Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-26 00:00:00

Представник позивача [PERSON] звернулася в суд з позовом до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб про визнання права на відшкодування заборгованості у розмірі 14 768 грн. 52 коп. згідно договору від 12.08.2008 року №08/1231-20 за рахунок коштів Фонду гарантування вкладів фізичних осіб та їх стягнення. Свої позовні вимоги мотивує тим, що 12.08.2008 р. між ВАТ Банк "Біг Енергія" та [PERSON] було укладено договір про строковий банківський вклад (депозит) "НАКОПИЧУВАЛЬНИЙ 12 МІС.ЄВРО". За умовами передбаченими п. 1.1.,1.2 Договору позивачем здійснено банківський вклад у сумі 1200 євро терміном з 12.08.2008 р. по 19.08.2009 р. Після укладення вищезазначеного договору з 14.08.2008 року по 13.06.2014р. позивач перебувала за кордоном, у Греції, де тимчасово проживає, перебуваючи на заробітках. Прибувши в Україну у червні цього року, при зверненні до відділення банку "Біг Енергія", де позивач укладала зазначений вище договір, про повернення вкладених коштів та відсотків за користування ними їй стало відомо, що ВАТ Банк "Біг Енергія" перебуває у процесі банкрутства. Водночас, їй було рекомендовано звертатися щодо отримання вкладу та нарахованих відсотків за договором до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, як уповноваженого державою гаранта захисту прав та інтересів вкладників Львівської області. 25.06.2014р. [PERSON] звернулася із відповідною заявою про відшкодування їй гарантованої суми за вкладом у ВАТ Банк "Біг Енергія" за договором строкового банківського вкладу від 12.08.2008р. до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб. Листом від 18.07.2014р. №02-036-4794/14 Фондом гарантування вкладів фізичних осіб підтверджено факт прийняття Правлінням Національного банку України рішення про ліквідацію ВАТ Банк "Біг Енергія" з 01.03.2010р., що затверджено постановою від 24.02.2010р. №97. Однак, Фондом гарантування вкладів фізичних осіб відмовлено у видачі позивачу відшкодування за вкладом у ВАТ Банк "Біг Енергія" зважаючи на пропущення встановленого відповідачем строку звернення із заявою. Такий пропуск відповідач обґрунтував рішенням Виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів від 07.03.2013р. №15 "Щодо строків звернення вкладників". Даним рішенням передбачається, що вкладники банків, які перебувають у стадії ліквідації та для яких процедура ліквідації здійснюється відповідно до законодавства, що діяло до набрання чинності Законом України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб", мають право звертатися до Фонду за отриманням відшкодування коштів за вкладами протягом 3-х років з дня настання недоступності вкладів, тобто до 01.03.2013р. Однак, звертає увагу суду на те, що рішення Фонду гарантування вкладів фізичних осіб датоване 07.03.2013р., а кінцевий строк звернення для вкладників ВАТ Банк "Біг Енергія" 01.03.2013р., тому навіть якби вона дізналася про дане рішення швидше, аніж листом від 18.07.2014р. №02-036-4794/14, то не змогла б скористатися своїм правом на звернення, оскільки із змісту рішення вбачається, що такий термін для звернення минув. Будь-яких інших повідомлень щодо розпочатої процедури банкрутства, а також встановлення скорочених строків звернення, ані від ВАТ Банк "Біг Енергія", ані від Фонду гарантування вкладів на адресу позивача постійного проживання не надходило. Постанова Правління Національного Банку України від 28.08.2001 року № 369 у п. 11.2, згідно редакції станом на 01.03.2010р. передбачала, що ліквідатор після прийняття рішення про погодження задоволення вимог кредиторів розміщує оголошення в засобах масової інформації та повідомляє особисто кредиторів про початок виплат коштів та пропонує надати інформацію про реквізити рахунків кредиторів. Відтак, враховуючи відсутність повідомлень від банку ВАТ "Біг Енергія", від Фонду гарантування вкладів фізичних осіб та тривале перебування позивача на заробітках за межами України, з об'єктивних та не залежних від неї причин вона була позбавлена можливості дізнатися про наявність проблем із платоспроможністю ВАТ Банк "Біг Енергія". ВАТ Банк "Біг Енергія" як юридична особа не припинений, а тому позивач вважає, що Фонд зобов'язаний видати вкладені нею кошти разом із відсотками відповідно до умов Договору, як підстави виникнення фінансових правовідносин. За підрахунками позивача, [PERSON] належить до сплати 1362,41 євро як сума вкладу включно з відсотками, що при переведенні в національну валюту України за курсом Національного Банку України на день відкликання банківської ліцензії, призначення ліквідатора та недоступності вкладу становить 14 768,52 грн. Позивачем подано таблицю, за якою вона здійснювала розрахунок належної до виплат їй суми включно з відсотками. На підставі вищенаведеного, просить визнати за [PERSON] право на відшкодування заборгованості у розмірі 14 768 грн. 52 коп. згідно договору від 12.08.2008 року №08/1231-20 за рахунок коштів Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, стягнути з Фонду гарантування вкладів фізичних осіб в користь [PERSON] кошти в сумі 14768 (чотирнадцять тисяч сімсот шістдесять вісім) грн. 52 коп. Позивач у судове засідання не прибув, однак представник позивача у судовому засіданні вимоги викладені у позовній заяві підтримав повністю. Просить позов задоволити. Відповідач 27.03.2015 року в судове засідання не прибув, хоча про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. Однак, 27.01.2015 року представником позивача було надіслано на адресу суду клопотання про закриття провадження у справі, оскільки вважає, що дана справа підлягає розгляду у порядку адміністративного судочинства. Окрім цього, надіслав на адресу суду клопотання з проханням відкласти розгляд справи. Зважаючи на те, що дана цивільна справа тривалий час перебуває у провадженні суду і відкладається з незалежних від суду обставин, а саме у зв"язку із неодноразовою неявкою представника відповідача в судове засідання, а також за клопотаннями представників відповідача про відкладення розгляду справи, а тому суд розцінив дане клопотання представника відповідача, яке надійшло на адресу суду 27.03.2015 року про відкладення розгляду справи, як таке, що подане з метою затягування розгляду справи. У зв"язку з вищенаведеним суд прийшов до висновку, що у даному клопотанні слід відмовити і слухати справу за відсутності представника відповідача. Окрім цього, відмовлено у клопотанні про закриття провадження у справі, оскільки суд прийшов до висновку, що дана справа підлягає розгляду за правилами ЦПК України. А тому судом , вирішено розгляд справи проводити за відсутності представника відповідача та на підставі поданих до суду сторонами доказів. Заслухавши представника позивача, дослідивши матеріали справи та перевіривши їх доказами, а відтак, з'ясувавши дійсні обставини справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] належить задоволити з наступних підстав. Згідно із ст. 4 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України. Відповідно до ч. 1 ст.15 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи щодо захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин. Відповідно до приписів ч. 1 ст.15, п.п.1,5 ч.2 ст.16 ЦК України кожна особа має правої на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Зокрема такими способами є визнання права та примусове виконання обов'язку в натурі. Згідно ч. 5 ст. 110 ЦПК України позови про захист прав споживачів можуть пред'являтися і за зареєстрованим місцем проживання чи перебування споживача або за місцем заподіяння шкоди чи виконання договору. Згідно ч. 3 ст.22 Закону України "Про захист прав споживачів" споживачі звільняються від сплати судового збору за позовами, що пов'язані з порушенням їх прав. Таку ж норму містить п.7 ст.5 ЗУ "Про судовий збір". Оскільки позивач посилається на норми Закону України "Про захист прав споживачів", а тому звільняється від сплати судового збору. Відповідно до ст. ст. 10, 60, 61 Цивільного процесуального кодексу України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Обставини, визнані сторонами, не підлягають доказуванню. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беріть участь у справі, виникає спір. Судом встановлено, що 12.08.2008 р. між ВАТ Банк "Біг Енергія" та [PERSON] було укладено договір про строковий банківський вклад (депозит) "НАКОПИЧУВАЛЬНИЙ 12 МІС.ЄВРО" № 08/1231-20. За умовами передбаченими п. 1.1.,1.2 Договору позивачем здійснено банківський вклад у сумі 1200 євро терміном з 12.08.2008 р. по 19.08.2009 р. При цьому п. 5.3 Договору сторонами узгоджено, що у випадку якщо вкладник не вимагає повернення вкладу (депозиту) по закінченні строку, встановленого Договором банківського вкладу (депозиту), то сума вкладу (депозиту) і нарахованих та несплачених процентів обліковуються як вклад на вимогу. Позивач свої зобовязання за договором виконала, а саме внесла на рахунок ВАТ Банк "БІГ ЕНЕРГІЯ" 1200,00 євро, що підтверджується копією квитанції № 133 від 12.08.2008 року долученою до матеріалів справи. Згідно п.2.1.1. та п. 2.1.2 Договору банк зобов'язався відкрити вкладнику депозитний рахунок № 2635 7 010034/NA12_97800002 для зарахування суми вкладу на строк, визначений у п. 1.2 цього Договору та рахунок № 2638 4 010074/NA12_97800002 для зарахування суми нарахованих процентів по банківському вкладу на строк, зазначений у договорі, що становить 9% річних (п. 1.3 даного договору). Згідно ст. ст. 525, 526, 530 ЦК України, зобов'язання повинні виконуватися належним чином і в термін передбачений договором, одностороння відмова від виконання зобов'язання не допускається, боржник не звільняється від відповідальності за невиконання грошового зобов'язання. Тобто, укладаючи договір позивач сподівалася на тривале збереження її коштів, належне виконання банком пропонованих послуг, зокрема обов'язку щодо повернення вкладу із нарахованими відсотками. Так, судом встановлено, що після укладення вищезазначеного договору з 14.08.2008 року по 13.06.2014 р. позивач перебувала за кордоном, а саме у Греції, де вона тимчасово проживає, перебуваючи на заробітках. Факт проживання за межами України, підтверджується закордонним паспортом громадянина України серії AT № 612539 виданого 21 серпня 2001 року на особу [PERSON] та наявними відмітками прикордонного контролю про пересікання державного кордону. Як ствердила позивач у позовній заяві, що вона прибувши в Україну у червні 2014 року, звернулася до відділення банку "Біг Енергія", де укладала зазначений вище договір, із заявою про повернення вкладених коштів та відсотків за користування ними та їй стало відомо, що ВАТ Банк "Біг Енергія" перебуває у процесі банкрутства. Водночас, їй було рекомендовано звертатися щодо отримання вкладу та нарахованих відсотків за договором до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, як уповноваженого державою гаранта захисту прав та інтересів вкладників Львівської області. [PERSON] звернулася із відповідною заявою про відшкодування їй гарантованої суми за вкладом у ВАТ Банк "Біг Енергія" за договором строкового банківського вкладу від 12.08.2008р. до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб. Так, листом від 18.07.2014р. №02-036-4794/14 Фондом гарантування вкладів фізичних осіб підтверджено факт прийняття Правлінням Національного банку України рішення про ліквідацію ВАТ Банк "Біг Енергія" з 01.03.2010 р., що затверджено постановою Правління Національного банку України від 24.02.2010 р. № 97. Також підтверджено, що ВАТ Банк "Біг Енергія" був учасником Фонду гарантування вкладів фізичних осіб. Однак, Фондом гарантування вкладів фізичних осіб відмовлено у видачі позивачу відшкодування за вкладом у ВАТ Банк "Біг Енергія" зважаючи на пропущення встановленого відповідачем строку звернення із заявою. Такий пропуск відповідач обґрунтував рішенням Виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів від 07.03.2013 р. №15 "Щодо строків звернення вкладників". Даним рішенням передбачено, що вкладники банків, які перебувають у стадії ліквідації та для яких процедура ліквідації здійснюється відповідно до законодавства, що діяло до набрання чинності Законом України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб", мають право звертатися до Фонду за отриманням відшкодування коштів за вкладами протягом 3-х років з дня настання недоступності вкладів, тобто до 01.03.2013 р., що вбачається із копії листа надісланого [PERSON] від Фонду гарантування вкладів фізичних осіб за № 02-036-4794/14 від 18.07.2014 року. Однак, як вбачається із копії даного листа, рішення Фонду гарантування вкладів фізичних осіб датоване 07.03.2013р., а кінцевий строк звернення для вкладників ВАТ Банк "Біг Енергія" 01.03.2013 р., що позбавило позивача можливості скористатися своїм правом на звернення, оскільки із змісту рішення вбачається, що такий термін для звернення минув. Будь-яких інших повідомлень щодо розпочатої процедури банкрутства, а також встановлення скорочених строків звернення, ані від ВАТ Банк "Біг Енергія", ані від Фонду гарантування вкладів на адресу позивача, як вона зазначила у позовній заяві, не надходило. Відтак, враховуючи відсутність повідомлень від банку ВАТ "Біг Енергія", від Фонду гарантування вкладів фізичних осіб та тривале перебування позивача на заробітках за межами України, з об'єктивних та не залежних від неї причин, вона була позбавлена можливості дізнатися про наявність проблем із платоспроможністю ВАТ Банк "Біг Енергія". Відповідачем даний факт не спростовувався та не заперечувався. Згідно п. 2 ч. 1 ст. 268 ЦК України на вимогу вкладника до банку (фінансової установи) про видачу вкладу позовна давність не поширюється. Згідно ч. 1 ст. 9 Закону України "Про Фонд гарантування вкладів фізичних осіб", дія якого власне розповсюджується на відносини між [PERSON], Банком "Біг Енергія" та Фондом гарантування вкладів, Фонд видає нормативно-правові акти з питань, віднесених до його повноважень, які є обов'язковими до виконання учасниками (тимчасовими учасниками) Фонду, тобто Банків, а не їх вкладників. Стаття 4 Закону України "Про Фонд гарантування вкладів фізичних осіб" передбачає виключний перелік випадків, при яких фонд не відшкодовує гарантовану суму вкладів. Серед зазначених випадків пропуск строку звернення до Фонду відсутній. Водночас, ст.19 Закону України "Про Фонд гарантування вкладів фізичних осіб", що визначає повноваження виконавчої дирекції Фонду, не наділяє таку правом скорочення терміну звернення щодо виплати гарантованої суми відшкодування. Виходячи із приписів ч. 1 ст. 26 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" Фонд гарантує кожному вкладнику банку відшкодування коштів за його вкладом. Наведені вище обставини вказують не лише на невиконання Фондом гарантування вкладів свого прямого обов'язку щодо повернення коштів вкладникам-фізичним особам, з метою реалізації якого його власне було утворено, а й створення Фондом перешкод у такому поверненні, чим порушено право позивача. Згідно ст. 33 Закону України "Про Фонд гарантування вкладів фізичних осіб" Фонд набуває у процедурі банкрутства прав кредитора щодо учасника (тимчасового учасника) Фонду на всю суму, що підлягає відшкодуванню, з дня настання недоступності вкладів. Так як ВАТ Банк "Біг Енергія" був учасником Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, то набув прав кредитора щодо позивача [PERSON] Ст. 3 Конституції України передбачено, що права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов'язком держави. Ч.1,4 ст. 41 Конституції України передбачено право кожного володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності та водночас заборону протиправного позбавлення права власності. Право приватної власності є непорушним. Однак, всупереч зазначених вище норм права, позивач позбавлений права користуватися своїм майном. В даному випадку його майном є грошові кошти, які Фонд гарантування вкладів фізичних осіб отримав від ВАТ "Біг Енергія" в порядку його ліквідації та до моменту подання позовної заяви не повернув. За умовами п.1.1 Договору про строковий банківський вклад (депозит) "НАКОПИЧУВАЛЬНИЙ 12 МІС.ЄВРО" №08/1231-20 від 12.08.2008р. вкладник вносить готівкою або перераховує з власного вкладного (депозитного) або поточного рахунку, а Банк приймає грошові кошти на відкритий Вкладнику депозитарний рахунок з правом його поповнення та щомісячної капіталізації процентів (приєднання нарахованих відсотків до суми депозитного вкладу) протягом всього строку дії Договору. Сума першого внеску становить 1 200 євро. Як вже було зазначено вище, дана сума була внесена позивачем на рахунок ВАТ "Біг Енергія" (копія квитанції від 12.08.2008р. № 133 а.с. 8). Відповідно до п.1.3 договору Банк зобов'язався сплачувати Вкладнику проценти по строковому банківському вкладу із розрахунку процентної ставки 9% річних з виплатою процентів щомісяця та вкінці строку. Відповідно до п.1.3.6 Договору сума нарахованих процентів приєднується Банком до суми, що знаходиться на депозитному рахунку (здійснюється щомісячна капіталізація процентів) Вкладника. Водночас, згідно п. 1.3.2. Договору проценти на банківський вклад нараховуються від дня наступного за днем надходження вкладу у банк, до дня (включно) який передує дню повернення вкладу або списання з рахунка вкладника з інших підстав. Сторонами узгоджено у п. 5.3 Договору, що у випадку якщо вкладник не вимагає повернення вкладу (депозиту) по закінченні строку, то сума вкладу (депозиту) та нарахованих і несплачених процентів обліковуються як вклад на вимогу. Вклад позивача [PERSON] перебував у банку з 12.08.2008 по 01.03.2010р., оскільки саме з 01.03.2010р. за рішенням Правління Національного банку України було ліквідовано ВАТ Банк "Біг Енергія". З розрахунку позивача (а.с.11), який відповідачем не заперечувався, їй належить до сплати 1362,41 євро (сума вкладу раом із відсотками), що при переведенні в національну валюту України за курсом Національного Банку України на день відкликання банківської ліцензії, призначення ліквідатора та недоступності вкладу становить 14 768,52 грн. Відповідно до ч. 2 ст. 1058 ЦК України, договір банківського вкладу, в якому вкладником є фізична особа, є публічним договором. Нормою ст. 42 Конституції України передбачено, що держава захищає права споживачів. У порушення зазначених норм закону та умов договору відповідач свої зобов'язання належним чином не виконав. Зібрані по справі докази, оцінені судом належним чином кожен окремо на їх достовірність та допустимість, а також їх достатність та взаємний зв'язок у сукупності, встановлені судом обставини свідчать про те, що у суду є всі підстави для задоволення позовних вимог позивача в повному обсязі. Згідно ст.. 88 Цивільного процесуального кодексу України судові витрати стягуються з відповідача в користь спеціального фонду Державного бюджету України. А від так, суд прийшов до переконання з відповідача в користь спеціального фонду Державного бюджету України слід стягнути 243,60 грн. судового збору.

Outcome: approved