Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-06 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про відшкодування шкоди у розмірі 19 106 грн 14 коп, мотивуючи свої вимоги тим, що відповідач 08.02.2016 р. здійснив дорожньо-транспортну пригоду, в результаті чого було пошкоджено автомобіль марки "Mitsubishi", держномер [NUMBER]. В порушення п.п. 33.1.2. ст. 33 ЗУ " Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" не повідомив позивача про факт ДТП, а тому у останнього, після виплати страхового відшкодування, виникло право регресної вимоги до відповідача. В судове засідання представник позивача не з'явився, надав заяву в якій просив розгляд справи проводити без його участі, позовні вимоги підтримав у повному обсязі. Представник відповідача в судовому засіданні просив в задоволені позову відмовити на підставі доводів, викладених в запереченнях на позовну заяву та правової позиції, викладеної Верховним Судом України у справі №6-284цс15 від 16.09.2015р.. Вислухавши пояснення представника відповідача, дослідивши матеріали справи суд вважає, що позов задоволенню не підлягає виходячи з наступного. Судом встановлено, що 11.01.2016р. між ПрАТ «Страхова компанія «ВУСО» та [PERSON] було укладено договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, транспортного засобу № АЕ/7170488 - автомобіля „ Suzuki ", державний номерний знак [NUMBER]. 08.02.2016 року відповідач [PERSON] автомобілем марки „ Suzuki ", державний номерний знак [NUMBER] по вул. Мішуги в м. Києві, рухаючись заднім ходом здійснив зіткнення з автомобілем марки „ Mitsubishi", держномер [NUMBER], що призвело до механічних пошкоджень транспортних засобів. Постановою Дарницького районного суду м. Києва від 03.03.2016 року [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення за ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення. Зі страхового акту № 2115-24 від 22.04.2016 року, за договором страхування № АЕ/7170488 від 12.01.2016р., вбачається, що сума страхового відшкодування власнику автомобілем марки „ Mitsubishi", держномер [NUMBER] - [PERSON], становить 19 106 грн 14 коп. Платіжним дорученням № 6448 від 22.04.2016 року ПрАТ «Страхова компанія «ВУСО» на користь [PERSON] здійснило виплату страхового відшкодування у розмірі 19 106 грн 14 коп. В порушення підпункту 33.1.4 ст. 33 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" відповідач не повідомив у триденний строк ПрАТ «Страхова компанія «ВУСО» про факт ДТП. Відповідно до ч.1 ст. 213 ЦПК України Рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Згідно ч. 2 ст. 360-7 ЦПК України Висновок щодо застосування норм права, викладений у постанові Верховного Суду України, має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права. Суд має право відступити від правової позиції, викладеної у висновках Верховного Суду України, з одночасним наведенням відповідних мотивів. У своїй правовій позиції, викладеній в Постанові від 16.09.2015р. у справі № 6-284цс15 Судова палата Верховного Суду України зазначила: "Підпунктом 33.1.4 пункту 33.1 статті 33, підпунктом «ґ» підпункту 38.1.1 пункту 38.1 статті 38 Закону України від 1 липня 2004 року № 1961-IV «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (у редакції, яка була чинною на момент виникнення спірних правовідносин) установлено обов'язок особи невідкладно, але не пізніше трьох робочих днів з дня настання дорожньо-транспортної пригоди (далі - ДТП), яка може бути підставою для здійснення страхового відшкодування, письмово повідомити страховика про настання ДТП. Такий обов'язок установлений законодавством для надання страховику можливості перевірити обставини ДТП власними силами і запобігти необґрунтованим виплатам. Оскільки факт настання страхового випадку ніким не оспорюється; він зафіксований правоохоронними органами; відповідач, як особа, винна в ДТП, притягнутий до адміністративної відповідальності; сам позивач його визнав, добровільно сплативши страхове відшкодування, тому сам по собі факт неповідомлення відповідачем страховику про настання страхового випадку не може бути покладений в основу ухвалення рішення, яке в своїй основі повинно базуватись на загальних положеннях про відшкодування збитків у позадоговірних зобов'язаннях, адже регресні зобов'язання входять до групи позадоговірних, тому спори з них мають вирішуватись у загальному порядку відшкодування збитків." Виходячи з вищевикладеного, суд приймає до уваги, як обґрунтовані, доводи представника відповідача, викладені в письмових запереченнях, про те, що даний страховий випадок зафіксований правоохоронними органами, відповідач, як особа, винна в ДТП, притягнутий до адміністративної відповідальності постановою Дарницького районного суду м. Києва від 03.03.2016 року і позивач це визнав. Посилання позивача на правову позицію викладену в справі № 6-186цс16 суд до уваги не бере, оскільки згідно даної правової позиції, якщо страхувальник або водій забезпеченого транспортного засобу, який спричинив ДТП, не повідомив у встановлені строки страховика про настання такої події, внаслідок чого в останнього виникли необґрунтовані виплати, то після виплати страхового відшкодування страховик має підстави для регресного позову до страхувальника. Однак позивач не вказує, та не надає доказів того, що результатом не повідомлення його у триденний строк про ДТП у нього виникли необґрунтовані виплати. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed