Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-05 00:00:00

До Межівського районного суду Дніпропетровської області звернулась [PERSON] , треті особи: приватний нотаріус Житомирського міського нотаріального округу Горай Олег Станіславович та приватний виконавець Клименко Роман Васильович до товариства з обмеженою відповідальністю «Фактор Груп» про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню. В обґрунтування позовних вимог зазначається, що 02 березня 2021 року позивач отримав листа з постановою про відкриття виконавчого провадження на стягнення заборгованості, основної винагороди та мінімальних витрат виконавчого провадження. Зі змісту постанови [PERSON] стало відомо про те, що 23 лютого 2021 року приватний виконавець Клименко Р.В. за заявою ТОВ «Фінансова компанія «Фактор Груп» виніс постанову про примусове виконання виконавчого напису №20057 від 03 лютого 2021 року, який вчинений приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Горай О.С. про стягнення заборгованості в розмірі 31167,08 гривень, яку позивач має сплатити ТОВ «Фінансова компанія «Фактор Груп» за договором 126309 від 06 листопада 2012 року з ПАТ «Терра Банк». Позивач не заперечує про споживчий кредит в 6000,00 гривень, який брала в останніх у 2012 році, однак в цей же рік він був повністю сплачений та заборгованості перед ПАТ «Терра Банк» не мала. До цього часу будь-яких претензій чи попереджень зі сторони позикодавця до [PERSON] не було, втім маючи намір відчужити майно позивач дізналась у нотаріуса про відкриття виконавчого провадження стосовно наявної заборгованості в сумі 31167,08 гривень. [PERSON] наголошує на тому, що повідомлень про заборгованість та необхідність її погашення не отримувала, а за виконавчим написом №20057 від 03 лютого 2021 року відступлення права вимоги за кредитним договором №126309 від 06 листопада 2012 року відбувалось чотири рази. Про зміну кредитора в зобов`язання повідомлень не було. Заборгованість за виконавчим написом за період з 17 листопада 2017 року по 10 грудня 2019 рік є безпідставною та необґрунтованою, оскільки з початку 2013 року позивач коштами не користувалась. Позивач зазначає, що була позбавлена можливості заявити про свої заперечення стосовно заборгованості, надати відповідні доводи про відсутність правових підстав для її стягнення та заперечити про відкриття приватним виконавцем Клименко Романом Васильовичем виконавчого провадження за адресою позивача [ADDRESS] . За вказаною адресою [PERSON] ніколи не була, має адресу реєстрації як [ADDRESS] . Дніпропетровської області, яку було вказано у кредитному договорі. За даними Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань ПАТ «Терра Банк», як юридична особа, ліквідовано, однак нотаріус перед вчиненням виконавчого напису не перевірив, чи підпадає заявлена вимога під вид заборгованості, що є у переліку №1172 та чи подані всі необхідні документи, які стосуються безспірності заборгованості. З огляду на відсутність заборгованості [PERSON] вважає, що виконавчий напис №20057 від 03 лютого 2021 року не підлягає виконанню, оскільки вчинений з порушенням діючого законодавства, а це свідчить про необхідність вирішення спірних правовідносин у порядку позовного провадження, тому просить суд визнати його таким, що не підлягає виконанню. Позивач у судове засідання не з`явилася, надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності. Згідна на заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів. На задоволенні позовних вимог наполягає. Представник відповідача в судове засідання не з`явився, хоча був належним чином повідомлений про день та час розгляду справи і від нього не надійшло повідомлення про причини неявки. Заяви про розгляд справи за його відсутності суду не надав та не скористався правом на відзив. Згідно з ч.6 ст.128 ЦПК України, судова повістка, а у випадках, встановлених цим Кодексом, разом з копіями відповідних документів надсилається на офіційну електронну адресу відповідного учасника справи, у випадку наявності у нього офіційної електронної адреси або разом із розпискою рекомендованим листом з повідомленням про вручення у випадку, якщо така адреса відсутня, або через кур`єрів за адресою, зазначеною стороною чи іншим учасником справи. Стороні чи її представникові за їхньою згодою можуть бути видані судові повістки для вручення відповідним учасникам судового процесу. Судова повістка може бути вручена безпосередньо в суді, а у разі відкладення розгляду справи про дату, час і місце наступного засідання може бути повідомлено під розписку. Ч.7 - у разі ненадання учасниками справи інформації щодо їх адреси судова повістка надсилається: 1) юридичним особам та фізичним особам - підприємцям - за адресою місцезнаходження (місця проживання), що зазначена в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань; 2) фізичним особам, які не мають статусу підприємців, - за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку. Ч.8 - днем вручення судової повістки є: день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси. В зв`язку з тим, що суд не має відомостей про причину неявки відповідача, який був повідомлений належним чином, і який про причини своєї неявки суд не повідомив, заяву про розгляд справи за його відсутності суду не надав, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. В зв`язку з тим, що позивач не заперечує проти розгляду справи по суті за відсутності відповідача, суд з його згоди ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.280 ЦПК України. Треті особи у судове засідання не з`явилися, хоча були належним чином повідомлені про день та час розгляду справи і від них не надійшло повідомлень про причини неявки. Заяви про розгляд справи за їх відсутності суду не надали. Суд, оцінивши зібрані у справі докази, з`ясувавши обставини справи та надавши їм відповідну оцінку, приходить до наступних висновків. Судом досліджені та надана оцінка таким доказам: Згідно постанови приватного виконавця виконавчого округу м.Києва Клименка Р.В. про відкриття виконавчого провадження ВП №64610976 від 23 лютого 2021 року, встановлено, що останнім розглянуто заяву про примусове виконання виконавчого напису приватного нотаріуса Житомирського міського нотаріального округу Горай О.С. №20057. Виданого 03 лютого 2021 року про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «Фінансова компанія» Фактор Груп» заборгованості в розмірі 31167,08 гривень, основної винагороди в сумі 3116,71 гривень та загальної суми мінімальних витрат 669,00 гривень. Відомостями Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань від 12 квітня 2021 року підтверджується припинення юридичної особи - ПАТ «Терра Банк», дата запису 15 травня 2019 рік, номер запису:10701110044044222, підстава: рішення щодо припинення. За загальним правилом статей 15, 16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес у один із способів, визначених частиною першою статті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом. При цьому, відповідно до статті 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом "Про нотаріат" та іншими актами законодавства України (частина перша статті 39 Закону "Про нотаріат"). Цим актом є, зокрема, Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений наказом Міністерства юстиції України 22 лютого 2012 року № 296/5 та зареєстрований у Міністерстві юстиції України 22 лютого 2012 року за №282/20595 (далі - Порядок). Так, згідно зі статтею 87 Закону України "Про нотаріат" для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Статтею 88 Закону України "Про нотаріат" визначено умови вчинення виконавчих написів. Відповідно до приписів цієї статті Закону нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Порядок вчинення нотаріальних дій містить такі самі правила та умови вчинення виконавчого напису (пункти 1, 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку). Згідно з підпунктом 2.1 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку для вчинення виконавчого напису стягувачем або його уповноваженим представником нотаріусу подається заява, у якій, зокрема, мають бути зазначені: відомості про найменування і місце проживання або місцезнаходження стягувача та боржника; дата і місце народження боржника - фізичної особи, місце його роботи; номери рахунків у банках, кредитних установах, код за ЄДРПОУ для юридичної особи; строк, за який має провадитися стягнення; інформація щодо суми, яка підлягає стягненню, або предметів, що підлягатимуть витребуванню, включаючи пеню, штрафи, проценти тощо. Заява може містити також іншу інформацію, необхідну для вчинення виконавчого напису. У разі якщо нотаріусу необхідно отримати іншу інформацію чи документи, які мають відношення до вчинення виконавчого напису, нотаріус вправі витребувати їх у стягувача (підпункт 2.2 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку). Згідно з п.2 Постанови Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року №1172 "Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріуса" для одержання виконавчого напису для стягнення заборгованості за кредитними договорами подаються, зокрема, оригінал кредитного договору; засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відмітною стягувача про непогашення заборгованості. При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у вказаному Переліку документів. При цьому, цей Перелік документів не передбачає інших умов вчинення виконавчих написів нотаріусами ніж ті, які зазначені в Законі України "Про нотаріат" та Порядку вчинення нотаріальних дій. Згідно виконавчого напису від 03 лютого 2021 року №20057 встановлено, що приватний нотаріус Житомирського міського нотаріального округу пропонує стягнути заборгованість на підставі виконавчих написів на користь ТОВ «Фінансова компанія «Фактор Груп» з [PERSON] не сплачену в строк за кредитним договором №126309 від 06 листопада 2012 року. Стягнення заборгованості проводиться за період з 17 листопада 2017 року по 10 грудня 2019 рік. Загальна сума, що підлягає стягненню - 31167,08 гривень. Адресою реєстрації боржника є [ADDRESS] , адресою проживання є [ADDRESS] . Виконавчий напис набрав законної сили 03 лютого 2021 року. Із матеріалів справи вбачається, що ТОВ «Фінансова компанія «Фактор Груп» при подані нотаріусу документів для вчинення виконавчого напису не було надано достатніх доказів на підтвердження щодо отримання боржником письмової вимоги про усунення порушення за кредитним договором, яку, навіть у разі надсилання кредитором, [PERSON] не мала б змоги отримати, оскільки з вона зареєстрована та постійно проживає за адресою: [ADDRESS] . Крім цього [PERSON] здійснила останній платіж по кредитному договору в 2012 році, а виконавчий напис нотаріуса вчинено 03 лютого 2021 року після спливу трьох років. Позивача не було повідомлено про письмову вимогу про усунення порушень як боржника. У зв`язку з цим позивач був позбавлений можливості бути вчасно проінформованим про наявність заборгованості та можливості або оспорити вимоги ТОВ «Фінансова компанія «Фактор Груп», або ж виконати їх, що не може свідчити про безспірність суми, пред`явленої до стягнення. Таким чином, позивач не отримував вимоги про можливе стягнення заборгованості за кредитним договором шляхом вчинення виконавчого напису нотаріуса. Нотаріусом, в свою чергу, не було перевірено надіслання такої вимоги і отримання її позивачем, що унеможливило подання останнім нотаріусу обґрунтованих заперечень щодо вчинення виконавчого напису або письмової згоди. Слід зазначити, що ухвалою суду від 03 червня 2021 року у відповідача та приватного нотаріуса витребувано докази по справі, однак до суду докази надані не були, за що ухвалою суду від 21 липня 2021 року було застосовано заходи процесуального примусу, тому суд розцінює бездіяльність останніх на користь позивача. Вбачається, що нотаріусом не було виконано вимог ст. 88 Закону України "Про нотаріат", а саме не було з`ясовано чи не пропущено банком строк позовної давності, та не було встановлено, коли саме здійснено останню оплату по кредиту. У п.10 «Узагальнення судової практики розгляду справ про оскарження нотаріальних дій або відмову в їх вчиненні» від 07.02.2014 року Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ роз`яснено, що однією з об`єктивних причин оскарження виконавчих написів є поверхневий підхід нотаріуса до вирішення питання про можливість вчинення виконавчого напису у кожному конкретному випадку. Поза увагою нотаріуса часто лишається те, що стягувачі, звертаючись за вчиненням виконавчого напису, необґрунтовано завищують суми своїх вимог, включаючи до їх складу всі санкції, комісії, винагороди, або звертаються про стягнення спірного боргу. Таким чином документи, що подані нотаріусу не можливо вважати безспірними. З урахуванням приписів статей 15, 16, 18 ЦК України, статей 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат» захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчинення виконавчого напису. Тому суд при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. Разом із тим, законодавством не визначений виключний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості. Ці обставини встановлюються судом відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів. Дослідивши у судовому засіданні матеріали позовної заяви було встановлено, що заборгованість за кредитним договором №126309 року від 06 листопада 2012 року в сумі 31167,08 гривень, що підлягає стягненню з [PERSON] за виконавчим написом нотаріуса №20057, не можна вважати безспірною. Таким чином, нотаріусом при вчиненні виконавчого напису не було з`ясовано чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. Крім того, з матеріалів справи не вбачається, що при вчиненні напису нотаріус отримував від банку та від позивача первинні бухгалтерські документи щодо видачі кредиту та здійснення його часткового погашення (квитанції, платіжні доручення, меморіальні ордери, розписки, чеки тощо), тому у нотаріуса були відсутні підстави вважати, що розмір заборгованості перед банком, суми штрафних санкцій та процентів, зазначені у написі, є безспірними. Отже, нотаріус при вчиненні напису не переконався належним чином у безспірності розміру сум, що підлягають стягненню за написом, та дотримання стягувачем вимог закону щодо трирічного строку подання про вчинення виконавчого напису з часу настання у нього права на звернення з вимогами по кожному окремому щомісячному платежу, чим порушив норми ст.88 Закону України «Про нотаріат», п.284 Інструкції та п.1 Переліку. Відповідно до ч.1ст.19 ЦПК України суди розглядають в порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства. Згідно з ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Статтею 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. За таких обставин, враховуючи вищевикладене, суд вважає позовні вимоги обґрунтованими та доведеними і такими, що підлягають задоволенню. Судові витрати розподілити відповідно до ст.141 ЦПК України. На підставі викладеного,

Outcome: approved