Jurisdiction: civil
Date: 2020-07-29 00:00:00

У вересні 2019 року [PERSON] та [PERSON] звернулися до суду з позовом до ТОВ "Агрофірма "Подільська зернова компанія" про визнання недійсними додаткових угод, а саме: - додаткової угоди до договору оренди землі № 20 від 26 травня 2014 року, укладеної 09 січня 2019 року між [PERSON] та ТОВ "Агрофірма "Подільська зернова компанія"; - додаткової угоди до договору оренди землі № 19 від 26 травня 2014 року, укладеної 09 січня 2019 року між [PERSON] та ТОВ "Агрофірма "Подільська зернова компанія". Також позивачі просили витребувати в відповідача на їх користь земельні ділянки, призначені для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташовані на території Копачівської сільської ради Волочиського району Хмельницької області з кадастровим номером 6820983500:004:0032 площею 3,4 га та з кадастровим номером 6820983500:004:0031 площею 3,63 га. В обґрунтування позову позивачі посилалися на те, що вони є власниками земельних ділянок для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. На підставі укладених між ними і відповідачем договорів оренди, державна реєстрація яких проведена 26 травня 2014 року, ці земельні ділянки було передано в оренду відповідачу строком на п`ять років. До закінчення строку дії договору 27 лютого 2019 року позивачі повідомили відповідача про те, що вони заперечують поновлювати зазначені договори. У відповідь відповідач надав їм копії додаткових договорів оренди землі від 09 січня 2019 року, строк дії яких ще не закінчився. Вказують, що додаткові договори підписано не ними особисто, а іншою особою. Оскільки вони з відповідачем не укладали додаткових договорів і згоди на їх укладення від свого імені нікому не давали, тому вважають, що додаткові договори підлягають визнанню недійсними у відповідності до статей 215, 203 ЦК України. Зазначають, що оскільки строк основного договору закінчився, вони мають право вимагати у відповідача повернення належних їм земельних ділянок. Позивачі та їхній представник в судовому засіданні позов підтримали. Представник відповідача в судовому засіданні проти позову заперечив з підстав, викладених у відзиві. Вказує, що відповідач здійснює обробіток належних позивачам земельних ділянок на підставі договорів оренди землі від 26 травня 2014 року та додаткових угод від 09 січня 2019 року, строк дії яких ще не закінчився. Посилається на те, що як договори оренди землі, так і додаткові угоди до зазначених договорів оренди були підписані особисто позивачами, які протягом дії цих договорів отримували орендну плату за належні їм земельні ділянки, в тому числі і за 2019 рік. Спірні угоди були зареєстровані у встановленому законом порядку, тому вважає, що відсутні підстави для задоволення позову. Крім того, представник відповідача вважає, що висновок експерта є неналежним доказом, оскільки експерту не було надано належних вільних зразків підписів позивачів. Представник третьої особи на стороні позивача, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, Волочиської районної державної адміністрації, подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутності. Заслухавши учасників справи, вивчивши і дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до статей 12, 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків, передбачених цим Кодексом. Згідно із статтею 1 Закону України «Про оренду землі», оренда - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для проведення підприємницької та інших видів діяльності. Статтею 13 Закону України «Про оренду землі» визначено, що договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства. За змістом статей 16, 18, 19 Закону України «Про оренду землі» договір оренди земельної ділянки набирає чинності після досягнення домовленості з усіх істотних умов, підписання його сторонами і державної реєстрації у порядку, встановленому законом. Строк дії договору оренди визначається за згодою сторін, але не може перевищувати 50 років. Відповідно до положень статей 78, 152, 153 Земельного кодексу України, статті 319 ЦК України, власник має право володіти, користуватися і розпоряджатися земельною ділянкою на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Захист прав громадян на земельні ділянки здійснюється шляхом визнання угоди недійсною. Згідно із статтею 125 Земельного кодексу України право оренди земельної ділянки та приступати до використання земельної ділянки виникають тільки після державної реєстрації цих прав. Статтею 16 ЦК України передбачено, що визнання правочину недійсним є одним з визначених законом способів захисту цивільних прав та інтересів осіб, а загальні вимоги щодо недійсності правочину встановлені статтею 215 цього Кодексу. Відповідно до частини першої статті 203 ЦК України, зміст правочину не може суперечити ЦК України, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Частиною третьою статті 203 ЦК України встановлено, що волевиявлення учасника правочину має бути вільним та відповідати його внутрішній волі. Відповідно до статті 204 ЦК України, правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Відповідно до частин першої, третьої статті 215 ЦК України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин). Судом встановлено, що позивачка [PERSON] є власником земельної ділянки площею 3,4 га з кадастровим номером 6820983500:004:0032, призначеної для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Копачівської сільської ради Волочиського району Хмельницької області. Позивачка [PERSON] є власником земельної ділянки площею 3,63 га з кадастровим номером 6820983500:004:0031, призначеної для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Копачівської сільської ради Волочиського району Хмельницької області. (а.с. 28, 29 т. 1) 26 травня 2014 року між [PERSON] та ТОВ "Агрофірма "Подільська зернова компанія" було укладено договір оренди землі № 20 і цього ж дня між [PERSON] та ТОВ "Агрофірма "Подільська зернова компанія" також було укладено договір оренди землі № 19. Дані договори оренди землі укладені строком на 5 років та 26 травня 2014 року були зареєстровані Державним реєстратором Реєстраційної служби Волочиського районного управління юстиції Хмельницької області (а.с. 16, 17, 180,181, 183, 184 т. 1 ). 09 січня 2019 року від імені позивачів були укладені з ТОВ "Агрофірма "Подільська зернова компанія" додаткові угоди до зазначених договорів оренди землі від 26 травня 2014 року, які зареєстровані Державним реєстратором Реєстраційної служби Волочиського районного управління юстиції Хмельницької області із строком дії до 26 травня 2024 року (а.с. 28, 29 т. 1). Згідно умов цих додаткових договорів пункти 8, 9 договорів оренди викладено у новій редакції, зокрема, щодо строку дії договору та збільшення розмір орендної плати до 6% від нормативної грошової оцінки земельної ділянки. Висновком № 3091-3094/19-26 судово-почеркознавчої експертизи від 31 березня 2020 року, яка проведена експертом Хмельницького регіонального відділення Київського науково-дослідного інституту судових експертиз, встановлено, що підпис від імені [PERSON] на укладеній 09 січня 2019 року між [PERSON] та ТОВ "Агрофірма "Подільська зернова компанія" додатковій угоді до договору оренди землі № 20 від 26 травня 2014 року, виконано рукописним способом без попередньої технічної підготовки чи застосування технічних засобів не [PERSON] , а іншою особою. Підпис від імені [PERSON] на укладеній 09 січня 2019 року між [PERSON] та ТОВ "Агрофірма "Подільська зернова компанія" додатковій угоді до договору оренди землі № 19 від 26 травня 2014 року, виконано рукописним способом без попередньої технічної підготовки чи застосування технічних засобів не [PERSON] , а іншою особою. (а. с. 224-237 т. 1). Вирішуючи даний спір, суд приймає до уваги зазначений висновок судово-почеркознавчої експертизи, оскільки такий висновок є чітким, достатнім та обґрунтованим, тому немає підстав сумніватись в його правильності. Висновки вказаної судової експертизи у встановленому законом порядку відповідачем не спростовані, що є його процесуальним обов`язком відповідно до положень процесуального закону у разі заперечення такого факту. Посилання представника відповідача на те, що висновок експерта є неналежним доказом, оскільки експертиза проведена за відсутності достатньої кількості належних вільних зразків підписів, суд відхиляє, враховуючи наступне. Так, основним завданням почеркознавчої експертизи є ідентифікація виконавця рукописного тексту, обмежених за обсягом рукописних записів (буквених та цифрових) і підпису. Для проведення досліджень орган, який призначив експертизу, повинен надати експерту вільні, умовно-вільні та експериментальні зразки почерку (цифрових записів, підпису) особи, яка підлягає ідентифікації. Вільними зразками є рукописні тексти, рукописні записи (буквені та цифрові), підписи, достовірно виконані певною особою до відкриття кримінального провадження, провадження в справах про адміністративні правопорушення, цивільних, адміністративних чи господарських справах і не пов`язані з їх обставинами; умовно-вільними є зразки почерку, виконані певною особою до відкриття провадження у справі, але пов`язані з обставинами цієї справи, або виконані після відкриття провадження у справі, але не в зв`язку з її обставинами; експериментальні зразки почерку - це такі, що виконані за завданням органу, який призначив експертизу, у зв`язку з призначенням даної експертизи. Як вільні, так і експериментальні зразки буквеного або цифрового письма бажано надавати не менше ніж на 15 аркушах. Чим коротший досліджуваний текст (запис), тим більша потреба у вільних зразках. Вільні зразки підпису надаються по змозі не менше ніж на 15 документах, експериментальні - у кількості не менше 5-8 аркушів (пункти 1.3, 1.4, 1.8 розділу І Науково-практичних рекомендацій з питань підготовки та призначення судових експертиз та експертних досліджень, затверджених наказом Міністерства юстиції України № 53/5 від 8 жовтня 1998 року). Пункт 2.1 Інструкції про призначення та проведення судових експертиз та експертних досліджень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України № 53/5 від 8 жовтня 1998 року, встановлює, що експерт може відмовитися від проведення експертизи, якщо наданих йому матеріалів недостатньо для виконання покладених на нього обов`язків, а витребувані додаткові матеріали не надані, або якщо поставлені питання виходять за межі його спеціальних знань. Аналіз зазначених положень Інструкції і Рекомендацій дає підстави для висновку, що Рекомендації визначають приблизну, проте не обов`язкову кількість вільних зразків підпису, які бажано надати експерту, а достатність чи недостатність матеріалу для надання висновку експерт вирішує самостійно. Так, за клопотанням експерта (а.с. 205 т. 1) про надання йому додаткових матеріалів, а саме достовірно вільних та експерементальних зразків підписів позивачів, суд у січні 2020 року направив експертній установі запитувані документи із зразками підписів. Після отримання цих зразків підписів від експерта інших клопотань про надання додаткових документів не надходило. Експертом було проведено дослідження та складено висновок експертизи, тобто експерт визнав достатньою надану кількість зразків підписів позивачів. А тому, суд приймає до уваги як належний та допустимий доказ висновок № 3091-3094/19-26 судово-почеркознавчої експертизи від 31 березня 2020 року, складений експертом Хмельницького регіонального відділення Київського науково-дослідного інституту судових експертиз за результатами проведеної у встановленому законодавством порядку експертизи. Враховуючи наведене, суд вважає, що твердження позивачів про те, що в оспорюваних додаткових угодах від їх імені підписи вчинено не ними, а іншою особою, знайшли своє підтвердження в судовому засіданні. А тому, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для задоволення позову про визнання цих правочинів недійсними відповідно до частини третьої статті 203 та частини першої статті 215 ЦК України та зобов`язання відповідача повернути власникам їхню земельну ділянку, оскільки встановлені під час розгляду обставини свідчать, що волевиявлення позивачів на вчинення цих правочинів було відсутнє. Посилання відповідача про те, що позивачі були обізнані про існування оспорюваних додаткових угод оренди земельних ділянок та отримували орендну плату за користування земельними ділянками саме на підставі цих угод, суд не приймає до уваги, оскільки на підтвердження цих обставин належних та достатніх доказів не надано. Зокрема, відомості про видачу зерна на пай за 2017-2019 роки (а.с.35-47 т.2), на які посилається відповідач, достовірно не підтверджують зазначених обставин. Судовий збір підлягає стягненню з відповідача на користь позивачів. Витрати, понесені позивачами на оплату судово-почеркознавчої експертизи підлягають стягненню на їхню користь з відповідача.

Outcome: approved