Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-27 00:00:00

Позивач, Кредитна спілка "НАША ДОВІРА", звернулась до суду з позовом, згідно якого просить стягнути з відповідачів 4071,18 грн. і судові витрати по справі, посилаючись на те, що Кредитна спілка "НАША ДОВІРА" і [PERSON] уклали кредитний договір за № 771 від 26.03.2015 року, відповідно до цього договору кредиту йому було передано 3000 грн., з терміном повернення на 6 місяців, тобто по 26.09.2015 р., з поверненням 66 % річних за користування цим кредитом. Гарантією повернення кредиту було укладення з [PERSON] договору поруки за № 771 від 26.03.2015 р. Відповідачі, узяті на себе грошові зобовязання не виконали, допустивши прострочку платежів, у результаті чого утворилась заборгованість у вказаному вище розмірі. Добровільно свій борг відповідачі не погашають, направлені вимоги про сплату боргу не задоволені, у зв'язку з чим Кредитна спілка вимушена вирішувати це питання у судовому порядку. Відомостей про звернення Кредитної спілки "НАША ДОВІРА" до суду з аналогічним позовом немає. 14.12.2017 року суддею направлялися запити щодо підтвердження місця реєстрації відповідачів. Отримавши відповіді 11.01.2018 року, ухвалою судді від 12.01.2018 року провадження по справі було відкрито та призначено судове засідання на 06.02.2018 року. 06.02.2018 року судове засідання було відкладене до 28.02.2018 року через неявку сторін. У звязку з набранням 15 грудня 2017 року чинності Цивільного процесуального кодексу України в редакції Закону України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII, подальший розгляд справи на підставі п. 9 Розділу ХІІІ «Перехідні положення» справа розглянута за правилами нового ЦПК України у порядку спрощеного позовного провадження. Представник позивача голова правління [PERSON] до суду надала заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримала у повному обсязі і просила задовольнити, не заперечувала проти прийняття рішення у заочному порядку. Відповідачі про час та місце судових засідань повідомлялися за місцем мешкання, зареєстрованим у встановленому законом порядку, про що свідчать поштові конверти, які повернулися не врученими адресатам. До суду відповідачі не зявилися з невідомих причин, заяв про перенесення слухання справи чи можливих пояснень, відзивів чи заперечень проти заявленого позову не надали. Частина ч.7 ст. 128 ЦПК України передбачає, що у разі ненадання учасниками справи іншої адреси судова повістка надсилається фізичній особі, яка не має статусу підприємця, за адресою місця її проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку. Згідно вимог ч.1 ст. 131 ЦПК України у разі відсутності заяви про зміну місця проживання або місцезнаходження судова повістка надсилається учасникам справи на останню відому судові адресу і вважається доставленою, навіть якщо учасник судового процесу за цією адресою більше не проживає або не значиться. За таких обставин, виходячи з вищевказаних вимог закону, відповідачі вважаються повідомленими про судові засідання. Фіксація судового процесу технічними засобами не проводилася згідно вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Враховуючи викладене вище, з письмової згоди представника позивача, суд вважає можливим провести заочний розгляд справи на підставі наявних доказів, що відповідає положенням ст. ст. 280, 281 ЦПК України. Судом були встановлені такі обставини справи і відповідно до них правовідносини. Встановлено, що згідно копій заяв відповідача [PERSON] він просив позивача прийняти його в члени кредитної спілки та надати кредит. 26.03.2015 року позивач уклав з ним кредитний договір за № 771, за умовами якого Кредитна спілка "НАША ДОВІРА" передала [PERSON] по видатковому касовому ордеру № 45 від 26.03.2015 року 3000 грн. строком на 6 місяців, тобто з 26.03.2015 року до 26.09.2015 року, з поверненням відсотків за користування цим кредитом у розмірі 66 % річних. Відповідач, зі свого боку, взяв зобовязання повернути кредит та сплатити проценти за його користування /п.1.1,2.2.2/, а також з метою своєчасного погашення кредиту та сплати процентів за користування кредитом в забезпечення виконання вищевказаного договору, між позивачем та [PERSON] 26.03.2015 року був укладений договір поруки за № 771, згідно умов якого вона зобовязалася перед Кредитором відповідати в повному обсязі за своєчасне і повне виконання зобовязань [PERSON] за кредитним договором №771 від 26.03.2015 р. Кредитні кошти підлягали повній виплаті згідно графіку 26.09.2015року (а.с.4-9,13-28). Вимоги позивача щодо погашення заборгованості по кредиту відповідачі проігнорували (а.с.11,12). З наданого позивачем розрахунку, вбачається, що заборгованість станом на 31.12.2017 року складає : заборгованість по сплаті тіла кредиту 1757 грн., заборгованість по сплаті відсотків 2314,18 грн., а всього на суму 4071,18 грн. ( а.с.10 ), про погашення якої на час розгляду справи сторонами відомостей не надано. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобовязання повинні виконуватися належним чином та в установлений строк у відповідності до умов договору. Згідно ст. 611 ЦК України у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обовязковим для виконання сторонами. Ст. 625 ЦК України передбачає, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання. Виходячи з викладеного вище, на підставі ст. 1054 ЦК України, згідно якої банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти, а також відповідно до вимог ст. 554 ЦК України, яка передбачає, що у разі порушення боржником зобовязання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, суд вважає, що позов підлягає задоволенню у повному обсязі, оскільки відповідачі ухиляються від виконання умов договорів та у добровільному порядку борг ними не погашений. Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. На підставі досліджених доказів, суд дійшов висновку про доведеність позивачем того, що згідно з укладеним кредитним договором відповідачі досі не виконали взяті на себе зобов'язання по поверненню кредиту, отже позовні вимоги є обґрунтованими і підлягають задоволенню, оскільки було порушено право позивача на своєчасне отримання належного виконання за зобов'язаннями. Згідно ч.1 ст. 141 ЦПК України з відповідачів слід стягнути на користь позивача понесені судові витрати по оплаті судового збору.

Outcome: approved