Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-19 00:00:00

Рішенням Деснянського районного суду м. Чернігова від 18 травня 2015 року відмовлено у задоволенні позову ПАТ «Банк «Демарк» до [PERSON] про застосування наслідків нікчемного правочину. В апеляційній скарзі ПАТ «Банк «Демарк» просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. Зокрема, як зазначено у позовній заяві, застосувати відповідні наслідки недійсності нікчемних правочинів та повернути у власність банку нежитлове приміщення загальною площею 40,8 кв.м., що розташоване в [ADDRESS], а в разі неможливості фактичного повернення - відшкодувати вартість завданих збитків в грошових одиницях в розмірі 220825,00 грн. На думку апелянта, оскаржуване рішення суду першої інстанції ухвалено з порушенням норм матеріального та процесуального права і є незаконним і необгрунтованим. Доводи апеляційної скарги зводяться до того, що ринкова вартість об»єкту нерухомості визначена без урахування податку на додану вартість, об»єкт нерухомості проданий за значно заниженою ціною, унаслідок чого банку заподіяна шкода в сумі 246576,00 грн. Апелянт наголошує, що наказом № 04/1 від 15 січня 2015 року уповноваженою особою Фонду на ліквідацію банку «Демарк» визнано нікчемним договір купівлі-продажу нерухомого майна від 18 серпня 2015 року, а тому суд вийшов за межі позовних вимог зробивши висновок про укладання вказаного договору з дотриманням вимог цивільного законодавства. У письмових запереченнях на апеляційну скаргу [PERSON] просить відхилити апеляційну скаргу ПАТ «Банк «Демарк» та залишити в силі рішення суду першої інстанції, яке є законним та обґрунтованим. Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до наступних висновків. Відмовляючи у задоволенні позовних вимог ПАТ «Банк «Демарк», суд першої інстанції виходив з того, що згідно звіту про оцінку нерухомого майна Т - 4253/5 проведеної станом на 18 серпня 2014 року експертною фірмою «Еталон», ринкова вартість спірного приміщення визначена у сумі 316730,00 грн. без ПДВ, об'єкт продано за 319176,00 грн., тобто за ціною, вищою од ринкової. Спірний об'єкт нерухомості продано фізичній особі, яка не є платником ПДВ, а тому цей податок при укладанні угоди не сплачувався а тому законних підстав вважати такий договір нікчемним немає. Проте, з таким висновком суду першої інстанції не може погодитись апеляційний суд, враховуючи наступне. Судом по справі встановлено, що 18 серпня 2014 року між ПАТ "Банк "Демарк" в особі Голови Правління банку Оніщенко Л.О. та [PERSON] укладено нотаріально посвідчений договір купівлі-продажу нерухомого майна, за умовами якого банк передав у власність [PERSON] нежитлове приміщення площею 40,8 кв.м., а [PERSON] прийняла у власність нерухоме майно та сплатила кошти за вказаний предмет договору. Зазначений договір, виходячи з презумпції правомірності правочину, ніким не оспорювався і не спростований, а відтак є чинним та відповідає вимогам ст.ст. 203, 328 (а.с.117-119). Як встановлено апеляційним судом, за умовами пункту 1.8. цього договору купівлі-продажу предмет договору набувається покупцем [PERSON] в спільну сумісну власність з її чоловіком [PERSON], про що подано відповідну заяву, справжність підпису на якій засвідчена приватним нотаріусом міського нотаріального округу Пінчук Н.Г. 18 серпня 2014 року за р. № 1295. Факт придбання нежилого приміщення подружжям [PERSON] та [PERSON] в апеляційному суді сторонами не оспорюється, що в силу ч.1 ст.61 ЦПК України не підлягає доказуванню. Отже, об»єкт купівлі-продажу - спірне нежитлове приміщення придбано і належить подружжю [PERSON] та [PERSON] на праві спільної сумісної власності згідно до положень ст.355 Цивільного кодексу України та ст.60 63,65,66 Сімейного кодексу України. Відповідно до положень ст.ст.316, 317, 319, 321 ЦК України право вланості є непорушним і охороняється законом. Проте, звертаючись до суду з цим позовом, ПАТ „Банк „Демарк" в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб Приходька В.О., залишив поза увагою вищевказанні норми матеріального закону, внаслідок чого [PERSON] не був залучений до участі у справі. Згідно до ст. 33 ЦПК України позивач у суді першої інстанції також не звертався з клопотанням про залучення [PERSON] в якості співвідповідача по цій справі, що призвело до вирішення спору про права і обов»язки особи, яка не приймала участі у справі - співласника об»єкту нерухомості [PERSON] , що є неприпустимим. Враховуючи вищенаведене, згідно до ст. 309 ЦПК України оскаржуване рішення Деснянського районного суду м. Чернігова від 18 травня 2015 року підлягає зміні в частині мотивів відмови у задоволенні позову. Таким чином, апеляційну скаргу ПАТ "Банк "Демарк" необхідно задовольнити частково, змінивши мотиви оскаржуваного рішення щодо відмови у задоволенні позову. В іншій частині рішення суду слід залишити без змін.

Outcome: partial