Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-31 00:00:00

АТ КБ «ПриватБанк» звернулось до Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області з позовом, де просить стягнути з відповідача [PERSON] заборгованість за кредитним договором №б/н від 11.07.2011 року у розмірі 75132,40 грн. та судові витрати. Позивач обґрунтовує свої позовні вимоги тим, що [PERSON] звернувся до АТ КБ «ПриватБанк» з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписав заяву №б/н від 11.07.2007 року, згідно якої отримав кредит у розмірі 50000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Однак, відповідач [PERSON] взяті на себе зобов`язання, щодо повернення кредиту та сплати відсотків за користування кредитними коштами, належним чином не виконує, що призвело до утворення заборгованості розмір якої, станом на 04.10.2018 року складає 75132,40 грн. (30504,23 грн. - тіло кредиту ,22399,59 грн. - нараховано відсотків за користування кредитом, 18174,66 грн.- нараховано пені, 500,00 грн. - фіксована частина штрафу, 637,43 грн. - процентна складова штрафу), яку відповідач добровільно не погашає. Оскільки відповідач не виконує взятих на себе зобов`язань, позивач просить стягнути із [PERSON] на свою користь зазначену суму заборгованості. Позивач АТ КБ «ПриватБанк» в судове засідання свого представника не направив, при цьому в матеріалах справи наявне письмове клопотання представника позивача [PERSON] про розгляд справи за його відсутності, щодо ухвалення заочного рішення не заперечує. Представник відповідача адвокат Саідова М.В. у судовому засіданні заперечила щодо задоволення позову в повному обсязі, пославшись на доводи викладені у відзиві на позов. При цьому зазначила, що 14 вересня 2017 року мобільний телефон та банківську картку відповідача було викрадено, а в подальшому сторонні особи протиправно заволоділи кредитними коштами. Відповідач неодноразово звертався до позивача з заявами про викрадення коштів та розмежування заборгованості. Всі операції повязані з його кредитної карткою після крадіжки телефону були вчинені третіми особами без його на те волі. Вироком Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 10 квітня 2019 року встановлені особи причетні до зняття коштів з банківської картки. Окрім того зазначила, що позивачем не надано належних доказів оформлення та укладення між сторонами та відповідно отримання позичальником Памятки клієнта, Умов та правил надання банківських послуг і Тарифів, щоб у сукупності із заявою свідчило про укладений у належній формі договір між сторонами про надання банківських послуг.За таких обставин, вважає, що позов задоволенню не підлягає та просить відмовити в його задоволенні в повному обсязі. Суд вислухавши пояснення представника відповідача, повно, всебічно та об`єктивно дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази у їх сукупності, вважає, що позов не підлягає задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що [PERSON] звернувся до АТ КБ «ПриватБанк» з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписав заяву №б/н від 11.07.2007 року та погодився з тим, що ця заява разом із пам`яткою клієнта, умовами та правилами надання банківських послуг, а також тарифами складає між ним та банком договір про надання банківських послуг. Розмір кредитного ліміту в заяві зазначено 2500,00 грн. При цьому в заяві зазначено, що дата відкриття рахунку 09.11.2006 року (а.с.13). Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною. Частиною 1 та 2 ст. 639 ЦК України визначено, що договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Таким чином, відповідно до умов та правил надання банківських послуг визначено, що пам`ятка, тарифи, а також заява про приєднання до умов та правил становить укладений договір про надання банківських послуг. В той же час, АТ КБ «ПриватБанк» не надано суду доказів оформлення та укладання між сторонами та відповідно отримання позичальником умов та правил надання банківських послуг, тарифів і пам`ятки клієнта, що в сукупності із заявою-анкетою свідчило б про укладений у належній формі договір між сторонами про надання банківських послуг та про досягнення згоди між сторонами щодо всіх умов кредитування. В позовній заяві АТ КБ «ПриватБанк» посилається на те, що наявна анкета-заява про приєднання відповідача до умов та правил надання банківських послуг, в якій виражена згода останнього з тим, що ця заява разом із умовами та правилами надання банківських послуг, а також тарифами становлять договір про надання банківських послуг, під чим зокрема стоїть підпис останнього. Цим підписом відповідач засвідчив, що йому були надані для ознайомлення в письмовому вигляді умови та правила надання банківських послуг. Однак, самі умови та правила надання банківських послуг не містять жодних відміток [PERSON] щодо ознайомлення із ними, або підпису позичальника щодо згоди із ними. Відсутність підпису відповідача на умовах та правилах надання споживчого кредиту фактично надає можливість банку надавати умови в будь-якій редакції та стверджувати, що зазначені умови погоджені з відповідачем. Зазначення в заяві на видачу кредиту про ознайомлення відповідача з умовами надання кредиту без ідентифікації самих умов, як таких, що погоджені підписом відповідача, не може бути належним доказом ознайомлення та погодження відповідача саме з тією редакцією умов, на якій наполягає банк. Таким чином, враховуючи, що за умовами заяви-анкети позичальника, останній разом з пам`яткою клієнта, умовами та правилами надання банківських послуг та тарифами складає між позичальником та банком договір про надання банківських послуг, а долучений позивачем до матеріалів позовної заяви витяг з умов та правил надання банківських послуг не містить підпису [PERSON] суд приходить до висновку, що АТ КБ «ПриватБанк» не доведено, що під час підписання заяви-анкети позичальника відповідач [PERSON] був ознайомлений саме з цими умовами та правилами надання банківських послуг. З огляду на вище викладене судом вбачається, що між сторонами не було укладено у належній формі кредитного договору. Позивачем не надано доказів на виконання якого кредитного договору та на яких умовах банком відкрито кредитний рахунок, надані кошти, оформлено і видано відповідачу кошти або картки та по якому із договорів здійснено їх перевипуск. Суд не бере до уваги твердження позивача про надання кредитних карток за кредитним договором б/н від 11.07.2007 року , оскільки сторони в різний час та на різних умовах погоджували істотні умови договорів, а відповідно і укладали їх. Як вбачається з виписки по рахунку заборгованість по кредитному договору становить 75132,40 грн. Однак, позивачем не надано доказів, а судом не встановлено, що вказана заборгованість виникла саме по кредитному договору б/н від 11.07.2007 року , а саме вказаний договір є підставою позову. Окрім того, суд звертає увагу на доводи відповідача щодо неотримання ним коштів у розмірі 36450,62 грн. Як зазначає відповідач 14 вересня 2017 року його мобільний телефон разом з банківською картою було викрадено, про що ним заявою повідомлено АТ КБ «ПриватБанк» та правоохоронні органи. Відповідно до виписки по картці/рахунку [NUMBER] від 18 вересня 2017 року із зазначеної карти 14 вересня 2014 року на карту [NUMBER] перераховані, а згодом зняті кошти в сумі 36450,62 грн. (а.с.90). Згідно витягу із кримінального провадження 12017040350002985 від 17.09.2017 року за ст. 185 ч.1 КК України («Крадіжка»), - до Новомосковського відділу поліції надійшла заява [PERSON] , про те, що 14 вересня 2017 року близько 01 години 00 хвилин невідома особа, знаходячись в приміщенні комплексу «Релакс» по вулиці Комсомольській міста Новомосковськ, шляхом вільного доступу таємно викрала майно, що йому належить(а.с.94). Вироком Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 10 квітня 2019 року по справі №183/900/19 встановлено, що 14 вересня 2017 року приблизно о 05.00 годині, [PERSON], згідно відведеної їй ролі привела особу, стосовно якої матеріали виділені в окреме кримінальне провадження до входу з балкону в номер 107, розташований на першому поверсі готелю «Релакс» за адресою: вул. Сучкова, 2-а в м. Новомосковськ, Дніпропетровської області та залишилась чекати його біля балкону вказаного готелю в обумовленому місці. В свою чергу, особа, стосовно якої матеріали виділені в окреме кримінальне провадження, згідно відведеної йому ролі, через незачинені двері на балконі, проник до вказаного номеру готелю, де, діючи умисно, з корисливих мотивів, переконавшись, що за його діями ніхто не спостерігає, усвідомлюючи суспільно - небезпечний характер своїх дій, передбачаючи та бажаючи настання суспільно - небезпечних наслідків, маючи спільний умисел на таємне викрадення майна, таємно викрав з тумби мобільний телефон марки «Samsung SM-J500HZKDSEK», imei [NUMBER] , вартістю 2959 гривень 20 копійок, який був у чохлі чорного кольору, всередині якого знаходилася картка банку ПАТ КБ «ПриватБанк», № [NUMBER] , з магнітним носієм, які належать [PERSON]. Виконуючи умови попередньої змови з особою, стосовно якої матеріали виділені в окреме кримінальне провадження, 14 вересня 2017 року, приблизно о 14.09 годині [PERSON] прийшов до банкомату, який розташований по вул. Гетьманська, 39-В в м. Новомосковськ, Дніпропетровської області з якого [PERSON] в період часу з 14.09 години до 14.30 години з розрахункового рахунку картки банку ПАТ КБ «ПриватБанк», № [NUMBER] , викрав грошові кошти в сумі 17000 гривень, які належать [PERSON]. Обвинувачена ОСОБА 1 вину у скоєні зазначених правопорушень визнала повністю та показала, що точну дату вже не пам`ятає, вона зустрілась з потерпілим [PERSON] з яким вони пішли в готель "Релакс", у номер, де потерпілий незабаром заснув, а їй стало скучно і вона вийшла через відчинені двері балкону на двір, пішла в приміщення "Українська національна лотерея", де зустріла [PERSON] та [PERSON], які поцікавились чи має вона при собі гроші на, що вона повідомила, що грошей у неї немає, але вона знає, де їх узяти та домовилась з [PERSON] про крадіжку телефону. Після чого вони пішли до готелю "Релакс", де із номеру потерпілого, [PERSON] викрав мобільний телефон, а після скоєння крадіжки, вона побачила у [PERSON], крім мобільного телефону, ще і банківську карту потерпілого [PERSON] Того ж дня, вранці, після того, як розблокували мобільний телефон потерпілого, [PERSON] заклав його у ломбард, отримавши 1000 гривень, які поділили між собою. А через декілька днів, вона дізналась, що [PERSON] та [PERSON] з банківської картки потерпілого зняли грошові кошти, які поділили між собою. Згідно вироку суду - [PERSON] вину у скоєні зазначених правопорушень визнав повністю та пояснив, що що дату та час він вже не пам`ятає, коли він разом із [PERSON] знаходились в приміщенні "Українська національна лотерея", що розташоване біля пам`ятника "Літак" у м. Новомосковську, звідки вийшовши на вулицю, побачили [PERSON] разом із потерпілим, які пішли в сторону готелю "Релакс". Пізніше [PERSON] повернулася і на питання [PERSON] про наявність грошових коштів, запропонувала викрасти мобільний телефон у потерпілого, на що [PERSON] погодився і вони пішли до готелю "Релакс", а він, відмовившись, залишився їх чекати біля кафе «Італієць». Коли [PERSON] та [PERSON] повернулись, то [PERSON] запропонував йому закласти у ломбард викрадений мобільний телефон потерпілого [PERSON], а гроші поділити на трьох, на що він погодився і після розблокування вказаного мобільного телефону, вранці, того ж дня, він заклав телефон у ломбард, отримавши за нього 1000 гривень, які вони поділили порівну між собою. Цього ж дня, через деякий час, [PERSON] розповів йому, що знає, як зняти грошові кошти з банківської картки потерпілого, яку вони виявили після крадіжки в чехлі телефона, і він разом із [PERSON] пішли до банкомату, де він особисто зняв 17 000 гривень, які вони поділи порівну між собою. Крім того, йому відомо, що в цей же день [PERSON] самостійно ще знімав кошти з картки потерпілого і загальна сума викрадених коштів складає приблизно 40000 грн. Вироком Новомовковського міськрайонного суду суду Дніпропетровської області від 10 квітня 2019 року ОСОБУ 1 визнанно винною у скоєнні кримінального правопорушення передбаченого ч.3 ст.185 КК України та призначено покарання у вигляді позбавлення волі, ОСОБУ 2 визнано винним у скоєнні кримінальних правопорушеннь передбачених ч.2 ст.185 ст.198 КК України призначено покарання у вигляді позбавлення волі. Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. (ч. 1 ст. 2 ЦПК України). За змістом ст. 12, 81 ЦПК України саме на сторін процесу покладено обовязок доказування обставин, які мають значення для справи і на які вони посилаються як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обовязків, передбачених законом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ч. 6 ст. 82 ЦПК України, - вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обовязковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Таким чином, вбачається, що з належної [PERSON] банківської картки № [NUMBER] , були викрадені грошові кошти, які в подальшому згідно розрахунку позивача були враховані ним при обрахунку загальної суми заборгованості. Відповідно до ч.1 ст. 1071 ЦК України, - банк може списати грошові кошти з рахунка клієнта на підставі його розпорядження. Відповідно достатті 1073 ЦК Україниу разі несвоєчасного зарахування на рахунок грошових коштів, що надійшли клієнтові, їх безпідставного списання банком з рахунка клієнта або порушення банком розпорядження клієнта про перерахування грошових коштів з його рахунка банк повинен негайно після виявлення порушення зарахувати відповідну суму на рахунок клієнта або належного отримувача, сплатити проценти та відшкодувати завдані збитки, якщо інше не встановлено законом. Згідно із пунктом 37.2статті 37 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні»у разі ініціації неналежного переказу з рахунка неналежного платника з вини ініціатора переказу, що не є платником, емітент зобов`язаний переказати на рахунок неналежного платника відповідну суму грошей за рахунок власних коштів, а також сплатити неналежному платнику пеню в розмірі 0,1 відсотка суми неналежного переказу за кожний день, починаючи від дня неналежного переказу до дня повернення відповідної суми на рахунок, якщо більший розмір пені не обумовлений договором між ними. Відповідно до розділу VI Положення про порядок емісії електронних платежів засобів і здійснення операцій з їх використанням, затвердженого постановою правління НБ України від 05 листопада 2014 року № 705, користувач не несе відповідальності за здійснення платіжних операцій, якщо електронний платіжний засіб було використано без фізичного пред`явлення користувачем та/або електронної ідентифікації самого електронного платіжного засобу і його користувача, крім випадків, якщо доведено, що дії чи бездіяльність користувача призвели до втрати, незаконного використання ПІНу або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції. Згідно із правовою позицією Верховного Суду України, викладеною у Постанові від 13.05.2015 року по справі №6-71цс15, - не встановлення обставин, які безспірно доводять, що користувач своїми діями чи бездіяльністю сприяв втраті, незаконному використанню ПІН-коду або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції, свідчить про відсутність вини, як підстави цивільно-правової відповідальності. Позивачем не надано доказів, що відповідач своїми діями чи бездіяльністю сприяв втраті або незаконному використанню інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції за допомогою його карткового рахунку. Натомість вироком суду, встановлено що грошові кошти, які банк просить стягнути із [PERSON] , як кредит, були викрадені внаслідок вчинення злочинів передбачених статтями 185, 198 КК України. Оскільки списання грошових коштів з карткового рахунку [PERSON] 14 вересня 2017 року відбулося не за його розпорядженням, як власника рахунку, а внаслідок вчинення злочину якому він не сприяв, відповідач не повинен нести за такі операції цивільно-правову відповідальність у вигляді сплати кредиту, процентів, пені та штрафів. Встановивши, що позивачем не доведено вчинення відповідачем дій чи бездіяльності, які сприяли втраті, незаконному використанню персонального ідентифікаційного номера (коду) або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції за кредитною карткою, а відповідач, виявивши безпідставне списання коштів, невідкладно повідомив позивача про цей факт, враховуючи наявність вироку по кримінальному провадженню, в межах якого встановлено осіб, які протиправно заволоділи грошовими коштами, суд приходить до обґрунтованого висновку про відсутність правових підстав для задоволення позовних вимог. Оскільки у задоволенні позову відмовлено, судові витрати понесені Банком при зверненні до суду стягненню із відповідача не підлягають. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed