує всі питання діяльності Підприємства, за винятком віднесених Статутом до компетенції органу управління майном. Орган управління майном не має права втручатися в оперативну діяльність керівництва підприємства. Крім того з матеріалів, які надані позивачем надано довідку № 3643 «Про включення до єдиного державного реєстру підприємств та організацій України, з якої вбачається , що Комунальне підприємство «Бершадське Будинкоуправління», зареєстровано, відповідно до вимог чинного законодавства не ліквідовано тому функціонує на сьогодні. Відповідно до пункту 16 контракту з керівником підприємства, що є в комунальній власності територіальної громади м. Бершадь від 02.01.2002 року зазначено, що за виконання обов'язків, передбачених цим контрактом, Керівнику нараховується заробітна плата за рахунок частки доходу, одержаного підприємством в наслідок його господарської діяльності встановлення йому посадового окладу. Отже, Бершадська міська рада не може бути відповідачем у даній справі, а тому позовні вимоги [PERSON] задоволенню не підлягають. Представник КП "Бершадське будинкоуправління", залученого до участі у справі в якості третьої особи в судове засідання не з'явився, заяв та клопотань на адресу суду не надав, а тому суд прийшов до висновку про можливість розгляду справи без участі представника третьої особи. Вислухавши пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали справи, суд встановив, що відповідно до контракту з керівником підприємства, що є в комунальній власності територіальної громади від 02.01.2002 року (а.с.12-13, 142-146) [PERSON] був призначений на посаду начальника Бершадського будинкоуправління на термін з 02.01.2002 року по 31.12.2005 року. Однак , після закінчення терміну дії контракту, позивач продовжував обіймати посаду, на яку його було призначено до 21.11.2013 року, так як відповідно до розпорядження Бершадського міського голови №115 від 20.11.2013 року (а.с.14) був звільнений з посади директора КП "Бершадське будинкоуправління" з 21.11.2013 року у зв'язку з подачею заяви про звільнення за власним бажанням згідно ст. 38 КЗпП України. Відомості про його звільнення внесено до трудової книжки 21.11.2013 року за №13 (а.с. 7). Відповідно до п. 16 вищевказаного контракту за виконання обов'язків, передбачених цим контрактом, керівнику нараховується заробітна плата за рахунок частки доходу, одержаного підприємством в наслідок його господарської діяльності, а п. 6 говорить про те, що саме керівник здійснює поточне (оперативне) керівництво підприємством, організовує його виробничо - господарську діяльність, соціально - побутову та іншу діяльність, забезпечує виконання завдань підприємства, передбачених законодавством, статутом підприємства та цим контрактом. Комунальне підприємство "Бершадське будинкоуправління" діє на підставі Статуту, затвердженого рішенням виконкому Бершадської міської ради №5 від 31.01.2002 року (а.с. 8-11). П 1.1 даного статуту визначає, що КП Бершадське будинкоупраління" є правонаступником Бершадського будинкоуправління., а п. 1.3 говорить, що дане підприємство є юридичною особою, має самостійний баланс, розрахункові та валютні рахунки у банківських установах, круглу печатку, штамп та бланки зі своїм повним найменуванням. Цим же статутом (п. 1.9, 1.10) вказано, що підприємство не відповідає за зобов'язаннями Органу управління майном, а Орган управління майном не відповідає за зобов'язання підприємства. Підприємство несе відповідальність за своїми зобов'язаннями в межах майна, на яке відповідно до чинного законодавства може бути звернено стягнення. Ч. 3 ст. 21 Кодексу законів про працю України визначається, що особливою формою трудового договору є контракт, в якому строк його дії, права, обов'язки і відповідальність сторін (в тому числі матеріальна), умови матеріального забезпечення і організації праці працівника, умови розірвання договору, в тому числі дострокового, можуть встановлюватися угодою сторін. Сфера застосування контракту визначається законами України. Отже, контрактом повинно бути визначено умови матеріального забезпечення і організації праці працівника. При цьому, як уже вище зазначалось, відповідно до п. 16 вищевказаного контракту за виконання обов'язків, передбачених цим контрактом, керівнику нараховується заробітна плата за рахунок частки доходу, одержаного підприємством в наслідок його господарської діяльності, а п. 3.3 Статуту підприємства, визначає, що КП "Бершадське будинкоуправління" здійснює господарську діяльність від свого імені на засадах повного госпрозрахунку, а п. 3.1 зазначає, що здійснюючи право повного господарського відання підприємство володіє, користується та розпоряджається майном підприємства на свій розсуд. Джерелом формування майна підприємства, у відповідності до п. 3.2 статуту є грошові та матеріальні внески Органу управління майном, доходи одержані від надання послуг, тощо. З вищенаведеного суд прийшов до висновку, що нарахування та виплата заробітної плати працівникам КП "Бершадське будинкоуправління" проводиться самим підприємством, а не Органом управління майном, виходячи із доходу, отриманого підприємством. Ч. 1 ст. 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. Ч. 1 ст. 117 цього ж кодексу визначає, що в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Враховуючи положення п.13 ППВСУ від 24 грудня 1999 року N 13 "Про практику застосування судами законодавства про оплату праці" відповідачем у спорі з приводу заборгованості по заробітній платі є підприємство, працівником якого являється особа. Відповідно до ч. 2, 3 ст. 10 ЦПК України сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. В судовому засіданні сторонами не використано їх права, визначені ст. 27, 31 ЦПК України, зокрема після залучення судом з власної ініціативи КП "Бершадське будинкоуправління" в якості третьої особи, не змінено предмет позову та не заявлено клопотань про витребовування чи залучення до матеріалів справи будь - яких документів в якості доказів. Отже, суд враховуючи вищенаведене, прийшов до висновку про необхідність відмови у задоволенні позову, так як виходячи із системного аналізу вищевикладених норм законодавства, Бершадська міська рада не є належним відповідачем у даному позові та не може нести відповідальність за зобов'язання КП "Бершадське будинкоуправління".

Outcome: dismissed