Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-10 00:00:00

21 серпня 2014 року [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON], в якому просить визнати за нею право власності на житловий будинок № 2-б з надвірними будівлями та земельну ділянку, розташовані по [ADDRESS], після померлого [INFO] батька [PERSON], в порядку спадкування за законом. В обґрунтування зазначила, що після смерті батька [PERSON] відкрилася спадщина, яка складається з житлового будинку з надвірними будівлями № 2-б та земельної ділянки площею 0,2500 га, розташованих по [ADDRESS]. Зазначає, що спадкоємцями є вона та її брат, який фактично перешкоджає їй в оформленні права на спадщину, оскільки не бажає звертатися до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини. 17 грудня 2014 року до суду звернувся з зустрічною позовною заявою [PERSON], в якій просить встановити факт проживання разом з померлою [INFO] [PERSON]; визнати за ним право власності на житлову квартиру [ADDRESS] після померлої [INFO] [PERSON]; визнати за [PERSON] право власності на земельну ділянку площею 0,2500 га, розташовану по [ADDRESS], після померлого [INFO] [PERSON]. Ухвалою суду від 24.12.20143 року зустрічний позов прийнято до спільного розгляду. Представник третьої особи територіальної громади в особі Лиманської сільської ради Зміївського району Харківської області у судове засідання не з»явився, подав заяву про розгляд справи за відсутності представника, проти позовних вимог не заперечує (а.с. 37 ) Представник відділу Держземагенства у Зміївському районі Харківської області у судове засідання не з»явився, надав до канцелярії суду письмові пояснення, в який просив розгляд справи проводити за відсутності представника (а.с. 41-43) Представник територіальної громади в особі Комсомольської селищної ради Зміївського району Харківської області у судове засідання не з»явився, надав заяву про розгляд справи за відсутності представника (а.с. 71) В судовому засіданні позивач [PERSON], яка є відповідачем за зустрічним позовом, підтвердила обставини, викладені у позовній заяві, просила позов задовольнити у повному обсязі. Зустрічні позовні вимоги визнала у повному обсязі, проти їх задоволення не заперечувала. Відповідач [PERSON], який є позивачем за зустрічним позовом, у судовому засіданні позовні вимоги [PERSON] визнав, та підтримав вимоги за зустрічним позовом. Судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 15 ЦПК України, суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи щодо захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, трудових відносин. [PERSON] помер [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про смерть, зареєстрованого 29 травня 2012 року у виконавчому комітеті Лиманської сільської ради Зміївського району Харківської області (а.с. 8) [PERSON] померла [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про смерть [NUMBER], зареєстрованого 06.03.2013 року виконавчим комітетом Комсомольської селищної ради Зміївського району Харківської області (а.с. 16) Після смерті [PERSON] та [PERSON] відкрилася спадщина, яка складається з житлового будинку № 2-б з надвірними будівлями, що знаходиться по [ADDRESS], який належав померлому [PERSON] на підставі рішення Зміївського районного суду Харківської області від 01.04.2009 року, що набрало законної сили, і зареєстрованого в КП «Зміївське БТІ» 28.04.2009 року за р-р 15-1938 та земельна ділянка площею 0,2500 га, з цільовим призначенням - для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (а.с. 17-18, 19, 20, 21, 22), а також квартира [ADDRESS], що належить на праві приватної часткової власності [PERSON], [PERSON] та [PERSON] в 1/3 частці кожному (а.с. 13, 14, 61) Згідно довідки № 91 від 10.07.2014 року, виданої головою правління ОСББ «Наш дім», [PERSON], [INFO], проживала та була зареєстрована за адресою: сел.. [ADDRESS], з 03.06.1991 року по день смерті [INFO]. За вказаною адресою на момент її смерті проживав та був зареєстрований син [PERSON], [INFO], зареєстрований з 03.07.1992 року по теперішній час. Крім [PERSON], за вказаною адресою на день смерті [PERSON] та по теперішній час ніхто не проживав та не зареєстрований, включаючи малолітніх та неповнолітніх дітей (а.с. 62) Даних факт визнаний сторонами та не підлягає доказуванню, відповідно до положення ст.. 61 ЦПК України. За змістом норм статей 1268 - 1269 ЦК порядок прийняття спадщини встановлюється залежно від того чи проживав постійно спадкоємець разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини та від особливостей правового статусу спадкоємця як малолітньої, неповнолітньої, недієздатної особи або ж особи, цивільна дієздатність якої обмежена. Так, відповідно до частин 3, 4 ст. 1268 ЦК спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 ЦК, він не заявив про відмову від неї. Малолітня, неповнолітня, недієздатна особа, а також особа, дієздатність якої обмежена, вважаються такими, що прийняли спадщину, крім випадків відмови від спадщини у встановленому законодавством України порядку. Зазначені особи вважаються такими, що прийняли спадщину, крім випадків їхньої відмови від спадщини, а щодо малолітніх та недієздатних осіб - відмови, здійсненої від їхнього імені батьками (усиновлювачами), опікуном із дозволу органу опіки та піклування (встановлених частинами 2 - 4 ст. 1273 ЦК). Відповідно до ст. 67 Закону України "Про нотаріат" свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою всіх спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, встановленому цивільним законодавством. Якщо нотаріусом обґрунтовано відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, виникає цивільно-правовий спір, що підлягає розглядові у позовному провадженні. Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку, в тому числі й у випадку визначення судом за позовом спадкоємця додаткового строку для прийняття спадщини. Якщо спадкоємець не прийняв спадщину, його вимоги про визнання права власності на спадкове майно не підлягають задоволенню судом. Прийняття спадщини спадкоємцем, який звертається з вимогою про визнання права власності на спадкове майно, має встановлюватись належними доказами: копіями документів із спадкової справи, якщо така справа заводилася нотаріусом, довідками з житлово-експлуатаційних організацій, сільських, селищних рад за місцем проживання спадкодавця. При дотриманні названих умов, у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину, особа може звернутися до суду шляхом оскарження дій нотаріуса за правилами позовного провадженн Главою 86 ЦК України, а також спеціальним законодавством, зокрема, Законом України "Про нотаріат", підзаконними нормативними актами, визначено нотаріальний порядок оформлення права на спадщину, що відповідає встановленій законодавством сукупності функцій притаманній юрисдикційній діяльності судів та нотаріусів. Необхідність дотримання вказаного порядку визначена також у п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року № 7 "Про судову практику в справах про спадкування", де зазначено, що у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Таким чином, оскільки позивач не може отримати свідоцтво про право на спадщину в нотаріальній конторі, право власності може бути визнане судом. Відповідно до п. 24 Постанови Пленуму Верховного суду України № 7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» відповідачами у справах про спадкування є спадкоємці, які прийняли спадщину. При відсутності інших спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття відповідачами є територіальні громади в особі відповідних органів місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини. Однак, позивачем [PERSON] не надано від Зміївської державної нотаріальної контори Харківської області вмотивованої постанови про відмову в оформленні спадщини та видачі свідоцтва про право власності на її ім»я. Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Відповідно до ч.1 ст.3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ст. 4 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України. Виходячи з наведеного, суд вважає, що право позивача [PERSON] не порушено, оскільки термін видачі свідоцтва про право на спадщину за законом не обмежений для особи, яка прийняла спадщину в установленому законом порядку. Відповідно до п.3.21, п.3.22 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України 22.02.2012 № 296/5, зареєстровано в Міністерстві юстиції України 22 лютого 2012 р. за № 282/20595 де визначено, що спадкоємець, який постійно проживав із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 Цивільного кодексу, він не заявив про відмову від неї. У разі відсутності у паспорті такого спадкоємця відмітки про реєстрацію його місця проживання доказом постійного проживання із спадкодавцем можуть бути: довідка житлово-експлуатаційної організації, правління житлово-будівельного кооперативу, відповідного органу місцевого самоврядування про те, що спадкоємець на день смерті спадкодавця проживав разом із цим спадкодавцем. Вказане положення зазначеної Інструкції кореспондує приписам ч. 3 ст. 1268 ЦК України, які не вимагають доведення спадкоємцями, які прийняли спадщину, крім постійного проживання зі спадкодавцем, доведення ще й факту спільного ведення господарства, проживання однією родиною тощо. Позивачем за зустрічним позовом доведено факт постійного його проживання зі спадкодавицею на час відкриття спадщини належним доказом, а саме довідкою № 91 від 10.07.2014 року, виданої головою правління ОСББ «Наш дім», [PERSON], [INFO], проживала та була зареєстрована за адресою: сел.. [ADDRESS], з 03.06.1991 року по день смерті [INFO]. За вказаною адресою на момент її смерті проживав та був зареєстрований син [PERSON], [INFO], зареєстрований з 03.07.1992 року по теперішній час. Крім [PERSON], за вказаною адресою на день смерті [PERSON] та по теперішній час ніхто не проживав та не зареєстрований, включаючи малолітніх та неповнолітніх дітей (а.с. 62) Відповідно до ч. 2 ст. 256 ЦПК України, у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення , зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Так, як факт проживання позивача за зустрічним позовом [PERSON] разом зі спадкодавицею [PERSON] на час її смерті підтверджено іншим належним доказом та в інший спосіб, то встановлення даного юридичного факту у судовому порядку не відноситься до дискреційної функції суду. Крім того, свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Відповідно до пункту 3, 4 глави 13 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України 22.02.2012 року за № 296/5 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 22 лютого 2012 року за № 282/20595, нотаріус на вимогу особи, якій відмовлено у вчиненні нотаріальної дії, зобов'язаний викласти причини відмови в письмовій формі і роз'яснити порядок її оскарження. У цих випадках нотаріус протягом трьох робочих днів виносить постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії. У постанові про відмову зазначаються: дата винесення постанови; прізвище, ініціали нотаріуса, який виніс постанову, найменування та місцезнаходження державної нотаріальної контори або найменування нотаріального округу та адреса розташування робочого місця приватного нотаріуса; прізвище, ім'я, по батькові фізичної особи, яка звернулася за вчиненням нотаріальної дії, місце її проживання або найменування і місцезнаходження юридичної особи; про вчинення якої нотаріальної дії просила особа, що звернулася до нотаріуса (короткий зміст прохання); причини відмови у вчиненні нотаріальної дії з посиланням на чинне законодавство; порядок і строки оскарження відмови з посиланням на норми цивільного процесуального законодавства. Нотаріусу забороняється безпідставно відмовляти у вчиненні нотаріальної дії. Виходячи з наведеного, суд вважає, що права [PERSON] та [PERSON] не порушено, оскільки термін видачі свідоцтва про право на спадщину за законом не обмежений для особи, яка прийняла спадщину в установленому законом порядку. Воно може бути отримане спадкоємцями в будь - який час, але, як правило, після закінчення шести місяців від дня відкриття спадщини, що відповідає вимогам ст. 1298 ЦК України. Не дивлячись на визнання відповідачем [PERSON] первісного позову [PERSON] та визнання зустрічного позову [PERSON] [PERSON], суд не має підстав для застосування положень ч.4 ст..174 ЦПК України в тій частині, що у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Оскільки, 17 грудня 2014 року до суду звернувся з зустрічною позовною заявою [PERSON], до [PERSON].в якій просить встановити факт проживання разом з померлою [INFO] [PERSON]; визнати за ним право власності на житлову квартиру [ADDRESS] після померлої [INFO] [PERSON]; визнати за [PERSON] право власності на земельну ділянку площею 0,2500 га, розташовану по [ADDRESS], після померлого [INFO] [PERSON].(а.с.53-56) Зустрічний позов по своїй суті є активною формою заперечення проти первісного позову. За наведеного, суд відмовляє у задоволенні як первісного так і зустрічного позову.

Outcome: dismissed