Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-15 00:00:00

У серпні 2013 року позивачка [PERSON] звернулася до суду із вказаним позовом до Чернівецької міської ради, в обґрунтування якого вказувала, що 11 травня 2004 року між [PERSON] та [PERSON] був укладений договір купівлі-продажу земельної ділянки [NUMBER], площею 0,0199 га, цільове призначення - ведення садівництва, яка знаходиться в [ADDRESS], в садівничому товаристві "Станційник". Відповідно до умов даного договору [PERSON] продав, а [PERSON] купила вищевказану земельну ділянку. Крім того, у тексті договору зазначено, що цей договір є підставою для видачі [PERSON] державного акту на право приватної власності на землю. Вказаний договір був нотаріально посвідчений та зареєстрований у визначеному законом порядку. Разом з тим, [INFO] [PERSON] померла та після її смерті відкрилася спадщина на належне їй майно, у тому числі й на вказану земельну ділянку та вона є її спадкоємцем першої черги як дочка померлої. З метою прийняття спадщини та оформлення спадкових прав, вона звернулася до приватного нотаріуса Чернівецького міського нотаріального округу [PERSON] та у визначеному законом порядку подала заяву про прийняття спадщини. В подальшому, приватним нотаріусом 16 жовтня 2012 року їй було видано свідоцтво про право на спадщину за законом, а саме на земельну ділянку площею 0,0389га, кадастровий номер 7310136600:29:002:1032, цільове призначення - для ведення садівництва, яка розташована у [ADDRESS], СТ «Станційник», ділянка [NUMBER]. Однак, отримати свідоцтво про право на спадщину на земельну ділянку, яка була придбана її матір'ю згідно договору купівлі-продажу, а саме на земельної ділянки [NUMBER], площею 0,0199 га, цільове призначення - ведення садівництва, яка знаходиться в [ADDRESS], в садівничому товаристві "Станційник" вона не має можливості, оскільки у неї відсутній правовстановлюючий документ, який підтверджує право власності спадкодавця на спірну земельну ділянку, у зв'язку із тим, що її мати за життя не отримала державного акту про право власності на вищевказану земельну ділянку. По якій саме причині не було отримано державного акту їй не відомо. Зазначає, що отримати на даний час державний акт на право приватної власності на землю на ім'я [PERSON] не можливо, оскільки остання померла. Посилаючись на те, що відповідно до договору купівлі-продажу від 11.05.2004 року, реєстровий номер 1125, [PERSON] купила земельну ділянки площею 0,0199 га, кадастровий номер якої 7310136600:29:002:1105, цільове призначення якої - для ведення садівництва, що розташована за адресою: [ADDRESS], садівниче товариство "Станційник", ділянка [NUMBER], однак з невідомих їй причин не отримала державний акт на право приватної власності на землю, що унеможливлює оформлення спадщини, просили визнати за нею в порядку спадкування за законом право власності на земельну ділянки площею 0,0199 га, кадастровий номер якої 7310136600:29:002:1105. цільове призначення - для ведення садівництва, що розташована за адресою: [ADDRESS], садівниче товариство "Станційник", ділянка [NUMBER]. У судове засідання позивачка не з'явилася, від її представника до суду надійшла заява, в якій він позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просив суд розглянути справу без його участі. Представник відповідача Чернівецької міської ради в судове засідання не з'явився, надав суду заяву, в якій позовні вимоги вважає обґрунтованими, просить їх задовольнити та справу розглянути у його відсутності, тому суд вважає можливим розглянути справу у його відсутності. На підставі ч.2 ст. 197 ЦПК України судове засідання проводилось без технічної фіксації. Суд, оголосивши заяви сторін, дослідивши письмові докази по справі, вважає, що позов обґрунтований і підлягає задоволенню. Судом встановлено, що [INFO] [PERSON], яка є матір'ю позивачки, померла, про що відділом державної реєстрації актів цивільного стану Чернівецького міського управління юстиції в Книзі реєстрації смертей зроблено відповідний актовий запис за № 1534 (а.с.7). Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина на належне їй на праві власності майно. З метою прийняття спадщини [PERSON] як спадкоємець померлої за законом першої черги звернулася до приватного нотаріуса Чернівецького міського нотаріального округу [PERSON] із заявою про прийняття спадщини та отримання свідоцтва про право на спадщину. Приватним нотаріусом Чернівецького міського нотаріального округу [PERSON] заведено спадкову справу № 16/2010 (а.с. 8). 16 жовтня 2012 року приватним нотаріусом Чернівецького міського нотаріального округу [PERSON] видано свідоцтво про право на спадщину за законом, відповідно до якого спадкоємцем майна [PERSON] є [PERSON] Спадщина на яку видано це свідоцтво, складається з нерухомого майна - земельної ділянки площею 0,0389 га, кадастровий номер якої 7310136600:29:002:1032, цільове призначення - для ведення садівництва, яка розташована за адресою: [ADDRESS], садівниче товариство "Станційник", ділянка [NUMBER]. (а.с.9). Разом з тим, як встановлено судом, 11 травня 2004 року між [PERSON] та [PERSON] укладено договір купівлі-продажу земельної ділянки [NUMBER], площею 0,0199 га, цільове призначення - ведення садівництва, яка розташована в [ADDRESS], в садівничому товаристві "Станційник". Відповідно до умов даного договору [PERSON] продав, а [PERSON] купила вищевказану земельну ділянку. Крім того, у тексті договору зазначено, що цей договір є підставою для видачі [PERSON] державного акту на право приватної власності на землю. Даний договір посвідчено у нотаріальному порядку та зареєстровано у визначеному законом порядку ( а.с.4-5). Згідно з ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ст. 131 ЗК України громадяни та юридичні особи України, а також територіальні громади та держава мають право набувати у власність земельні ділянки на підставі міни, ренти, дарування, успадкування та інших цивільно-правових угод. Угоди про перехід права власності на земельні ділянки укладаються в письмовій формі та нотаріально посвідчуються, вони вважаються укладеними з дня їх нотаріального посвідчення (ст. 132 ЗК України) Відповідно до ст. 140 ЗК України, підставами припинення права власності на земельну ділянку є: а) добровільна відмова власника від права на земельну ділянку; б) смерть власника земельної ділянки за відсутності спадкоємця; в) відчуження земельної ділянки за рішенням власника; г) звернення стягнення на земельну ділянку на вимогу кредитора; ґ) відчуження земельної ділянки з мотивів суспільної необхідності та для суспільних потреб; д) конфіскація за рішенням суду; е) не відчуження земельної ділянки іноземними особами та особами без громадянства у встановлений строк у випадках, визначених цим Кодексом. Згідно зі ст. 125 ЗК України право власності та право постійного користування на земельну ділянку виникає після одержання її власником або користувачем документа, що посвідчує право власності чи право постійного користування земельною ділянкою, та його державної реєстрації. Відповідно до ч.2 та ч.6 ст. 126 Земельного кодексу України право власності на земельну ділянку, набуту у власність із земель приватної власності без зміни її меж, цільового призначення, посвідчується цивільно-правовою угодою щодо відчуження земельної ділянки, укладеною в порядку, встановленому законом, у разі набуття права власності на земельну ділянку за такою угодою. При набутті права власності на земельну ділянку на підставі документів, визначених частиною другою цієї статті, державний акт на право власності на земельну ділянку, що відчужується, долучається до документа, на підставі якого відбувся перехід права власності на земельну ділянку, в кожному такому випадку відчуження земельної ділянки. На державному акті про право власності на земельну ділянку нотаріус, який посвідчує (видає) документ, та орган, який здійснює державну реєстрацію прав на нерухоме майно та їх обмежень, роблять відмітку про відчуження земельної ділянки із зазначенням документа, на підставі якого відбулося відчуження. Орган, який здійснює реєстрацію прав на нерухоме майно та їх обмежень, робить відмітку про реєстрацію прав на земельну ділянку на підставі документа про її відчуження, складеного та посвідченого в порядку, встановленому законом, протягом 14 календарних днів з дня подання до цього органу зазначеного документа. Таким чином, за життя [PERSON] за договором купівлі-продажу також набула у власність спірну земельну ділянку, однак не отримала державний акт на право приватної власності на землю й відповідна спірна земельна ділянка також входить до складу спадкового майна [PERSON] Однак, у зв'язку із відсутністю правовстановлюючих документів на спірну земельну ділянку, приватним нотаріусом позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на вищевказане нерухоме майно - земельну ділянку, тому воно підлягає захисту. Так, згідно ст.ст. 1216, 1222, 1223 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу Статтею 1258 ЦК України встановлено, що спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу. Відповідно до ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Частиною ч. 1 ст. 1297 ЦК України передбачено, що спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Отже позивачка, як дочка спадкодавця, є спадкоємцем першої черги за законом після смерті [PERSON] та у встановлений законом строк звернулась до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини. Зокрема, як встановлено судом, 16 жовтня 2012 року приватним нотаріусом Чернівецького міського нотаріального округу [PERSON] видано свідоцтво про право на спадщину за законом, а саме на нерухоме майно - земельну ділянку площею 0,0389 га, кадастровий номер якої 7310136600:29:002:1032, цільове призначення якої - для ведення садівництва, що розташована за адресою: [ADDRESS], садівниче товариство "Станційник", ділянка [NUMBER]. При цьому, у при видачі свідоцтва про право на спадщину на спірну земельну ділянку повідомлено позивачці про те, що за відсутності Державного акта на спірну земельну ділянку видати свідоцтво про право на спадщину на вказану земельну ділянку неможливо. Відповідно до п. п. 4.15, 4.20 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України 22.02.2012 № 296/5 (далі - порядок) видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, проводиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів щодо належності цього майна спадкодавцеві та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна. Видача свідоцтва про право на спадщину на земельну ділянку нотаріусом проводиться на підставі державного акта на право власності на земельну ділянку, витягу з Державного земельного кадастру про відсутність обмежень на земельну ділянку, витягу з поземельної книги, а також витягу з технічної документації з нормативної грошової оцінки земель. Про видачу свідоцтва про право на спадщину нотаріус проставляє відмітку у верхньому лівому куті державного акта на право власності на земельну ділянку. Таким чином, у зв'язку із відсутністю державного акту на право власності на спірну земельну ділянку, яку спадкодавець набув на підставі договору купівлі-продажу й відповідно у зв'язку з неможливістю за наведених обставин оформлення позивачем права на спадщину шляхом видачі їй відповідного свідоцтва нотаріусом, суд прийшов до висновку про наявність підстав для задоволення позову та визнання за позивачем права власності на земельну ділянку в порядку спадкування за законом.

Outcome: approved