Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-20 00:00:00

У травні 2011 року Заступник прокурора Київської області в інтересах держави в особі Шпитьківської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області звернувся до Києво-Святошинського районного суду Київської області з позовом до відповідачів [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], про визнання недійсними державних актів на право власності на земельні ділянки і скасування їх державної реєстрації, визнання недійсними договорів купівлі-продажу земельних ділянок, витребування на користь держави земельних ділянок, визнання за державою права власності на земельні ділянки. Свої вимоги обґрунтовували, ти що проведеною перевіркою додержання вимог земельного законодавства на території Києво-Святошинського району Київської області встановлено, що відповідно до державного акту на право постійного користування землею серії [NUMBER], виданого Києво-Святошинською районною державною адміністрацією, державному підприємству "Чайка", філії "Лісне" було надано у постійне користування для ведення товарного сільськогосподарського виробництва 423,26 га землі в межах Шпитьківської сільської ради Києво-Святошинського району. Відповідно до Розпорядження Києво-Святошинської районної державної адміністрації № 132 від 05 квітня 2005 року вилучено із земель Державного сільськогосподарського підприємства "Чайка" Державного управління справами земельну ділянку загальною площею 50,0 га, розташовану в межах Шпитьківської сільської ради, та передано зазначену земельну ділянку до земель запасу Шпитьківської сільської ради. Згідно рішення Шпитьківської сільської ради № 847 від 08 липня 2004 року погоджено Громадській організації "Об'єднання громадян "Лісне ІІ" місце розташування земельної ділянки під розміщення житлового будівництва орієнтовною площею 60,0 га в межах с. Лісне. До складу вказаних земель увійшла земельна ділянка площею 50,0 га, вилучена вказаним вище розпорядженням Києво-Святошинської РДА із землекористування ДСП "Чайка" до земель запасу Шпитьківської сільради, а також земельна ділянка площею 10,0 га, яка на момент прийняття спірного рішення перебувала у користуванні підприємства. Вказаним рішенням також надано згоду Громадській організації "Об'єднання громадян "Лісне ІІ" на складання проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки під розміщення житлового будівництва. Відповідно до рішення Шпитьківської сільської ради № 895 від 16 вересня 2004 року затверджено проект землеустрою щодо відведення Громадській організації "Об'єднання громадян "Лісне ІІ" земельної ділянки площею 59,9317 га, з який 49,9317 га за рахунок земель запасу сільської ради та 10,0 га за рахунок земель ДСП "Чайка", та надано цю ділянку в оренду строком на 49 років для будівництва житлових будинків. На підставі вказаного рішення між Шпитьківською сільською радою та Громадською організацією "Об'єднання громадян "Лісне ІІ" 05 жовтня 2004 року було укладено договір оренди вказаної земельної ділянки площею 59,9317 га терміном на 49 років. В подальшому рішенням Шпитьківської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області № 931 від 20 жовтня 2004 "Про передачу у власність земельних ділянок 129 членам ГО ОГ "Лісне ІІ" під будівництво і обслуговування жилих будинків, господарських будівель і споруд в межах с. Лісне" затверджено технічну документацію із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право власності на земельні ділянки 129 членам громадської організації "Об'єднання громадян "Лісне ІІ" під будівництво і обслуговування жилих будинків і споруд в межах с. Лісне Києво-Святошинського району Київської області; вирішено передати земельні ділянки у власність та видати державні акти на право власності на земельні ділянки 129 членам громадської організації "Об'єднання громадян "Лісне ІІ" під будівництво і обслуговування жилих будинків, господарських споруд в межах с. Лісне Києво-Святошинського району Київської області загальною площею 30,93 га. Згідно зазначеного рішення 129 членів громадської організації "Об'єднання громадян "Лісне ІІ", в тому числі [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], отримали державні акти на право власності на земельні ділянки для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, відповідно, Державний акт серії [NUMBER], кадастровий номер [NUMBER]; Державний акт серії [NUMBER], кадастровий номер [NUMBER]; Державний акт серії [NUMBER], кадастровий номер [NUMBER]; Державний акт серії [NUMBER], кадастровий номер [NUMBER]; Державний акт серії [NUMBER], кадастровий номер [NUMBER]; Державний акт [NUMBER], кадастровий номер [NUMBER]; Державний акт серії [NUMBER], кадастровий номер [NUMBER]. Потім, на підставі договорів купівлі-продажу від 27 квітня 2005 року та від 28 квітня 2005 року, які зареєстровані відповідно за номерами 3807, 3800, 3804, 3756, 3755, 3808, 3807, громадяни [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] відчужили зазначені земельні ділянки на користь [PERSON]. На підставі зазначених договорів купівлі-продажу [PERSON] отримав державні акти на право власності на земельні ділянки, а саме: Державний акт серії [NUMBER], кадастровий номер [NUMBER]; Держаний акт серії [NUMBER], кадастровий номер [NUMBER]; Державний акт серії [NUMBER], кадастровий номер [NUMBER]; Державний акт серії [NUMBER], кадастровий номер [NUMBER]; Державний акт серії [NUMBER], кадастровий номер [NUMBER]. Заступник прокурора Київської області зазначав, що вся процедура переходу права власності на спірні земельні ділянки суперечить вимогам чинного законодавства, при цьому посилався на наступне. Розпорядження Києво-Святошинської районної державної адміністрації № 132 від 05 квітня 2004 року, яким вилучено земельну ділянку площею 50 га із земель ДСП "Чайка" з метою передачі її до земель запасу Шпитьківської сільської ради, прийнято всупереч вимогам ст. 149 Земельного кодексу України, оскільки на момент його прийняття спірні земельні ділянки знаходились за межами населеного пункту с. Шпитьки. Крім того, як вбачається із змісту спірного розпорядження Києво-Святошинської районної державної адміністрації, рішень Шпитьківської сільської ради та договору оренди земельної ділянки від 05 жовтня 2004 року, із загальної площі вказаної земельної ділянки 28,3 га є лісами. Також, спірним розпорядженням Києво-Святошинської районної державної адміністрації із земель ДСП "Чайка" вилучено земельну ділянку площе 50 га, в той час як спірними рішеннями Шпитьківської сільської ради в оренду передано земельну ділянку загальною площею 59,9317 га. Тобто, земельна ділянка площею 10 га не вилучалася у користувача ДСП "Чайка" у встановленому законом порядку. У зв'язку з виявленими порушеннями, за результатами розгляду протесту прокуратури області, розпорядженням Києво-Святошинської районної державної адміністрації № 412 від 13 вересня 2005 року скасовано власне попереднє розпорядження № 132 від 05 квітня 2004 року, яким вилучено із земель Державного сільськогосподарського підприємства "Чайка" Державного управління справами земельну ділянку загальною площею 50,0 га. Крім того, за результатами розгляду протестів прокуратури Києво-Святошинського району, рішенням Шпитьківської сільської ради від 27 квітня 2005 року скасовані попередні рішення № 847 від 08 липня 2004 року та № 895 від 16 вересня 2004 року, на підставі яких 05 жовтня 2004 року укладено договір оренди земельної ділянки з Громадською організацією "Об'єднання громадян "Лісне ІІ". Рішенням господарського суду Київської області від 12 квітня 2010 року, яке постановою Київського апеляційного господарського суду від 02 лютого 2011 року залишено без змін, за результатами розгляду позову прокуратури Київської області визнано недійсним договір оренди земельної ділянки від 05 жовтня 2001 року, укладений між Шпитьківською сільською радою та Громадською організацією "Об'єднання громадян "Лісне ІІ". Окрім того, рішенням Шпитьківської сільської ради № 618 від 28 вересня 2007 року скасовано попереднє рішення № 931 від 20 жовтня 2004 року, на підставі якого зазначені фізичні особи отримали державні акти на право власності на спірні земельні ділянки. Враховуючи викладене, Заступник прокурора Київської області просив визнати недійсними державні акти на право власності на земельні ділянки для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд серії [NUMBER], серії [NUMBER], серії [NUMBER], серії [NUMBER], серії [NUMBER], серії [NUMBER], серії [NUMBER], видані відповідно [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON]; визнати недійсними договори купівлі-продажу земельних ділянок від 27 квітня 2005 року та від 28 квітня 2005 року, які зареєстровані за номерами відповідно 3807, 3800, 3804, 3756, 3755, 3808, 3807, укладені між громадянами [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON]; визнати недійсним Державний акт серії [NUMBER] на право власності на земельну ділянку площею 0,2499 га для будівництва та обслуговування житлового будинку в адміністративних межах Шпитьківської сільської ради, с. Лісне, виданий [PERSON] і зареєстрований в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 010832900345 та скасувати його державну реєстрацію; визнати недійсним Державний акт серії [NUMBER] на право власності на земельну ділянку площею 0,2347 га для будівництва та обслуговування житлового будинку в адміністративних межах Шпитьківської сільської ради, с. Лісне, виданий [PERSON] і зареєстрований в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 010832900346 та скасувати його державну реєстрацію; визнати недійсним державний акт серії [NUMBER] на право власності на земельну ділянку площею 0,2013 га для будівництва та обслуговування житлового будинку в адміністративних межах Шпитьківської сільської ради, с. Лісне, виданий [PERSON] і зареєстрований в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 010832900347 та скасувати його державну реєстрацію; визнати недійсним державний акт серії [NUMBER] на право власності на земельну ділянку площею 0,2477 га для будівництва та обслуговування житлового будинку в адміністративних межах Шпитьківської сільської ради, с. Лісне, виданий [PERSON] та зареєстрований в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 010232900348 та скасувати його державну реєстрацію; визнати недійсним державний акт серії [NUMBER] на право власності на земельну ділянку площею 0,2477 га для будівництва та обслуговування житлового будинку в адміністративних межах Шпитьківської сільської ради, с. Лісне, виданий [PERSON] і зареєстрований в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 010832900349 та скасувати його державну реєстрацію; визнати недійсним державний акт серії [NUMBER] на право власності на земельну ділянку площею 0,2500 га для будівництва та обслуговування житлового будинку в адміністративних межах Шпитьківської сільської ради, с. Лісне, виданий [PERSON] і зареєстрований в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 010832900343 та скасувати його державну реєстрацію; визнати недійсним державний акт серії [NUMBER] на право власності на земельну ділянку площею 0,2499 га для будівництва та обслуговування житлового будинку в адміністративних межах Шпитьківської сільської ради, с. Лісне, виданий [PERSON] і зареєстрований в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 010832900344 та скасувати його державну реєстрацію; витребувати на користь держави в особі Шпитьківської сільської ради з незаконного володіння [PERSON] 7 (сім) земельних ділянок загальною площею 1,6812 га, що розташовані в адміністративних межах Шпитьківської сільської ради з наступними кадастровими номерами: [NUMBER]; [NUMBER]; [NUMBER]; [NUMBER]; [NUMBER]; [NUMBER]; [NUMBER], загальна вартість яких становить 358 957,55 грн.; визнати за державою в особі Шпитьківської сільської ради право власності на 7 (сім) земельних ділянок загальною площею 1,6812 га, що розташовані в адміністративних межах Шпитьківської сільської ради з наступними кадастровими номерами: [NUMBER]; [NUMBER]; [NUMBER]; [NUMBER]; [NUMBER]; [NUMBER]; [NUMBER], загальна вартість яких становить 358 957,55 грн. 05 лютого 2014 року Заступник прокурора Київської області в інтересах держави в особі Шпитьківської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області, Державного підприємства "Чайка" подав суду заяву в порядку вимог ст. 31 ЦПК України, в якій посилався на те, що розпорядженням Києво-Святошинської районної державної адміністрації № 132 від 05 квітня 2005 року вилучено із земель Державного сільськогосподарського підприємства "Чайка" Державного управління справами земельну ділянку загальною площею 50,0 га, розташовану в межах Шпитьківської сільської ради, та передано зазначену земельну ділянку до земель запасу Шпитьківської сільської ради. Рішенням Шпитьківської сільської ради № 847 від 08 липня 2004 року погоджено Громадській організації "Об"єднання громадян "Лісне ІІ" місце розташування земельної ділянки під розміщення житлового будівництва орієнтовною площею 60,0 га в межах с. Лісне. До складу вказаних земель увійшла земельна ділянка площею 50,0 га, вилучена вказаним вище розпорядженням Києво-Святошинської РДА із землекористування ДСП "Чайка" до земель запасу Шпитьківської сільської ради, а також земельна ділянка площею 10,0 га, яка на момент прийняття спірного рішення перебувала в користуванні підприємства. Вказаним рішенням також надано згоду громадській організації "Об"єднання громадян "Лісне ІІ" на складання проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки під розміщення житлового будівництва. Рішенням Шпитьківської сільської ради № 895 від 16 вересня 2004 року затверджено проект землеустрою щодо відведення Громадській організації "Об"єднання громадян "Лісне ІІ" земельної ділянки площею 59,9317 га, з яких 49,9317 га за рахунок земель запасу сільської ради та 10,0 га за рахунок земель ДСП "Чайка", та надано цю ділянку в оренду строком на 49 років для будівництва житлових будинків. На підставі вказаного рішення між Шпитьківською сільською радою та Громадською організацією "Об"єднання громадян "Лісне ІІ" 05 жовтня 2004 року укладено договір оренди вказаної земельної ділянки площею 59,9317 га терміном на 49 років. В подальшому рішенням Шпитьківської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області № 931 від 20 жовтня 2004 року "Про передачу у власність земельних ділянок 129 членам ГО ОГ "Лісне ІІ" під будівництво і обслуговування жилих будинків, господарських будівель і споруд в межах с. Лісне" затверджено технічну документацію із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право власності на земельні ділянки 129 членам громадської організації "Об"єднання громадян Лісне ІІ" під будівництво і обслуговування жилих будинків і споруд в межах с. Лісне, Києво-Святошинського району Київської області, передано земельні ділянки у власність та видано державні акти на право власності на земельні ділянки 129 членам громадської організації "Об"єднання громадян Лісне ІІ" під будівництво і обслуговування жилих будинків, господарських споруд в межах с. Лісне, Києво-Святошинського району Київської області загальною площею 30,93 га. На підставі вказаного рішення 129 членів громадської організації "Об'єднання громадян "Лісне ІІ", в тому числі [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], отримали державні акти на право власності на земельні ділянки для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, відповідно, Державний акт серії [NUMBER], кадастровий номер [NUMBER]; Державний акт серії [NUMBER], кадастровий номер [NUMBER]; Державний акт серії [NUMBER], кадастровий номер [NUMBER]; Державний акт серії [NUMBER], кадастровий номер [NUMBER]; Державний акт серії [NUMBER], кадастровий номер [NUMBER]; Державний акт [NUMBER], кадастровий номер [NUMBER]; Державний акт серії [NUMBER], кадастровий номер [NUMBER]. В подальшому, на підставі договорів купівлі-продажу від 27 квітня 2005 року та від 28 квітня 2005 року, які зареєстровані відповідно за номерами 3807, 3800, 3804, 3756, 3755, 3808, 3807, громадяни [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] відчужили зазначені земельні ділянки на користь [PERSON]. Згідно зазначених договорів купівлі-продажу [PERSON] отримав державні акти на право власності на земельні ділянки, а саме: Державний акт серії [NUMBER], кадастровий номер [NUMBER]; Держаний акт серії [NUMBER], кадастровий номер [NUMBER]; Державний акт серії [NUMBER], кадастровий номер [NUMBER]; Державний акт серії [NUMBER], кадастровий номер [NUMBER]; Державний акт серії [NUMBER], кадастровий номер [NUMBER]. Постановою Київського апеляційного господарського суду від 13 березня 2013 року у справі № 271/7-05/351/13/20-09/4/19/14 задоволено частково позов прокурора Київської області в інтересах держави в особі Державного управління справами та Державного сільськогосподарського підприємства "Чайка" до Громадської організації "Об"єднання громадян "Лісне ІІ", Шпитьківської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області, Києво-Святошинської районної державної адміністрації, за участю третіх осіб без самостійних вимог на предмет спору на стороні позивачів Міністерство аграрної політики України та Фонду державного майна України, третіх осіб, що не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідачів: [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] про визнання недійсним розпорядження, рішень та договору оренди земельної ділянки, зобов"язання повернути земельну ділянку, визнано недійсним рішення Шпитьківської сільської ради № 847 від 08 липня 2004 року в частині погодження Громадській організації "Об"єднання громадян "Лісне ІІ" місця розташування земельної ділянки під розміщення житлового будівництва орієнтовною площею 10,0 га, яка знаходилась в постійному користуванні Державного підприємства "Чайка", в межах с. Лісне, Києво-Святошинського району Київської області та надання згоди на складання проекту землеустрою щодо відведення цієї земельної ділянки площею 0,10 га в оренду громадській організації "Об"єднання громадян "Лісне ІІ" під розміщення житлового будівництва в межах с. Лісне Києво-Святошинського району Київської області. Визнано недійсним рішення Шпитьківської сільської ради № 895 від 16 вересня 2004 року в частині погодження проекту землеустрою щодо відведення Громадській організації "Об"єднання громадян "Лісне ІІ" земельної ділянки площею 10,0 га за рахунок земель Державного підприємства "Чайка" та надання цієї земельної ділянки в оренду на 49 років для будівництва житлових будинків. Визнано недійсним договір оренди земельної ділянки від 05 жовтня 2004 року, укладений між Шпитьківською сільською радою та Громадською організацією "Об"єднання громадян "Лісне ІІ", в частині надання в оренду земельної ділянки площею 0,10 га в межах Шпитьківської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області за рахунок земель Державного підприємства "Чайка". Зобов"язано Громадську організацію "Об"єднання громадян "Лісне ІІ" повернути Державному підприємству "Чайка" земельну ділянку площею 10,0 га в межах Шпитьківської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області. Додатковою перевіркою встановлено, що земельні ділянки, які на даний час перебувають у власності [PERSON], не знаходяться в межах земельної ділянки площею 0,10 га, незаконність передачі якої в оренду Громадській організації "Об"єднання громадян "Лісне ІІ" без вилучення у ДП "Чайка" встановлені постановою Київського апеляційного господарського суду від 13 березня 2013 року у справі № 271/7-05/351/13/20-09/4/19/14. Заступник прокурора Київської області в позові зазначив, що рішенням Шпитьківської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області № 931 від 20 жовтня 2004 року "Про передачу у власність земельних ділянок 129 членам ГО ОГ "Лісне ІІ" під будівництво і обслуговування жилих будинків, господарських будівель і споруд в межах с. Лісне" затверджено технічну документацію із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право власності на земельні ділянки 129 членам громадської організації "Об"єднання громадян Лісне ІІ" під будівництво і обслуговування жилих будинків і споруд в межах с. Лісне Києво-Святошинського району Київської області передано земельні ділянки у власність та видано державні акти на право власності на земельні ділянки 129 членам громадської організації "Об"єднання громадян Лісне ІІ" під будівництво і обслуговування жилих будинків, господарських споруд в межах с. Лісне, Києво-Святошинського району, Київської області загальною площею 30,93 га, в тому числі і відповідачам. Спірні земельні ділянки всупереч вимогам ст. ст. 116, 118 Земельного кодексу України відведені відповідачам із земель комунальної власності без прийняття рішення Шпитьківською сільською радою про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення вказаних земельних ділянок у власність, без його розробки та погодження з органом по земельних ресурсах, природоохоронним і санітарно-епідеміологічними органами, органами архітектури і охорони культурної спадщини та його подальшим затвердженням рішенням ради. Також, встановлено, що земельні ділянки у користуванні [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] не перебували, на них відсутні будь-які нерухомі об"єкти, а їх межі встановлено лише при виготовленні даної технічної документації. Крім того, встановлено, що рішенням Шпитьківської сільської ради від 28 вересня 2007 року № 618 відмінено рішення ради від 20 жовтня 2004 року № 931 та від 20 жовтня 2004 року № 939. Рішення Шпитьківської сільської ради від 28 вересня 2007 року є чинним, ним встановлено юридичні факти, які також мають суттєве значення для вирішення даної справи та є всі правові підстави для визнання недійсними та скасування державних актів на право власності на земельні ділянки. Зокрема, в позові зазначено, що постановою Києво-Святошинського районного суду від 25 березня 2011 року у справі № 2-а-78/2011 року, яка набрала законної сили, задоволено позов Заступника прокурора Київської області в інтересах держави в особі Державного управління справами, Державного підприємства "Чайка", Головного управління Держкомзему до Шпитьківської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області про визнання протиправним і скасування рішення "Про передачу у власність земельних ділянок 129 членам ГО ОГ "Лісне ІІ" під будівництво і обслуговування жилих будинків, господарських будівель і споруд в межах с. Лісне" від 20 жовтня 2004 року № 931. За таких умов відведення земельних ділянок у власність вищевказаним громадянам для будівництва і обслуговування жилих будинків, господарських будівель і споруд в межах с. Лісне не відповідають вимогам земельного законодавства України. В даному випадку спірні земельні ділянки вибули з власності держави з порушенням вимог чинного законодавства в порядку безкоштовної приватизації відповідно до вимог ст. 118 ЗК України, а тому існують всі правові підстави для витребування їх з незаконного володіння відповідачів на користь держави на підставі ст. ст. 387, 388 ЦК України. Зважаючи на те, що відповідачами спірні державні акти на право власності на земельні ділянки були зареєстровані у встановленому законом порядку, відновити становище, яке існувало до порушення можливо лише шляхом визнання недійсними державних актів на право власності на земельні ділянки, скасування реєстрації цих державних актів та витребування земельних ділянок на користь держави. Оскільки спірні державні акти на право власності на земельні ділянки першим власникам видані незаконно, то і договори купівлі-продажу цих земельних ділянок не можуть вважатися законними та мають бути визнані судом недійсними на підставі ст. ст. 203, 215 ЦК України. Згідно останніх вимог Заступник прокурора Київської області просив визнати недійсними державні акти на право власності на земельні ділянки для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд серії [NUMBER], серії [NUMBER], серії [NUMBER], серії [NUMBER], серії [NUMBER], серії [NUMBER], серії [NUMBER], видані відповідно [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON]; визнати недійсними договори купівлі-продажу земельних ділянок від 27 квітня 2005 року та від 28 квітня 2005 року, які зареєстровані за номерами відповідно 3807, 3800, 3804, 3756, 3755, 3808, 3807, укладені між громадянами [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON]; визнати недійсним державний акт серії [NUMBER] на право власності на земельну ділянку площею 0,2499 га для будівництва та обслуговування житлового будинку в адміністративних межах Шпитьківської сільської ради, с. Лісне, виданий [PERSON] і зареєстрований в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 010832900345 та скасувати його державну реєстрацію; визнати недійсним Державний акт серії [NUMBER] на право власності на земельну ділянку площею 0,2347 га для будівництва та обслуговування житлового будинку в адміністративних межах Шпитьківської сільської ради, с. Лісне, виданий [PERSON] і зареєстрований в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 010832900346 та скасувати його державну реєстрацію; визнати недійсним державний акт серії [NUMBER] на право власності на земельну ділянку площею 0,2013 га для будівництва та обслуговування житлового будинку в адміністративних межах Шпитьківської сільської ради, с. Лісне, виданий [PERSON] і зареєстрований в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 010832900347 та скасувати його державну реєстрацію; визнати недійсним державний акт серії [NUMBER] на право власності на земельну ділянку площею 0,2477 га для будівництва та обслуговування житлового будинку в адміністративних межах Шпитьківської сільської ради, с. Лісне, виданий [PERSON] та зареєстрований в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 010232900348 та скасувати його державну реєстрацію; визнати недійсним державний акт серії [NUMBER] на право власності на земельну ділянку площею 0,2477 га для будівництва та обслуговування житлового будинку в адміністративних межах Шпитьківської сільської ради, с. Лісне, виданий [PERSON] і зареєстрований в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 010832900349 та скасувати його державну реєстрацію; визнати недійсним державний акт серії [NUMBER] на право власності на земельну ділянку площею 0,2500 га для будівництва та обслуговування житлового будинку в адміністративних межах Шпитьківської сільської ради, с. Лісне, виданий [PERSON] і зареєстрований в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 010832900343 та скасувати його державну реєстрацію; визнати недійсним державний акт серії [NUMBER] на право власності на земельну ділянку площею 0,2499 га для будівництва та обслуговування житлового будинку в адміністративних межах Шпитьківської сільської ради, с. Лісне, виданий [PERSON] і зареєстрований в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 010832900344 та скасувати його державну реєстрацію; витребувати на користь держави в особі Шпитьківської сільської ради з незаконного володіння [PERSON] 7 (сім) земельних ділянок загальною площею 1,6812 га, що розташовані в адміністративних межах Шпитьківської сільської ради з наступними кадастровими номерами: [NUMBER]; [NUMBER]; [NUMBER]; [NUMBER]; [NUMBER]; [NUMBER]; [NUMBER], загальна вартість яких становить 358 957,55 грн.; визнати за державою в особі Шпитьківської сільської ради право власності на 7 (сім) земельних ділянок загальною площею 1,6812 га, що розташовані в адміністративних межах Шпитьківської сільської ради з наступними кадастровими номерами: [NUMBER]; [NUMBER]; [NUMBER]; [NUMBER]; [NUMBER]; [NUMBER]; [NUMBER], загальна вартість яких становить 358 957,55 грн. У судовому засіданні прокурор підтримав позовні вимоги і просив позов задовольнити. У судове засідання представники позивачів Шпитьківської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області та представника Державного підприємства "Чайка" не з"явились, про дату, час і місце розгляду справи повідомлялись належним чином, причини неявки суду невідомі. У судовому засіданні представник відповідача [PERSON] позов не визнав і заперечував проти його задоволення. У судове засідання відповідачі [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] не з"явились, про дату, час і місце розгляду справи повідомлялись належним чином, причини неявки суду невідомі. Вислухавши думку учасників процесу, розглянувши подані документи та матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши усі фактичні обставини, на яких ґрунтуються вимоги позовної заяви, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи та вирішення спору по суті, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні позовних вимог з наступних підстав. Слід зазначити, що ч. 2 ст. 121 Конституції України передбачено, що прокурор здійснює представництво інтересів громадянина або держави в суді у випадках, визначених законом. Відповідно до ст. 20 Закону України „Про прокуратуру" прокурор або його заступник при виявленні порушень закону має право звертатись до суду з заявами про захист прав і законних інтересів громадян, держави, а також підприємств та інших юридичних осіб. Згідно ст. 36-1 Закону України "Про прокуратуру" підставою для представництва у суді прокурором інтересів держави є наявність порушень або загрози порушень економічних, політичних та інших державних інтересів внаслідок протиправних дій (бездіяльності) фізичних або юридичних осіб, що вчиняються у відносинах між ними та державою. Виходячи із змісту рішення Конституційного Суду України у справі №3-рп/99 від 08.04.1999 року, прокурор або його заступник самостійно визначає і обґрунтовує в позовній заяві, в чому полягає порушення інтересів держави та обґрунтовує необхідність їх захисту, а також вказує орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах. Одночасно, згідно із вказаним рішенням Конституційного Суду України, поняття «орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних відносинах» означає орган, на який державою покладено обов'язок щодо здійснення конкретної діяльності у відповідних правовідносинах, спрямованої на захист інтересів держави. Таким органом, відповідно до ст.ст. 6, 7, 13 та 143 Конституції України, може виступати орган державної влади чи місцевого самоврядування, якому законом надано повноваження органу виконавчої влади. Пункт 4 рішення Конституційного Суду України у справі №3-рп/99 від 08.04.1999 року передбачає, що інтереси держави можуть збігатись повністю, частково або не збігатись зовсім з інтересами державних органів, державних підприємств та організацій чи з інтересами господарських товариств з часткою державної власності у статутному фонді. Проте держава може вбачати свої інтереси не тільки в її діяльності, але й в діяльності приватних підприємств, товариств. У ст. 3 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) передбачено, що загальними засадами цивільного законодавства є: 1) неприпустимість свавільного втручання у сферу особистого життя людини; 2) неприпустимість позбавлення права власності, крім випадків, встановлених Конституцією України та законом; 3) свобода договору; 4) свобода підприємницької діяльності, яка не заборонена законом; 5) судовий захист цивільного права та інтересу; 6) справедливість, добросовісність та розумність. Згідно зі ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до вимог ст. 13 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування здійснюють від імені Українського народу права власника в межах, визначених цією Конституцією. Кожний громадянин має право користуватися природними об"єктами права власності народу відповідно до закону. У ст. 3 Конституції України закріплено, що права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов'язком держави. Відповідно до ст. 13 Конституції України держава забезпечує захист прав усіх суб'єктів права власності і господарювання, соціальну спрямованість економіки. Усі суб'єкти права власності рівні перед законом. Згідно зі ст. 14 Конституції України, право власності на землю гарантується. Це право набувається і реалізується громадянами виключно відповідно до закону. Відповідно до ст. 19 Конституції України, органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах України. Статтею 41 Конституції України проголошено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Громадяни для задоволення своїх потреб можуть користуватися об'єктами права державної та комунальної власності відповідно до закону. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Примусове відчуження об'єктів права приватної власності може бути застосоване лише як виняток з мотивів суспільної необхідності, на підставі і в порядку, встановлених законом, та за умови попереднього і повного відшкодування їх вартості. Примусове відчуження таких об'єктів з наступним повним відшкодуванням їх вартості допускається лише в умовах воєнного чи надзвичайного стану. Конфіскація майна може бути застосована виключно за рішенням суду у випадках, обсязі та порядку, встановлених законом. Використання власності не може завдавати шкоди правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію і природні якості землі. Як встановлено у судовому засіданні,згідно Державного акту на право постійного користування землею серії [NUMBER], виданого Києво-Святошинською районною державною адміністрацією, державному підприємству "Чайка" філії "Лісне" було надано у постійне користування для ведення товарного сільськогосподарського виробництва 423,26 га землі в межах Шпитьківської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області. Розпорядженням Києво-Святошинської районної державної адміністрації № 132 від 05 квітня 2005 року вилучено із земель Державного сільськогосподарського підприємства "Чайка" Державного управління справами земельну ділянку загальною площею 50,0 га, розташовану в межах Шпитьківської сільської ради, та передано зазначену земельну ділянку до земель запасу Шпитьківської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області. Рішенням Шпитьківської сільської ради № 847 від 08 липня 2004 року погоджено Громадській організації "Об"єднання громадян Лісне ІІ" місце розташування земельної ділянки під розміщення житлового будівництва орієнтовною площею 60,0 га в межах с. Лісне. До складу вказаних земель увійшла земельна ділянка площею 50,0 га, вилучена вказаним вище розпорядженням Києво-Святошинської районної державної адміністрації із землекористування ДСП "Чайка" до земель запасу Шпитьківської сільської ради, а також земельна ділянка площею 10,0 га, яка на момент прийняття спірного рішення перебувала в користуванні підприємства. Вказаним рішенням також надано згоду громадській організації "Об"єднання громадян "Лісне ІІ" на складання проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки під розміщення житлового будівництва. Рішенням Шпитьківської сільської ради № 895 від 16 вересня 2004 року затверджено проект землеустрою щодо відведення Громадській організації "Об"єднання громадян "Лісне ІІ" земельної ділянки площею 59,9317 га, з яких 49,9317 га за рахунок земель запасу сільської ради та 10,0 га за рахунок земель ДСП "Чайка", та надано цю земельну ділянку в оренду строком на 49 років для будівництва житлових будинків. Відповідно до вказаного рішення між Шпитьківською сільською радою і Громадською організацією "Об"єднання громадян "Лісне ІІ" 05 жовтня 2004 року було укладено договір оренди вказаної земельної ділянки площею 59,9317 га терміном на 49 років. Надалі рішенням Шпитьківської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області № 931 від 20 жовтня 2004 року "Про передачу у власність земельних ділянок 129 членам ГО ОГ "Лісне ІІ" під будівництво і обслуговування жилих будинків, господарських будівель і споруд в межах с. Лісне" затверджено технічну документацію із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право власності на земельні ділянки 129 членам громадської організації "Об"єднання громадян Лісне ІІ" під будівництво і обслуговування жилих будинків і споруд в межах с. Лісне Києво-Святошинського району Київської області; вирішено передати земельні ділянки у власність та видати державні акти на право власності на земельні ділянки 129 членам громадської організації "Об"єднання громадян Лісне ІІ" під будівництво і обслуговування жилих будинків, господарських споруд в межах с. Лісне, Києво-Святошинського району, Київської області загальною площею 30,93 га. На підставі вказаного рішення 129 членів громадської організації "Об'єднання громадян "Лісне ІІ", в тому числі [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], отримали державні акти на право власності на земельні ділянки для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, відповідно, Державний акт серії [NUMBER], кадастровий номер [NUMBER]; Державний акт серії [NUMBER], кадастровий номер [NUMBER]; Державний акт серії [NUMBER], кадастровий номер [NUMBER]; Державний акт серії [NUMBER], кадастровий номер [NUMBER]; Державний акт серії [NUMBER], кадастровий номер [NUMBER]; Державний акт [NUMBER], кадастровий номер [NUMBER]; Державний акт серії [NUMBER], кадастровий номер [NUMBER]. В подальшому на підставі договорів купівлі-продажу від 27 квітня 2005 року та від 28 квітня 2005 року, які зареєстровані відповідно за номерами 3807, 3800, 3804, 3756, 3755, 3808, 3807, громадяни [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] відчужили зазначені земельні ділянки на користь [PERSON]. На підставі зазначених договорів купівлі-продажу [PERSON] отримав державні акти на право власності на земельні ділянки, а саме: Державний акт серії [NUMBER], кадастровий номер [NUMBER]; Державний акт серії [NUMBER], кадастровий номер [NUMBER]; Державний акт серії [NUMBER], кадастровий номер [NUMBER]; Державний акт серії [NUMBER], кадастровий номер [NUMBER]; Державний акт серії [NUMBER], кадастровий номер [NUMBER]. Рішенням б/н від 27 квітня 2005 року Шпитьківської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області скасовано рішення № 847 від 08 липня 2004 року Шпитьківської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області та рішення № 895 від 16 вересня 2004 року Шпитьківської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області, вирішено земельну ділянку площею 50,0 га передати до земель запасу Шпитьківської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області, а земельну ділянку площею 10,0 га погоджено для надання в оренду ДСП "Чайка" для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. 26 серпня 2005 року Заступником прокурора Київської області було внесено протест № 07/8-1168 вих. від 26 серпня 2005 року до Києво-Святошинської районної державної адміністрації Київської області на розпорядження № 132 від 05 квітня 2004 року "Про передачу до земель запасу Шпитьківської сільської ради земельної ділянки Державного сільськогосподарського підприємства "Чайка" філія "Лісне" бригада "Лісне" Києво-Святошинської районної державної адміністрації Київської області із вимогою про його скасування. Розпорядженням № 412 від 13 вересня 2005 року Києво-Святошинської районної державної адміністрації Київської області скасовано розпорядження № 132 від 05 квітня 2004 року "Про передачу до земель запасу Шпитьківської сільської ради земельної ділянки Державного сільськогосподарського підприємства "Чайка" філія "Лісне" бригада "Лісне" Києво-Святошинської районної державної адміністрації Київської області". Постановою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 25 березня 2011 року визнано незаконним та скасовано рішення Шпитьківської сільської ради від 20.10.200 року за №931 «Про передачу у власність земельних ділянок 129 членам ГО «»ОГ Лісне II» під будівництво і обслуговування жилих будинків, господарських будівель і споруд у межах с. Лісне. Під час розгляду справи заступник прокурора Київської області подав до суду заяву про зміну підстав позову, де посилався, що під час нового розгляду, що додатковою перевіркою встановлено, що земельні ділянки, які на теперішній час перебувають у власності [PERSON], не знаходяться в земельної ділянки площею 10,0 га, незаконність передачі якої в оренду Г «Лісне II» без вилучення у ДП «Чайка» встановлена постановою Київського апеляційного господарського суду від 13 березня 2013 року у № 271/7- 05/351/13/20-09/4/19/14. Крім того, вказав, що спірні земельні всупереч вимогам ст. ст. 116, 118 ЗК України відведені відповідачам із земель комунальної власності без прийняття рішення Шпитьківської кої ради про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення вказаних земельних ділянок у власність, без його розробки та проекту та погодження з органом земельних ресурсів, природоохоронним і санітарно- біологічними органами, органами архітектури і охорони культурної спадщини та його подальшим затвердженням рішенням ради. З матеріалів справи вбачається, що рішенням господарського суду Київської області від 01 серпня 2012 року в справі за позовом Прокурора Київської області в інтересах держави в особі Державного управління справами, Державного підприємства "Чайка", до Громадської організації "Об"єднання громадян "Лісне ІІ", с. Лісне, Києво-Святошинського району, Київської області, Шпитьківської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області, Києво-Святошинської районної державної адміністрації Київської області, за участю третіх осіб, що не заявляють самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивачів: Міністерства аграрної політики України, Фонду державного майна України, за участю третьої особи, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідачів: [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], про визнання недійсними розпорядження, рішень та договору оренди земельної ділянки, зобов"язання повернути земельну ділянку, відмовлено у задоволенні позову. Постановою Київського апеляційного господарського суду від 13 березня 2013 року рішення господарського суду Київської області від 01 серпня 2012 року у справі № 271/7-05/351/13/20-09/4/19/14 скасовано частково, і викладено його резолютивну частину в наступній редакції: "Позов задовольнити частково. Визнати недійсним рішення Шпитьківської сільської ради № 847 від 08 липня 2004 року в частині погодження Громадській організації "Об"єднання громадян "Лісне ІІ" місця розташування земельної ділянки під розміщення житлового будівництва орієнтовною площею 10,0 га, яка знаходилась в постійному користуванні державного підприємства "Чайка", в межах с. Лісне, Києво-Святошинського району Київської області та надання згоди на складання проекту землеустрою щодо відведення цієї земельної ділянки площею 10,0 га в оренду Громадській організації "Об"єднання громадян "Лісне ІІ" під розміщення житлового будівництва в межах с. Лісне, Києво-Святошинського району Київської області. Визнати недійсним рішення Шпитьківської сільської ради № 895 від 16 вересня 2004 року в частині погодження проекту землеустрою щодо відведення Громадській організації "Об"єднання громадян "Лісне ІІ" земельної ділянки площею 10,0 га за рахунок земель Державного підприємства "Чайка" та надання цієї ділянки в оренду на 49 років для будівництва житлових будинків. Визнати недійсним договір оренди земельної ділянки від 05 жовтня 2004 року, укладений між Шпитьківською сільською радою та Громадською організацією "Об"єднання громадян "Лісне ІІ", в частині надання в оренду земельної ділянки площею 10,0 га в межах Шпитьківської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області за рахунок земель Державного підприємства "Чайка". Зобов"язати Громадську організацію "Об"єднання громадян "Лісне" повернути Державному підприємству "Чайка" земельну ділянку площею 0,10 га в межах Шпитьківської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області. В іншій частині в позові відмовити. Як встановлено господарським судом Київської області від 01 серпня 2012 року і Київським апеляційним господарським судом від 13 березня 2013 року, розпорядження № 132 від 05 квітня 2004 року "Про передачу земель до запасу Шпитьківської сільської ради земельної ділянки Державного сільськогосподарського підприємства "Чайка" філія "Лісне" бригада "Лісне" Києво-Святошинської районної державної адміністрації Київської області не суперечить положенням Цивільного кодексу України, Земельного кодексу України, Закону України "Про оренду землі" та інших нормативно-правових актів України, оскільки було видане за наявності згоди землекористувача, підстав та необхідних повноважень, то позовна вимога прокурора, заявлена в інтересах позивачів, про визнання його недійсним, є такою, що не грунтується на нормах чинного законодавства України, а тому суд не вбачає підстав для задоволення позову в цій частині. Також Київським апеляційним господарським судом встановлено неправомірність збільшення ГО "Об"єднання громадян "Лісне ІІ" переданої йому земельної ділянки за рахунок земель ДП "Чайка" орієнтовною площею 10,0 га, а також визнано недійсними в цій частині рішення Шпитьківської сільської ради № 847 від 08 липня 2004 року "Про погодження місця розташування об"єкту та надання згоди на складання проекту землеустрою" та № 895 від 16 вересня 2004 року "Про погодження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки в оренду Громадській організації "Об"єднання громадян "Лісне ІІ" для будівництва та обслуговування жилих будинків, господарських будівель і споруд на території Шпитьківської сільської ради" з урахуванням яких укладався Договір оренди від 05 жовтня 2004 року. За таких обставин вказаний договір підлягає визнанню недійсним в частині надання ГО "ОГ "Лісне ІІ" в орендне користування земельної ділянки площею 10,0 га, виділеної за рахунок земель Державного сільськогосподарського підприємства "Чайка". В іншій частині договір оренди має бути залишений без змін. Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 10 червня 2014 року постанову Києво-Святошинського районного суду Київської області від 25 березня 2011 року було скасовано та відмовлено у задоволенні адміністративного позову заступника прокурора Київської області в інтересах держави в особі Державного управління справами, Державного підприємства «Чайка», Головного управління Держкомзему в Київській області до Шпитьківської сільської ради про визнання протиправним та скасування рішення сільської ради. Київським апеляційним адміністративним судом було встановлено, що земельна ділянка, вилучена із земель Державного сільськогосподарського підприємства «Чайка» філія «Лісне» бригада «Лісне» загальною площею 50,0 га, не відноситься до земельних ділянок, які використовуються для забезпечення діяльності Верховної Ради України, Президента України, Кабінету Міністрів України, інших органів державної влади, Національної академії наук України, державних галузевих академій наук, що спростовує твердження позивачів та прокурора про неможливість передачі вищевказаної земельної ділянки до земель комунальної власності (в даному випадку до земель запасу Шпитьківської сільської ради). Крім того, Києво-Святошинська районна державна адміністрація Київської області зверталась до Державного сільськогосподарського підприємства «Чайка» та отримала його згоду на вилучення земельної ділянки площею 50,0 га, що відповідає вимогам ст. 141 ЗК України, тобто Шпитьківською сільською радою передано у власність 129 членам ГО «Об»єднання громадян «Лісне ІІ» земельну ділянку площею 50,0 га за рахунок земель запасу сільської ради. В постанові також судом було встановлено, що постановою Вищого господарського суду України від 23 липня 2013 року встановлено неправомірність збільшення ГО «Об»єднання громадян «Лісне ІІ» розміру переданої йому земельної ділянки за рахунок земель ДСГП «Чайка» орієнтовною площею 10,0 га, та, відповідно, встановлено правомірність передання земельної ділянки ГО «Об»єднання громадян «Лісне ІІ» орієнтовною площею 50,0 га. З пояснень сторін встановлено, що рішенням № 939 від 20 жовтня 2004 року передано земельні ділянки у власність та видано державні акти на право власності на земельні ділянки 129 членам ГО «Об»єднання громадян «Лісне ІІ» під будівництво та обслуговування жилих будинків, господарських будівель і споруд в межах с. Лісне, Києво-Святошинського району Київської області загальною площею 30,93 га з числа саме 50,0 га землі, що правомірно знаходились у користуванні ГО «Обєднання громадян «Лісне ІІ». Останнім рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 17.10.2014 року у задоволенні позову відмовлено. Рішенням Апеляційного суду Київської області 05.0.2015 року рішення суду першої інстанції скасовано, позов задоволено частково. Як вбачається з матеріалів справи Згідно Ухвали Вищого Спеціалізованого Суду України від 03.04.2015 року Рішення Києво-Святошинського районного суду від 17.10.2014 року було та рішення апеляційного суду Київської області від 05.03.2015 року було скасовано, справу передано на новий розгляд до суду першої інстанції. Згідно ч. 3 ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Згідно вимог ст. 16 ЗК України громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону. Набуття права власності громадянами та юридичними особами на земельні ділянки, на яких розташовані об»єкти, які підлягають приватизації, відбувається в порядку, визначеному частиною першоюстатті 128 цього Кодексу. Набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування. Право власності на земельну ділянку посвідчується державним актом (ст. 126 ЗК України). Таким чином, державні акти на право власності на земельні ділянки є документами, що посвідчують право власності й видаються на підставі відповідних рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень. У спорах, пов?язаних із правом власності на земельні ділянки, недійсними можуть визнаватися як зазначені рішення, на підставі яких видано відповідні державні акти, так і самі акти на право власності на земельні ділянки. Відповідно до вимог ст. ст. 123, 125, 126 ЗК України надання земельних ділянок державної або комунальної власності у користування здійснюється Верховною Радою Автономної Республіки Крим, Радою міністрів Автономної Республіки Крим, органами виконавчої влади або органами місцевого самоврядування. Право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав. Право власності, користування земельною ділянкою оформлюється відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». Згідно вимог ч. 3 ст. 152 ЗК України захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом: визнання прав; відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують або створюють небезпеку порушення прав; визнання угоди недійсною; визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування; відшкодування заподіяних збитків; застосування інших, передбачених законом способів. Відповідно до вимог ст. 153 ЗК України власник не може бути позбавлений права власності на земельну ділянку, крім випадків, передбачених цим Кодексом та іншими законами України. Згідно вимог ст. 387 ЦК України власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним. Відповідно до вимог ч. 3 ст. 388 ЦК України якщо майно було набуте безвідплатно в особи, яка не мала права його відчужувати, власник має право витребувати його від добросовісного набувача у всіх випадках. Згідно вимог ст. 392 ЦК України власник майна може пред?явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою. Відповідно до п. 8 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 16.04.2004 року № 7 «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» при вирішенні в судовому порядку питання про недійсність документів, виданих на підставі переглянутого рішення органу виконавчої влади чи місцевого самоврядування про скасування свого рішення, за яким земельна ділянка була неправомірно одержана у власність чи користування, слід враховувати рішення Конституційного Суду України від 16 квітня 2009 року № 7-рп/2009 (справа про скасування актів органів місцевого самоврядування), відповідно до пункту 5 мотивувальної частини якого органи місцевого самоврядування не можуть скасовувати свої попередні рішення, вносити до них зміни, якщо відповідно до приписів цих рішень виникли правовідносини, пов'язані з реалізацією певних суб'єктивних прав та охоронюваних законом інтересів, і суб'єкти цих правовідносин заперечують проти їх зміни чи припинення. Рішення органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування перерозподілити землю інакше після встановлення меж земельних ділянок у натурі (на місцевості), одержання власником або землекористувачем документів, що посвідчують право на них, та державної реєстрації, не може бути підставою для припинення права власності на земельну ділянку або права користування земельною ділянкою як повністю, так і частково, оскільки визначений статтями 140, 141 ЗК України перелік підстав для цього є вичерпним. У відповідності до ст. 1 Протоколу № 1 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Відповідно до правової позиції Європейського суду, зокрема, у справі „Стретч проти Сполученого Королівства" (рішення від 24 червня 2003 року), вказується, що самі по собі допущені органами публічної влади порушення не можуть бути безумовною підставою для визнання їх рішень недійсними, якщо вони не допущені внаслідок винної, протиправної поведінки самої фізичної особи. Згідно зі ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. У випадках, встановлених законом, до суду можуть звертатися органи та особи, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб, або державні чи суспільні інтереси. Статтею 10 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. У ст. 60 ЦПК України визначено, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Аналізуючи вище перелічені правові норми і практику Верховного суду України та Європейського суду в розрізі наданих суду матеріалів, суд приходить до наступних висновків. У ході розгляду справи позивачем суду не надано доказів, що спірні земельні ділянки увійшли до земельної ділянки площею 0,10 га, та що вказані земельні ділянки були в складі земельної ділянки площею 49,9317 га, що відносилась до земель запасу Шпитьківської сільської ради, в частині якої договір оренди від 05 жовтня 2004 року між Шпитьківською сільською радою і ГО "Об"єднання громадян "Лісне" залишений в силі, а тому відсутні підстави вважати недійсними державні акти про право власності на спірні земельні ділянки. Слід зазначити, що постановою Київського апеляційного господарського суду від 13 березня 2013 року було встановлено, що видаючи розпорядження № 132 від 05 квітня 2004 року "Про передачу до земель запасу Шпитьківської сільської ради земельної ділянки Державного сільськогосподарського підприємства "Чайка" філія "Лісне" бригада "Лісне" Києво-Святошинська районна державна адміністрація Київської області діяла в межах наданих їй повноважень та за наявності відповідних правових підстав. Також в постанові Київського апеляційного господарського суду від 13 березня 2013 року було встановлено, що належних і допустимих доказів на підтвердження наявності підстав, які б зумовлювали визнання недійсним розпорядження № 132 від 05 квітня 2004 року, суду надано не було, оскільки з наданого прокуратурою листа Українського державного проектного лісовпорядного виробничого об"єднання "Укрдержліспроект" від 26 серпня 2005 року № 364 не вбачається, станом на яку дату (тобто на час прийняття оскаржуваних розпорядження і рішень або на час складання листа № 364 від 26 серпня 2005 року) надано інформацію про те, що ліси на території Шпитьківської сільської ради відносяться до лісів 1-ї групи та чи враховувалось при поділі лісів на групи рішення Київської обласної ради № 183-14-24 від 27 травня 2004 року, яким було затверджено межі окремих населених пунктів Київської області, в тому числі с. Шпитьки. Окрім, того у позові Заступник прокурора Київської області вказував, на те, що постановою Києво-Святошинського районного суду від 25 березня 2011 року у справі № 2-а-78/2011 року, яка набрала законної сили, задоволено позов Заступника прокурора Київської області в інтересах держави в особі Державного управління справами, Державного підприємства "Чайка", Головного управління Держкомзему до Шпитьківської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області про визнання протиправним і скасування рішення "Про передачу у власність земельних ділянок 129 членам ГО ОГ "Лісне ІІ" під будівництво і обслуговування жилих будинків, господарських будівель і споруд в межах с. Лісне" від 20 жовтня 2004 року № 931, що, на його думку, є також підставою для задоволення позову. Однак, як вбачається з матеріалів справи 25 березня 2011 року Києво-Святошинським районним судом Київської області в справі за позовом Заступника прокурора Київської області в інтересах держави в особі Державного управління справами, Державного підприємства "Чайка", Головного управління Держкомзему в Київській області до Шпитьківської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області про визнання протиправним та скасування рішення Шпитьківської сільської ради від 20 жовтня 2004 року № 931, адміністративний позов Заступника прокурора Київської області задоволено і визнано незаконним та скасовано рішення Шпитьківської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області від 20 жовтня 2004 року № 931 "Про передачу у власність земельних ділянок 129 членам ГО ОГ "Лісне ІІ" під будівництво і обслуговування жилих будинків, господарських будівель і споруд в межах с. Лісне". Проте, як встановлено судом, постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 10 червня 2014 року постанову Києво-Святошинського районного суду Київської області від 25 березня 2011 року скасовано, і в задоволенні адміністративного позову Заступника прокурора Київської області в інтересах держави в особі Державного управління справами, Державного підприємства "Чайка", Головного управління Держкомзему в Київській області до Шпитьківської сільської ради про визнання протиправним та скасування рішення сільської ради відмовлено. Окрім того, треба звернути увагу на те, що Київським апеляційним адміністративним судом було встановлено, що земельна ділянка, вилучена із земель Державного сільськогосподарського підприємства "Чайка" філія "Лісне" бригада "Лісне" загальною площею 50,0 га, не відноситься до земельних ділянок, які використовуються для забезпечення діяльності Верховної Ради України, Президента України, Кабінету Міністрів України, інших органів державної влади, Національної академії наук України, державних галузевих академій наук, що спростовує твердження позивачів та прокурора про неможливість передачі вищевказаної земельної ділянки до земель комунальної власності (в даному випадку до земель запасу Шпитьківської сільської ради). Крім того, Києво-Святошинська районна державна адміністрація Київської області зверталась до Державного сільськогосподарського підприємства "Чайка" та отримала його згоду на вилучення земельної ділянки площею 50,0 га, що відповідає вимогам ст. 141 ЗК України, тобто Шпитьківською сільською радою передано у власність 129 членам ГО "Об"єднання громадян "Лісне ІІ" земельну ділянку площею 50,0 га за рахунок земель запасу сільської ради. В постанові також судом було встановлено, що постановою Вищого господарського суду України від 23 липня 2013 року встановлено неправомірність збільшення ГО "Об"єднання громадян "Лісне ІІ" розміру переданої йому земельної ділянки за рахунок земель ДСГП "Чайка" орієнтовною площею 10,0 га, та, відповідно, встановлено правомірність передання земельної ділянки ГО "Об"єднання громадян "Лісне ІІ" орієнтовною площею 50,0 га. З пояснень сторін встановлено, що рішенням № 939 від 20 жовтня 2004 року передано земельні ділянки у власність та видано державні акти на право власності на земельні ділянки 129 членам ГО "Об"єднання громадян "Лісне ІІ" під будівництво та обслуговування жилих будинків, господарських будівель і споруд в межах с. Лісне, Києво-Святошинського району Київської області загальною площею 30,93 га з числа саме 50,0 га землі, що правомірно знаходились у користуванні ГО "Об"єднання громадян "Лісне ІІ". Відповідно ж до вимог ч. 3 ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Враховуючи вище значене, позовні вимоги про визнання недійсними договорів купівлі-продажу земельних ділянок, державних актів на право власності на земельну ділянку на ім"я [PERSON], витребування на користь держави в особі Шпитьківської сільської ради з незаконного володіння [PERSON] 7 (сім) земельних ділянок загальною площею 1,6812 га, що розташовані в адміністративних межах Шпитьківської сільської ради з наступними кадастровими номерами: [NUMBER]; [NUMBER]; [NUMBER]; [NUMBER]; [NUMBER]; [NUMBER]; [NUMBER], загальна вартість яких становить 358 957,55 грн.; визнання за державою в особі Шпитьківської сільської ради права власності на 7 (сім) земельних ділянок загальною площею 1,6812 га, що розташовані в адміністративних межах Шпитьківської сільської ради з наступними кадастровими номерами: [NUMBER]; [NUMBER]; [NUMBER]; [NUMBER]; [NUMBER]; [NUMBER]; [NUMBER], загальна вартість яких становить 358 957,55 грн., випливають із доводів Заступника прокурора Київської області про недійсність державних актів на право власності на земельну ділянку на ім"я [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], і є похідними від вказаних заявлених вимог, а тому не підлягають задоволенню. У відповідності до ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: 1) визнання права; 2) визнання правочину недійсним; 3) припинення дії, яка порушує право; 4) відновлення становища, яке існувало до порушення; 5) примусове виконання обов'язку в натурі; 6) зміна правовідношення; 7) припинення правовідношення; 8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; 9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди; 10) визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. Суд може відмовити у захисті цивільного права та інтересу особи в разі порушення нею положень частин другої - п'ятої статті 13 цього Кодексу. Згідно вимог ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п"ятою та шостою статті 203 цього Кодексу: зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам; особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності; волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі; правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним; правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей. Статтею 203 Цивільного кодексу України визначено загальні вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину, а саме: 1) зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства; 2) особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності; 3) волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі; 4) правочин має вчинятися у формі, встановленій законом; 5) правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним; 6) правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей. Згідно із п. 7 Постанови Пленуму Верховного Суду України №9 від 06.11.2009 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» правочин може бути визнаний недійсним лише з підстав, визначених законом, та із застосуванням наслідків недійсності, передбачених законом. Частиною першою статті 215 Цивільного кодексу України передбачено, що підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Передбачених ч. 1 ст. 215 ЦК України підстав визнання недійсності правочину Заступником прокурора Київської області не наведено, а тому відповідачі-власники земельних ділянок правомірно розпорядилися ними, здійснивши відчуження на користь [PERSON], який, в свою чергу, правомірно набув право власності на них, і тому земельні ділянки не можуть бути витребувані на користь держави в особі Шпитьківської сільської ради, як і не може бути визнано за державою в особі Шпитьківської сільської ради право власності на спірні земельні ділянки. Крім цього, слід також зазначити, що згідно позиції Конституційного Суду України, викладеної у рішенні від 16.04.2009 р. № 7-рп/2009 (справа про скасування актів органів місцевого самоврядування), орган місцевого самоврядування має право приймати рішення, вносити до них зміни та/чи скасовувати їх на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією України та Законами України. Відповідно до ст. 59 ЗУ «Про місцеве самоврядування» акти органів та посадових осіб місцевогого самоврядування з мотивів їхньої невідповідності Конституції України або законам України визнаються незаконними в судовому порядку. В пункті 5 рішення № 7-рп/2009 Конституційний Суд України вказав, що органи місцевого самоврядування є відповідальними за свою діяльність перед юридичними і фізичними особами (стаття 74 Закону). Таким чином, органи місцевого самоврядування не можуть скасовувати свої попередні рішення, вносити до них зміни, якщо відповідно до приписів цих рішень виникли правовідносини, пов'язані з реалізацією певних суб'єктивних прав та охоронюваних законом інтересів, і суб'єкти цих правовідносин заперечують проти їх зміни чи припинення. Це є гарантією стабільності суспільних відносин між органами місцевого самоврядування і громадянами, породжуючи у громадян впевненість у тому, що їхнє існуюче становище не буде погіршене прийняттям більш пізнього рішення, що узгоджується з правовою позицією, викладеною в абзаці другому пункту 5 мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України від 13 травня 1997 року № 1-зп. Ненормативні правові акти органу місцевого самоврядування є актами одноразового застосування, вичерпують свою дію фактом їхнього виконання, тому вони не можуть бути скасовані чи змінені органом місцевого самоврядування після їх виконання, (п.5рішення Конституційного Суду України від 16 квітня 2009 року №7-рп/2009). Пунктом 21 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Федоренко проти України» від 30 червня 2006 року визначено, що відповідно до прецедентного права органів, що діють на підставі Конвенції, право власності може бути «існуючим майном» або коштами, включаючи позови, для задоволення яких позивач може обґрунтовувати їх принаймні «виправданими очікуваннями» щодо отримання можливості ефективного використання права власності. Виходячи із змісту пунктів 32 - 35 рішення Європейського суду з прав людини «Стретч проти Сполученого Королівства» від 24 червня 2003 року майном у значенні статті 1 Протоколу 1 до Конвенції вважається законне та обґрунтоване очікування набути майно або майнове право за договором, укладеним з органом публічної влади. У рішенні Європейський суд з прав людини зазначив: «наявність порушень з боку органу публічної влади при укладенні договору щодо майна не може бути підставою для позбавлення цього майна іншої особи, яка жодних порушень не вчинила». У цій справі Європейський суд дійшов висновку, що оскільки особу позбавили права на його майно лише з тих підстав, що порушення були вчинені з боку публічного органу, а не громадянина, в такому випадку мало місце «непропорційне втручання у право заявника на мирне володіння своїм майном та, відповідно, відбулось порушення статті 1 Першого протоколу Конвенції». Як встановлено судом та підтверджено матеріалами відповідачі [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] набули права власності на земельні ділянки, що були предметом спірних договорів купівлі-продажу, в установленому законом порядку, на підставі винесеного в межах повноважень та у спосіб, передбачений чинним законодавством на підставі рішення Шпитьківської сільської ради за №931 від. 20.10.2004 року, які в подальшому скористались наданим їм, як власникам, правом на розпорядження власним майном. Цивільним кодексом України передбачені засади захисту права власності. Зокрема, стаття 387 ЦК України надає власнику право витребувати майно із чужого незаконного володіння. Відповідно до вимог ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. У випадках, встановлених законом, до суду можуть звертатися органи та особи, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб, або державні чи суспільні інтереси. Згідно вимог ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов"язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може грунтуватися на припущеннях. Враховуючи вищевикладене, суд, оцінюючи в сукупності зібрані в справі докази відповідно до вимог ст. 212 ЦПК України, дійшов висновку, що Заступником прокурора Київської області відповідно до вимог ст. 60 ЦПК України не надано суду доказів в обгрунтування заявлених позовних вимог, у зв"язку з чим відмовляє у задоволенні позову. Інші доводи прокурора в позові щодо відміни рішення Шпитьківської сільської ради від 20 жовтня 2004 року № 931 та від 20 жовтня 2004 року № 939, і чинність рішення ради від 28 вересня 2007 року, та що спірні земельні ділянки відведені відповідачам всупереч вимогам ст. ст. 116, 118 ЗК України, а також посилання в судовому засіданні на постанову старшого слідчого в особливо важливих справах Генеральної прокуратури України від 27 липня 2011 року про закриття кримінальної справи № 27-858, порушену за ознаками злочинів, передбачених ч. 4 ст. 190 та ч. 2 ст. 366 КК України, у зв"язку з відсутністю у невстановлених осіб складу злочину та смертю [PERSON], як на підстави для задоволення позову, суд вважає необгрунтовними та такими, що не спростовують висновку суду про відмову у задоволенні позову. Згідно із частиною першою статті 388 Цивільного кодексу України, якщо майно за відплатним договором придбане в особи, яка не мала права його відчужувати, про що набувач не знав і не міг знати (добросовісний набувач), власник має право витребувати це майно від набувача лише у разі, якщо майно було загублене власником або особою, якій він передав майно у володіння; було викрадене у власника або особи, якій він передав майно у володіння; вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно у володіння, не з їхньої волі іншим шляхом. Оскільки добросовісне набуття в розумінні статті 388 Цивільного кодексу України можливе лише тоді, коли майно придбано не безпосередньо у власника, а в особи, яка не мала права відчужувати це майно, наслідком угоди, укладеної з таким порушенням, є не двостороння реституція, а повернення майна з незаконного володіння. Звертаючись до суду за захистом інтересів держави, прокурор обрав такий спосіб захисту порушеного права, як витребування земельних ділянок з чужого незаконного володіння. На думку суду, зазначений спосіб захисту порушеного права є належним. Так,відповідно до ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Способами захисту цивільних прав та інтересів, згідно ст. 16 ЦК України, можуть бути, зокрема, визнання правочину недійсним а також інші способи, що встановлені договором або законом, наприклад, витребування майна з чужого незаконного володіння. У цьому разі майно може бути витребувано від особи, яка не є стороною недійсного правочину, шляхом подання віндикаційного позову відповідно до ст.ст. 387, 388 ЦК України. Тобто основним питанням при виборі із вказаних способів захисту порушених прав в даному випадку є факт перебування позивача з відповідачем у договірних відносинах. Оскільки позивач з відповідачами не перебував у договірних відносинах, відповідно суд визнає належним способом захисту порушеного права як віндикацію. Підставою віндикаційного позову є обставини, які підтверджують правомірність вимог позивача про повернення йому майна з чужого незаконного володіння (це факти, що підтверджують право власності на витребуване майно, вибуття його з володіння позивача, перебування його в натурі у відповідача тощо). Незаконними володільцями в розумінні ст. 387 ЦК України вважаються як особи, які безпосередньо неправомірно заволоділи чужим майном, так і особи, які придбали майно не у власника, тобто у особи, яка не мала права ним розпоряджатися. Щодо питання законності володіння відповідачами спірними земельними ділянками, що є обов'язковим для встановлення у межах даного спору, слід зазначити наступне.Враховуючи, що судом не встановлено протиправності набуття відповідачами земельних ділянок, відсутні підстави для витребування цих ділянок з їх володіння на користь держави, а тому у задоволенні позовних вимог слід відмовити повністю. Оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позивачем по справі заступником прокурора Київської області не надано достатніх доказів в підтвердження того що спірні державні акти на право власності на земельні ділянки для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, були видані відповідачам із порушенням вимог земельного законодавства, а отже, позовні вимоги щодо визнання даних державних актів недійсними, а також всі похідні позовні вимоги не підлягають до задоволення.

Outcome: dismissed