overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-06 00:00:00

11.03.2015 року [PERSON] звернулась до суду з заявою про встановлення факту втрати джерела засобів до існування. В обґрунтування своїх вимог заявник вказує, що [INFO] помер її чоловік - [PERSON]. На час смерті [PERSON] працював в ПАТ "ПівнГЗК" та отримував стабільну заробітну плату, яка була основним та єдиним джерелом засобів до існування заявника, оскільки вона часто хворіла та у зв'язку з цим змушена була працювати на 0,25 тарифної ставки, її середній заробіток складав біля 640 грн. На теперішній час заявник [PERSON] отримує пенсію в розмірі 949 грн. Звернувшись до Управління пенсійного фонду України Тернівського району м. Кривого Рогу з приводу перерахунку їй пенсії за втратою годувальника, заявнику було відмовлено та рекомендовано звернутися до суду для встановлення факту втрати джерела засобів до існування. На підставі викладеного, заявник просить встановити факт втрати [PERSON] джерела засобів до існування в зв'язку зі смертю її чоловіка [PERSON], померлого [INFO]. Заявник в судове засідання не з'явилася, надавши суду письмову заяву в якій просить суд розглядати справу за її відсутністю, заяву підтримує в повному обсязі. Представник зацікавленої особи - Управління пенсійного фонду України Тернівського району м. Кривого Рогу в судове засідання не з'явилася, надавши суду письмову заяву в якій просить суд розглядати справу за її відсутністю, проти заяви не заперечує. Оскільки суду надано всі належні докази то заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [INFO] помер [PERSON] - чоловік заявника, з яким заявник проживала на день його смерті за адресою: [ADDRESS]. На час смерті, [PERSON] працював в ПАТ "ПівнГЗК" та отримував стабільний доход, - а.с.10. Заявник [PERSON] на момент смерті чоловіка працювала в КЗ "Криворізька міська клінічна лікарня №8" ДОР на 0,25 тарифної ставки, її середній заробіток складав біля 640 грн., - а.с.9, 10. На теперішній час заявник [PERSON] отримує пенсію в розмірі 949 грн., - а.с.7. Згідно ст.36 Закону України "Про загальнообов'язкове", державне пенсійне страхування", батьки і чоловік (дружина) померлого, які були на його утриманні, мають право на пенсію у зв'язку з втратою годувальника, якщо втратили джерело засобів до існування. До членів сім'ї, які вважаються такими, що були на утриманні померлого годувальника, відносяться особи, зазначені в частині другій цієї статті, якщо вони одержували від померлого годувальника допомогу, що була для них постійним і основним джерелом засобів до існування. У зв'язку з наведеним суд, вважає, що [PERSON] знаходилася на утриманні у померлого чоловіка [PERSON], заробітна плата якого була постійним і основним джерелом засобів до існування заявника, тобто в зв'язку з його смертю вона втратила джерело засобів до існування. На підставі ст.36 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування",

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-27 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд з заявою, в якій просить суд встановити факт, що [PERSON] є дочкою покійної [PERSON], яка померла [INFO]. В обґрунтування своєї заяви [PERSON] покликається на те, що [INFO] померла її мати [PERSON]. Чаловік матері [PERSON] помер раніше [INFO]. Після смерті покійної мами залишилось спадкове майно. В склад спадкового майна входить 1/2 частка житлової квартири за адресою [ADDRESS]. У зв'язку з відкриттям спадщини вона звернулась в Бродівську нотаріальну контору з заявою про прийняття спадщини, проте їй було відмовлено. Причиною відмови стало те, що нею не було доведено того факту, що вона є рідною донькою [PERSON], оскільки прізвище покійної матері в свідоцтві про укладення шлюбу від 15.07.1986 року серії [NUMBER] зазначено, як [PERSON], а в свідоцтві про смерть і у витязі про реєстрацію права власності на нерухоме майно зазначено, як [PERSON], тобто була допущена помилка при написанні прізвища. Заявниця подала суду заяву про розгляд справи у її відсутності, заяву про встановлення факту, що має юридичне значення підтримала, просить її задовольнити. Представник заінтересованої особи - Бродівської міської ради, подав суду письмову заяву в якій заяву [PERSON] визнав, просить справу розглядати у його відсутності. Суд розглянув справу у відсутності заявника та представника заінтересованої особи на підставі наявних у справі доказів, без фіксування судового засідання звукозаписувальними технічними засобами, що відповідає положенням ч.2 ст.197 ЦПК України. Відповідно до ч.1 п.1 ст.256 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами. Як вбачається з матеріалів справи, свідоцтво про смерть (а.с.11), витяг про реєстрацію права власності на нерухоме майно (а.с.12), копія технічного паспорта (а.с.13) - складені із зазначенням прізвища, ім?я та по-батькові "[PERSON]". Згідно з свідоцтвом про народження [PERSON] (а.с. 6), її батьками є [PERSON] та [PERSON]. Згідно з свідоцтвом про розірвання шлюбу (а.с. 8) [PERSON] після розірвання шлюбу із [PERSON] залишила прізвище "[PERSON]". Відповідно до свідоцтва про укладення шлюбу (а.с. 9) пісял реєстрації шлюбу з [PERSON] [PERSON] змінила прізвище на "[PERSON]". Дослідивши вказані документи, суд приходить до переконання, що [PERSON] та [PERSON], які зазначені у вищевказаних документах є однією і тою ж особою. Таким чином суд вважає, що є всі підстави для встановлення факту, що [PERSON], дійсно є рідною дочкою покійної [PERSON], як зазначено у вищевказаних документах. Оскільки, підтвердження факту родинних відносин має значення для створення умов оформлення заявником майнових прав на спадщину і спору про право, який підлягав би вирішенню в порядку позовного провадження, не виникло, тому суд приходить до переконання заява [PERSON] підлягає до задоволення.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-22 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду 06.02.2018 року з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. У позовній заяві вказав, що перебуває з Відповідачкою у зареєстрованому шлюбі з 24.11.2007 року. Від шлюбу мають малолітнього сина [PERSON], [INFO]. Подружні відносини між сторонами припинені, проживають окремо один від одного. Наміру зберегти шлюб подружжя не має. Сторони домовились, що син буде проживати разом з матір"ю, а позивач буде добровільно сплачувати аліменти на утримання сина. Спільне майно, яке являється спільною власністю, сторони розділили добровільно. Сім"я розпалась та має лише формальний характер. Позивач просить розірвати шлюб між ним та відповідачкою, судові витрати по справі просить покласти на нього. Позивач у судове засідання не з"явився, подавши до суду заяву, в якій просить слухати справу без його участі, позовні вимоги підтримує у повному обсязі. Відповідачка у судове засідання не з"явилась, про час та місце слухання справи була повідомлена у встановленому законом порядку, подала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги визнала, проти задоволення позову не заперечує, після розірвання шлюбу просить залишити її шлюбне прізвище "Семковська". Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому 24.11.2007 року відділом реєстрації актів цивільного стану Ульяновського районного управління юстиції Кіровоградської області, актовий запис №96, про що було видано свідоцтво про шлюб серії 1-ОЛ № 023435 (а.с.6). Від шлюбу мають сина [PERSON], [INFO]. Фактичні шлюбні відносини сторони припинили, проживають окремо. Наміру зберегти шлюб подружжя не має, що вбачається із поданих заяв, у яких також відмовляються від примирення. Між сторонами існує домовленість, що син буде проживати разом з матір"ю, а позивач буде добровільно сплачувати аліменти на утримання сина. Спільне майно, яке являється спільною власністю, сторони розділили добровільно. Відповідно до ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно зі ст.113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. У відповідності до ч.4 ст.206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-27 00:00:00

06.12.2016 року позивач\~ звернувся до суду з цим позовом та просить розірвати шлюб між ним та відповідачкою, зареєстрований 17 липня 2015 року, від якого мають неповнолітню доньку [PERSON], 28 листопада 2015 року, яку просить залишити проживати з їх матір»ю. В обґрунтування позову зазначає, що з відповідачкою мають різні погляди на права та обов"язки подружжя, втрачено взаєморозуміння, у зв"язку з чим вони припинили шлюбні відносини, а тому подальше спільне життя як подружжя та збереження шлюбу суперечить його інтересам. Вважає, що їх шлюб остаточно припинив існування, поновлення подружніх відносин неможливе. Позивач в судове засідання не з"явився, у письмовій заяві просить справу слухати у його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, які просить задовольнити. Відповідачка в судове засідання не з"явилася, у письмовій заяві позовні вимоги визнала, не заперечила проти розірвання шлюбу, оскільки вважає примирення неможливим, просить визначити місце проживання доньки з нею та залишити прізвище "Федорчук". Дослідивши надані докази по справі, суд дійшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 17 липня 2015 року, про що свідчить свідоцтво про шлюб. Від даного шлюбу мають неповнолітню дочку [PERSON], [INFO] (а.с.5). Різниця в поглядах на права та обовязки подружжя, відсутність взаєморозуміння, призвели до поступового погіршення взаємовідносин і до фактичного припинення шлюбних стосунків між позивачем та відповідачем. Перебуваючи у шлюбі, сторони не змогли створити міцної сімї,\~ наміру поновлювати шлюбні відносини не мають. За таких обставин, суд приходить до висновку, що сімя розпалася остаточно. Шлюб існує лише формально і його збереження суперечило б інтересам сторін та їх дитини, що має суттєве значення для них, тому є підстави для розірвання шлюбу. Отже, позов обґрунтований і підлягає задоволенню. Місце проживання неповнолітньої доньки [PERSON] визначити за місцем проживання її матері, про що у сторін спору не виникло. Прізвище відповідачці після розірвання шлюбу слід залишити без змін.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-20 00:00:00

10.02.2017 року позивач [PERSON] звернулася до суду із позовом до відповідача, в якому просить стягнути з ТОВ "Фесіт Блек Сі" заборгованість по заробітній платі у розмірі 12\~800,00 грн., компенсацію за несвоєчасно виплачену заробітну плату у розмірі 1500,00 грн. та моральну шкоду у розмірі 10\~000,00 грн. При цьому позивач посилається на те, що з 01.01.2015 року і по теперішній час позивач працює у ТОВ "Фесіт Блек Сі", однак відповідач має заборгованість з виплати позивачу заробітної плати. У звязку із чим, позивач змушена звернутися до суду із позовом. До судового засідання позивач [PERSON] не зявилася, повідомлялася належним чином. Матеріали справи містять заяву про розгляд справи за її відсутності, заявлені позовні вимоги підтримує та не заперечує проти ухвалення заочного рішення. Представник відповідача ТОВ "Фесіт Блек Сі" до судового засідання не зявився, повідомлявся належним чином. Матеріали справи містять письмові заперечення на позовну заяву, в яких представник позовні вимоги визнає у повному обсязі. Представник вказує, що товариство нарахувало позивачу заробітну плату за період з грудня 2016 року по січень 2017 року, однак виплатити немає змоги, в звязку із протиправними діями слідчого ОВС першого слідчого ВУЗРКП СО прокуратури та процесуального керівництва прокуратури Одеської області, який наклав арешт на все майно товариства. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Відповідно до розяснень абз. 3 п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції», у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без зясування і дослідження інших обставин справи. Таким чином, враховуючи визнання представником відповідача ТОВ "Фесіт Блек Сі" позовних вимог [PERSON] у повному обсязі, та приймаючи до уваги розяснення абз. 3 п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції», суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-21 00:00:00

Славутським міськрайонним судом 15.09.2021 року ухвалено рішення у справі за позовом [PERSON] до ТОВ "Вердикт Капітал", приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Мельника Ю.А. про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, третя особа приватний нотаріус Житомирського міського нотаріального округу Гурай О.С. При виготовленні тексту рішення судом не було вирішено питання про стягнення з відповідача на користь позивача судових витрат на правничу допомогу. У відповідності до п. 1 ч. 1 ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо стосовно певної позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення. 21.09.2021 року позивачкою до суду подано заяву про ухвалення по справі додаткового рішення про стягнення з відповідача ТОВ "Вердикт Капітал" на її користь витрат на правничу допомогу в розмірі 8 310,00грн. Враховуючи викладене, суд знаходить, що із порушеного питання слід ухвалити додаткове рішення. Відповідачем по справі ТОВ "Вердикт Капітал" до суду було подано клопотання про відмову у задоволенні вимоги позивачки щодо стягнення з відповідача на її користь судових вират на правову допомогу. Клопотання мотивоване тим, що позивачкою по справі до позовної заяви не подано належних та допустимих доказів понесення нею витрат на правову допомогу. Позивачкою на підтвердження понесених нею судових витрат на правничу допомогу в розмірі 8 310,00 грн. долучено в додатках до поданої нею 21.09.2021 року до суду заяви щодо ухвалення додаткового рішення копію квитанції до прибуткового касового ордеру № 15/09-21 від 15.09.2021 року до Договору № 01/05-21 від 01.05.2021 року про надання правової допомоги та долучено вказаний договір, копію акту виконаних робіт № 15/09-21 від 15.09.2021 року до Договору № 01/05-21 від 01.05.2021 року, копію виписки з ЄДР юридичних осіб фізичних осіб-підприємців та громадських формувань стосовно адвокатського бюро "Віталій Ткач та Партнери". Відповідно до ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу. Судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог (ч. 1 ст. 141 ЦПК України). Статтею 137 ЦПК України передбачено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України, інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-28 00:00:00

ПАТ КБ "ПриватБанк", звернувшись до суду, просить стягнути з [PERSON] на користь банку заборгованість в сумі 12080 грн. 57 коп. за укладеними між сторонами договором (б/н) від 06 жовтня 2008 року про відкриття карткового рахунку та обслуговування банківської платіжної картки й Генеральною угодою від 21 січня 2013 року про реструктуризацію заборгованості та приєднання до Умов і правил надання продукту кредитних карт, яка (заборгованість) складається з наступного: - 8105 грн. 51 коп. - заборгованість за кредитом; - 2160 грн. 76 коп. - заборгованість за процентами за користування кредитом; - 1814 грн. 30 коп. - заборгованість за несплаченим штрафом, передбаченим п.2.2 Генеральної угоди. Просить стягнути з відповідача документально підтверджені судові витрати по справі у виді сплаченого при пред'явленні позову судового збору в розмірі 243 грн. 60 коп. В судовому засіданні представник позивача вимоги ПАТ КБ "ПриватБанк" підтримав та з мотивів, наведених у позовній заяві, просить задовольнити позов у повному обсязі. Відповідач в судовому засіданні позов визнав та пояснив, що наведені у позовній заяві обставини ним визнаються і не оспорюються. З'ясувавши обставини по справі та перевіривши їх доказами, суд дійшов висновку, що позов слід задовольнити з таких підстав. Відповідно до ч.1 ст.1054, ч.1 ст.1055 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Як вбачається з наведених у позовній заяві обставин й поданих позивачем письмових доказів на підтвердження цих обставин (а.с.6 - 33), 06 жовтня 2008 року між сторонами було укладено кредитний договір, а 21 січня 2013 року - договір про реструктуризацію заборгованості, що виникла у відповідача перед позивачем за кредитним договором (б/н) від 06.10.2008 р., однак умови вказаних правочинів позичальником [PERSON] виконані не були, що стало підставою звернення ПАТ КБ "ПриватБанк" до суду за захистом своїх порушених майнових прав та інтересів. З поданого позивачем і не спростованого відповідачем розрахунку заборгованості за договором № б/н від 21.01.2013 р., укладеним між ПриватБанком та клієнтом [PERSON], виконаного станом на 13.08.2014 р., вбачається (а.с.5), що заборгованість відповідача перед позивачем становить 12080 грн. 57 коп. Таким чином, вказана сума і підлягає до стягнення. Позивач також документально підтвердив понесені ним судові витрати у виді сплаченого при пред'явленні позову судового збору в розмірі 243 грн. 60 коп., тому вказані витрати підлягають до стягнення на його користь з відповідача. Виходячи з вищенаведених норм цивільного законодавства, встановлених судом обставин і визначених відповідно до них правовідносин, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-01 00:00:00

У лютому 2015 року ТзДВ "Полтавтрансбуд" звернулося до суду з позовом до [PERSON], в якому вказує, що відповідач з 09.11.2007 року зареєстрований у гуртожитку по [ADDRESS] (відповідно до рішення виконкому Полтавської міської ради № 323 від 08.09.2010 року нова адреса гуртожитку: [ADDRESS]), балансоутримувачем якого є Товариство з додатковою відповідальністю "Полтавтрансбуд". Проте [PERSON] з часу реєстрації в гуртожитку не проживав, не проживає в ньому і на даний час, про своє місцеперебування не повідомив. Просить визнати [PERSON] таким, що втратив право користування гуртожитком по [ADDRESS]. В судове засідання представник позивача не з'явилася, надавши заяву з проханням проводити розгляд справи без її участі, в якій зазначила, що позов підтримує, просить задовольнити в повному обсязі. Відповідач [PERSON], повідомлений про час та місце розгляду справи шляхом опублікування оголошення в газеті "Зоря Полтавщини", до суду не з'явився, не повідомивши про причини неявки, у зв'язку з чим відповідно до положень ст. 224 ЦПК України, зі згоди представника позивача, судом ухвалено рішення при заочному розгляді справи. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON], [INFO], зареєстрований в гуртожитку за адресою: [ADDRESS]. Рішенням виконавчого комітету Полтавської міської ради № 323 від 08.09.2010 року будівлі (гуртожитку) по [ADDRESS] 4, надано нову адресу - [ADDRESS]. Гуртожиток за адресою: [ADDRESS], перебуває на балансі ТзДВ "Полтаватрансбуд", що підтверджується довідкою № 944 від 17.11.2014 року. Обґрунтовуючи позовні вимоги про визнання відповідача [PERSON] таким, що втратив право користування гуртожитком за адресою: [ADDRESS] (нова адреса: [ADDRESS]), позивач вказує, що він з часу реєстрації місця проживання з листопада 2007 року й до теперішнього часу ніколи не мешкав у гуртожитку, не користувався житловими приміщеннями у ньому та не брав участі у витратах на його утримання. Той факт, що відповідач [PERSON] не проживає в гуртожитку за адресою: [ADDRESS] (нова адреса: [ADDRESS]) більше 6 місяців підтверджується актами обстеження від 06.10.2014 року, від 23.11.2014 року, від 18.12.2014 року, від 17.01.2015 року та від 11.02.2015 року, складеними комісією у складі працівників гуртожитку коменданта [PERSON], бухгалтера [PERSON] та чергової [PERSON] Відповідно до ст. 127 Житлового кодексу України для проживання робітників, службовців, студентів, учнів, а також інших громадян у період роботи або навчання можуть використовуватись гуртожитки. Відповідно до положень ст. ст. 71,72 ЖК України, при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців, в разі відсутності особи понад встановлені строки, вона в судовому порядку визнається такою, що втратила право користування житлом. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог ТзДВ "Полтаватрансбуд" про визнання відповідача таким, що втратив право користування гуртожитком та вважає, що позов підлягає задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved