Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-12 00:00:00

Позивач звернувся до суду із вищевказаним позовом до відповідача про захист честі, гідності та ділової репутації, стягнення моральної шкоди, обґрунтовуючи підставність позову таким. Він, [PERSON], обирався депутатом Вахнівської сільської ради 3-х скликань. Постійно депутати обирали його на посаду голови постійної комісії з регулювання земельних ресурсів, реформування земельних відносин та охорони природи, виходячи з того, що він має сільськогосподарську освіту вченого-агронома, а також довгий час працював в органах внутрішніх справ. Також він є головою громадського формування по охороні громадського порядку Вахнівської сільської ради та головою Вахнівської громадської організації "Риболовів-любителів", яка зареєстрована рішенням виконкому сільської ради від 27.05.2008 року. Перебуваючи в лавах депутатського корпусу Вахнівської сільської ради, він неодноразово був відзначений Подяками та Почесними грамотами, має позитивні характеристики, нагороджений медаллю "20 років на захисті економічної безпеки держави" міжнародної організації Спілка Генералів органів внутрішніх справ України". В позовній заяві позивач просить : 1. Визнати недостовірною інформацію, що ганьбить його честь, гідність та ділову репутацію, яку поширив відповідач виклавши її у клопотанні до голови Вахнівської сільської ради, яке було отримано 08.09.2015 року, та з якою ознайомились голова сільської ради, працівники сільської ради та розглядалось на 1 сесії 7 скликання Вахнівської сільської ради 06.11.2015 року та у клопотанні від 04.11.2015 року до голови Вахнівської сільської ради, де з нею ознайомились голова сільської ради, працівники сільської ради, була доведена до депутатів сільської ради на 2 сесії 7 скликання, яка відбулась 04.12.2015 року, зокрема наступні висловлення: - "...До мене, як до голови громадської організації, постійно доходить інформація про те, що голова спілки риболовів-любителів с. Вахнівка [PERSON] з допомогою своїх найближчих помічників, які є членами цієї Спілки, проводить незаконний вилов риби браконьєрськими знаряддями лову (сітками) в ставку, загальною площею біля 33 га ( ставок знаходиться між вулицями Набережна, Радянська, Пролетарська)"; В даному випадку позивач вважає таку інформацію недостовірною, оскільки відповідач не вказує джерела надходження такої інформації, осіб, які надають таку інформацію, не додано жодного звернення до нього, як до голови громадської організації. - "...Але всі жителі прибережних вулиць, особливо Радянської, Пролетарської та інших, що знаходяться в районі проживання [PERSON], бачать та знають про притиправні дії команди [PERSON], про вилов риби багатометровими сітками з метою подальшого її продажу, адже жителі не сліпі. [PERSON] та його "команда" ( [PERSON], [PERSON] та інші наближені члени Спілки), плаваючи на моторному баркасі по ставку, в категоричній формі забороняють ловити рибу любительським способом (на вудки. спінінги та ін.) всім, хто не є членом Спілки, включаючи мене..." Позивач вважає, що така інформація є недостовірною, так як відповідач не вказує конкретно жодного жителя вказаних вулиць, які «бачать і знають» про нібито його протиправні дії, не надано доказів вчинення ним протиправних дій, погроз та залякувань жителів прибережних вулиць, а також не зазначено кого саме і коли він нібито залякував і в якій формі та коли саме відбувались дані події. - "... Тут можна навести цікавий факт відношення дільничного інспектора міліції Швеця до вищенаведеного факту крадіжки. ДІМ Швець не здійснив ніяких дій щодо цього, проігнорувавши повідомлення про злочин. Підтвердженням його "служби" на [PERSON] став нещодавній факт незаконного вилову риби сітками молодшим сином [PERSON] разом з [PERSON], внаслідок чого виник конфлікт між [PERSON] та [PERSON] в зв'язку з незаконним та відкритим заволодінням [PERSON] човном [PERSON] ( а це кримінальний злочин)..." Позивач вважає, що інформація є недостовірною, так як відповідач незаконно звинуватив його у вчиненні злочину що полягає у "незаконному та відкритому заволодінні човном". Однак позивач вказує, що ним та іншими членами громадської організації під час чергування були затримані [PERSON] та [PERSON] під час незаконного вилову риби, дільничним інспектором складено про це протокол та наявна постанова Липовецького районного суду про притягнення до відповідальності за ст. ст. 85 ч. 4, 173, 185 КУпАП. - "З вищенаведеного видно, що [PERSON] дає мовчазну згоду на браконьєрський вилов риби тільки своїм найближчим помічникам, які як зрозуміло, є членами його Спілки, а іншим громадянам жителям села, які не є членами Спілки, не дозволяє навіть ловити на вудку, тобто здійснювати любительський лов риби у відповідності до існуючого законодавства ( він з помічниками погрозами виганяють людей під час такої рибалки зі ставка, ріжуть волосінь вудок і ламають самі вудки" Позивач вважає дану інформацію, яку поширив відповідач, недостовірною, яка паплюжить його честь, гідність та ділову репутацію оскільки жодного доказу надання ним «мовчазної згоди на браконьєрський вилов риби» відповідач не надає. Жодного факту браконьєрського вилову риби ним чи іншими членами громадської організації риболовів-любителів не зафіксовано. Також твердження, щодо заборони з його сторони ловлі риби вудками в порушення чинного законодавства, також є надуманими та безпідставними, оскільки не підкріплені жодними доказами чи навіть посиланням на конкретні випадки і осіб. - "...Пан [PERSON] ігнорує вимоги законодавства, що стало однією з підстав написання цього клопотання, адже він постійно наголошує на тому, що його дії повністю підтрумує 140 членів Спілки та сільська рада. На мою пропозицію про співпрацю, він в категоричній формі відмовив, мотивуючи це тим, що він є хазяїном ставка, і ніхто крім нього не може дозволити ловити рибу, здійснювати громадський контроль за дотриманням законодавства та підтримання чистоти та порядку на ставку та навкруги нього. сказавши, що громадяни. які не є членами його спілки не мають права ловити рибу навіть любительським способом, а можливість це зробити виникне тільки після вступу д Спілки і сплати членських внесків ( це є кримінальним правопорушенням, яке підпадає під дію статті 189 кримінального Кодексу України, в якій закріплено, що вчинення будь-яких дій майнового характеру з погрозою насильства, обмеження прав, свобод або законних інтересів осіб є вимаганням)..." В даному випадку позивач вважає, що розповсюджена відповідачем недостовірна інформація щодо ігнорування ним норм існуючого законодавства, та вчинення злочину передбаченого ст.189 КК України Відповідач принижує його честь та гідність, як офіцера, бувшого працівника органів внутрішніх справ, а також як депутата сільської ради, є наклепом, який направлений на заподіяння шкоди його діловій репутації, честі та гідності. - "Отже дії [PERSON] є протиправними і злочинними, адже я особисто та дуже багато інших людей чули, як він разом зі своїми помічниками, не дає можливості посидіти з вудочками на ставку, залякуючи одних людей тим, що не дозволяє їм ловити, спонукаючи вступати до Спілки, іншим погрожуючи фізичною розправою, а іноді і своїм пістолетом, покаранням з боку органів рибоохорони чи міліції ( не забуваємо про ДІМ Швеця, як того, хто "служить" своєму "хазяїну") Постійний наголос [PERSON] на тому, що у Спілці 140 чоловік і всі вони його повністю підтримують, є звичайна демагогія, адже якщо розібратися по суті, то з цих членів, добровільно напевно вступили до Спілки чоловік 20-30 а інші зробили це під психологічним тиском чи після погроз, про що написано вище" Позивач вважає, що така інформація є недостовірною, так як відповідач безпідставно звинувачуючи його в протиправних та злочинних діях зокрема у вигляді погроз з його сторони невідомо кому фізичною розправою, погрозами зброєю, не зазначив жодного фактично підтвердженого випадку таких дій та осіб, відносно яких ці дії були вчинені. Також жодним чином не підтверджена інформація викладена у даному клопотанні, щодо застосування ним психологічного примусу чи погроз до 110-120 громадян з метою вступу в члени громадської організації. - «Але, в любому випадку, цей «беспрєдєл» п. Ключковського та його «команди» необхідно терміново припинити, адже Конституція України говорить про те, що кожен зобов'язаний неухильно додержуватися її та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей. А незнання законів не звільняє від юридичної відповідальності», де Відповідач звинувачує його у «беспредєлі», принижуючи таким звинуваченням мою честь гідність та ділову репутацію. В даному випадку позивач розповсюджуючи недостовірну інформацію, звинувачуючи його в «беспредєлі» принижує його честь, гідність та ділову репутацію. Також в своїй позовній заяві позивач вказав, що в своєму клопотанні яке отримано сільською радою 08.09.2015 року відповідач в образливій, зневажливій та принижуючій формі виклав також негативну інформацію та безпідставно звинуватив його у незаконному спуску води у громадському ставку, отриманні незаконних доходів а саме: "«Свої твердження він обґрунтовує напевно тим, що він є депутатом с/ради, головою комісії із земельних питань та підполковником МВС у відставці, а тому дуже поважна та впливова у нашому селі людина, і нікого та нічого не боїться. Двома словами - «Хазяїн ставка». «….Отже, як стає зрозумілим, єдиною метою спуску води ставка є отримання [PERSON] та його найближчими помічниками наживи, а саме великого прибутку з продажу риби (десятків тонн), як це було зроблено Спілкою під час останнього ремонту застави, хоча зі слів [PERSON], риби ними було виловлено дуже мало, що зазначено в його документах, де зазначена цифра в рази менша реальної. Але для нього не складає ніякої проблеми написати будь-що, враховуючи його значний досвід служби в підрозділі по боротьби з економічними злочинами, як кажуть «папір все стерпить». -«Пан [PERSON], займаючи посаду голови комісії із земельних питань в попередньому скликанні сільської ради, іноді використовував своє становище не за призначенням. Я писав в попередньому клопотанні про його незаконні та протиправні дії. Так от, під час своїх розмов з громадянами, якщо [PERSON] необхідно було вплинути на людину та/або «задавити» власним авторитетом для задоволення власних потреб чи шантажу (про що написано в попередньому клопотанні), він частенько або майже завжди посилався на своє привілейоване становище у с/раді як голови цієї комісії» Позивач вважає, що вказана негативна інформація не відповідає дійсності, оскільки з його сторони, жодного разу таких дій щодо шантажу чи використання власного «авторитету», а тим паче використання свого «привілевійованого» становища, не вчинялось. [PERSON] навіть не дає пояснення в чому саме полягає «привілевійованість» його становища. Позивач поширюючи дані недостовірні відомості не наводить жодного їх обґрунтування чи посилання на конкретних осіб чи факти, що підтверджують дану інформацію. - «Постає питання, чому він [PERSON] має бути головою комісії із земельних питань? Невже серед депутатів немає іншого більш адекватної і толерантної людини, яка теж має поняття в земельних питаннях?» Позивач вказує, що недостовірна інформація викладена в негативній, презирливій, принижуючій формі, принижує його як особистість, людину, яка здобула вищу освіту, офіцера, підполковника органів внутрішніх справ, який тривалий час розкривав злочини в сфері економіки, депутата, який тривалий час обирався головою земельної комісії. Дана інформація відповідача викладена на підставі зневажливого субєктивного ставлення до нього. Також Відповідач безпідставно звинувачує мене у «випадках «вирішення» питань в потрібному кому-небудь руслі», знову ж таки не зазначивши коли такі випадки були та доказів на їх підтвердження. Крім того, позивач в позовній заяві вказує, що розповсюдження [PERSON], відносно нього недостовірної інформації про те, що він начебто, як депутат Вахнівської сільської ради, в т.ч. голова земельної комісії сільської ради, голова громадської організації риболовів-любителів використав своє посадове становище, вчиняв злочини, систематично порушуючи норми законів, спричинило йому моральні страждання, які полягають у тому, що розповсюджена відповідачем у клопотаннях недостовірна інформація була доведена до працівників Вахнівської сільської ради, його колег - депутатів сільської ради, і як наслідків жителів Вахнівської територіальної громади, призвело до значного психологічного дискомфорту, переживань, значним чином негативно вплинуло на його ділову репутацію, і репутацію серед виборців, які його обирали. Нанесену йому моральну шкоду оцінює в 50 000 грн., яку просив суд присудити до стягнення. Ураховуючи наведене, позивач просив суд зобовязати відповідача надіслати протягом одного місяця з дня набрання рішенням законної сили клопотання на імя голови Вахнівської сільської ради, Липовецького району із спростуванням недостовірної інформації, викладеної у клопотаннях відповідача, що були отримані Вахнівською сільською радою 08.09.2015 року та 04.11.2015 року, попередньо погодивши текст спростування з ним, яке має бути оприлюднене на сесії Вахнівської сільської ради. Також позивач просив суд у позові вирішити питання понесених ним судових витрат у вигляді судового збору. Позивач [PERSON] та його представник [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримали, вказавши на обставини, що наведені у позовній заяві, просили позов задовольнити. Також позивач додатково пояснив суду, що поширена негативна інформація відповідачем стосовно нього, яка була доведена до працівників Вахнівської сільської ради, його колег - депутатів сільської ради, і як наслідок, жителів Вахнівської територіальної громади, порушує його особисті немайнові права, що призвело до значного психологічного дискомфорту, переживань, значним чином негативно вплинуло на його ділову репутацію, і репутацію серед виборців, які його обирали, тобто йому завдано діями відповідача моральної шкоди.\~\~\~\~ Відповідач у судовому засіданні позовні вимоги не визнав, на спростування обставин, що викладені позивачем у позовній заяві надав суду письмове заперечення, яке аргументував тим, що подані ним заяви до Вахнівської сільської ради, взагалі не розглядались, оскільки з моменту їх подачі і до даного часу відповідей на них він не отримував. Будь якої конфіденційної інформації про позивача він не поширював, а вирвані із текстів його заяв уривки листа не викривають саму суть їх, оскільки заяву слід читати повністю аби збагнути її зміст. Крім цього, будь яких належних та допустимих доказів в підтвердження надуманих обставин, позивач до позову не надав, не підтвердив та не довів понесеної ним моральної шкоди, отож такий позов є безпідставним та недоведеним, в задоволенні якого слід відмовити, а судові витрати понесені позивачем віднести за його рахунок. Суд, вислухавши пояснення сторін спору та представника позивача, вивчивши та дослідивши матеріали справи, повно з'ясувавши обставини справи, оцінивши усі зібрані у справі\~докази в їх сукупності, дійшов висновків про таке. Судом встановлено та підтверджено матеріалами справи, що 08.09.2015 року головою громадської організації «Захист водних ресурсів Вахнівки» [PERSON] було подане на імя голови Вахнівської сільської ради Липовецького району [PERSON] клопотання, яке зареєстроване 08.09.2015 року за №С-20-2 справа №02-12, відповідно до якого голова громадської організації просив: 1.Надати можливість отримати громадській організації «Захист водних ресурсів Вахнівки» ксеро- або фотокопію договору від 2013 року про співпрацю між сільською радою та спілкою риболовів-любителів с. Вахнівки п. Ключковського. 2. Для уникнення виникнення можливих подальших проблем привести Договір у відповідність до вимог чинного законодавства України шляхом внесення необхідних змін до нього в частині надання Спілці повноважень, які за законом не можуть їй бути надані, або зупинити дію цього Договору (розірвати його). 3. На сесії сільської ради або її виконкому винести офіційне письмове попередження п. Ключковському П.С., як голові Спілки, про те, що ні він особисто, ні члени його Спілки не мають права: - забороняти усім без виключення громадянам проводити любительський лов риби на ставку; - втручатись в роботу гідротехнічної споруди (застави ставка) та спускати воду без попереднього проведення громадських слухань з людьми, які проживають на вулицях поряд зі ставком, без їх згоди на це, без подальшого погодження з сільською радою с. Вахнівки, без укладання відповідного договору (з наданням для цього необхідних документів та дозволів державних органів). - примушувати громадян вступати до Спілки різними способами, адже вступ до громадської організації є добровільним. 4. Зобовязати п. Ключковського довести до всіх членів його Спілки, що вона є добровільною організацією, створеною з метою захисту водних ресурсів і підтримання порядку на ставку, а перебування в ній не дає її членам ніяких привілеїв щодо вилову риби перед іншими громадянами, які не є членами Спілки. При цьому кожен член Спілки, відповідно до закону, має повне право у зручний для нього час вийти з неї. 4. Призначити (створити) комісію з перевірки діяльності, в т.ч. фінансової, спілки риболовів-любителів с. Вахнівки, головою якої є [PERSON] С., включивши до складу цієї комісії за можливості не тільки депутатів с/ради, але й когось із жителів, проживаючих біля ставка, які не є членами Спілки, та представника громадської організації «Захист водних ресурсів Вахнівки». В іншому випадку, громадська організація «Захист водних ресурсів Вахнівки», залишає за собою право звернутись до правоохоронних органів, органів державної влади, прокуратури та/або суду. 04.11.2015 року [PERSON], як фізична особа, звернувся до голови Вахнівської сільської ради [PERSON] із клопотанням (вхідний №02-14 від 04.11.2015 року), в якому просив: - за можливості запросити на засідання сесії с/ради під час розгляду питання щодо виборів голови комісії із земель них питань спеціаліста в цій галузі для можливості визначення необхідної компетенції кандидатів на таку відповідальну посаду; - на цьому ж засіданні сесії с/ ради під час виборів голів постійних комісій зачитати це звернення, внести іншу кандидатуру (не [PERSON] С.) на посаду голови постійної комісії із земельних питань та, за можливості, з метою уникнення в подальшому протиправних дій з боку [PERSON], не обирати його головою будь якої постійної комісії сільської ради. Позивач вважає, що в даних клопотаннях відповідач поширив недостовірну інформацію, яку він зазначив в позовній заяві, та дана інформація була поширена при розгляді на сесіях сільської ради, яка була доступна працівниками сільської ради, депутатам в подальшому односельчанам та вважає, що дана недостовірна інформація принижує його честь, гідність та ділову репутацію. Судом встановлено, що позивач являється головою Вахнівської громадської організації риболовів-любителів, яка зареєстрована рішенням Вахнівської сільської ради, Липовецького району від 27 травня 2008 року за № 20 ( а. с.2), установчим документом якої є Статут, прийнятий установчими зборами Вахнівської громадської організації риболовів-любителів 25 листопада 2007 року протокол № 1 та зареєстрований виконкомом Вахнівської сільської ради. (а. с. 29-31). 28 травня 2008 року між Вахнівською сільською радою в особі голови [PERSON] та [PERSON], як головою Вахнівської громадської організації риболовів-любителів було укладено угоду використання водних та відтворення рибних ресурсів ставка «Вільшанка» строком на пять років ( а. с. 32-33). З акту обстеження запірної споруди ставка «Вільшанка», складеного комісією від 07.09.2016 року вбачається, що пройшов самовільний витік води через шандори шлюза-регулятора, так як деревяні заставки стали непридатними для подальшого використання ( а. с.36). 11 вересня 2009 року начальником БУВР Піденного Бугу погоджено випуск води із ставка «Вільшанка» для проведення поточного ремонту гідроспоруди ( а. с. 37) 15 вересня 2015 року начальником Державного управління охорони навколишнього природного середовища погоджено випуск води із ставка «Вільшанка» ( а. с. 38). З фотокопій накладних, приєднаних до матеріалів справи, виданих на імя [PERSON] слід, що ним отримано заставки на суму 3810 грн. та на сумі 3200 грн. ( а. с. 39, 40). Також із накладних від 29.04.2010 року вбачається, що відпущено ТОВ «Акваторія» [PERSON] 700 кг. зарибку на суму 14000 гривень який було доставлено ТОВ «Акваторія»- вартість доставки 500 грн. ( а. с. 422,43). В той же день даним рибопосадковим матеріалам породи «короп» було зариблено водоймище «Вільшанка», про що складено відповідний акт ( а. с. 44). 26 червня 2013 року між Вахнівською сільською радою в особі голови [PERSON] та [PERSON], як головою Вахнівської громадської організації риболовів-любителів було укладено угоду використання водних та відтворення рибних ресурсів ставка «Вільшанка» строком на пять років ( а. с. 3435). Позивач вказує в позовній заяві на те, що відповідач свідомо поширює про нього неправдиві відомості, зазначені в позовній заяві стверджує, що вказана відповідачем негативна інформація порушує його особисті немайнові права, що виражаються у соціальній оцінці його як особи в очах оточуючих суспільна оцінка його ділових якостей ставленні до нього з боку жителів населеного пункту, де його обрано ними ж депутатом сільської ради. Згідно частини 2\~пункту 4\~постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи" N 1 від 27 лютого 2009 року, зокрема, під гідністю слід розуміти визнання цінності кожної фізичної особи як унікальної біопсихосоціальної цінності, з честю пов'язується позитивна соціальна оцінка особи в очах оточуючих, яка ґрунтується на відповідності її діянь (поведінки) загальноприйнятим уявленням про добро і зло, а під діловою репутацією фізичної особи розуміється набута особою суспільна оцінка її ділових і професійних якостей при виконанні нею трудових, службових, громадських чи інших обов'язків. Згідно з частинами 5 - 6\~пункту 15\~постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи" N 1 від 27 лютого 2009 року\~недостовірною вважається інформація, яка не відповідає дійсності або викладена неправдиво, тобто містить відомості про події та явища, яких не існувало взагалі або які існували, але відомості про них не відповідають дійсності (неповні або перекручені). Відповідно до змісту\~частини 1\~статті 277 ЦК України\~особа, особисті немайнові права якої порушено внаслідок поширення про неї недостовірної інформації, має право на спростування цієї інформації. Згідно норм\~вказаної статті\~ЦК України\~об'єктивна сторона складу даного цивільного правопорушення передбачає одночасну наявність двох складових елементів - недостовірність поширеної інформації та її неправильність на порушення особистих немайнових прав потерпілої особи (негативний зміст). Негативною слід вважати інформацію, в якій стверджується про порушення особою, зокрема, норм чинного законодавства, вчинення будь-яких інших дій (наприклад, порушення принципів моралі, загальновизначених правил співжиття, неетична поведінка в особистому, суспільному чи політичному житті тощо) і яка порушує право позивача на повагу до гідності, честі чи ділової репутації. \~ Згідно ст.\~10 ЦПК України\~цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.\~\~Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості.\~\~Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд сприяє всебічному і повному з'ясуванню обставин справи: роз'яснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обов'язки, попереджує про наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим Кодексом. На даний час обов'язок довести, що поширена інформація є недостовірною, покладається на позивача, оскільки ч. 3\~ст. 277 ЦК України, яка покладала даний тягар на відповідача - виключена. На виконання вимог вказаної норми жодних доказів, які свідчать про недостовірність поширеної відповідачем інформації позивач суду не надав. Показання допитаних в якості свідків [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] [PERSON] [PERSON], [PERSON] не можуть бути використані судом в якості доказів недостовірності інформації поширеної відповідачем, оскільки вона в своїй сукупності є оціночними судженнями відповідача, а не твердженнями про конкретні факти, достовірність яких можна було б перевірити. Згідно із\~п. 19\~постанови Пленуму\~\~Верховного Суду України від 27.02.2009 року №1 "Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи", вирішуючи питання про визнання поширеної інформації недостовірною, суди повинні визначати характер такої інформації та з'ясовувати, чи є вона фактичним твердженням, чи оціночним судженням. Відповідно до ч. 2\~ст. 471\~Закону України "Про інформацію"\~оціночними судженнями, за винятком образи чи наклепу, є висловлювання, які не містять фактичних даних, зокрема критика, оцінка дій, а також висловлювання, що не можуть бути тлумаченні як такі, що містять фактичні дані, з огляду на характер використання мовних засобів, зокрема, гіпербол, алегорій, сатири. Оціночні судження не підлягають спростуванню та доведенню їх правдивості. Таким чином, відповідно до\~ст. 277 ЦК України\~не є предметом судового захисту оціночні судження, думки, переконання, критична оцінка певних фактів і недоліків, які, будучи вираженням суб'єктивної думки і поглядів відповідача, не можна перевірити на предмет їх відповідності дійсності (на відміну від перевірки істинності фактів) і спростувати, що відповідає прецендентній судовій практиці Європейського суду з прав людини при тлумаченні положень ст. 10 Конвенції. Так, Європейський суд наполягає, що свобода вираження поглядів становить одну з основних підвалин демократичного суспільства і одну з принципових умов його прогресу і самореалізації кожної особи та робить розрізнення між твердженнями факту та оціночними судженнями (справа "Лінгенс проти Австрії"). Вимога щодо доведення правдивості оціночного судження є неможливою та порушує свободу вираження поглядів та думки. Люди мають право мати думки та висловлювати їх вільно з питань, які становлять їх інтерес, думки, які дехто чи навіть усі можуть вважати перебільшеними, обмеженими або упередженими, але думки, яких вони чесно дотримуються. Європейський Суд у своїй судовій практиці дотримується підходу щодо захисту свободи вираження, вказуючи, що свобода висловлювати свої погляди є правом людини, визнаним у світі, мабуть, найбільш широко. Свобода слова визнається цінною, оскільки публічні обговорення є можливим інструментом досягнення суспільних цілей та вираження особистих поглядів саме по собі є людським благом пошуку істини, досягнення справедливості, викриття негативних тенденцій у суспільстві і взаємовідносинах між людьми. Вільне передавання почуттів, поглядів та ідей є істотним чинником повноцінного розвитку особистості в суспільстві, так само, як і здатність людини сприймати заперечення, спонукання, заохочення через ідеї, висловлені іншими людьми, яка є також важливою для формування особистих переконань. Статтею 32 Конституції України визначено, що кожен має право вільно збирати, зберігати та використовувати і поширювати інформацію усно, письмово або в інший спосіб на свій вибір. Здійснення цих прав може бути обмежене у випадках передбачених законом. Статтею 19 Конституції України визначено, що орган державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачений Конституцією та законами України». Згідно ст. 40 Конституції України усі мають право направляти індивідуальні чи колективні письмові звернення або особисто звертатись до органів державної влади, органів місцевого самоврядування та посадових і службових осіб цих органів, що зобовязані розглядати звернення і дати обґрунтовану відповідь у встановлений законодавством строк. В п. 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 27.02.2009 року № 1 «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» вказано, що суди повинні мати на увазі, що у випадку, коли особа звертається до зазначених органів із заявою, в якій міститься та чи інша інформація, і в разі, якщо цей орган компетентний перевірити цю інформацію та надати відповідь, проте в ході перевірки інформація не знайшла свого підтвердження, вказана обставини сама по собі бути підставою для задоволення позову, оскільки в такому випадку мала місце реалізація особою конституційного права, передбаченого ст. 40 Конституції України, а не поширення недостовірної інформації. Статтею 7 Закону України «Про доступ до публічної інформації» визначено, що конфіденційна інформація інформація, доступ до якої обмежено фізичною або юридичною особою, крім субєктів владних повноважень та яка може поширюватись у визначеному ними порядку та яка може поширюватись у визначеному ними порядку за їхнім бажанням відповідно до передбачених умов. Не може бути конфіденційною інформація зазначена у ч. 1 та ч. 2 ст. 13 даного закону. Статтю 6 ч. 2 п. 7 Закону України «Про доступ до публічної інформації» передбачено, що обмеження доступу підлягає інформація, а не документ. Якщо документ містить інформацію з обмеженим доступом, для ознайомлення надається інформація, доступ до якої необмежений. Згідно п. 3 ч. 1 ст. 13 Закону України «Про доступ до публічної інформації» особи, якщо вони виконують делеговані повноваження суб'єктів владних повноважень згідно із законом чи договором, включаючи надання освітніх, оздоровчих, соціальних або інших державних послуг, - стосовно інформації, пов'язаної з виконанням їхніх обов'язків є розпорядниками інформації для цілей цього Закону. Відповідно до ст. 30 Закону України «Про інформацію» - інформацію з обмеженим доступом може бути поширено без згоди її власника, якщо ця інформація є суспільно значимою, тобто, якщо вона є предметом громадського інтересу і якщо право громадськості знати цю інформацію переважає право її власника на її захист. З аналізу вищевказаних норм Закону України «Про інформацію», Закону України «Про доступ до публічної інформації» суд вважає, що клопотання відповідача звернені до голови Вахнівської сільської ради слід розцінювати як індивідуальне письмове звернення до посадової особи органу місцевого самоврядування як до органу який компетентний перевірити таку інформацію та надати відповідь. Відповідно до абзацу 4\~пункту 11\~постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" N 4 від 31 березня 1995 року\~(із змінами та доповненнями), критична оцінка певних фактів і недоліків, думки та судження, критичні рецензії творів не можуть бути підставою для задоволення вимог про відшкодування моральної (немайнової) шкоди. Ураховуючи наведене, суд також відмовляє позивачу в задоволенні вимог про стягнення моральної шкоди. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є безпідставними і необґрунтованими та задоволенню не підлягають у повному обсязі. Вирішуючи питання про судові витрати, суд керується правилами\~ст..88 ЦПК України, а тому в разі відмови в задоволені позову відносить їх на рахунок позивача. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed