Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-10 00:00:00

Позивач звернувся з позовом до суду та з урахуванням уточнень просив визнати правочин, який ґрунтується на договорі кредиту №8/2007980-К7506-ПП2609214612-0000711873-720972 від 22.11.2009 року не вчиненим; визнати правовідносини за кредитним договором такими, що між [PERSON] та ВАТ КБ "Надра" не виниклими. В обґрунтування заявлених позовних вимог посилається на те, що 22.11.2007 року від його імені [PERSON] уклав кредитний договір з ВАТ КБ "Надра" на отримання 30 тис. грн., при цьому він не був присутній у відділені банку, в кредитних коштах потреби не мав, кредитної картки чи договору не отримував, зобов'язання на себе не приймав і жодним чином їх не виконував, вважає виниклі правовідносини містять ознаки договору поруки. Взагалі не мав потреби в кредитних коштах, однак його вів в оману [PERSON], який вчинив оскаржуваний правочин без його згоди. Позивач в судове засідання надав заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримав в повному обсязі, наполягав на їх задоволенні. Представник відповідача1 в судове засідання не з'явився, клопотань про відкладення розгляду справи до суду не надійшло. Відповідно наданих письмових заперечень, вважає правочин дійсним, оскільки сторони досягли усіх істотних умов договору, який є остаточним результатом волевиявлення особи. Відповідач2 в судове засідання надав заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги визнав, не заперечував проти їх задоволення. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що заявлені вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст.3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ст.10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Відповідно до ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ЦПК України. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Як встановлено у судовому засіданні, відповідачем2 надано суду оригінал кредитного договору №8/2007/980-К/7506-ПП від 22.11.2007 року, за змістом якого вбачається, що між [PERSON] та ВАТ КБ "Надра" досягнуто згоди з приводу предмета договору - кредитних коштів в розмірі 30 000 грн., цілі кредитування - на споживчі цілі, відсоткової ставки - в розмірі 2,4% на місяць, та ін. умов договору, втім текст договору не підписаний сторонами. Відповідно наданих оригіналів квитанцій, [PERSON] сплатив на погашення кредитного договору №8/2007/980-К/7506 13 645,63 грн. Згідно відзиву на позовну заяву [PERSON], останній погодився з викладеним у позовній заяві [PERSON], ствердив, що [PERSON] не підписував кредитного договору, оскільки кредитні кошти отримав він, бо мав в них потребу через скрутне становище сім'ї, при цьому [PERSON] повідомив, що він буде лише поручителем. Вказав, що всі платежі здійснював від імені [PERSON], має намір повернути кредитні кошти. Кредитний договір, відповідно до ст.1054 ЦК України, являє собою правочин, укладений між двома або більше особами, відповідно до умов якого банк або інша фінансова особа зобов'язується надати грошові кошти позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ст.638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також всі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї з сторін має бути досягнуто згоди. Проявом волевиявлення особи є підписання правочину, з усвідомленим знанням про всі правові наслідки такого правочину. Судом встановлено, що оскаржуваний правочин не підписано сторонами, [PERSON] взагалі не мав наміру отримувати кредитні кошти, його намір полягав у поручительстві кредитних зобов'язань [PERSON] Згідно ч.4 ст.174 ЦК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Крім того, відповідач2 позовні вимоги визнав з урахуванням викладених в позові обставин, що дає змогу суду, з урахуванням законодавства, яке регулює спірні правовідносини, задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. Відповідно до ст.88 ЦПК України, судові витрати покладаються на відповідачів по справі. На підставі викладеного,

Outcome: approved