Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-18 00:00:00

Позивач [PERSON] (далі - позивач) звернулася до суду з вказаним позовом в якому просить зобов`язати [PERSON] (далі - відповідач), не пізніше п`ятнадцяти днів з дня набрання рішенням суду законної сили, спростувати недостовірну (негативну) інформацію, що не відповідає дійсності, порочить гідність, честь та ділову репутацію заступника директора з навчально-виховної роботи Малолисовецького навчально-виховного комплексу "ЗОШ І-ІІІ ступенів - дитячий садок" [PERSON] , що розповсюджена під час робочої наради [PERSON] та вчителів [PERSON] і [PERSON] у Малолисовецькому навчально-виховному комплексі "ЗОШ І-ІІІ ступенів - дитячий садок" у січні 2019 року, шляхом публічного вибачення перед [PERSON] та шляхом надання вчителям [PERSON] і [PERSON] письмового спростування недостовірної (негативної) інформації про встановлення факту, що [PERSON] підробляє табелі робочого часу вчителів та технічного персоналу Малолисовецького навчально-виховного комплексу "ЗОШ І-ІІІ ступенів - дитячий садок" для корупційного виведення бюджетних коштів з району і підкупила дільничного інспектора Сквирського відділення поліції Головного управління Національної поліції в Київській області Тригубчука В.М.; стягнути з відповідача на її користь понесені витрати на правову (правничу) допомогу в сумі 17 000,00 (сімнадцять тисяч) грн. 00 коп. Позивач мотивує позовні вимоги тим, що вона з 01.09.2017 року і на даний час працює у Малолисовецькому навчально-виховному комплексі "ЗОШ І-ІІІ ступенів - дитячий садок" (далі - Малолисовецьке НВК) на посадах заступника директора з навчально-виховної роботи (0,5 ставки) та соціального педагога (0,5 ставки), що підтверджується трудовою книжкою позивача та наказом директора Малолисовецького НВК за № 23-к від 01.09.2017 року про прийняття на роботу. Позивач є одним з небагатьох сільських вчителів у Сквирському районі Київської області, яка виявляє високий рівень професіоналізму, ініціативи, творчості та користується авторитетом серед учнів, батьків, працівників школи, односельців, вона є освіченим фахівцем, що підтверджується характеристикою позивача від 19.02.2019 року, видану директором Малолисовецького НВК. У період з грудня 2018 року по січень 2019 року відповідач декілька разів подавав на позивача до Сквирського відділення поліції та Білоцерківського відділу прокуратури заяви про вчинення позивачем злочину щодо підробки шкільних табелів робочого часу та підкупу слідчого. За жодною із поданих заяв ознаки злочину компетентними органами не виявлялися. Однак на цьому відповідач не зупинився та декілька разів особисто з`являвся до Малолисовецького НВК та вимагав від позивача добровільно звільнитися зі школи. Крім зазначеного, у січні 2019 року відповідач вкотре прийшов до Малолисовецького НВК та без запрошення зайшов на робочу нараду організовану позивачем з вчителями [PERSON] та [PERSON] у присутності яких заявив: " [PERSON] вже не має тут бути, адже вона мала бути звільнена за вчинені злочини". Після цього відповідач заявив: " [PERSON] підробляє табелі робочого часу вчителів та технічного персоналу школи для завищення заробітних плат, виведення бюджетних коштів з району". Крім того, відповідач заявив, що: " [PERSON] підкупила дільничного інспектора Сквирського відділення поліції [PERSON] , щоб дільничний не розслідував його заяву на [PERSON] про вчинення злочинів". Додатково відповідач заявив присутнім вчителям, що: " [PERSON] не має права обіймати жодних посад у школі та вже мала бути звільнена, адже її вина у вчиненні даних злочинів вже фактично встановлена, що підтверджується його заявами та розслідуванням". Для додаткового підтвердження своїх слів відповідач роздав вчителям [PERSON] та [PERSON] копії своїх заяв до Сквирського відділу Білоцерківської прокуратури за вих. № 72 від 05.12.2018 року та № 73 від 09.01.2019 року з результатами розслідування, яке відповідач провів особисто і на підставі якого нібито встановлена вина позивача у вчиненні злочинів. Так, відповідно до заяви відповідача до Сквирського відділу Білоцерківської прокуратури за вих. № 72 від 05.12.2018 року він стверджує, що з 23.10.2018 року до 30.11.2018 року він спостерігав за прибуттям та відбуттям до Малолисовецького НВК автобусів з учнями та виявив, що учні прибувають до школи о 08.50 ранку та відбувають додому о 14.00 год. На підставі цього відповідач вказує у заяві, що вчителі та технічний персонал школи безпідставно перебувають у школі з 14.00 до 16.00 годин та безпідставно отримують за це заробітну плату, адже учні в цей час не навчаються у школі і вчителям в школі вже немає чого робити, оскільки на вчителів не покладено жодних інших обов`язків, крім ведення уроків. У зв`язку з цим у цій заяві відповідач звинуватив позивача у тому, що вона підробляє табелі робочого часу вчителів та технічного персоналу школи з метою надлишкового нарахування їм та собі заробітної плати, виведення бюджетних коштів з району. Відповідно до заяви відповідача до Сквирського відділу Білоцерківської прокуратури за вих. № 73 від 09.01.2019 року він також звинуватив позивача у тому, що позивач здійснила підкуп дільничного інспектора поліції [PERSON] , у зв`язку з чим просить провести щодо даного дільничного інспектора службове розслідування та звернутися до засновника Малолисовецького НВК з вимогою звільнити позивача та директора школи [PERSON] з посад. Спростовуючи недостовірну інформацію відповідача, висловлену ним в заяві до поліції та прокуратури, позивач зазначила, що обов`язки вчителів Малолисовецького НВК та позивача, як заступника директора з навчально-виховної роботи, не обмежуються лише проведенням занять з учнями згідно з розкладом уроків. Усі інші численні додаткові обов`язки вчителів та позивача, розписані у статуті Малолисовецького НВК та їх посадових інструкціях, що додані до матеріалів позову. Зокрема, позивач зазначила, що згідно вказаних документів на позивача та інших педагогів Малолисовецького НВК покладені обов`язки з ведення позакласних гуртків, розроблення навчально-виховного плану, ведення різного роду журналів, складання розкладів занять, перевірка зошитів учнів з домашньою роботою та контрольними роботами, що проводиться вчителями після занять учнів, тобто після 15.05 год. і до кінця робочого дня. Режим роботи Малолисовецького НВК встановлений у статуті Малолисовецького НВК (п. 18 статуту) та наказі директора Малолисовецького НВК № 88 від 03.09.2018 року та передбачає проведення уроків з 08.30 год. до 15.05 год., дитячий садок працює за графіком з 08.00 год. до 17.00 год. Також даним наказом передбачено, що вчителі розпочинають чергування з 15 хвилин до початку занять та закінчують його через 20 хвилин після закінчення занять. Враховуючи зазначене позивач вважає, що твердження відповідача у заяві про вчинення злочинів щодо того, що вчителі з 14.00 год. до 16.00 год. не виконують жодної роботи та безпідставно отримують заробітну плату, є безпідставними та принижують честь та гідність не лише позивача, а й усіх інших вчителів Малолисовецького НВК і роблять звинувачення відповідача у підробці позивачем табелів робочого часу з метою виведення коштів корупційним шляхом принизливими та образливими. Посилаючись на ч. 2 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ч. 2 ст. 14 Міжнародного пакту про громадянські та політичні права, ч. 1 ст. 11 Загальної декларації прав людини (презумпція невинуватості), а також на вимоги ст.ст. 3, 28, 62, 68 Конституції України, ст.ст. 201, 277, 297 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) позивач зазначає, що відповідач є приватною особою, а не слідчим та суддею, не має права самостійно вести розслідування та своїми особистими висновками встановлювати факти вчинення злочинів та вину позивача у їх вчиненні, в сам факт подачі відповідачем на позивача заяви про вчинення злочину, в якій на його думку наведені обставини вчинення злочину, не встановлюють юридичного факту вчинення злочину та не підтверджують вини позивача, оскільки це є виключно особистою думкою відповідача. Жодне особисте розслідування та висновок відповідача не може підміняти собою досудового розслідування слідчих органів та обвинувального вироку суду. Враховуючи те, що поліцією нікому не пред`явлено підозри за заявою відповідача про вчинення злочину, і жоден суд не виніс обвинувального вироку та не встановив факт вчинення позивачем описаних відповідачем злочинів, то позивач вважає, що відповідач без належного на те доказу (обвинувального вироку суду), усупереч презумпції невинуватості повідомив вчителям [PERSON] та [PERSON] , а також розповсюджує й іншим подібну недостовірну інформацію про те, що нібито був встановлений факт вчинення позивачем злочинів, а саме підроблення табелів робочого часу вчителів та технічного персоналу Малолисовецького НВК з метою виведення бюджетних коштів з району та вчинення позивачем підкупу дільничного інспектора Сквирського відділення поліції [PERSON] . Твердження відповідача про те, що начебто є встановлений факт вчинення позивачем підкупу дільничного інспектора та підроблення табелів робочого часу працівників Малолисовецького НВК, що було оголошено відповідачем у присутності вчителів Малолисовецького НВК [PERSON] та [PERSON] та яке (твердження) відповідач додатково намагався підтвердити шляхом роздачі даним вчителям копій своїх заяв до поліції та прокуратури, на думку позивача, носить характер недостовірної інформації (наклепу), що не підтверджена належними доказами (обвинувальним вироком суду); дана недостовірна інформація, на думку позивача, є негативною та порочить честь, гідність, ділову репутацію позивача та підриває авторитет позивача перед вчителями Малолисовецького НВК [PERSON] та [PERSON] ; дана негативна та недостовірна інформація, на думку позивача, підриває довіру вчителів до наказів позивача, як їх безпосереднього керівника, адже позивач займає посаду заступника директора з навчально-виховної роботи Малолисовецького НВК та координує роботу усіх учителів Малолисовецького НВК. Враховуючи принцип презумпції невинуватості та наведеного позивачем у позові законодавства, позивач вважає, що відповідач зобов`язаний вибачитися перед позивачем за розповсюдження недостовірної інформації та спростувати вказану вище недостовірну інформацію перед вчителями Малолисовецького НВК [PERSON] та [PERSON] . В судовому засіданні позивач та її представник підтримали позовні вимоги, посилаючись на обставини зазначені у позові, просили суд їх задовольнити. В судовому засіданні відповідач та його представник вважали позовні вимоги безпідставними та просили суд відмовити позивачу у їх задоволенні в повному обсязі. Відповідачем 02.08.2019 року за вх. № 7421/19 до суду подано відзив на позовну заяву, який мотивовано тим, що жодного доказу позивачем на підтвердження цих "декілька разів приходив до Малолисовецького НВК" та "вимагав звільнитися" - не надано. Позивачем не зазначено саму дату вказаної події та не надано жодних підтверджень щодо проведення будь-яких нарад як у січні так і станом на якусь певну дату. Щодо підтвердження іншої інформації, яку відповідач, на думку позивача, начебто розповсюджував як у січні 2019 року на нараді так і іншим чином, також жодного доказу не надано, а ні яку інформацію відповідач нібито розповсюджував, а ні як він її розповсюджував, кому і т.д. Відповідач погоджується, що між ним та позивачем дійсно тривають довгий час неприязні стосунки. Будучи депутатом сільської ради, відповідач має право порушувати перед відповідними органами, організаціями та їх посадовими особами, а також керівниками правоохоронних та контролюючих органів питання, що зачіпають інтереси виборців, та вимагати їх вирішення. Так, за зверненнями жителів села до відповідача, як до депутата сільської ради, ним було подано до Сквирського відділу Білоцерківської прокуратури 05.12.2018 року та 09.01.2019 року заяви про службове розслідування корупційної схеми щодо виведення бюджетних коштів району шляхом підроблення робочого табелю вчителів та технічного персоналу школи. На переконання відповідача, розслідування даного факту проводилося не належним чином або ж не проводилося взагалі. Відповідно відповідач вважає, що має право оскаржувати дії/бездіяльність правоохоронних органів до Уповноваженого Верховної Ради з прав людини, Адміністрації Президента України та інших державних органів. Відповідач вважає, що відповідні його звернення не сподобалися позивачу, і подавши відповідний позов позивач таким чином вирішила помститися йому за ініціювання відповідних перевірок. На підтвердження нібито справжності події у січні 2019 року, позивач вказує на свідків вчителів [PERSON] та [PERSON] , однак відповідач вважає їх свідчення неправдивими, надуманими та необ`єктивними, оскільки [PERSON] та [PERSON] є по роботі підлеглими позивачу, а [PERSON] є рідною сестрою позивача. Крім того відповідач зазначив, що у січні 2019 року він не приходив до Малолисовецького НВК та не роздавав вчителям копій своїх заяв до поліції та прокуратури, що може підтвердити його дружина [PERSON] , оскільки у вказаний період відповідач знаходився вдома. Також відповідач зазначив, що позивачем не вказано у позові конкретно, яка інформація відповідача є недостовірною, оскільки позивач лише зазначає, що інформація не підтверджена належними доказами (обвинувальним вироком суду). Крім того відповідач звертає увагу, що позивач не бере до уваги той факт, що інформація, яку вона вважає недостовірною та просить спростувати, - є нічим іншим, як дослівним відтворенням змісту заяв відповідача до правоохоронних органів, які він направляв реалізуючи своє право передбачене ст. 40 Конституції України. Як вважає відповідач, в даному випадку його звернення до правоохоронних органів в яких він просив провести службове розслідування корупційної схеми щодо виведення бюджетних коштів району шляхом підроблення робочого табелю вчителів та технічного персоналу школи, та незважаючи на те, що в ході перевірки інформація не знайшла свого підтвердження, не може само по собі бути підставою для задоволення позову, оскільки у такому випадку мало місце реалізація відповідачем конституційного права, передбаченого статтею 40 Конституції України, а не поширення недостовірної інформації. Допитана в судовому засіданні свідок [PERSON] суду пояснила, що позивач, [PERSON] , є її рідною сестрою. Відповідач, [PERSON] , проживає разом зі свідком в одному селі Миньківці, Сквирського району Київської області. Свідок ставиться до відповідача задовільно, але відповідач час від часу намагається свідка принизити, однак вона не звертає на це увагу. По суті справи свідок суду пояснила, що на перерві (після дванадцятої години дня) 22 січня 2019 року свідок з позивачем та іншою колегою [PERSON] перебували в учительському кабінеті Малолисовецького навчально-виховного комплексу "ЗОШ І-ІІІ ступенів - дитячий садок", за місцем роботи свідка, куди свідка та [PERSON] покликала позивач, де обговорювалися робочі питання. В цей же час 22 січня 2019 року в учительський кабінет зайшов відповідач [PERSON] , та почав звинувачувати позивача в тому, що вона підробляє табелі робочого часу вчителів; пише години робочого часу вчителям та вихователям дитячого садка, які їх не відробляють; мовляв, на канікулах вчителі не ходять на роботу; кричав, махав в руках аркуші ксерокопій заяв, які поклав їм на стіл. Ці заяви стосувалися звернень відповідача до прокурора, в якій детально описувалися події графіку маршрутного автобуса з с.Миньківці до с. М.Лисівці, час виходу позивача та свідків з роботи, і т.д. Подібних заяв [PERSON] до прокурора на свідка не подавав. Вручивши вказані письмові заяви позивачу, свідку та [PERSON] , відповідач позивачу при свідкові та [PERSON] також в усній формі заявляв, що, мовляв, за вказані порушення щоб позивач самостійно звільнялася з роботи, інакше її звільнять за ці її порушення. Відповідач не лише вручав вказані письмові заяви позивачу, свідку, [PERSON] та прокурору, а й розповідав про вказані обставини в селі між його мешканцями, що в свою чергу, на думку свідка, обговорюється в родинному колі разом з дітьми, які складають свою думку про позивача, і взагалі про школу, про вчителів. Свідку не відомо про факти розклеювання в школі відповідачем будь-яких листівок з недостовірною інформацією щодо позивача. Конфлікт між сторонами по справі триває з того часу, коли позивач перебувала на посаді голови Малолисовецької сільської ради Сквирського району Київської області, а відповідач у письмовій формі скаржився на неї в різні інстанції (щодо корупції, до контрольно-ревізійного управління (КРУ)), до адміністрації Президента України, але жодна з цих скарг не підтвердилася (перевірки нічого не виявили).Позивач з подібним позовом до суду раніше не зверталася, оскільки раніше була посадовою особою і на її думку, повинна була терпіти тиск відповідача, а звернулася лише зараз, тому що захищає честь та гідність як людини, як вчителя. Допитана в судовому засіданні свідок [PERSON] суду пояснила, що позивач, [PERSON] , є її колегою по роботі у Малолисовецькому навчально-виховному комплексі "ЗОШ І-ІІІ ступенів - дитячий садок", оскільки свідок там працює вчителем. Неприязних, родинних, товариських відносин між свідком та позивачем немає. З відповідачем, [PERSON] , у свідка раніше були дружні відносини, товаришувала з його дружиною, відповідач неодноразово свідка виручав. В родинних, неприязних, товариських відносинах свідок з відповідачем не перебувають. Зі сторонами по справі у свідка однаково рівні відносини. По суті справи свідок суду пояснила, що відповідач неодноразово звинувачував позивача у підробці документів, шахрайстві, принижував її. Відповідач приходив після дванадцятої години дня 22 січня 2019 року, в час, коли позивач покликала свідків до учительського кабінету щодо планування роботи, - до Малолисовецького навчально-виховного комплексу "ЗОШ І-ІІІ ступенів - дитячий садок", і пред`являв позивачу вказані претензії (кинув на стіл заяви (покази), мовляв, ознайомтеся). Свідок не пам`ятає, що відповідач 22 січня 2019 року розповсюджував у Малолисовецькому навчально-виховному комплексі "ЗОШ І-ІІІ ступенів - дитячий садок" інші листівки. Відповідач кричав загалом до вчителів, а конкретно до позивача, але до свідка не кричав; поліцію не викликали. Неприязні відносини між сторонами по справі тривають довгий час (приблизно від п`яти до тринадцяти років), коли позивач займала посаду голови Малолисовецької сільської ради Сквирського району Київської області. У відповідача були конфліктні ситуації пов`язані зі школою, які полягали в тому, що відповідач пред`являв до вчителів претензії про їх пізній приїзд та ранній від`їзд зі школи; що навчальний процес розпочинається не відповідно до графіка роботи. Свідок зазначила, що батьки, коли приводять та забирають зі школи дітей, спостерігають, що навчальний процес розпочинається вчасно, - постійно о 08.10 год. автобус від`їжджає з с. Миньківці до школи в с. М. Лисівці, і о 15.05 год. автобус від`їжджає від школи с.М.Лисівці до с. Миньківці; свідками цьому є батьки. Також свідок зазначила, що відповідач намагається "закрити школу", мовляв, вчителі не відповідають займаній посаді, обмовляв вчителів. Допитана в судовому засіданні свідок [PERSON] суду пояснила, що з позивачем вона перебуває в шлюбі. По суті справи свідок суду пояснила, що 22 січня 2019 року відповідач по справі [PERSON] (її чоловік) нікуди з дому не відлучався, відходив тільки до хліва і до дровника. Він на протязі дня отоплював спільний будинок дровами, оскільки свідок самостійно не в змозі була носити дрова до будинку у зв`язку з інвалідністю. З чоловіком у свідка добрі відносини, спільно прожили тридцять один рік. Свідок відрізняє день 22 січня 2019 року від інших днів (20.01.2019 року, 21.01.2019 року та 23.01.2019 року) тим, що її чоловік, відповідач по справі, казав їй, що позивач написала (до прокуратури), що відповідач з`являвся до школи. Суд, заслухавши доводи сторін та їх представників, покази свідків, дослідивши надані сторонами докази, дійшов висновку, що позовні вимоги необхідно задовольнити частково, виходячи з наступних міркувань. Згідно ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування (ч. 4 ст. 77 ЦПК України). Під час ухвалення рішення суд вирішує, зокрема, такі питання: чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; як розподілити між сторонами судові витрати (п.п. 1-6 ч. 1 ст. 264 ЦПК України). Судом встановлено, що позивач [PERSON] з 01.09.2017 року і на час ухвалення даного рішення працює у Малолисовецькому навчально-виховному комплексі "ЗОШ І-ІІІ ступенів - дитячий садок" на посадах заступника директора з навчально-виховної роботи (0,5 ставки) та соціального педагога (0,5 ставки), що підтверджується трудовою книжкою позивача та наказом директора Малолисовецького НВК за № 23-к від 01.09.2017 року про прийняття на роботу. Позивач [PERSON] , виявляє високий рівень професіоналізму, ініціативи, творчості та користується авторитетом серед учнів, батьків, працівників школи, односельців, вона є освіченим фахівцем, що підтверджується характеристикою позивача, видану директором Малолисовецького НВК [PERSON] від 19.02.2019 року. Відповідно до заяви відповідача [PERSON] до Сквирського відділу Білоцерківської прокуратури за вих. № 72 від 05.12.2018 року він стверджує та зазначає наступне: "Прошу вас призначити прокурорську перевірку по Малолисовецькому НВК- дитячий садок його директора [PERSON] з приводу корупційної схеми виведення бюджетних коштів району шляхом підроблення та підписування роботи працівниками дитячого садка і дітей ясельної групи та заповнення табелю роботи вчителів і технічного персоналу школи з 09.2018 по теперішній час, оскільки працівники школи працюють фактично з 08.50 год. по 14.00 год. На осінніх канікулах не працював дитячий садок в табелі по вихододнях всім працівникам нараховано 100% зарплата. Всім вчителям Малолисовецької НВК, технічному персоналу в період канікул також проставлена 100% зарплата. В період канікул ніяких навчань не проводилось тому і прибирати не було чого, школа не працювала. У свою чергу я кожний день приїжджав і реєстрував фактичне прибуття та вибуття шкільного автобуса з дітьми під час осінніх канікул - підвіз дітей до школи не здійснювався, постійно батьки дітей дошкільного віку, які відвідують дитячий садок, с. Миньківці до Малолисовецького НВК, не підвозили і не відвозили. Під час канікул техпрацівники не в повному складі були до 14.00 год. і черговий вчитель. Тому зарплата повинна проводитися черговому по школі із розрахунку середньої зарплати нічного сторожа. Тому всім вчителям, техпрацівникам, працівникам дитячого садка повинні бути оформлені відпустки за власний рахунок. Зі сторони начальника відділу освіти контроль за Малолисовецькою школою та дитячим садком не ведеться. Прошу під час розслідування слідчим прокуратури (а не заврайоно Заболотним) провести виїмку наступних документів: 1.Табель обліку робочого часу працівниками Малолисовецького НВК і дитячого садка. 2.Документи по списанню продуктів при відвідуванні столової дітьми дитячого садочка. 3.Шляхових листів автобусом, який підвозить дітей шкільного та дошкільного віку з с.Миньківці до с. М.Лисівці, туди і назад, у звичайні дні та під час канікул. Особливу увагу приділити, о котрій годині автобус виходив по шляховому листу зі Сквири, о котрій годині прибував в с. Миньківці, і о котрій годині закінчувався робочий день в школі і відпускався директором школи [PERSON] до с. М.Лисівці. Прошу вас зобов`язати начальника Сквирського відділу освіти провести комплексну перевірку по Малолисовецькому НВК працівників школи, а саме, педперсонал, технічних працівників дитячого садочка на предмет їх присутності на робочому місці з 15.00 год. до ... год. протягом навчального року, що залишився, особисто [PERSON] і його заступникам заборонити попереджувати колектив школи про те, що відбудеться перевірка. Прошу Вас вжити заходів по моїй заяві і не передавати начальнику відділу освіти Заболотному так як він підтримує злочинні дії директора Малолисовецького НВК та його заступника... Гроші отримані незаконним шляхом працівниками, педперсоналом Малолисовецького НВК з 08.00 до 09.00, з 14.00 до 16.30, прошу вас зобов`язати повернути до бюджету району, персонал дитячого садка з 08.00 до 09.00, з 14.00 до 17.00 також повернути до бюджету, техперсонал з 08.00 до 09.00, з 14.00 до 17.00 також повернути до бюджету (графік проїзду шкільного автобуса в с. М.Лисовці в школу через с. Миньківці мною встановлено, що 23.10 в с. Миньківці прибуває автобус в 08.10 в школу 08.50, вибуття автобуса зі школи, 25.10.2018 в с. Миньківці прибуває автобус в 08.15 в школу 08.48, вибуття автобуса зі школи 14.10, 26.10.2018 року в с. Миньківці прибуває автобус в 08.15 в школу 08.45, вибуття автобуса зі школи 13.50, 31.10.2018 в с.Миньківці прибуває автобус в 08.16 в школу..., вибуття автобуса зі школи 11.20, 29.11.2018 в с. Миньківці прибуває автобус в 08.17 в школу 08.58, вибуття автобуса зі школи 14.00, 30.11.2018 в с. Миньківці прибуває автобус в 08.15 в школу 09.05, вибуття автобуса зі школи 14.00). В осінні канікули шкільний автобус по маршруту не виїздив. Також прошу притягнути до відповідальності заступника Малолисовецького НВК [PERSON] за безвідповідальне ведення робочого табеля працівників Малолисовецького НВК, чим зумовлює надлишкові нарахування заробітної плати вище вказаним працівникам, своїми діями створює дисгармонію та нестабільність серед місцевих жителів с. Миньківці та с.М.Лисівці так як багато безробітних і живуть в бідності та не мають роботи за місцем проживання. А також прошу Вас рекомендувати зав. Сквирської райдержадміністрації начальнику відділу освіти [PERSON] для якісного навчання дітей шкільного віку возити в неповні школи м. Сквира, або вчителям Малолисовецького НВК скоротити робочий день по факту з 09.00 рану до 14.00 дня і скоротити оклади. Робітникам дитячого садку скоротити робочий день по факту з 09.00 ранку до 14.00 дня, також скоротити штат робітників дитячого садка. Так як на постійній основі ходить до садка мало дітей дошкільного віку, в канікули дитячий садок не працює. Або запропонувати Зав. Районо [PERSON] одну групу дітей тримати в школі с. М.Лисівці, якщо набереться, а другу групу в с. Миньківці в ФАП (фельдшерсько-акушерському пункті), якщо також набереться група. Технічний персонал Малолисовецької школи скоротити штат або скоротити робочий день з 09.00 до 14.00, так як вони також після 14.00 знаходяться в дома". Відповідно до заяви відповідача до Сквирського відділу Білоцерківської прокуратури за вих. № 73 від 09.01.2019 року він стверджує та зазначає наступне: "Прошу вас призначити начальника Сквирського ВП полковника поліції [PERSON] провести службове розслідування по факту прийняття хабара дільничним старшим лейтенантом поліції [PERSON] від директора Малолисовецького НВК - дитячий садок [PERSON] і завуча Малолисовецького НВК - дитячий садок [PERSON] у зв`язку з тим, що їм було втрачено проводити якісно службове розслідування по моїй заяві (копія додається). А саме з приводу корупційної схеми виведення бюджетних коштів району шляхом підроблення та підписування роботи працівниками дитячого садка та заповнення табелю роботи вчителів і технічного персоналу школи з 01.09.2018 року по теперішній час, оскільки працівники школи працюють фактично з 08.50 год. до 14.20 год. за час розслідування не було проведено дільничним інспектором протокол фактичного прибуття шкільного автобуса в с. Миньківці та в школу в с. М. Лисівці, а також вибуття зі школи. Як прибував о 08.30 в с. Миньківці, в с.М.Лисівці 09.00-09.10, так і до цих пір їздить. Також як виїздив з с. М.Лисівці з школи в 13.30-14.30, так і вибуває разом з дітьми та вчителями і дітьми дитячого садка. По цьому факту протоколу не було складено з залученням мене як заявника та депутата, так і працівників Малолисовецької сільської ради на території якої знаходиться школа. Не провів слідчі заходи по виїмці та вивченню документів: шляхові листи зі шкільного автобуса; табель по нарахуванню заробітної плати на співробітників Малолисовецької НВК - дитячий садок; документи по списанню продуктів на дітей дошкільного віку, відвідувань дитячого садка; облік відвідувань дітей дитячого садка. На осінніх і зимових канікулах не працював дитячий садок, в табелі по вихододнях всім працівникам нарахована 100% зарплата. Всім вчителям Малолисовецького НВК, технічному персоналу в період канікул також проставлена 100% зарплата. В період канікул ніяких навчань, додаткових занять та олімпіад не проводилось, тому вчителі нікуди не виїздили, а сиділи в дома. Також прошу прокурора Сквирського відділу Шахрая Ю. звернутися до засновника Малолисовецького НВК [PERSON] звільнити із займаної посади директора Малолисовецького НВК [PERSON] і завуча Малолисовецького НВК [PERSON] за халатне відношення до своїх обов`язків, що веде до незаконного нарахування працівникам школи бюджетних грошових коштів. І зобов`язати Зав. Сквирської райради Заболотнього встановити графік контролю співробітниками Сквирської райради за роботою Малолисовецького НВК - дитячий садок. За співробітниками школи на предмет відвідування ними робочого місця. При цьому як на початку робочого дня 08.00, так і в кінці робочого дня 17.00". 13 лютого 2019 року Сквирський районний суд Київської області ухвалив постанову по справі про адміністративне правопорушення № 375/336/19, за якою [PERSON] , [INFO] , визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ст. 173 КУпАП (дрібне хуліганство), та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді адміністративного арешту строком на 10 (десять) діб. Постановою Київського апеляційного суду від 15 березня 2019 року, яка набрала законної сили в день її постановлення, постанову суду першої інстанції від 13 лютого 2019 року в частині виду накладеного стягнення змінено, а в іншій частині залишено без змін. В мотивувальній частині постанови Київського апеляційного суду від 15 березня 2019 року суд зазначив, що вина [PERSON] в скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 173 КУпАП підтверджується: протоколом про адміністративне правопорушення серії ГР № 374630 від 12.02.2019 року, в якому викладено обставини вчинення адміністративного правопорушення, він підписаний свідками; колективною заявою Малолисовецького НВК від 22.01.2019 року до начальника Сквирського відділу Білоцерківської місцевої прокуратури Київської області, в котрій колектив Малолисовецького НВК просив захистити їх від злочинної діяльності [PERSON] ; поясненнями свідків, які зазначали про неодноразові погрози [PERSON] працівникам школи, словесні образи. Суд також зазначив, що ставити під сумнів дані докази у суду немає підстав, оскільки вони отримані у відповідної вимог закону. Так, у постанові суду першої інстанції від 13 лютого 2019 року по справі про адміністративне правопорушення № 375/336/19 встановлено, зокрема, що [PERSON] зловживаючи своїм депутатським становищем неодноразово обмовляв весь колектив Малолисовецького НВК, зводив наклеп подаючи до прокуратури недостовірні дані; непідтверджені факти про те, що працівники школи не відпрацьовують свого робочого часу, до роботи ставляться недбало і безвідповідально, не виконують своїх посадових обов`язків, а також займаються шахрайством та корупцією, що на думку колективу Малолисовецького НВК принижує людську та професійну гідність, підриває авторитет педагогічних працівників серед жителів сіл Малі Лисівці та Миньківці. Також у постанові суду першої інстанції від 13 лютого 2019 року по справі про адміністративне правопорушення № 375/336/19 встановлено, що 12 лютого 2019 року ДОП Сквирського ВП ГУНП в Київській області старшим лейтенантом поліції [PERSON] відносно [PERSON] було складено протокол серії ГР № 374630 про адміністративне правопорушення, передбачене ст. 173 КУпАП. Відповідно до вищевказаної постанови суду від 13 лютого 2019 року, в судовому засіданні по справі про адміністративне правопорушення № 375/336/19 свідок [PERSON] суду повідомила, що вона працює вчителем у Малолисовецькому НВК. Громадянин [PERSON] неодноразово та безпідставно звинувачував працівників Малолисовецького НВК у невиконанні ними своїх професійних обов`язків, погрожував, постійно проводив різноманітні перевірки, хоча він не уповноважений на їх проведення. В 20-х числах січня 2019 року, в період часу з 8-30 до 15.30 в приміщенні Малолисовецького НВК по [ADDRESS] . М. Лисівці, [ADDRESS] Київської області [PERSON] вчинив дрібне хуліганство, а саме чіплявся до неї та інших працівників школи - Малолисовецького НВК, вів себе зухвало, порушив громадський порядок, навчальний процес та спокій громадян. Відповідно до вищевказаної постанови суду від 13 лютого 2019 року, в судовому засіданні по справі про адміністративне правопорушення № 375/336/19, свідок [PERSON] вказала, зокрема, що вона працює вчителем у Малолисовецькому НВК. Протягом останнього року (2018), громадянин [PERSON] зачіпав працівників колективу школи, неодноразово погрожував працівникам школи словесною фізичною розправою за невиконання ними посадових обов`язків. 22 січня 2019 року в обідній час в приміщенні Малолисовецького НВК по [ADDRESS] області [PERSON] вчинив дрібне хуліганство, а саме образливо чіплявся до неї та інших працівників школи - Малолисовецького НВК, вів себе зухвало та вживав нецензурні слова, чим порушив громадський порядок, навчальний процес та спокій громадян. Відповідно до вищевказаної постанови суду від 13 лютого 2019 року, в судовому засіданні по справі про адміністративне правопорушення № 375/336/19, свідок [PERSON] зазначила, що працює поваром у Малолисовецькому НВК. Громадянин [PERSON] постійно вчиняв конфліктні ситуації із працівниками школи, погрожував їм звільненням та фізичною розправою. 22 січня 2019 року в робочий час в приміщенні Малолисовецького НВК по [ADDRESS] с. М. Лисівці, Сквирського [ADDRESS] Київської області [PERSON] вчинив дрібне хуліганство, а саме образливо чіплявся до неї та інших працівників школи - Малолисовецького НВК, вів себе зухвало, чим порушив громадський порядок, навчальний процес та спокій громадян. Згідно ч. 6 ст. 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Суд вважає, що постанова суду у справі про адміністративне правопорушення №375/336/19, яка набрала законної сили 15.03.2019 року, є обов`язковою для суду, що розглядає цю справу про правові наслідки дій відповідача [PERSON] , стосовно якого ухвалена постанова суду, оскільки в ній доведено факт перебування відповідача [PERSON] 22 січня 2019 року в приміщенні Малолисовецького НВК по вул. Центральна, 7, в с.М.Лисівці, Сквирського району Київської області, де він вчинив дрібне хуліганство, а саме образливо чіплявся до осіб зазначених у постанові та інших працівників школи - Малолисовецького НВК, вів себе зухвало, чим порушив громадський порядок, навчальний процес та спокій громадян. Показами свідків [PERSON] та [PERSON] підтверджується факт перебування відповідача [PERSON] 22 січня 2019 року після дванадцятої години дня в приміщенні учительського кабінетуМалолисовецького НВК по вул. Центральна, 7, в с. М.Лисівці, Сквирського району Київської області, де свідки [PERSON] та [PERSON] з позивачем обговорювали робочі питання, в якому (учительському кабінеті) відповідач, у присутності вказаних свідків, звинувачував позивача в тому, що вона підробляє табелі робочого часу вчителів; пише години робочого часу вчителям та вихователям дитячого садка, які їх не відробляють; звинувачував позивача, що на канікулах вчителі не ходять на роботу; пред`являв свідкам та позивачу його звернення до Сквирського відділу Білоцерківської прокуратури за вих. № 72 від 05.12.2018 року та за вих. № 73 від 09.01.2019 року. Вказані покази свідків [PERSON] та [PERSON] узгоджуються з показами свідків [PERSON] , [PERSON] та показами свідка [PERSON] , наданими суду у справі про адміністративне правопорушення № 375/336/19 та узгоджуються з сукупністю інших зібраних у справі доказів, що містяться у матеріалах справи, а тому суд вважає їх правдивими, змістовними, логічними та категоричними та такими, що нее викликають сумніву у їх необґрунтованості та безпідставності, вони у повній мірі відповідають фактичним обставинам справи. Поряд з цим, покази свідка [PERSON] судом ставляться під сумнів, оскільки вони не узгоджуються з показами свідків [PERSON] , [PERSON] у цій справі, та свідків [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , наданих суду у справі про адміністративне правопорушення № 375/336/19, та суперечать матеріалам даної справи, а відтак суд не приймає їх до уваги. Спростовуючи доводи відповідача викладені ним у заявах до Сквирського відділу Білоцерківської прокуратури за вих. № 72 від 05.12.2018 року та за вих. № 73 від 09.01.2019 року, суд погоджується з думкою позивача та зазначає, що обов`язки вчителів Малолисовецького НВК та позивача, як заступника директора з навчально-виховної роботи, не обмежуються лише проведенням занять з учнями згідно з розкладом уроків. Так, згідно п. 11 статуту Малолисовецького НВК (далі - Статут) навчально-виховний комплекс провадить свою діяльність відповідно до плану роботи, який складається на поточний навчальний рік і оздоровчий період для дошкільного підрозділу. Навчально-виховний процес у шкільному підрозділі регламентується робочим навчальним планом, складеним на основі Типових навчальних планів МОН України та затвердженого районним відділом освіти (абз. 2 п. 12 Статуту). Навчальний рік у НВК розпочинається 1 вересня. Тривалість навчального року обумовлюється виконанням навчальних програм з усіх предметів, але не може бути менше 175 робочих днів у школі І ступеня та 190 робочих днів у школі ІІ-ІІІ ступенів. Навчальний рік закінчується не пізніше 1 липня. В дошкільних групах навчальний рік починається 1 вересня і закінчується не пізніше 1 липня. З 1 липня по 1 вересня - оздоровчий період (п. 15 Статуту). Навчальний рік в шкільному підрозділі поділяється на семестри. Для учнів встановлюються канікули. Всього не менше 30 календарних днів протягом року (п. 17 Статуту). Тривалість уроків (навчальних занять) у НВК становить: у дошкільних групах - 15-30 хвилин; у першому класі - 35 хвилин; у других-четвертих класах - 40 хвилин; у п`ятих - дев`ятих класах - 45 хвилин. Тривалість перерв між уроками - 10 хвилин, після другого і третього уроків організовуються перерви тривалістю по 20 хвилин. Режим роботи дошкільної групи - 9 годин за 5-денним робочим тижнем. Кількість і послідовність уроків організовуються розкладом навчальних занять, який складається директором чи завучем навчального закладу відповідно до робочого навчального плану з дотриманням педагогічних та санітарно-гігієнічних вимог і затверджується директором навчально-виховного комплексу та погоджується з профспілковим комітетом (п. 18 Статуту;). Таким чином, спростовуються доводи відповідача викладені ним у заяві до Сквирського відділу Білоцерківської прокуратури за вих. № 72 від 05.12.2018 року, в тій частині, що "працівники школи працюють фактично з 08.50 год. по 14.00 год.; на осінніх канікулах не працював дитячий садок в табелі по вихододнях всім працівникам нараховано 100% зарплата; всім вчителям Малолисовецької НВК, технічному персоналу в період канікул також проставлена 100% зарплата; в період канікул ніяких навчань не проводилось тому і прибирати не було чого, школа не працювала", - оскільки тривалість навчального року у Малолисовецькому НВК І-ІІІ ступенів за спірний період була 190 робочих днів, тобто, тривалість навчального року з 01.09.2018 року була майже 9 (дев`ять місяців), 30 (тридцять) днів з яких для учнів встановлювалися канікули (пункти 15, 17 Статуту); згідно пунктів І-ІІІ наказу директора Малолисовецького НВК № 88 від 03.09.2018 року (далі - наказ № 88; а.с. ) навчальний тиждень починався з лінійки чергового класу о 08.15 год., вхід учнів до приміщення школи о 08.10 год., початок занять о 08.30 год., закінчення занять о 15.05 год.; режим роботи дошкільної групи - 9 годин за 5-денним робочим тижнем, тобто, з 08.00 год. до 17.00 год. (п. 18 Статуту, п. IV наказу № 88); час роботи кожного вчителя - за 15 хв. до початку свого першого уроку (з 08.15 год.). Чергування вчителів починається за 20 хв. до початку занять і закінчується на 20 хв. пізніше закінчення останнього уроку (з 08.10 год. до 15.25 год.; п. VIII наказу № 88). Оплата праці педагогічних і науково-педагогічних працівників здійснюється за рахунок коштів державного та/або місцевого бюджетів, коштів засновників, власних надходжень закладів освіти, грантів, а також інших джерел, не заборонених законодавством. Схеми посадових окладів (ставок заробітної плати) педагогічних і науково-педагогічних працівників державних і комунальних закладів освіти затверджуються Кабінетом Міністрів України з урахуванням норм цього Закону. Керівник закладу освіти відповідно до законодавства, установчих документів та колективного договору має право встановлювати педагогічним і науково-педагогічним працівникам доплати, надбавки, премії за використання в освітньому процесі іноземних мов, сучасних технологій, реалізацію інноваційних проектів тощо (ч. 1, абз. 5 ч. 2, ч. 7 Закону № 2145-VIII). При цьому згідно ч. 1 ст. 26 Закону України "Про загальну середню освіту" від 13.05.1999 року № 651-XIV (далі - Закон № 651-XIV) трудові відносини в системі загальної середньої освіти регулюються законодавством України про працю, Законом України "Про освіту", цим Законом та іншими нормативно-правовими актами. Згідно ст. 50 КЗпП України нормальна тривалість робочого часу працівників не може перевищувати 40 годин на тиждень. Частиною 3 статті 51 КЗпП України передбачено, що законодавством встановлюється скорочена тривалість робочого часу для окремих категорій працівників (учителів, лікарів та інших). Згідно ч.ч. 1, 3, 4 ст. 60 Закону України "Про освіту" від 05.09.2017 року № 2145-VIII (далі - Закон № 2145-VIII) робочий час педагогічного працівника включає час виконання ним навчальної, виховної, методичної, організаційної роботи та іншої педагогічної діяльності, передбаченої трудовим договором. Конкретний перелік та обсяг видів робіт педагогічного і науково-педагогічного працівника встановлюються трудовим договором відповідно до законодавства. Норми педагогічного (навчального) навантаження педагогічних (науково-педагогічних) працівників на одну ставку встановлюються спеціальними законами. Частиною 1 ст. 25 Закону № 651-XIV передбачено, що педагогічне навантаження вчителя закладу загальної середньої освіти незалежно від підпорядкування, типу і форми власності - час, призначений для здійснення освітнього процесу. Педагогічне навантаження вчителя включає 18 навчальних годин протягом навчального тижня, що становлять тарифну ставку, а також інші види педагогічної діяльності в такому співвідношенні до тарифної ставки: класне керівництво - 20-25 відсотків; перевірка зошитів - 10-20 відсотків; завідування: майстернями - 15-20 відсотків; навчальними кабінетами - 10-15 відсотків; навчально-дослідними ділянками - 10-15 відсотків; за роботу в інклюзивних класах (групах) - у граничному розмірі 20 відсотків. Розміри та порядок встановлення доплат за інші види педагогічної діяльності визначаються Кабінетом Міністрів України. Педагогічне навантаження вихователя закладу загальної середньої освіти становить 30 годин, вихователя спеціальної школи (школи-інтернату) та асистента вчителя інклюзивних класів закладів загальної середньої освіти - 25 годин на тиждень, що становить тарифну ставку. Розміри тарифних ставок інших педагогічних працівників закладів загальної середньої освіти встановлюються Кабінетом Міністрів України. Розподіл педагогічного навантаження у закладі загальної середньої освіти затверджується його керівником. Згідно наказу директора Малолисовецького НВК № 89 від 03.09.2018 року (далі - наказ № 89) та посадової інструкції, затвердженої директором Малолисовецького НВК та погодженої протоколом № 2 голови профсоюзного комітету на засіданні профсоюзного комітету від 04.09.2017 року, позивач, як заступник директора з навчально-виховної роботи та соціальний педагог має ряд посадових обов`язків, зокрема, як заступник директора з навчально-виховної роботи, зобов`язана складати, у тому числі, графік навчального процесу та табелі на зарплату (п. 4 розділу І наказу № 89 по заступнику директора з навчально-виховної роботи [PERSON] )), та несе персональну відповідальність за невиконання посадових обов`язків. Таким чином, суд погоджується з доводами позивача, які повністю спростовують доводи відповідача викладені ним у заяві до Сквирського відділу Білоцерківської прокуратури за вих. № 72 від 05.12.2018 року, в тому, що на позивача покладені обов`язки з ведення позакласних гуртків, розроблення навчально-виховного плану, ведення різного роду журналів, складання розкладів занять, перевірка зошитів учнів з домашньою роботою та контрольними роботами, що проводиться вчителями після занять учнів, тобто після 15.05 год. і до кінця робочого дня. Згідно ч. 3 ст. 26 Закону № 651-XIV відволікання педагогічних працівників від виконання професійних обов`язків на виконання робіт, не передбачених трудовим договором, без згоди педагогічного працівника не допускається. Відмова педагогічного працівника від виконання робіт, не передбачених трудовим договором, не може бути підставою для його звільнення з посади, крім випадків, встановлених законодавством. У відповідності до ч.ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3)показаннями свідків (ст. 76 ЦПК України). Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень (ст. 77 ЦПК України). Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (ст. 79 ЦПК України). Суд вважає, що відповідачем, всупереч вимогам ч. 1 ст. 81, ст.ст. 76, 77, 79 ЦПК України суду не доведено обставини, викладені ним у заявах до Сквирського відділу Білоцерківської прокуратури за вих. № 72 від 05.12.2018 року та за вих. № 73 від 09.01.2019 року, що доведені ним до відома 22 січня 2019 року після дванадцятої години дня в приміщенні учительського кабінетуМалолисовецького НВК по вул. Центральна, 7, в с.М.Лисівці, Сквирського району Київської області, позивачу у присутності свідків [PERSON] та [PERSON] , під час обговорення робочих питань, щодо безвідповідального ведення позивачем робочого табеля працівників Малолисовецького НВК, чим зумовлювалися надлишкові нарахування заробітної плати працівникам Малолисовецького НВК, а відтак, створювалася корупційна схема виведення бюджетних коштів району шляхом підроблення та підписування роботи працівникам дитячого садка і дітей ясельної групи та заповнення табелю роботи вчителів і технічного персоналу школи з вересня місяця 2018 року по теперішній час, чим також створювалася дисгармонія та нестабільність серед місцевих жителів с. Миньківці та с. М.Лисівці Сквирського району Київської області. Суд вважає за необхідне, також спростувати аргументи відповідача викладені ним у заяві до Сквирського відділу Білоцерківської прокуратури за вих. № 73 від 09.01.2019 року в частині факту прийняття хабара дільничним старшим лейтенантом поліції [PERSON] від, зокрема, завуча Малолисовецького НВК - дитячий садок [PERSON] щодо відсутності розслідування корупційної схеми позивача щодо виведення бюджетних коштів району шляхом підроблення та підписування роботи працівникам дитячого садка та заповнення табелю роботи вчителів і технічного персоналу школи з 01.09.2018 року по теперішній час, оскільки згідно ч. 2 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ч. 2 ст.14 Міжнародного пакту про громадянські та політичні права, ч. 1 ст. 11 Загальної декларації прав людини, ст. 62 Конституції України кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку; особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду. Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Матеріали справи не містять доказів реагування правоохоронних органів на звернення відповідача за вих. № 72 від 05.12.2018 року та за вих. № 73 від 09.01.2019 року щодо викладених у них обставинах, а відповідач, як фізична особа, не наділений правом самостійно вести розслідування та своїми особистими висновками встановлювати факти вчинення злочинів та вину позивача у їх вчиненні; сам факт подачі відповідачем на позивача заяв про вчинення злочинів, в яких наведені обставини вчинення злочинів, не встановлюють юридичних фактів вчинення злочинів та не підтверджують вини позивача, оскільки це є виключно особистою думкою відповідача; жодне особисте розслідування та висновок відповідача не може підміняти собою досудового розслідування слідчих органів та обвинувального вироку суду; жоден правоохоронний органне пред`явив підозру позивачу за заявами відповідача про вчинення злочину, і жоден суд не виніс обвинувального вироку та не встановив факт вчинення позивачем описаних відповідачем злочинів, - а відтак суд вважає, що відповідач всупереч презумпції невинуватості довід до відома 22 січня 2019 року після дванадцятої години дня в приміщенні учительського кабінетуМалолисовецького НВК по вул. Центральна, 7, в с. М.Лисівці, Сквирського району Київської області, свідкам [PERSON] та [PERSON] у присутності позивача, під час обговорення робочих питань, недостовірну (негативну) інформацію про те, що був встановлений факт вчинення позивачем злочинів, а саме підроблення табелів робочого часу вчителів та технічного персоналу Малолисовецького НВК з метою корупційного виведення бюджетних коштів з району та вчинення позивачем підкупу дільничного інспектора Сквирського відділення поліції [PERSON] . Особистими немайновими благами, які охороняються цивільним законодавством, є: здоров`я, життя; честь, гідність і ділова репутація; ім`я (найменування); авторство; свобода літературної, художньої, наукової і технічної творчості, а також інші блага, які охороняються цивільним законодавством. Відповідно до Конституції України життя і здоров`я людини, її честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються найвищою соціальною цінністю (ст.201 ЦК України). Конституцією України кожному гарантується право на свободу думки і слова, на вільне вираження своїх поглядів і переконань (стаття 34 Конституції України). Разом з тим, відповідно до статті 68 Конституції України кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей. Праву на свободу думки і слова, на вільне вираження своїх поглядів і переконань відповідає обов`язок не поширювати про особу недостовірну інформацію та таку, що ганьбить її гідність, честь чи ділову репутацію. У зв`язку з цим статтею 32 Конституції України передбачено, що кожному гарантується судовий захист права спростовувати недостовірну інформацію про себе і членів своєї сім`ї та права вимагати вилучення будь-якої інформації, а також право на відшкодування матеріальної і моральної шкоди, завданої збиранням, зберіганням, використанням та поширенням такої недостовірної інформації. Згідно ст. 275 ЦК України фізична особа має право на захист свого особистого немайнового права від протиправних посягань інших осіб. Захист особистого немайнового права здійснюється способами, встановленими главою 3 цього Кодексу. Захист особистого немайнового права може здійснюватися також іншим способом відповідно до змісту цього права, способу його порушення та наслідків, що їх спричинило це порушення. У відповідності до ст. 297 Цивільного кодексу України, кожен має право на повагу до його гідності та честі. Гідність та честь фізичної особи є недоторканими. Фізична особа має право звернутися до суду з позовом про захист її гідності та честі. Відповідно до ст. 299 Цивільного кодексу України, фізична особа має право на недоторканість своєї ділової репутації, та може звернутися до суду з позовом про захист своєї ділової репутації. Частиною 1, абз. 1 ч. 4, абз. 3 ч. 6, ч. 7 ст. 277 ЦК України передбачено, що фізична особа, особисті немайнові права якої порушено внаслідок поширення про неї та (або) членів її сім`ї недостовірної інформації, має право на відповідь, а також на спростування цієї інформації. Спростування недостовірної інформації здійснюється особою, яка поширила інформацію. Спростування недостовірної інформації здійснюється незалежно від вини особи, яка її поширила. Спростування недостовірної інформації здійснюється у такий же спосіб, у який вона була поширена. Згідно абз. 1, 2 п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 27.02.2009 року № 1 "Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи" (далі - постанова ВСУ від 27.02.2009 року №1), чинне законодавство не містить визначення понять гідності, честі чи ділової репутації, оскільки вони є морально-етичними категоріями й одночасно особистими немайновими правами, яким закон надає значення самостійних об`єктів судового захисту. Зокрема, під гідністю слід розуміти визнання цінності кожної фізичної особи як унікальної біопсихосоціальної цінності, з честю пов`язується позитивна соціальна оцінка особи в очах оточуючих, яка ґрунтується на відповідності її діянь (поведінки) загальноприйнятим уявленням про добро і зло, а під діловою репутацією фізичної особи розуміється набута особою суспільна оцінка її ділових і професійних якостей при виконанні нею трудових, службових, громадських чи інших обов`язків. Згідно п. а) абз. 2 п. 5 постанови ВСУ від 27.02.2009 року № 1 при спростуванні поширена інформація визнається недостовірною. Позови про захист гідності, честі чи ділової репутації вправі пред`явити фізична особа у разі поширення про неї недостовірної інформації, яка порушує її особисті немайнові права, а також інші заінтересовані особи (зокрема, члени її сім`ї, родичі), якщо така інформація прямо чи опосередковано порушує їхні особисті немайнові права (п. 6 постанови ВСУ від 27.02.2009 року № 1). Беручи до уваги зазначені вище положення, суди при вирішенні справ про захист гідності, честі та ділової репутації повинні забезпечувати баланс між конституційним правом на свободу думки і слова, правом на вільне вираження своїх поглядів та переконань, з одного боку, та правом на повагу до людської гідності, конституційними гарантіями невтручання в особисте і сімейне життя, судовим захистом права на спростування недостовірної інформації про особу, з іншого боку (п. 1 Постанови ВСУ від 27.02.2009 року № 1). Зі змісту абз. 1, 2 п. 15 Постанови ВСУ від 27.02.2009 року № 1 випливає, що підставою для задоволення позову при розгляді справ зазначеної категорії є сукупність таких обставин: а) поширення інформації, тобто, доведення її до відома хоча б одній особі у будь-який спосіб; б) поширена інформація стосується певної фізичної чи юридичної особи, тобто, позивача; в) поширення недостовірної інформації, тобто такої, яка не відповідає дійсності; г)поширення інформації, що порушує особисті немайнові права, тобто завдає шкоди відповідним особистим немайновим благам, або перешкоджає особі повно і своєчасно здійснювати своє особисте немайнове право. Під поширенням інформації слід розуміти: опублікування її у пресі, передання по радіо, телебаченню чи з використанням інших засобів масової інформації; поширення в мережі Інтернет чи з використанням інших засобів телекомунікаційного зв`язку; викладення в характеристиках, заявах, листах, адресованих іншим особам; повідомлення в публічних виступах, в електронних мережах, а також в іншій формі хоча б одній особі. Аналізуючи вимоги абз. 1, 2 п. 15 Постанови ВСУ від 27.02.2009 року № 1 суд виходить з наступного: а) під поширенням відповідачем інформації, тобто, доведення її до відома хоча б одній особі у будь-який спосіб, судом вбачається факт звернення відповідача із заявами до Сквирського відділу Білоцерківської прокуратури за вих. № 72 від 05.12.2018 року та за вих.№ 73 від 09.01.2019 року та поширення цих заяв 22 січня 2019 року після дванадцятої години дня в приміщенні учительського кабінетуМалолисовецького НВК по вул.Центральна, 7, в с. М.Лисівці, Сквирського району Київської області, свідкам [PERSON] та [PERSON] у присутності позивача, під час обговорення робочих питань; отже цим доводиться факт зазначення часу, способу й осіб, яким така інформація повідомлена (п. 14 Постанови ВСУ від 27.02.2009 року № 1); б) під поширенням інформації, яка стосується певної фізичної особи, тобто, позивача, судом вбачається той факт, що звернення відповідача із заявами до Сквирського відділу Білоцерківської прокуратури за вих. № 72 від 05.12.2018 року та за вих. № 73 від 09.01.2019 року стосуються позивача [PERSON] ; в) згідно абз. 5, 6 п. 15 Постанови від 27.02.2009 року № 1 недостовірною вважається інформація, яка не відповідає дійсності або викладена неправдиво, тобто містить відомості про події та явища, яких не існувало взагалі або які існували, але відомості про них не відповідають дійсності (неповні або перекручені). Згідно з частиною третьою статті 277 ЦК України, негативна інформація, поширена про особу, вважається недостовірною, якщо особа, яка її поширила, не доведе протилежного (презумпція добропорядності). Негативною слід вважати інформацію, в якій стверджується про порушення особою, зокрема, норм чинного законодавства, вчинення будь-яких інших дій (наприклад, порушення принципів моралі, загальновизнаних правил співжиття, неетична поведінка в особистому, суспільному чи політичному житті тощо) і яка, на думку позивача, порушує його право на повагу до гідності, честі чи ділової репутації. Спростування поширеної недостовірної інформації повинно здійснюватись незалежно від вини особи, яка її поширила. Згідно з положеннями ст. 277 ЦК України і ч. 1 ст. 81 ЦПК України, обов`язок довести, що поширена інформація є достовірною, покладається на відповідача, проте позивач має право подати докази недостовірності поширеної інформації. Саме позивач повинен довести факт поширення інформації відповідачем, а також те, що внаслідок цього було порушено його особисті немайнові права. Всупереч положенням ст. 277 ЦК України і ч. 1 ст. 81 ЦПК України відповідачем не доведено, що інформація викладена ним в заявах до Сквирського відділу Білоцерківської прокуратури за вих. № 72 від 05.12.2018 року та за вих. № 73 від 09.01.2019 року, що стосується позивача [PERSON] , є достовірною, а відтак вважається, що негативна інформація, поширена про позивача відповідачем у цих зверненнях, вважається недостовірною (не відповідає дійсності), оскільки відповідач не довів протилежного (презумпція добропорядності); г) під поширенням інформації, що порушує особисті немайнові права, тобто завдає шкоди відповідним особистим немайновим благам позивача, або перешкоджає їй повно і своєчасно здійснювати своє особисте немайнове право, судом вбачається той факт, що негативна та недостовірна інформаціявикладена відповідачем в заявах до Сквирського відділу Білоцерківської прокуратури за вих. № 72 від 05.12.2018 року та за вих. № 73 від 09.01.2019 року, підриває довіру вчителів до наказів позивача, як їх безпосереднього керівника, адже позивач займає посаду заступника директора з навчально-виховної роботи Малолисовецького НВК та координує роботу усіх учителів Малолисовецького НВК, а також в свою чергу підриває авторитет та повагу дітей до позивача, які навчаються в Малолисовецькому НВК, і відповідно батьки цих дітей складають свою негативну думку як про самого позивача, так і взагалі про [PERSON] . Таким чином, відповідно до вимог ст. 277 ЦК України, абз. 1, 2 п. 15 Постанови ВСУ від 27.02.2009 року № 1 судом у сукупності встановлені обставини порушення відповідачем прав позивача шляхом поширення ним недостовірної (негативної) інформацію іншим особам, що не відповідає дійсності, порочить гідність, честь та ділову репутацію позивача, яка відповідачем підлягає спростуванню. Доводи відповідача щодо того, що в даному випадку його звернення до правоохоронних органів в яких він просив провести службове розслідування корупційної схеми щодо виведення позивачем бюджетних коштів району шляхом підроблення робочого табелю вчителів та технічного персоналу школи, та незважаючи на те, що в ході перевірки інформація не знайшла свого підтвердження, не може само по собі бути підставою для задоволення позову, оскільки у такому випадку мало місце реалізація відповідачем конституційного права, передбаченого статтею 40 Конституції України, а не поширення недостовірної інформації, суд вважає необґрунтованими з наступних підстав. Відповідно до статті 40 Конституції України усі мають право направляти індивідуальні чи колективні письмові звернення або особисто звертатися до органів державної влади, органів місцевого самоврядування та посадових і службових осіб цих органів, що зобов`язані розглянути звернення і дати обґрунтовану відповідь у встановлений законом строк. Суди повинні мати на увазі, що у випадку, коли особа звертається до зазначених органів із заявою, в якій міститься та чи інша інформація, і в разі, якщо цей орган компетентний перевірити таку інформацію та надати відповідь, проте в ході перевірки інформація не знайшла свого підтвердження, вказана обставина не може сама по собі бути підставою для задоволення позову, оскільки у такому випадку мала місце реалізація особою конституційного права, передбаченого статтею 40 Конституції, а не поширення недостовірної інформації (абз. 1, 2 п. 16 Постанови ВСУ від 27.02.2009 року № 1). Вирішуючи питання про визнання поширеної інформації недостовірною, суди повинні визначати характер такої інформації та з`ясовувати, чи є вона фактичним твердженням, чи оціночним судженням (критика, оцінка дій, а також висловлювання, що не можуть бути витлумачені як такі, що містять фактичні дані, з огляду на характер використання мовних засобів, зокрема гіпербол, алегорій, сатири). Відповідно до статті 277 ЦК не є предметом судового захисту оціночні судження, думки, переконання, критична оцінка певних фактів і недоліків, які, будучи вираженням суб`єктивної думки і поглядів відповідача, не можна перевірити на предмет їх відповідності дійсності (на відміну від перевірки істинності фактів) і спростувати, що відповідає прецедентній судовій практиці Європейського суду з прав людини при тлумаченні положень статті 10 Конвенції (абз. 1-3 п.19 Постанови ВСУ від 27.02.2009 року № 1). Як вбачається з інформаціївикладеної відповідачем в заявах до Сквирського відділу Білоцерківської прокуратури за вих. № 72 від 05.12.2018 року та за вих. № 73 від 09.01.2019 року, в ній (інформації) відповідачем не застосовуються оціночні судження щодо позивача (критика, оцінка її дій, відповідач не вживає висловлювання, що не можуть бути витлумачені як такі, що містять фактичні дані, з огляду на характер використання мовних засобів, зокрема гіпербол, алегорій, сатири), а фактично відповідачем стверджується щодо безвідповідального ведення позивачем робочого табеля працівників Малолисовецького НВК, чим зумовлювалися надлишкові нарахування заробітної плати працівникам Малолисовецького НВК, а відтак, створювалася корупційна схема виведення бюджетних коштів району шляхом підроблення та підписування роботи працівниками дитячого садка і дітей ясельної групи та заповнення табелю роботи вчителів і технічного персоналу школи з вересня місяця 2018 року по теперішній час, чим також створювалася дисгармонія та нестабільність серед місцевих жителів с. Миньківці та с. М.Лисівці Сквирського району Київської області; фактично відповідачем стверджується про прийняття хабара дільничним старшим лейтенантом поліції [PERSON] від, зокрема, завуча Малолисовецького НВК - дитячий садок [PERSON] щодо відсутності розслідування корупційної схеми позивача щодо виведення бюджетних коштів району шляхом підроблення та підписування роботи працівникам дитячого садка та заповнення табелю роботи вчителів і технічного персоналу школи з 01.09.2018 року по теперішній час. А відповідно до абз. 4 п. 16 Постанови ВСУ від 27.02.2009 року № 1 наявність у таких зверненнях - заявах відповідача до Сквирського відділу Білоцерківської прокуратури за вих. № 72 від 05.12.2018 року та за вих. № 73 від 09.01.2019 року завідомо неправдивих відомостей, а також у разі встановлення, що для звернення особи до вказаних органів не було жодних підстав і було викликано не наміром виконати свій громадський обов`язок або захистити свої права, свободи чи законні інтереси, тягне відповідальність, передбачену законодавством України. За загальним правилом, інформація, що порочить особу, має бути спростована у спосіб, найбільш подібний до способу її поширення (шляхом публікації у пресі, повідомлення по радіо, телебаченню, оголошення на зібранні громадян, зборах трудового колективу, відкликання документа тощо). Спростування має здійснюватися у такий самий спосіб, у який поширювалася недостовірна інформація.У судовому рішенні також має бути зазначено строк, у межах якого відповідь чи спростування повинно бути оприлюднено (абз. 2, 3 п. 24, абз. 1 п. 25 Постанови ВСУ від 27.02.2009 року № 1). Суд вважає, що інформація, що порочить позивача, має бути спростована у спосіб, найбільш подібний до способу її поширення, тобто, саме у такий самий спосіб, у який поширювалася недостовірна інформація, не пізніше п`ятнадцяти днів з дня набрання рішенням суду законної сили, шляхом надання відповідачем вчителям [PERSON] і [PERSON] письмового спростування недостовірної (негативної) інформації про встановлення факту, що [PERSON] підробляє табелі робочого часу вчителів та технічного персоналу Малолисовецького навчально-виховного комплексу "ЗОШ І-ІІІ ступенів - дитячий садок" для корупційного виведення бюджетних коштів з району і підкуповує дільничного інспектора Сквирського відділення поліції Головного управління Національної поліції в Київській області Тригубчука В.М. Разом з тим суд вважає, що вимоги позивача щодо спростування недостовірної (негативної) інформації шляхом публічного вибачення відповідача перед позивачем, задоволенню не підлягають, оскільки згідно абз. 2 п. 26 Постанови ВСУ від 27.02.2009 року № 1 суд не вправі зобов`язувати відповідача вибачатися перед позивачем у тій чи іншій формі, оскільки примусове вибачення як спосіб судового захисту гідності, честі чи ділової репутації за поширення недостовірної інформації не передбачено у статтях 16, 277 ЦК України. Щодо задоволення позовних вимог частково в частині відшкодування витрат на правову (правничу) допомогу, суд виходить з наступних міркувань. Відповідно до ст. 30 Закону України "Про адвокатуру і адвокатську діяльність" гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час. Частиною 1, п. 1 ч. 2 ст. 133 ЦПК України встановлено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу. За ч.ч. 1, 2 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Відповідно до ч.ч. 3, 4 ст. 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Таким чином, вирішуючи питання розподілу судових витрат суд має з`ясувати склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрат на підставі ст. 41 Конвенції. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі "East/West Alliance Limited" проти України", заява № 19336/04). У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Лавентс проти Латвії" зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. Частиною 5 ст. 137 ЦПК України встановлено, що у разі недотримання вимог ч. 4 ст.137 ЦПК України суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (ч. 6 ст. 137 ЦПК України). Надання адвокатом адвокатським бюро "Приймак та партнери"Приймак О.Ю. позивачу адвокатських послуг при підготовці до розгляду цієї справи підтверджується: ордером на надання правової допомоги серії КВ № 404948; договором про надання правової допомоги за № б/н від 30.01.2019 року (правове консультування та захист прав позивача щодо захисту честі, гідності та ділової репутації клієнта, представництво у судах та інших державних органах); актом виконаних робіт (наданих послуг з правової допомоги) від 10.09.2019 року та актом виконаних робіт (наданих послуг з правової допомоги) від 18.11.2019 року, в яких зазначено про надання адвокатом [PERSON] відповідачу таких послуг, - підготовка та подача позовної заяви, вартістю 5 000,00 грн.; представництво інтересів в судових засіданнях Сквирського районного суду Київської області 20.06.2019 року в сумі 2000,00 грн., 23.07.2019 року в сумі 2000,00 грн., 10.09.2019 року в сумі 2000,00 грн. та 18.11.2019 року в сумі 2000,00 грн.; квитанцією №ПН471333 від 09.09.2019 року про понесення витрат на правову допомогу в сумі 11 000,00 (одинадцять тисяч) грн. 00 коп., квитанцією № ПН679937 від 11.11.2019 року про понесення витрат на правову допомогу в сумі 4 000,00 (чотири тисячі) грн. 00 коп. Враховуючи вказане, позивачем згідно з вимогами ст. 81 ЦПК України було доведено надання їй адвокатом Приймак О.Ю. вказаних послуг у суді першої інстанції. Однак, з огляду на те, що такі витрати є неспівмірними із складністю цієї справи, наданим адвокатом обсягом послуг, затраченим ним часом на надання таких послуг (підготовка цієї справи до розгляду не вимагала значного обсягу юридичної і технічної роботи), не відповідають критерію реальності таких витрат, розумності їхнього розміру, що суперечить принципу розподілу таких витрат, суд дійшов висновку про стягнення з відповідача на користь позивача 8500,00 (вісім тисяч п`ятсот) грн. 00 коп. витрат на професійну правничу допомогу. Аналогічна правова позиція викладена у додатковій постанові Касаційного господарського судуВерховного Суду від 24.01.2019 року у справі № 910/15944/17. Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, №4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Outcome: partial