Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-17 00:00:00

У жовтні 2013 року [PERSON] звернулася до суду з зазначеним позовом, свої вимоги обґрунтовує тим, що 06.07.2012 року мала місце дорожньо-транспортна пригода у якій пошкоджено належний позивачу автомобіль «Мітсубісі» д/н [NUMBER]. Вина водія автомобіля "Рено" д/н [NUMBER] [PERSON] у скоєнні даного ДТП підтверджується постановою Оболонського районного суду м. Києва від 24.07.2012 року за якою останнього притягнуто до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу. Відповідальність [PERSON] згідно полісу обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АВ/6203352 від 13.02.2012 року була застрахована в ПАТ «Страхова компанія «Дніпроінмед». Виконуючи свої договірні зобов'язання за договором обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності ПрАТ «Страхова компанія «Дніпроінмед» сплатила [PERSON] 1598 грн. 59 коп. страхової виплати за мінусом франшизи, яка за договором №АВ/6203352 від 13.02.2012 року складає 1000 грн. При цьому, на вимогу від 04.09.2013 року про сплату позивачу франшизи у розмірі 1000 грн. [PERSON] станом на 21.10.2013 року відповіді не надав. За твердженням позивача затягування [PERSON] процесу виплати відшкодування на ремонт транспортного засобу забрало значну частину її робочого та вільного часу, спричинило душевні хвилювання, вплинуло на родинні стосунки, стосунки з безпосереднім керівництвом, колегами по роботі та друзями. Таким чином, завдану моральну шкоду [PERSON] оцінює в розмірі 5000 грн. Крім того, позивач вказує, що для врегулювання страхового випадку змушена була витрачати кошти на телефонні переговори у сумі 90 грн. та дизельне пальне для поїздок до ПрАТ «Страхова компанія «Дніпроінмед» на суму 1824 грн. 05 коп., а також оплатити оголошення в засобах масової інформації для виклику відповідача в судове засідання у розмірі 630 грн. У зв'язку із цим, [PERSON] просила про задоволення позовних вимог та стягнення із [PERSON] вказаних сум та понесених судових витрат. В судовому засіданні позивач підтримала позовні вимоги з підстав зазначених у позовній заяві. [PERSON] позов визнав частково, при цьому не заперечував свого обов'язку сплатити 1000 грн. франшизи передбаченої за договором обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності №АВ/6203352 від 13.02.2012 року. Також зазначив, що вимоги [PERSON] про стягнення із нього моральної шкоди заподіяної начебто у зв'язку із затягуванням виплат франшизи, коштів на телефонні дзвінки та паливо для поїздок до страхової компанії є безпідставними та необґрунтованими. Суд, вислухавши учасників процесу, перевіривши матеріали справи встановив наступне. 06.07.2012 року близько 16 год. 27 хв. по вул. Дибенка, 7 в м. Києві [PERSON] керуючи автомобілем "Рено" д/н [NUMBER] під час руху заднім ходом в порушення п. 10.9 ПДР України не переконався, що це буде безпечно, внаслідок чого здійснив наїзд на автомобіль марки «Мітсубісі» д/н [NUMBER], що спричинило пошкодження транспортних засобів. З матеріалів справи вбачається, що 13.02.2012 року між [PERSON] та ПрАТ «Страхова компанія «Дніпроінмед» укладено поліс обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АВ/6203352. За цим Договором забезпечений транспортний засіб автомобіль "Рено" д/н [NUMBER]. Ліміт відповідальності страховика за шкоду заподіяну майну 51 000 грн., франшиза 1000 грн. Відповідно до ст. 22 Закону України „Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна в результаті ДТП життю, здоров'ю, майну третьої особи. Судом встановлено та не заперечувалося сторонами у справі, що ПрАТ «Страхова компанія «Дніпроінмед» виконуючи свої договірні зобов'язання за договором обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності сплатила [PERSON] 1598 грн. 59 коп. страхового відшкодування не враховуючи в його розмір франшизу визначену договором. Згідно ст. 9 Закону України „Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" ліміт відповідальності страховика - це грошова сума, в межах якої страховик зобов'язаний провести виплату страхового відшкодування відповідно до умов договору страхування, при цьому франшиза це частина збитків, що не відшкодовується страховиком. Таким чином, вимога [PERSON] про стягнення із особи винуватої у скоєнні ДТП суми франшизи за договором обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності яка була вирахувана страховою компанією при компенсації страхового відшкодування - підлягає до задоволення як законна та обґрунтована. Відповідно до п.3 ч. 2 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, відшкодовується незалежно від вини фізичної або юридичної особи, яка її завдала також в інших випадках встановлених законом. Згідно п.9 постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31.03.95" Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" (із змінами, внесеними згідно з Постановою Пленуму Верховного суду №5 від 25.05.2001) розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров'я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. Позивач загальну суму завданої моральної шкоди оцінює в 5000 грн., при цьому обґрунтовує її затягуванням процесу виплати [PERSON] відшкодування на ремонт транспортного засобу, душевним хвилюванням, порушенням нормального укладу життя, порушенням стосунків з керівництвом, колегами по роботі та друзями. Разом з тим, позивач не обґрунтувала зазначену оцінку моральної шкоди саме в такому розмірі, так як в судовому засіданні не надала відповідних доказів щодо характеру та обсягу страждань, яких зазнала, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) саме на суму позову в цій частині. Твердження [PERSON] про зволікання у виплаті франшизи спростовані в судовому засіданні, оскільки єдина вимога від 04.09.2013 року про сплату коштів надіслана позивачем [PERSON] лише 04.09.2013 року більше того, не за його місцем проживання та реєстрації. Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов»язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Згідно з ч. 2 ст. 59 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. При цьому, позивачем не надано належних та допустимих доказів на підтвердження необхідності та доцільності здійснення витрати особистих коштів у загальному розмірі 1914 грн. 05 коп. на телефонні переговори та придбання дизельного пального саме у такому розмірі для отримання від страхувальника франшизи яка чітко визначена договором, більше того, значно менша ніж розмір вказаних добровільних витрат позивача. Відповідно до ч.1 ст. 88 ЦПК України, на користь [PERSON] підлягає стягненню із відповідача 229 грн. 40 коп. сплаченого судового збору та 630 грн. сплачених за здійснення оголошення в засобах масової інформації про виклик відповідача в судове засідання. Враховуючи наведене та

Outcome: partial