Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-09 00:00:00

В листопаді 2013 року позивач - [PERSON] звернулася до суду із позовом до відповідача [PERSON] про визнання договору купівлі продажу нерухомого майна дійсним, посилаючись на те, що 28 березня 2002 року вона та відповідач [PERSON] уклали договір № 836 купівлі-продажу нерухомого майна 32/100 частини цілого житлового будинку з відповідною частиною господарських будов і побутових споруд [ADDRESS]. Вказаний договір купівлі продажу був посвідчений на Універсальній товарній біржі "Фенікс", та 11.04.2000 року був зареєстрований в КП Миколаївське міжміське бюро технічної інвентаризації за № 15701. Дана угода була виконана сторонами повністю. На теперішній час позивачу стало відомо, що вищезазначений договір купівлі продажу нерухомого майна необхідно в судовому порядку визнати дійсним. Сторони при укладені договору купівлі продажу керувалися ч. 2 ст. 15 ЗУ Про товарну біржу, відповідно до якої, угоди, які зареєстровані на біржі, не підлягають нотаріальному посвідченню, тому позивач вважала, що договір укладено згідно вимог чинного на той час законодавства. На підставі вищевикладеного позивач була вимушена звернутися до суду з даним позовом. В судове засідання сторони не зявилися. Позивач надала заяву з проханням розглядати справу у її відсутність, вимоги викладені у позові підтримує у повному обсязі, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач в судове засідання не з'явився, був належним чином та своєчасно повідомлений про день та час розгляду справи, будь яких заяв не надходило, причина його неявки суду не відома. Третя особа Універсальна товарна біржа "Фенікс" була належним чином та своєчасно повідомлена про час та місце судового засідання, заяв від неї не надходило, причина її неявки суду не відома. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, на підставі наявних у справі письмових доказів, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Суд, дослідивши надані стороною письмові докази по справі, знаходить позов таким, що підлягає задоволенню виходячи із наступного. Згідно до ст.ст. 47, 227 ЦК УССР (в редакції ЦК 1963р.), які діяли на момент виникнення правовідносин між сторонами, коли одна із сторін повністю виконала угоду, що вимагає нотаріального посвідчення, а інша сторона ухиляється від нотаріального оформлення угоди, суд має право на вимогу сторони, що виконала угоду, визнати її дійсною. Судом встановлено, що 28 березня 2002 року [PERSON], з однієї сторони, та [PERSON], з другої сторони, уклали на Універсальній товарній біржі "Фенікс" договір № 836 купівлі-продажу нерухомого майна 32/100 частини цілого житлового будинку з відповідною частиною господарських будов і побутових споруд [ADDRESS]. Сторони за цим договором досягли згоди щодо всіх істотних умов договору, виконали угоду повністю, набули прав відповідно покупця і продавця, право власності зареєстроване за покупцем у КП Миколаївське міжміське бюро технічної інвентаризації за № 15701 від 11.04.2002 року. На теперішній час у позивача виникла необхідність провести відчуження вказаного житлового будинку, однак через невідповідність даного договору вимогам закону, позивач позбавлена можливості провести відчуження належної їй нерухомості. На підставі викладеного, суд вважає за можливе, відповідно до норм ч.2 ст.47 ЦК УССР задовольнити позовні вимоги.

Outcome: approved