Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-06 00:00:00

У березні 2014 року [PERSON] та [PERSON] звернулися до суду із позовом до [PERSON] та Публічного акціонерного товариства «Українська страхова компанія «Гарант-Авто» (далі - ПАТ «УСК «Гарант-Авто») про відшкодування майнової і моральної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди. В обґрунтування позову вказували, що 19.08.2013 року о 8 год. 15 хв. по вул. Вишгородська - Велика кільцева дорога у м. Києві сталася дорожньо-транспортна пригода: водій автомобіля [NUMBER] [PERSON] вчинив зіткнення з автомобілем "MITSUBISHI OUTLANDER" д/н [NUMBER], під керуванням [PERSON], який належить на праві власності [PERSON] та з автомобілем [NUMBER] під керуванням водія [PERSON] Вина водія автомобіля [NUMBER] [PERSON] у скоєнні даного ДТП підтверджується постановою Оболонського районного суду м. Києва від 10.10.2013 року за якою останнього притягнуто до адміністративної відповідальності. В результаті ДТП було пошкоджено транспортні засоби. На підставі рахунку-фактури №МФ-0000060 від 27.11.2013 року ФОП [PERSON], Акта № МФ-0000002 здачі приймання виконаних робіт від 15.01.2014 року та прибуткового касового ордеру [PERSON] оплачено 62 105 грн. фактично понесених витрат на ремонт автомобіля пов»язаних із даною дорожньо-транспортною пригодою та транспортні послуги у розмірі 442 грн. з евакуації автомобіля з місця дорожньо-транспортної пригоди. Крім того, внаслідок дорожньо-транспортної пригоди водій автомобіля "MITSUBISHI OUTLANDER" д/н [NUMBER] [PERSON] отримав травму - забій хребта, у зв»язку з чим останньому надавалась швидка медична допомога, понесені витрати на лікування та медичне обстеження у розмірі 602 грн. 30 коп. Оскільки на момент скоєння ДТП цивільно-правова відповідальність [PERSON] була застрахована у ПАТ «УСК «Гарант-Авто» згідно полісу обов»язкового страхування цивільно-правової відповідальності №АС/5310956 від 20.07.2013 року, [PERSON] та [PERSON] звернулися із вимогами отримання страхового відшкодування, при цьому вказаних виплат страховою компанією на час звернення до суду з позовом не здійснено. У зв'язку із цим, [PERSON] просила стягнути на свою користь з ПАТ «УСК «Гарант-Авто» 50 000 грн. ліміту відповідальності визначеного в страховому полісі за шкоду заподіяну майну та понесені судові витрати. При цьому, з [PERSON] на свою користь [PERSON] просила стягнути 12 105 грн. різниці із сумою реально понесених витрат на ремонт автомобіля та сумою страхового відшкодування, 6 000 грн. в рахунок компенсації розміру заподіяної моральної шкоди, 442 грн. витрат пов»язаних із евакуацією транспортного засобу та понесені судові витрати. В свою чергу [PERSON] просив стягнути з ПАТ «УСК «Гарант-Авто» 602 грн. 30 коп. в рахунок відшкодування шкоди, заподіяної здоров»ю. В судовому засіданні [PERSON], [PERSON] та їх представники підтримали вимоги з підстав зазначених у позовній заяві та просили про задоволення позову, при цьому акцентували у вагу на тому, що висновки ПАТ «УСК «Гарант-Авто» про фізичне знищення автомобіля "MITSUBISHI OUTLANDER" д/н [NUMBER] в результаті дорожньо-транспортної пригоди є безпідставними та суперечливими. Представник ПАТ «УСК «Гарант-Авто» заперечував проти позовних вимог до страхової компанії та їх розміру. [PERSON] підтвердив та погодився в судовому засіданні із необхідністю відшкодування шкоди заподіяної [PERSON] і [PERSON] при цьому у розмірі відшкодування поклався на розсуд суду. Суд, вислухавши учасників процесу, перевіривши матеріали справи встановив наступне. 19.08.2013 року о 8 год. 15 хв. по вул. Вишгородська - Велика кільцева дорога у м. Києві [PERSON] керуючи автомобілем [NUMBER] залежно від швидкості руху, дорожньої обстановки і стану транспортного засобу в порушення п.13.1, 12.1 Правил Дорожнього Руху України, не дотримався безпечної дистанції, внаслідок чого здійснив зіткнення з автомобілем "MITSUBISHI OUTLANDER" д/н [NUMBER] під керуванням [PERSON] та автомобілем [NUMBER] під керуванням водія [PERSON], що призвело до пошкодження транспортних засобів. Вина водія автомобіля [NUMBER] [PERSON] у скоєнні даного ДТП підтверджується постановою Оболонського районного суду м. Києва від 10.10.2013 року за якою останнього притягнуто до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу. [PERSON] в судовому засіданні підтвердив правомірність керування автомобілем [NUMBER], при цьому не заперечував порушення правил дорожнього руху та своєї вини у скоєному ДТП. Право власності [PERSON] на автомобіль "MITSUBISHI OUTLANDER" д/н [NUMBER] підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу [NUMBER] (а.с. 98), а факт керування [PERSON] вказаним автомобілем в момент ДТП підтверджується матеріалами справи. Відповідно до ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Згідно до ст. 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов'язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. За п.4 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди" від 27.03.1992 року № 6 (із змінами та доповненнями) під володільцем джерела підвищеної небезпеки розуміється юридична особа або громадянин, що здійснюють експлуатацію джерела підвищеної небезпеки в силу права власності, повного господарського відання, оперативного управління або з інших підстав (договору оренди, довіреності тощо). Більше того відповідно до п.2 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди" від 27.03.1992 року № 6 (із змінами та доповненнями) при заподіянні шкоди джерелом підвищеної небезпеки на його володільця не може бути покладено обов'язок по її відшкодуванню, якщо вона виникла внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого, а у випадках, передбачених спеціальним законом, - тільки умислу потерпілого. Оцінивши зібрані по справі і досліджені у судовому засіданні докази, суд приходить до висновку про те, що ДТП сталося з вини [PERSON] Судом встановлено, що 20.07.2013 року між [PERSON] та ПАТ «УСК «Гарант-Авто» укладено Договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів про що було видано Поліс №АС/5310956. За вказаним Договором забезпечений транспортний засіб "NISSAN QASHQAI" д/н [NUMBER], а [PERSON] є особою, цивільно-правова відповідальність якого застрахована при експлуатації забезпеченого транспортного засобу. Згідно вказаного договору, ПАТ «УСК «Гарант-Авто» взяла на себе обов'язок, при настанні страхового випадку, відповідно до встановленого ліміту відповідальності, відшкодувати у встановленому Законом України „Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" шкоду заподіяну життю, здоров»ю, майну та моральну шкоду третім особам. Зі змісту ст. 1194 ЦК України вбачається, що особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність лише в разі недостатності страхової виплати для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов»язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою. Відповідно до ст. 22 Закону України „Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна в результаті ДТП життю, здоров'ю, майну третьої особи. Згідно ст. 9 цього ж Закону ліміт відповідальності страховика - це грошова сума, в межах якої страховик зобов'язаний провести виплату страхового відшкодування відповідно до умов договору страхування. За страховим полісом №АС/5310956 ліміт відповідальності страховика ПАТ «УСК «Гарант-Авто» за шкоду заподіяну життю і здоров»ю складає 100 000 грн., за шкоду заподіяну майну 50 000 грн. із нульовою франшизою. З огляду на ст. 29 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", у зв'язку з пошкодженням транспортного засобу можливе відшкодування страховою компанією, витрат пов'язаних із відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу. На підтвердження реально здійснених витрат на ремонт пошкодженого в ДТП автомобіля "MITSUBISHI OUTLANDER" д/н [NUMBER] позивачами надано рахунок-фактура №МФ-0000060 від 27.11.2013 року ФОП [PERSON], Акт №МФ-0000002 здачі приймання виконаних робіт від 15.01.2014 року та квитанції прибуткового касового ордеру №53 (а.с. 21-23) за якими [PERSON] сплачено 62 105 грн. на ремонт автомобіля. При цьому, в судовому засіданні з»ясовано, що ПАТ «УСК «Гарант-Авто» до цього часу не здійснили виплат [PERSON] та [PERSON] суми страхового відшкодування мотивуючи свої заперечення твердженням про фізичне знищення автомобіля "MITSUBISHI OUTLANDER" д/н [NUMBER] та недоцільність його відновлення. Позиція ПАТ «УСК «Гарант-Авто» щодо розміру відшкодування спростовується висновком Київської незалежної судово-експертної установи від 05.02.2015 року №1087 за яким автомобіль "MITSUBISHI OUTLANDER" д/н [NUMBER] вважати фізично знищеним в ДТП, що мало місце 19.08.2013 року не можна. Таким чином, з огляду на положення Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", ст. 1194 ЦК України та розмір реально понесених витрат на ремонт автомобіля "MITSUBISHI OUTLANDER" д/н [NUMBER] з страхової компанії на користь [PERSON] підлягає стягненню 50 000 грн., в рахунок компенсації страхового відшкодування шкоди, заподіяної майну, а з [PERSON], на користь [PERSON] 12 105 грн. в рахунок відшкодування заподіяної матеріальної шкоди які перевищують межі ліміту відповідальності страховика. Зі змісту направлення на МРТ від 20.08.2013 року, відповіді центру екстреної медичної допомоги та медицини катастроф м. Києва від 13.02.2014 року та квитанцій до прибуткових касових ордерів від 21-22.08.2013 року вбачається, що внаслідок дорожньо-транспортної пригоди водій [PERSON] отримав травму - забій хребта, у зв»язку з чим останньому надавалась швидка медична допомога та реально понесені витрати на лікування та медичне обстеження у розмірі 602 грн. 30 коп. Таким чином, на користь [PERSON] з ПАТ «УСК «Гарант-Авто» підлягає стягненню також страхове відшкодування за шкоду заподіяну здоров»ю в розмірі 602 грн. 30 коп. За квитанцією ПП [PERSON] від 19.08.2013 року за транспортні послуги з евакуації автомобіля з місця дорожньо-транспортної пригоди [PERSON] сплачено 442 грн. (а.с. 30. 31). У відповідності до ст. 29 Закону України „Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" у зв»язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов»язані також з евакуацією транспортного засобу з місця ДТП, крім іншого, до місця ремонту транспортного засобу. Оскільки вимоги про компенсацію витрат з евакуації транспортного засобу адресовані заподіювачу шкоди, цивільно-правова відповідальність якого на момент ДТП була застрахована, позовні вимоги в цій частині не підлягають задоволенню. Позовні вимоги щодо заподіяної моральної шкоди знайшли підтвердження в судовому засіданні частково. Відповідно до ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, що її заподіяла, за наявності її вини. Згідно п.9 постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31.03.95" Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" (із змінами, внесеними згідно з Постановою Пленуму Верховного суду N 5 від 25.05.2001) розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров'я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. У відповідності до ст. 22 цього Закону, страхувальник не відшкодовує моральну шкоду, передбачену п. 3 ч. 2 ст. 23 ЦК України, таке відшкодування у розмірі визначеному судом, здійснює особа, яку визнано винною у скоєнні ДТП. Позивач загальну суму завданої [PERSON] моральної шкоди оцінює в 6000 грн., при цьому обґрунтовує її стражданнями яких зазнала у зв»язку із пошкодженням транспортного засобу. Разом з тим, позивач не в повній мірі обґрунтувала зазначену оцінку моральної шкоди саме в розмірі 6000 грн. так як в судовому засіданні не надала відповідних доказів щодо характеру та обсягу страждань, яких зазнала, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) саме на суму позову в цій частині. Суд, враховуючи факт належності [PERSON] автомобіля "MITSUBISHI OUTLANDER" д/н [NUMBER] та його пошкодження в ДТП, виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості вважає, що із [PERSON] підлягає стягненню 1500 грн. в рахунок відшкодування заподіяної моральної шкоди у зв»язку із пошкодженням майна. У відповідності до ст. 88 ЦПК України, стороні на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею та документально підтверджені судові витрати. З огляду на зазначене, із [PERSON] та ПАТ «УСК «Гарант-Авто» на користь [PERSON] підлягають стягненню по 2 921 грн. понесених та документально підтверджених судових витрат та витрат на правову допомогу. Враховуючи наведене та

Outcome: partial