Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-16 00:00:00

12.03.2016 року на адресу Кагарлицького районного суду надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] про сусунення перешкоду у користуванні земельною ділянкою, ( Том № 1, а.с., 2 - 5), в якій позивач просив суд винести рішення, на підставі якого: - прийняти дану позовну заяву до розгляду; - залучити до участі у справі як третю особу на стороні позивача Буртівську сільську раду. - шляхом усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою: - зобов'язати [PERSON] перенести, з урахуванням вимог п. 3.25* ДБН 360-92 "Містобудування. Планування і забудови міських і сільських поселень", споруду (сінник), яка належить [PERSON] і знаходиться на території домоволодіння між його земельною дъъчнкою за адресою: [ADDRESS] та [PERSON] за адресою: [ADDRESS] на відстань не менше 1,0 м від його земельної ділянки, що знаходиться за адресою: [ADDRESS]. - зобов'язати [PERSON] звільнити з належної йому земельної ділянки, що находиться за адресою: [ADDRESS], сітку - огорожу разом із стовпами- кріпленнями та дві металеві труби. - стягнути з [PERSON] на його користь судовий збір, що був пов'язаний з розглядом даної справи. Свої позовні вимоги позивач [PERSON] в мотивувальній частині позовної заяви обгрунтовував наступними обставинами: Відповідно до державного акту на право приватної власності на землю від 11.01.2006 р. серії [NUMBER], йому на праві приватної власності належить земельна ділянка загальною площею 0,4195 га, що знаходиться за адресою: [ADDRESS], на якій розташований цегляний житловий будинок, належний йому на підставі договору дарування від 05.08.1997 року з господарськими спорудами. Відповідач [PERSON] є власником сусіднього житлового будинку з господарськими спорудами та земельної ділянки, що розташовані за адресою: [ADDRESS]. Оскільки межі сусідніх ділянок були знищені, мені здалося, що відповідач дуже близько до його земельної ділянки побудував споруду (сінник), для зберігання сіна, при цьому, жодного дозволу на будівництво він не давав. У зв'язку із цим він 09.08.2013р. звернувся із письмовою заявою до Буртівеької сільської ради, де зазначив, що, на його погляд, відповідач на межі земельних ділянок побудував господарські споруди із порушенням будівельних та протипожежних норм. У відповідь на його заяву, Буртівська сільська рада листом від 09.08.13р. за № 166 повідомила його про необхідність визначення межі його земельної ділянки, для чого необхідно звернутися до землевпорядної організації, яка має ліцензії, і вже після цього у Буртівеької сільської ради буде можливість розглянути його заяву. 24.09.2013 року КМВД КОФ Центр ДЗК було складено Акти про відновлення в натурі (на місцевості) меж земельної ділянки та обмежень на використання земельної ділянки та передачу на зберігання межових знаків (далі - Акти від 24.09.13p.) Однак, згодом він помітив, що встановлені КМВД КОФ Центр ДЗК межові знаки зі сторони сусідів по [ADDRESS], були зміщені в бік його земельної ділянки. У зв'язку із цим він змушений був повторно звертатися до Буртівеької сільської ради та КМВВ КОФ Центр ДЗК, для відновлення межових знаків. Так, 03.12.2015р. представниками КМВД КОФ Центр ДЗК в присутності голови Буртівської сільської ради [PERSON] та депутатів Буртівської сільської ради [PERSON] та [PERSON] були відновлені межові знаки сі сторони сусідів по [ADDRESS], внаслідок чого складено Акт прийомки - передачі межових знаків на зберігання (далі - кт від 03.12.2015р.). Також на підтвердження встановлення межових знаків КМВД КОФ Центр ДЗК, між моє та сусідньою земельною ділянкою по [ADDRESS] головою Буртівської сільської ради [PERSON] та депутатами Буртівської сільської ради [PERSON] та [PERSON] було складено відповідний Акт від 03.12.2015р. Після встановлення межових знаків між його та сусідньою земельною ділянкою по [ADDRESS], комісією у складі голови Буртівської сільський ради [PERSON] та депутатами Буртівської сільської ради [PERSON] та [PERSON] було складено додатковий акт про встановлення межових знаків землевпорядною організацією КМВД КОФ "Центру ДЗК" між господарствами [PERSON] та [PERSON] в селі по вулиці по вулиці Білика за ініціативою [PERSON], де - зазначено, що між 1 і 2 межовими знаками знаходиться дерев'яна споруда [PERSON], яка побудова на лінії межі і вода з неї стікає в господарство [PERSON]. Водовідведення з будинку зроблено в господарство [PERSON]. Огорожа з сітки та дві труби встановлені [PERSON] на присадибній земельній ділянці [PERSON]. Тому комісія рекомендувала мені вирішити спірні питання в суді в зв'язку з порушенням цивільно-правових відносин. Його неодноразові звернення, відносно усунення перешкод у користуванні належною йому земельною ділянкою залишились поза увагою відповідача. Тому у зв'язку із цим конфліктом, у них з відповідачем порушилися добросусідські відносини та наразі між ними є затяжний конфлікт. Наявність огорожі з сітки і труб у його подвір'ї та розташування на межі земельної ділянки споруди (сінник), для зберігання сіна, позбавляють його можливості звести паркан, що буде розділяти сусідні земельні ділянки. Тому він змушений звернутися до суду за захистом своїх прав. Відповідно до ч. 1,2 ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. 2. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: - визнання права; - визнання правочину недійсним; - припинення дії, яка порушує право; - відновлення становища, яке існувало до порушення; - примусове виконання обов'язку в натурі; - зміна правовідношення; - припинення правовідношення; - відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; - відшкодування моральної (немайнової) шкоди; Так, предметом даного позову є усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою, що у повній мірі відповідає способу захисту цивільних прав та інтересів у відповідності до ст. 16 ЦК України. Відповідно до статті 1 першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, що ратифікована Законом України № 475/97-ВР від 17.07.1997 року, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Статтею 41 Конституції України встановлено, що ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права або обмежений у його здійсненні. Право власності є непорушним. Статтею 391 ЦК України передбачено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Частиною 2 статті 152 ЗК України передбачено, що власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких перешкод його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов'язанні з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Стаття 103 цього Кодексу визначено, що власники та землекористувачі земельних ділянок повинні обирати такі способи використання земельних ділянок відповідно до їх цільового призначення, при яких власникам, землекористувачам - сусідніх земельних ділянок завдається найменше незручностей (затінення, задимлення, неприємні запахи, шумове забруднення, тощо). Власники та землекористувачі земельних ділянок зобов'язані не використовувати земельні ділянки способами, які не дозволяють власникам, землекористувачам сусідніх земельних ділянок використовувати їх за цільовим призначенням (неприпустимий вплив). Власники та землекористувачі земельних ділянок зобов'язані співпрацювати при вчиненні дій, спрямованих на забезпечення прав на землю кожного з них та використання цих ділянок із запровадженням і додержанням прогресивних технологій вирощування сільськогосподарських культур та охорони земель (обмін земельних ділянок, раціональна організація територій, дотримання сівозмін, встановлення, зберігання межових знаків тощо). Згідно п. г,е, ч.1. ст. 96 ЗК України, землекористувачі зобов'язані: - не порушувати прав власників суміжних земельних ділянок та землекористувачів; - дотримуватися правил добросусідства та обмежень, пов'язаних з встановленням зєлієльних сервітутів та охоронних зон; Відповідно до п.3.22 Державних будівельних норм України 360-92** "Планування і забудова міських і сільських поселень", для догляду за будівлями і здійснення їх поточного ремонту відстань до межі сусідньої ділянки від найбільш виступної конструкції стіни треба приймати не менше 1,0 м. При цьому повинно бути забезпечене влаштування необхідних інженерно-технічних заходів, що запобігатимуть стіканню атмосферних опадів з покрівель та карнизів будівель на територію суміжних ділянок. Відтак, вважає, що спірна споруда, - сінник, що побудована без його дозволу на відстані менше одного метра від межі сусідньої ділянки в порушення п. 3.22 Державних будівельних норм України 360-92**, водовідведення з якої зроблено в його господарство разом із сіном, що в ній зберігається, повинна бути перенесена на відстань не менше 1,0 м. від межі земельної ділянки. А належна йому земельна ділянка підлягає звільненню від сітки, - огорожі разом із стовпами-кріпленнями та двох металевих труб, що на ній знаходяться. 12.03.2016 року автоматизованою системою документообігу суду на підставі ч. 3 ст. 11 - 1 ЦПК України для слухання даної справи був визначений суддя Кагарлицького районного суду Іванюта Т.Є., ( Том № 1, а.с., 24). 14.03.2016 року Кагарлицьким районним судом на підставі ст.ст. 122, 127 ЦПК України винесено ухвалу про відкриття провадження у справі та призначено справу до судового розгляду, (Том № 1, а.с., 24). 24.03.2016 року Кагарлицьким районним судом винесено ухвалу про задоволення самовідводу судді Іванюти Т.Є., справу направлено до канцелярії Кагарлицького районного суду Київської області для визначення іншого судді на підставі ч. 3 ст. 11 - 1 ЦПК України, (Том № 1, а.с., 29). 24.03.2016 року автоматизованою системою документообігу суду на підставі ч. 3 ст. 11 - 1 ЦПК України для слухання даної справи був визначений суддя Кагарлицького районного суду Закаблук О.В., (Том № 1, а.с., 31). 03.06.2016 року на адресу Кагарлицького районного суду надійшло письмове заперечення проти позову, подана представником відповідача, ( Том № 1, а.с., 50 - 53), наступного змісту: - ухвалою Кагарлицького районного суду Київської області було відкрите провадження у цивільній справі у складі головуючого Закаблук О.В. за позовом [PERSON] до [PERSON] про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою. Однак, відповідач вважає, що позовні вимоги [PERSON] являються незаконними, безпідставними та необгрунтованими, а тому необхідно відмовити позивачу в задоволенні цього позову в повному обсязі, з наступних підстав: 1. як вбачається з матеріалів справи позивач звернувся до суду з позовом про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою в якій просить: - зобов'язати відповідача усунути перешкоди в користуванні земельною ділянкою, зобов'язати знести будівлі, які перешкоджають користуватися земельною ділянкою за її цільовим призначенням, а судовий збір не сплачено. Квитанція не відповідає вимогам ЗУ «Про сплату судового збору» в якій повинні бути зазначені відомості про те, за яку саме позовну заяву сплачується судовий збір та ким з зазначенням ідентифікаційного коду платника. 2. Земельна ділянка, житловий будинок та господарські будівлі які розташовані за адресою [ADDRESS], належали померлій [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності, виданого виконкомом Буртівської сільської ради 25.07.1988року. Житловий будинок та господарські споруди були побудовані ще в 1970 роки і стоять до сьогодні. 19.10.1990 року [PERSON] отримала вищевказане майно в спадщину за заповітом. На підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом Державним підприємством «Центр державного земельного кадастру при державному комітеті України по земельних ресурсах» була розроблена технічна документація із землеустрою щодо оформлення державного акту на право власності на земельну ділянку для будівництва та обслуговування житлового будинку господарських будівель та споруд. В подальшому, 30 січня 2003 року [PERSON] був виданий Державний Акт на право власності на земельну ділянку (Серії [NUMBER]), площею 0,2116 Га, яка знаходиться в [ADDRESS] з цільовим призначенням - для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд. 3. Позивач в поданому позові в рахунок обгрунтування заявлених ним вимог щодо ус усунення перешкод у користуванні його земельною ділянкою посилається в цілому на ту обставину, що «відповідач, збудувавши огорожу, самовільно захопив частину земельної оііянки позивача, перемістивши при цьому межу земельних ділянок по всій довжині від Б до В, але не вказав конкретно на скільки метрів чи сантиметрів вглиб земельної ділянки позивача....». Єдиним доказом, який був наданий позивачем, та на його думку свідчить про обгрунтованість його вимог щодо усунення перешкод у здійсненні ним права користування земельною ділянкою, шо знаходиться в матеріалах цивільної справи є Схема закріплення меж земельної ділянки гр. [PERSON], яка була розроблена та складена спеціалістами Центру ДЗК по відновленню меж земельної ділянки. Доказів, що відповідач чинить позивачу перешкоди у користуванні земельною ділянкою позивачем також не надано. Земельну ділянку позивача не захоплювала, межові знаки не знищувала. Відновлення меж проведено незаконно, без винесення меж згідно з державним актом на право власності на земельну ділянку [PERSON] Особисто [PERSON] згоди на приватизацію суміжної земельної ділянки не давала, та ніякі межі в технічній документації не погоджувала та нічого не підписувала. 24.09.2013 року було складено Акт про відновлення в натурі меж, який є незаконним. Складання вищевказаного Акту повинна відповідати нормам закону, а саме ст. 198 ЗК України та в порядку, визначеному Інструкцією про встановлення (відновлення) меж земельних ділянок в натурі (на місцевості) та їх закріплення межовими знаками, затвердженої наказом Державного комітету України із земельних ресурсів від 18 травня 2010 № 376, належить виходити з того, що при оформленні права власності на земельну білянку проводяться кадастрові зйомки комплекс робіт, виконуваних для визначення та біоновлення меж земельних ділянок, які включають погодження меж земельної ділянки з суміжними власниками та землекористувачами. Акт відновлення меж земельної ділянки складається у випадку відновлення межових знаків, що встановлювались раніше, тобто при повторному виносі меж земельної ділянки. Повідомлення власників (користувачів) суміжних земельних ділянок про дату і час проведення робіт із закріплення межовими знаками меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) здійснюється землевпорядною організацією належним чином тобто письмово рекомендованим листом та щонайменше за 5 робочих днів до початку робіт. Акт про відновлення в натурі меж земельної ділянки від 24.09.2013 року не є допустимим доказом заволодінпя відповідачем частиною земельної ділянки позивача, так як не отримано вказаного порядку відновлення меж тому, що не використовувались дані земельно-кадастрової документації на земельну ділянку відповідача, а тільки використовувавсь дані на земельну ділянку позивача, що слідує з тексту вказаного акту та опису меж тільки земельної ділянки позивача. З цих же підстав акт комісії сільської роои від без план-схеми земельних ділянок та копією аерофотозйомки місцевості теж не є оопустимим доказом заволодіння відповідачем частиною земельної ділянки позивача та порушення відповідачем вимог п. 3.25 будівельних нопм ДБН- 360-92 « Містобудування. Планування і забудова міських і сільських поселень», які передбачають для догляду за будівлями і здійснення їх поточного ремонту відстань до межі сусідньої ділянки від найбільш виступної конструкції стіни треба приймати не менше 1 м. Крім того, відсутні дан, що сільська рада має ліцензію на виконання робіт із землеустрою відповідно до вимог ст. 26 ч. 2 ЗУ «Про землеустрій». Більш того, геодезистами КМВД КОФ не було проведено кадастрову зйомку земельних ділянок, які знаходиться в [ADDRESS], за участі позивача та відповідача, та не було складено зведений план фактичного землекористування та конфігурації, що відповідає державному акту гр. [PERSON] в [ADDRESS]. З підстав викладених вище, позивач просить суд зобов'язати відповідача усунути перешкоди в користуванні його земельною ділянкою, шляхом знесення огорожі, який самочинно збудований відповідачем на земельній ділянці позивача, на підставі ст. 391 ЦК України та ч.2 ст. 152 ЗК України. Межові знаки повинні бути тільки ті, що визначені до користування Держземагенцією. Чого зроблено не було. Акту винесення меж земельної ділянки відповідач не підписувала. Відновлення меж є дані земельно-кадастрової документації відповідно до ст.107 ЗК України. В вищезазначеному Акті не вказано, що [PERSON] дійсно побудувала господарські будівлі, які створюють перешкоду для використання даної земельної ділянки за цільовим призначення. Акт який складено 03.12.2015 року і підписаний начебто головою сільської ради та депутатами також не містить інформації що [PERSON] дійсно побудувала господарські будівлі, які створюють перешкоду для використання даної земельної ділянки за цільовим призначення, та викликає сумніви його дійсності, так як не посвідчений належним чином. Рішенням від 09.09.2014р. Брутівської сільської ради Кагарлицького району Київської області поо внесення змін в правовстановлюючі документи в звязку з помилкою в адресі земельних ділянок є недійсним так як не підписане головою сільської ради. Внесення змін до правовстановлюючих документів може здійснюватися лише на підставі рішення суду. Проте, звертає увагу суд на те, що позивачем не було надано жодного належного та допустимого доказу в рахунок обгрунтування ним обставин, зазначених в позові, щодо порушення відповідачем права користування земельною ділянкою шляхом перенесення їх спільної межі земельної ділянки від точки Б до В, вглиб земельної ділянки позивача, а тому в цій частини вимоги позивача є недоведеннми та необгрунтованими, а тому не підлягають задоволенню. На підтвердження вказаних вище обставин, позивач не надав суду жодних належних та допустимих доказів, які б зокрема підтвердили те, що в діях відповідача вбачається склад иивиьного правопорушення спрямованого на порушення прав та інтересів позивача на вільне володіння та користування земельною ділянкою саме в тих обсягах та межах, що були ним зазначені, а саме шляхом перенесення їх спільної межі земельної ділянки від точки Б до В. Отже, звертає увагу суду на те, що фактичний розмір меж земельної ділянки відповідача, практично відповідає тим межам що зазначені в Державному Акті на право власності на земельну ділянку від 30 січня 2003 року серії [NUMBER]. а також кадастровому плану. Висновки: - тому, з наведених вище підстав, вимоги позивача в частині усунення перешкод у здійсненні ним права користування земельною ділянкою задоволенню не підлягають, оскільки позивачем не надано жодних належних та допустимих доказів тим обставинам, що саме відповідач вчинив протиправні дії щодо самовільно переміщення їх спільної межі земельних ділянок вглиб земельної ділянки позивача, що спростовується тими належними та допустимими доказами, які містяться в матеріалах справи і були надані відповідачем в рахунок заперечень на позов, і свідчать про те, що межі та площа земельної ділянки відповідача по фактичному користуванні майже ідентична тим межам, що були відведені в натурі згідно Акту відведення меж в натурі, Кадастрового плану та Державного акту на право власності на землю. 23.06.2016 року на адресу Кагарлицького районного суду надійшов зустрічний позов [PERSON] до [PERSON], (Том № 1, а.с., 67 -70), в якому відповідачка первинного позову [PERSON] просила суд винести рішення, на підставі якого: - прийняти зустрічний позов та розглянути його разом з первісним позовом відносно усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою; - усунути перешкоди у користуванні земельною ділянкою; - зобов'язати [PERSON] перенести, з урахуванням вимог ДБН 360- 92 частину господарської будівлі із цегли (сарай) з частини її земельної ділянки на відстань не менше 1,0 метрів від спільної межі; - зобов'язати [PERSON]. перенести, з урахуванням вимог ДБН 360- 92 споруду (сінник), яка знаходиться поруч з житловим будинком; - зобов'язати [PERSON] перенести пасіку, що розміщена поруч з спільною межею між земельними ділянками по [ADDRESS] на відстань 300 метрів від житлової забудови у відповідності до вимог санітарного законодавства Украйни; - зобов'язати [PERSON] перенести місце вигулу качок від житлового будинку з додержанням санітарних норм; - стягнути з [PERSON] на її, [PERSON], користь судовий збір, сплачений нею за розгляд справи. 23.06.2016 року Кагарлицьким районним судом винесено ухвалу, (Том № 1, а.с., 79 - 80), на підставі якої: - зустрічний позов [PERSON] до [PERSON] про усунення перешкоду в користуванні земельною ділянкою прийняти до первісного позову [PERSON] до [PERSON] про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою. 23.06.2016 року Кагарлицьким районним судом винесено ухвалу, (том № 1, а.с., 85 - 87), на підставі якої: - Залучити до участі в цивільній справі № 368\\450\\16 - ц, провадження № 2\\368\\280\\16 за позовом [PERSON] до [PERSON] про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою, та зустрічним позовом [PERSON] до [PERSON] про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою, в якості третьої особи без самостійних вимог: - Буртівську сільську раду Кагарлицького району Київської області, юридична адреса: 09254, Київська область, Кагарлицький район, с. Бурти, вул.. Леніна, 1. 06.07.2016 року на адресу Кагарлицького районного суду надійшло письмове заперечення представника позивача [PERSON], - адвоката [PERSON], (том № 1, а.с., 92 - 94), наступного змісту: - у провадженні Кагарлицького районного суду Київської області перебуває цивільна справа за позовною заявою [PERSON] до [PERSON] про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою. 1. Відповідач [PERSON] звернулася до суду із зустрічною позовною заявою про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою,а саме: - зобов'язати [PERSON] перенести, з урахуванням вимог ДБН 360- 92 частину господарської будівлі із цегли (сарай) з частини його земельної ділянки на відстань не менше 1,0 метрів від спільної межі; - зобов'язати [PERSON]. перенести, з урахуванням вимог ДБН 360- 92 споруду (сінник), яка знаходиться поруч з житловим будинком; - зобов'язати [PERSON] перенести пасіку, що розміщена поруч з спільною межею між земельними ділянками по [ADDRESS] та [ADDRESS] на відстань 300 метрів від житлової забудови у відповідності до вимог санітарного законодавства України; - зобов'язати [PERSON] перенести місце вигулу качок від житлового будинку з додержанням санітарних норм. Проте, із заявленими позовними вимогами неможливо погодитися, виходячи із наступного. [PERSON] згідно державного акту про право приватної власності на землю від 11.01.2006р. серії [NUMBER], загальною площею 0,4195, яка складається з двох окремих земельних ділянок: площею 0,25га, кадастровий номер: [NUMBER], цільове призначення якої є будівництво і обслуговування житлового будинку, господарських споруд (присадибна ділянка), та площею 0,1695 га, кадастровий номер: [NUMBER], цільове призначення якої є ведення особистого селянського господарства. Межа поділу між земельною ділянкою [PERSON], площею 0,4195 га, та земельною ділянкою [PERSON], площею 0,2116 га, встановлена на місцевості: - Актом КОФ ДП "Центр ДЗК" про відновлення в натурі (на місцевості) меж земельної ділянки та обмежень на використання земельної ділянки та передачу на зберігання межових знаків від 24.09.2013р. (далі - Акт №1), щодо земельної ділянки площею 0,25га, кадастровий номер: [NUMBER], яким закріплена межа земельної ділянки в кількості 3 шт. (точки 4,5,6), згідно абрису на звороті Акту та межі яких встановлені на місцевості, відповідають державному акту про право приватної власності на землю від 11.01.2006 р. серії [NUMBER]. - Актом КОФ ДП "Центр ДЗК" про відновлення в натурі (на місцевості) меж земельної ділянки та обмежень на використання земельної ділянки та передачу на зберігання межових знаків від 24.09.2013р. (далі - Акт №2), щодо земельної дігянки площею 0,1695 га, кадастровий номер: [NUMBER], яким закріплена межа земельної ділянки в кількості 1 шт. (точки 2), згідно абрису на звороті Акту та межа якої встановлена на місцевості, відповідає державному акту про право приватної власності на землю від 11.01.2006р. серії [NUMBER]. Щодо п. 1.2 прохальної частини зустрічної позовної заяви. Враховуючи норм добросусідства, 03.07.2017р. Позивачем було перенесено на відстань не менше не менше 1,0 м від межових точок № 5-6, згідно Акту № 1, сарай, який визначений літерою "Ж" в технічному паспорті Позивача від 15.05.2014р. на садибний (індивідуальний) житловий будинок, що находиться за адресою: [ADDRESS]. Інші будівлі Позивача знаходяться на відстані не менше ніж 1,0 м від межових точок № 5-6, згідно Акту № 1. Тому, у даному випадку відсутній предмет спору відносно п. 1 та 2 прохальної частини зустрічної позовної заяви. Щодо п. 3 прохальної частини зустрічної позовної заяви. Згідно ст. 57 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу (ч. 1 ст. 61 ЦПК України). Проте, твердження Відповідача, що за житловим будинком Позивача розміщений вигул для качок, які створюють шкідливий вплив на здоров'я мешканців будинку, на повітря, земельну ділянку та стіни будинку, не підтверджені належними та допустимими доказами, оскільки Відповідачем не надано документів, які свідчили б про вказані обставини. Щодо п. 4 прохальної частини зустрічної позовної заяви. Наказом Міністерства охорони здоров'я України від 19 червня 1996 р. № 173 затверджені "Розміри санітарно-захисних зон від сільськогосподарських підприємств до житлової забудови та прирівняних до неї об'єктів" (далі - Правила). У додатку № 5 до Правил, під назвою - "Розміри санітарно-захисних зон від сільськогосподарських підприємств до житлової забудови та прирівняних до неї об'єктів", зазначено, що бджільництво має становити 300 м. У відповідності до ч. 1 ст. 15 Закону України "Про бджільництво" фізичні та Юридичні особи розміщують пасіки на земельних ділянках, які належать їм на правах власності або користування, відповідно до ветеринарно-санітарних правил. Згідно ст. 1 Закону України "Про бджільництво", бджільництво - це галузь сільськогосподарського виробництва, основою функціонування якої є розведення, утримання та використання бджіл для запилення ентомофільних рослин сільськогосподарського призначення і підвищення їх урожайності, виробництво харчових продуктів і сировини для промисловості; У ст. 4 Закону України "Про бджільництво", зазначені суб'єкти бджільництва незалежно від форм власності, а саме є: - племінні та товарні пасіки, племінні бджолорозплідники; - підприємства з виготовлення обладнання та пасічного інвентаря; підприємства, установи та організації із заготівлі, переробки, реалізації продуктів бджільництва та препаратів із них; - лабораторії сертифікації продуктів бджільництва; - наукові установи, заклади освіти, дослідні господарства, які займаються бджільництвом. До суб'єктів бджільництва також належать спілки, асоціації та інші об'єднання, діяльність яких пов'язана з питаннями бджільництва. Отже, з урахуванням ст. 4 закону України "Про бджільництво", яка визначає коло суб'єктів бджільництва, серед яких не зазначено фізичних осіб, які займаються бджільництвом, а зазначений Додаток до Правил, передбачає розміри санітарно- захисних зон від сільськогосподарських підприємств до житлової забудови та прирівняних до неї об'єктів і відповідно до ст. 1 вказаного Закону бджільництво, - це галузь сільськогосподарського виробництва. А отже розмір санітарно-захисної зони у 300 м від пасіки фізичної особи, яка не здійснює господарську діяльність у галузі бджільництва, а утримання бджіл для власних потреб, не розповсюджується на Позивача. Враховуючи вищенаведене, прошсить суд відмовити у задоволенні зустрічного позову у повному обсязі. 06.07.2016 року на адресу Кагарлицького районного суду надійшла заява про уточнення позовних вимог, (том № 1, а.с., 98 - 99), яке подане представником позивача первинного позову [PERSON], - адвокатом [PERSON], наступного змісту: - [PERSON] згідно державного акту про право приватної власності на землю від 11.01.2006р. серії [NUMBER], загальною площею 0,4195, яка складається з двох окремих земельних ділянок: площею 0,25га, кадастровий номер:[NUMBER], цільове призначення якої є будівництво і обслуговування житаового будинку, господарських споруд (присадибна ділянка) та площею 0,1695 га, кадастровий номер:[NUMBER], цільове призначення якої є ведення особистого селянського господарства). Межа поділу між земельною ділянкою [PERSON], площею 0,4195 га, та земельною ділянкою [PERSON], площею 0,2116 га, встановлена на місцевості: - актом КОФ ДП "Центр ДЗК" про відновлення в натурі (на місцевості) меж земельної ділянки та обмежень на використання земельної ділянки та передачу на зберігання межових знаків від 24.09,2013р. (далі - Акт №1), щодо земельної ділянки площею 0,25га, кадастровий номер: [NUMBER], яким закріплена межа земельної ділянки в кількості 3 шт. (точки 4,5,6), згідно абрису на звороті Акту та межі яких встановлені на місцевості, відповідають державному акту про право приватної власності на землю від 11.01.2006р. серії [NUMBER]. Актом КОФ ДП "Центр ДЗК" про відновлення в натурі (на місцевості) меж земельної ділянки та обмежень на використання земельної ділянки та передачу на зберігання межових знаків від 24.09.2013 р. (далі - Акт №2), щодо земельної ділянки площею 0,1695 га, кадастровий номер: [NUMBER], яким закріплена межа земельної ділянки в кількості 1 шт. (точки 2), згідно абрису на звороті Акту та межа якої встановлена на місцевості, відповідає державному акту про право приватної власності на землю від 11.01.2006р. серії [NUMBER] .

Outcome: approved