Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-15 00:00:00

08.07.2014 року позивачі [PERSON] та [PERSON] звернулися з позовом до суду та просили зняти (скасувати) арешт, накладений Першою Київською державною нотаріальною конторою на житловий будинок [ADDRESS] на підставі листа Головного управління капітального будівництва Київської державної адміністрації від 06.03.1997 року. Свої вимоги мотивують тим, що [PERSON] та [PERSON] є спадкоємцями у рівних долях всього майна, що належало померлій [PERSON], яка померла [INFO]. До спадкового майна померлої [PERSON] належить житловий будинок, який знаходиться по [ADDRESS]. Позивачі зазначають, що в ході оформлення спадщини нотаріус повідомив їм, що не може видати свідоцтво про право власності на спадковий будинок [ADDRESS], оскільки згідно даних Єдиного державного реєстру заборон на нього накладений арешт, який залишається чинним. Посилаються, що Першою Київською державною нотаріальною конторою на підставі листа Головного управління капітального будівництва Київської держадміністрації від 06 березня 1997 року було накладено арешт на вказаний вище будинок [ADDRESS]. Разом з тим, зазначений арешт накладався на будинок [ADDRESS], що підтверджується листом КП "Житлоінвестбуд-УКБ" від 21.10.2013 року. Позивачі вважають, що арешт на заповіданий їм будинок було накладено помилково, що призводить до порушення їхніх спадкових прав. Враховуючи вищевикладене, позивачі просили позов задовольнити. Позивачі в судовому засіданні позов підтримали в повному обсязі та просили суд його задовольнити. Представник відповідачів проти задоволення позову заперечувала посилаючись на те, що позивачі не зверталися до реєстраційної служби Головного управління юстиції у місті Києві із заявою про державну реєстрацію припинення обтяжень речових прав на нерухоме майно, а тому реєстраційна служба прав позивачів не порушувала та не обмежувала. Представник третьої особи - Комунального підприємства «Житлоінвестбуд-УКБ» в судовому засіданні позов підтримала. Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши та оцінивши матеріали справи, приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] є спадкоємицями у рівних долях всього майна, що належало померлій [PERSON], яка померла [INFO] (а.с.8-9). Судом також встановлено, що до спадкового майна померлої [PERSON] належить житловий будинок, який знаходиться по [ADDRESS], що підтверджується реєстраційним посвідченням (а.с.33). Згідно листа Головного управління юстиції у м. Києві від 29.11.2013 року № КО-5369 вбачається, що в Єдиному реєстрі заборон відчуження об»єктів нерухомого майна, 21 січня 2005 року зареєстровано арешт на будинок [ADDRESS] Першою Київською державною нотаріальною конторою на підставі листа Головного управління капітального будівництва Київської державної адміністрації від 06 березня 1997 року № 046-201 (а.с.34-35). Зі змісту листа № 046-201 Головного управління капітального будівництва Київської міської державної адміністрації від 06 березня 1997 року вбачається, що арешт накладений на будинок [ADDRESS] (а.с. 11-12). Таким чином вбачається, що на будинок [ADDRESS] арешт не накладався. Вказане підтверджується також листом КП "Житлоінвестбуд-УКБ" №114/8-714/2 від 21.10.2013 року (а.с. 10). Відповідно до ч. 1 ст. 3 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" державна реєстрація прав є обов'язковою. Інформація про права на нерухоме майно та їх обтяження підлягає внесенню до Державного реєстру прав. Згідно з ч. 5 цієї статті державна реєстрація прав є публічною, проводиться органом державної реєстрації прав, який зобов'язаний надавати інформацію про зареєстровані права та їх обтяження в порядку, встановленому цим Законом. Державна реєстрація прав та їх обтяжень проводиться в порядку черговості надходження заяв. Аналогічні положення містяться і в п. 2 Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 22 червня 2011 року № 703. Відповідно до ст. 316 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. У ст. 319 ЦК України зазначено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Статтею 391 ЦК України визначено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. У ч. 1 ст. 321 ЦК України вказано, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Згідно ст. 182 ЦК України, право власності та інші речові права на нерухомі речі, обтяження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації. Наведе свідчить про те, що позивачі, мають право на звернення до суду з позовом для усунення свого порушеного права, оскільки безпідставне обтяження майна створює перешкоди в його використанні. Враховуючи вищевикладене, позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved