Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-25 00:00:00

До Малиновського районного суду м. Одеси звернулася [PERSON] з позовом до [PERSON] про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок залиття квартири та просить суд стягнути з відповідача на її користь завдану матеріальну шкоду в розмірі 20 000,00 грн. та моральну шкоду в розмірі 8 000,00 грн. Свої вимоги позивачка обґрунтовує тим, що вона з дитинства зареєстрована та проживала в будинку [ADDRESS] . З 2005 року в цьому ж будинку проживала відповідачка. 26.12.2013 року частину будинку було затоплено в результаті розриву системи опалення у зв`язку із залиттям [PERSON] системи опалення розширювального бачка, який знаходиться на горищі. В результаті затоплення частина помешкання зазнала пошкоджень (відпала частина стелі, стіни в кімнаті мокрі, зі стін текла вода, підлога мокра), були пошкоджені особисті речі побутового вжитку, що належать позивачці. Частина житлового будинку, яку займала позивач, стала непридатною для проживання. Розмір матеріальної шкоди позивач визначила в сумі 20 000,00 грн. Крім того, неправомірними діями відповідача позивачці завдано моральну шкоду, яка виразилась у негативних емоціях та переживаннях з приводу пошкодження майна та неможливості нормального користування ним, порушення звичного способу життя, необхідності докладання додаткових зусиль для його нормалізації. Позивачка зазначає, що позбавлена нормальних умов проживання, помешкання втратило естетичний вигляд, встановився стійкий неприємний запах, пошкоджені речі домашнього вжитку, позивачка зазнала незручностей з пересуванням на роботу. Все це завдає їй значних фізичних та моральних страждань. Моральну шкоду оцінює в розмірі 8 000,00 грн. За даних обставин вона була вимушена звернутися до суду з відповідним позовом. Ухвалою від 28.04.2014 року було відкрито провадження у справі та призначено її до судового розгляду. Заперечень, відзиву на позовну заяву відповідачкою подано не було. 30.07.2014 року представником позивачки було подано до суду заяву про допит свідків та приєднання доказів до матеріалів справи. Протокольною ухвалою суду від 31.07.2014 року зазначені заяви було задоволено. В судовому засіданні 24.11.2014 року представником позивачки було подано до суду заяву про призначення судової будівельно-технічної експертизи. Ухвалою суду від 24.11.2014 року у справі було призначено судову будівельно-технічну експертизу, на час проведення експертизи зупинено провадження у справі. 13.02.2015 року судовим експертом Митниковим Г.П. було направлено на адресу суду висновок судової будівельно-технічної експертизи №032/2014. Ухвалою суду від 02.03.2015 року було поновлено провадження у справі та призначено її до судового розгляду. В судовому засіданні 06.04.2015 року представником позивачки було подано до суду заяву про зупинення провадження у справі у зв`язку з неможливістю розгляду даної справи до вирішення Малиновським районним судом м. Одеси цивільної справи №521/15282/13-ц за позовом [PERSON] до [PERSON] , за участю третіх осіб, що не заявляють самостійних вимог на предмет спору - приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу Пачевої Ірини Іванівни, Березівської державної нотаріальної контори Одеської області, [PERSON] про визнання договору довічного утримання та заповіту недійсними, визнання права власності в порядку спадкування за законом та за зустрічною позовною заявою [PERSON] до [PERSON] , [PERSON] про встановлення фактів фактичного проживання. Ухвалою суду від 06.04.2015 року провадження у справі було зупинено. 10.03.2021 року представником позивачки було подано до суду клопотання про поновлення провадження у справі. Ухвалою суду від 11.03.2021 року провадження у справі було поновлено та призначено її до судового розгляду. Представник позивача у судовому засіданні підтримала позовні вимоги та просила їх задовольнити. Відповідач в судове засідання не з`явилася, сповіщена належним чином. Представник відповідача направив суду заяву про вступ у справу як представника та просив слухати справу у його відсутність та у відсутність відповідача. В попередніх засіданнях заперечували проти задоволення позову в повному обсязі. Суд, вивчивши позовну заяву, заслухавши пояснення сторін та їх представників, показання свідків, дослідивши матеріали справи, проаналізувавши і оцінивши докази в їх вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що на момент виникнення спірних правовідносин 3/25 частини домоволодіння [ADDRESS] належали [PERSON] на підставі договору довічного утримання від 26.05.2006 року, посвідченого приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Пачевою І.І. за реєстровим №4770, що підтверджується копією відповідного договору та копією витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 26.06.2006 року за №11050855. На момент виникнення спірних правовідносин позивач і відповідач були зареєстровані та фактично проживали у будинку [ADDRESS] , що підтверджується актом проведення обстеження домоволодіння за адресою: [ADDRESS] , складеним 03.06.2014 року органом самоорганізації населення комітету мікрорайону "Дзержинський" (далі - ОСОН КМ "Дзержинський"); актом проведення обстеження частини житлового будинку [ADDRESS] на предмет відключення від системи водопостачання, складеним 27.12.2013 року ОСОН КМ "Дзержинський", довідкою від 25.06.2014 року №0921, виданою ОСОН КМ "Дзержинський". В користуванні позивачки перебувала жила кімната площею 11,9 кв.м. (приміщення №3-3 згідно з технічним паспортом), кухня площею 7,1 кв.м. (приміщення №3-5 згідно з технічним паспортом) та коридор площею 5,6 кв.м. (№3-4 згідно з технічним паспортом). У користуванні відповідачки перебували усі інші приміщення будинку. 26 грудня 2013 року відбулося залиття частини будинку, якою користувалася позивачка. Відповідно до акту про залиття, аварію, що трапилася в системі опалення, складеного 26.12.2014 року комісією ОСОН КМ "Дзержинський" за участю сусідів, було проведено обстеження жилої кімнати площею 11,9 кв.м. у будинку [ADDRESS] , та виявлено наступне: зі стелі тече вода, кімната засипана шматками стелі, яка обвалилася, по стінам також тече вода, шпалери відшарувалися, площа стелі, що обвалилася складає приблизно 2 кв.м., пошкоджено предмети вжитку та особисті речі. Причиною залиття вказаного приміщення визначено залив [PERSON] води до системи опалення, що знаходиться на горищі, в результаті чого відбувся розрив системи опалення і як наслідок - залиття приміщення та пошкодження штукатурки, шпалер, стелі. До акту додані матеріали фотофіксації пошкоджень, виявлених комісією. Відповідачка у присутності свідків - сусідів [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] від підписання акту про залиття відмовилася. Згодом 15.11.2014р. відповідач уклала шлюб зі [PERSON] та взяла прізвище « [PERSON] ». Відповідно до висновку судової будівельно-технічної експертизи від 13.02.2015 року №032/2014 на підставі результатів візуально-інструментального дослідження було уточнено площі приміщень будинку [ADDRESS] , що підлягали обстеженню, а саме: жила кімната площею 11,6 кв.м. (згідно з технічним паспортом приміщення №3-3 площею 11,9 кв.м.), кухня площею 7,5 кв.м. (згідно з технічним паспортом приміщення №3-5 площею 7,1 кв.м.) та коридор площею 5,5 кв.м. (згідно з технічним паспортом приміщення №3-4 площею 5,6 кв.м.). З висновку вбачається, що пошкодження в жилій кімнаті №3-3, виявлені комісією ОСОН КМ "Дзержинський" та зазначені в акті від 26.12.2013 року, відбулися внаслідок залиття, що трапилося в результаті розриву системи опалення, що знаходилася на горищі (над жилою кімнатою №3-3), при наповненні [PERSON] системи опалення водою. Вартість ремонтно-відновлювальних робіт (розмір спричиненої матеріальної шкоди), проведення яких необхідне для усунення пошкоджень в жилій кімнаті [ADDRESS] в результаті залиття, становить 9538,00 грн. (дев`ять тисяч п`ятсот тридцять вісім гривень 00 копійок). Вартість проведеної експертизи становить 4300,00 грн. (чотири тисячі триста гривень 00 копійок), що підтверджується рахунком від 26.01.2015 року №004 та квитанцією до прибуткового касового ордеру від 28.01.2015 року №1860 про оплату позивачкою відповідної суми коштів. Вирішуючи спір, суд виходить із наступного. Згідно з ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. На підставі ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону. Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (частина перша статті 76 ЦПК України). Згідно з частиною першою статті 80 ЦПК України достатніми є докази, які в своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Відповідно до статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Частиною 2 статті 78 ЦПК України передбачено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Правилами утримання жилих будинків та прибудинкових територій, затвердженими наказом Державного комітету України з питань житлово-комунального господарства від 17.05.2005 року за №76 і зареєстрованими в Міністерстві юстиції України 25 серпня 2005 року №?927/11207 (надалі - Правила), передбачено, що таким доказом у разі залиття квартири є саме акт, форма якого визначена в Додатку №4 до відповідних Правил. У додатку №4 до Правил зазначено, що факт залиття квартири та його наслідки фіксується актом комісійного обстеження квартири за участю представників організації (підприємства), яка відповідно до укладеної угоди є виконавцем послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, представників організації (підприємства), яка згідно з укладеною угодою обслуговує внутрішньобудинкові системи опалення та водопостачання, представника власника будинку, будинкового комітету та затверджується начальником організації (підприємства), яка відповідно до укладеної угоди надає послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій. Присутність зацікавлених осіб від потерпілої сторони та з боку винної є обов`язковою. Наявний у матеріалах справи акт про залиття, аварію, що трапилася в системі опалення, складений 26.12.2014 року комісією ОСОН КМ "Дзержинський", за формою та змістом відповідає вимогам, викладеним у Правилах, оскільки містить усі необхідні для такого документа реквізити, тому суд визнає його належним і допустимим доказом факту залиття приміщення, що перебувало у користуванні позивачки, та причинно-наслідкового зв`язку між діями відповідачки і матеріальною шкодою, що завдана позивачці. Крім того, факт завдання позивачці шкоди підтверджується показаннями свідків [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , допитаних у судовому засіданні 22.09.2014 року. Так, свідок [PERSON] повідомила суду, що вона проживає в будинку [ADDRESS] та є сусідкою позивачки. У будинку [ADDRESS] , в якому відбулося залиття, раніше проживала матір позивачки. Позивачку свідок знає фактично з дитинства, а саме моменту її всиновлення та початку проживання у даному будинку. Відповідач стала проживати разом з позивачкою у тому ж будинку приблизно вісім років тому. Свідок підтвердила факт залиття відповідачкою приміщення, в якому проживала позивачка, повідомивши, що наслідком залиття став обвал стелі у кімнаті над ліжком позивачки, відшарування шпалер, сирість та неприємний запах, що унеможливило подальше проживання у даному приміщенні. Разом з тим, позивачка продовжувала туди регулярно приходити, доглядати за собакою, за власні кошти проводити ремонтні роботи, будувати паркан тощо. Натомість відповідачка чинила перешкоди у користуванні позивачкою житлом, не дозволяючи їй туди проникнути, заварила хвіртку, почала розбирати будівлю тощо. Свідок [PERSON] підтвердила, що відповідачка відмовилася від підписання акту про залиття. Свідок [PERSON] повідомила суду, що з позивачкою знайома з дитинства, оскільки вона з її батьками були кумами. Щодо обставин залиття розповіла, що внаслідок залиття у кімнаті, в якій проживала позивачка, зі стелі падала шпаклівка, шматки глини, текла вода, усе було в цементі та штукатурці. З моменту залиття позивачка вимушена проживати у чоловіка, оскільки окрім побутових незручностей, що полягали у необхідності робити ремонт, відповідачка відключила воду та електроенергію. Крім того, свідку відомо, що відповідачка розібрала усі господарські прибудови до будинку та не допускала позивачку до двору та будинку. Свідок [PERSON] повідомив суду, що він є чоловіком позивачки. 25.01.2013 року між сторонами мав місце конфлікт щодо опалення. Влітку 2013 року відповідачка погрожувала, що відключить опалення. Свідок пояснив їй, що бачок системи опалення на горищі гнилий. Після деяких маніпуляцій з ним відповідачка залила воду до системи опалення та бачок розірвався, внаслідок чого відбулося залиття. Свідок також повідомив, що вони з позивачкою оплачували комунальні послуги: електроенергію, водопостачання, купували газові балони. З моменту залиття проживання у даному житлі стало неможливим. Крім того, відповідачка заблокувала хвіртку та не пускала свідка з позивачкою до двору та будинку. Позивачка, допитана за її згодою як свідок, пояснила суду, що 26.12.2013 року, увійшовши до будинку, вона побачила, що відбулося залиття, в кімнаті парувало гаряче повітря. В результаті залиття обвалилася стеля. Під час складання акту про залиття за участі комісії відповідачка повідомила, що залиття - це не її проблема, своєї вини вона не визнає, від підписання акту відмовляється. Восени 2013 року, до залиття, відповідач відключала опалення. Крім того, позивачка повідомила, що до тієї частини будинку, якою вона користувалася, прилягав двір, в якому знаходились побутові прибудови: вуличний туалет, літній душ, сарай, якими вона користувалася. 03.09.2013 року їй зателефонувала відповідач і повідомила, що вона знімає шифер з літнього душа. Чоловік позивачки намагався потрапити до двору, щоб особисто вияснити причини таких неправомірних дій, але відповідачка його не впустила. З того моменту позивачка не має доступу ані до двору, ані до будинку, яким користувалася. У будинку залишися її речі. Таким чином, показання допитаних в судовому засіданні свідків, які не суперечать одне одному, підтверджують факт залиття приміщення, що перебувало у користуванні позивачки, з вини відповідачки. З урахуванням наведеного, у суду немає підстав ставити під сумнів достовірність і правдивість фактів, повідомлених свідками. Дані про їх заінтересованість в результаті розгляду справи відсутні, їх показання об`єктивно підтверджуються і не суперечать іншим зібраним у справі доказам. Згідно зі ст. 10 ЖК України громадяни зобов`язані дбайливо ставитися до будинку, в якому вони проживають, додержуватись правил користування жилими приміщеннями. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 22 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Відповідно до частин 1 та 2 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Статтею 1192 ЦК України передбачено, що з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Таким чином, цивільне законодавства в деліктних зобов`язаннях передбачає презумпцію вини, та, якщо в процесі розгляду справи зазначена презумпція не спростована, то вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди. Виходячи із визначених цивільним процесуальним законом принципів змагальності й диспозитивності цивільного процесу, саме на відповідача покладається обов`язок доведення відсутності його вини в завданні шкоди позивачу. Законодавством установлено, що відшкодування шкоди полягає у відшкодуванні затрат, необхідних для приведення пошкодженої речі у її попередній стан та у компенсації супутніх витрат, необхідних для такого відновлення. Враховуючи, що причиною залиття приміщення кімнати №3-3 в будинку [ADDRESS] , яка перебувала у користуванні позивачки, стали халатні дії відповідачки, які полягають у заливі води до системи опалення, що знаходилася на горищі будинку, в результаті чого відбувся розрив системи опалення, що призвело до залиття, тому саме відповідач в силу закону має нести відповідальність за спричинену шкоду. Доказів того, що залиття кімнати №3-3 в будинку [ADDRESS] , яка перебувала у користуванні позивачки, відбулося з вини інших осіб та як наслідок відповідальність за спричинену шкоду має бути покладена не на відповідачку, суду не надано. Враховуючи зазначене, суд вважає, що вимога позивачки про відшкодування матеріальної шкоди у розмірі 20 000,00 грн. (двадцять тисяч гривень 00 коп.), яка заявлена нею у позовних вимогах, підлягає частковому задоволенню, а саме в розмірі, встановленому експертним висновком - 9538,00 грн. (дев`ять тисяч п`ятсот тридцять вісім гривень 00 копійок). Крім того, в результаті залиття квартири з вини відповідачки, позивачці спричинено і моральну шкоду, яка полягає в порушенні фундаментального конституційного права позивачки на житло, неможливості нормального користування ним, негативних емоціях та переживання з приводу порушення звичного способу життя, необхідності докладання додаткових зусиль для його нормалізації. Позивачка позбавлена нормальних умов проживання, помешкання втратило естетичний вигляд, пошкоджені речі домашнього вжитку, позивачка зазнала незручностей з пересуванням на роботу. Все це завдає їй значних фізичних та моральних страждань. Відповідно до ст. 23 ЦК України моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. Оцінюючи вимоги про відшкодування моральної шкоди суд виходить з того, що відповідно до п. 3 постанови Пленуму Верховного суду України від 31.03.1995 року №4 "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Згідно з ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка завдала, за наявності її вини. У відповідності з роз`ясненнями, викладеними у п. 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року №4 "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди", при визначенні розміру відшкодування моральної шкоди суд приймає до уваги стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його житті, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити з засад розумності, виваженості та справедливості. Стосовно суми компенсації моральної шкоди, необхідно зазначити, що моральні страждання неможливо "виміряти" так, як це можна зробити з матеріальною шкодою. У п. 6.4 Методичних рекомендацій "Відшкодування моральної шкоди" (лист Міністерства юстиції від 13.05.2004 №35-13/797) зазначено, що "моральну шкоду не можна відшкодувати в повному обсязі, оскільки немає (і не може бути) точних критеріїв майнового виразу душевного болю, спокою, честі, гідності особи". Отже, будь-яка компенсація не може бути сумірною стражданням. Відповідно, будь-який її розмір може мати суто умовний вираз. На підтвердження завдання позивачці моральної шкоди саме в розмірі 8 000,00 грн. нею не було надано суду жодного доказу. За таких обставин, враховуючи тривалість вимушених змін у житті позивачки, зниження якості життя, виходячи з вимог розумності, виваженості та справедливості, суд приходить до висновку, що її позовні вимоги в даній частині підлягають частковому задоволенню в розмірі 3000,00 грн. (три тисячі гривень 00 коп.). Відповідно до ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно частини 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цих Кодексом випадках. Відповідно до вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені у судовому засіданні. Згідно з вимогами статті 264 ЦПК під час ухвалення рішення суд вирішує, чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи; та докази на їх підтвердження. Під час ухвалення рішення суд вирішує, у тому числі, питання щодо розподілу між сторонами судових витрат. Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Оскільки позивачкою було сплачено вартість експертного дослідження для визначення розміру матеріальної шкоди завданої внаслідок залиття, суд з приходить до висновку про стягнення з відповідача на користь позивача витрати за проведення експертного дослідження у розмірі 4300,00 грн. (чотири тисячі триста гривень 00 копійок) та сплачений судовий збір в розмірі 243,60 грн. (двісті сорок три гривні 60 копійок).

Outcome: partial