Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-11 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася з позовом до відповідача Берестечківської міської ради Горохівського району Волинської області про визнання права власності на спадкове майно та визнання права на завершення приватизації земельних ділянок. Свої позовні вимоги обгрунтовує тим, що [INFO] помер [PERSON] , який прийняв спадщину після смерті [INFO] матері [PERSON] , однак не оформив своїх спадкових справ на наступне майно: житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами, що розташований в [ADDRESS] , а також право на завершення приватизації та реєстрацію права власності відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» земельних ділянок, які були передані у приватну власність [PERSON] згідно витягу із рішення Перемильської сільської ради народних депутатів від 02 листопада 1993 року №14/1 «Про приватизацію земельних ділянок», площею 0,34 га - для ведення підсобного господарства та 0,06 га - для будівництва та обслуговування житла. [PERSON] залишив на користь позивачки заповіт на зазначене вище майно. Оскільки правовстановлюючих документів на вказане майно немає, а нотаріальна контора відмовила позивачці у видачі їй свідоцтва про право на спадщину, то остання просила визнати за нею право власності на вищевказаний житловий будинок з надвірними будівлями та господарськими спорудами та право на завершення приватизації вищевказаних земельних ділянок в порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON] , який прийняв спадщину після смерті свої матері [PERSON] , однак не оформив своїх спадкових прав. Представник відповідача - Берестечківської міської ради Горохівського району Волинської області в підготовче судове засідання не з`явився, однак до суду надійшла заява міського голови Берестечківської міської ради про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги визнає повністю. Позивач [PERSON] в підготовче судове засідання не з`явилася, однак скерувала до суду заяву в якій позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задовольнити. Відповідно до ч.3 ст.200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. З врахування того, що до суду надійшла заява від відповідача, у якій вона зазначає, що заявлений позов визнає повністю, суд дійшов висновку про ухвалення рішення в підготовчому судовому засіданні. Оскільки сторони в судове засідання не з`явились, відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України фіксація судового засідання з допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши наявні в матеріалах справи письмові докази, суд вважає, що даний позов підлягає до задоволення повністю з наступних підстав. Відповідно до витягу з погосподарської книги №9 за 2019 рік Перемильської сільської ради Горохівського району, по особовому рахунку № [NUMBER] будинок з надвірними спорудами належить [PERSON] і знаходиться в [ADDRESS] . Відповідно до ст.14 Конституції України право власності на землю гарантується. Це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до Закону. Із витягу з рішення Петермильської сільської ради народних депутатів Горохівського району Волинської області від 2 листопада 1993 року №14/1 «Про приватизацію земельних ділянок» вбачається, що [PERSON] передано безоплатно у приватну власність земельну ділянку для ведення підсобного господарства площею 0,34 га та для будівництва та обслуговування житла площею 0,06 га (а.с.18). Як вбачається із свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого Перемильською сільською радою Горохівського району Волинської області, [PERSON] померла [INFO] в селі Липа Волинської області і після її смерті відкрилася спадщина (а.с.23). Відповідно до ст.1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно з ч.1 ст.1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. А відповідно до ст.1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно з ч.1 ст.1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. Згідно ч.1 ст.1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Як вбачається із довідки Перемильської сільської ради Горохівського району Волинської області, єдиним спадкоємцем після померлої [PERSON] є її син [PERSON] . Із свідоцтва про народження серії [NUMBER] вбачається, що [PERSON] народився [INFO] , його матірІз свідоцтва про народження серії [NUMBER] вбачається, що [PERSON] народився [INFO] , його матір`ю є [PERSON] . Матеріалами спадкової справи №183/2010, заведеної Горохівською державною нотаріальною конторою після смерті [PERSON] стверджується, що окрім [PERSON] із заявою про прийняття спадщини до нотаріальної контори ніхто не звертався. [PERSON] отримав свідоцтво про право на спадщину за законом , що складається із права на земельну частку (пай) у землі, яка перебувала у користуванні КСП АП «Нива» с.Перемиль Горохівського району Волинської області. Із інформаційної довідки зі спадкового реєстру заповітів №64516941 вбачається, що заповіт [PERSON] не посвідчувався. Згідно ч.1 ст.1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Згідно ч.ч.1-3,5 ст.1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Не допускається прийняття спадщини з умовою чи із застереженням. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Згідно ч.ч.1,3 ст.1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Таким чином, судом встановлено, що [PERSON] був єдиним спадкоємцем майна померлої [PERSON] за законом першої черги, який прийняв спадщину, однак не оформив своїх спадкових прав на майно. Як вбачається із свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого виконавчим комітетом Перемильської сільської ради Горохівського району Волинської області, [PERSON] помер [INFO] в селі Липа Волинської області і після його смерті відкрилася спадщина (а.с.17). Згідно довідки Перемильської сільської ради від 15.10.2019 №1309 (а.с.22), [PERSON] до 14.09.2018 проживав у батьківському будинку один. В зареєстрованому шлюбі не перебував, дітей немає. Заповіт посвідчувався в Перемильській сільській раді 16.12.2010 за №109, 11.07.2018 за №104, 13.08.2018 за № 124. Спадкоємцями після померлого [PERSON] є: [PERSON] , 1953 року народження та [PERSON] , 1977 року народження. Згідно з ч.1 ст.1223 ЦК України, право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. Згідно з ч.1 ст.1235 ЦК України заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин. Із заповіту, посвідченого секретарем Перемильської сільської ради 13 серпня 2018 року, вбачається, що [PERSON] заповів [PERSON] житловий будинок, який знаходиться в [ADDRESS] , та земельну ділянку площею 0,95 га , яка призначена для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, ведення особистого селянського господарства. Матеріалами спадкової справи №59/2019, заведеної Горохівською державною нотаріальною конторою 14.02.2019 року стверджується, що крім позивачки, із заявою про прийняття спадщини після смерті [PERSON] до нотаріальної контори звертався [PERSON] . Крім того, [PERSON] отримав свідоцтво про право на спадщину за заповітом, що складається із земельної ділянки площею 1,5493 га, кадастровий номер: 0720885400:01:001:3518 та отримав свідоцтво про право на спадщину за заповітом, що складається із земельної ділянки площею 1,5494 га, кадастровий номер: 0720885400:01:001:0090 та отримав свідоцтво про право на спадщину за заповітом, що складається із земельної ділянки площею 1,5493 га, кадастровий номер: 0720885400:01:001:0091. Таким чином судом встановлено, що позивач є спадкоємцем майна [PERSON] за заповітом, яка відповідно до ч.1 ст.1269 ЦК України прийняла спадщину шляхом подачі до нотаріальної контори у встановлений законом строк заяви про прийняття спадщини. Осіб, які б мали право на обов`язкову частку у спадщині судом не встановлено. Відповідно до ст.1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. До спадкоємців житлового будинку, інших будівель та споруд переходить право власності або право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені. До спадкоємців житлового будинку, інших будівель та споруд переходить право власності або право користування земельною ділянкою, яка необхідна для їх обслуговування, якщо інший її розмір не визначений заповітом. Статтею 125 Земельного кодексу України встановлено, що право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають із моменту державної реєстрації цих прав. На підставі абз.2 п.1 розділу X "Перехідні положення" ЗК України рішення про передачу громадянам України безоплатно у приватну власність земельних ділянок, прийняті органами місцевого самоврядування відповідно до Декрету Кабінету Міністрів України від 26 грудня 1992 року "Про приватизацію земельних ділянок", є підставою для реєстрації права власності на земельні ділянки цих громадян або їх спадкоємців відповідно до Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень". Державна реєстрація таких земельних ділянок здійснюється на підставі технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості). Відповідно до правового висновку Великої Палати Верховного Суду від 20 березня 2019 року у справі № 350/67/15-ц, та Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 17 квітня 2019 року у справі № 723/1061/17 про можливість визнання в порядку спадкування права на завершення приватизації земельної ділянки, якщо спадкодавець не набув права власності на земельну ділянку згідно зі статтею 125 ЗК України, проте розпочав процедуру приватизації земельної ділянки відповідно до чинного законодавства України, а органами місцевого самоврядування відмовлено спадкоємцям у завершенні процедури приватизації, то спадкоємці мають право звертатися до суду із позовами про визнання відповідного права в порядку спадкування - права на завершення приватизації та одержання державного акта про право власності на землю на ім`я спадкоємця, а не права власності на земельну ділянку. Якщо видача державного акта на право власності на землю здійснюється на підставі рішення про передачу громадянам України безоплатно у приватну власність земельних ділянок, прийнятого органами місцевого самоврядування, до спадкоємців переходить право отримати державний акт про право власності на земельну ділянку. Відповідно до ст.392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Із технічного паспорта на будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться в [ADDRESS] , вбачається, що даний будинок загальною площею 64,8 кв.м., житлова площа становить 33,2 кв.м., допоміжна - 31,6 кв.м. На території цієї садиби знаходяться, крім будинку, ще й погріб з шийкою, сарай, колодязь. Як вбачається із постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії Горохівської державної нотаріальної контори від 13 липня 2020 року, позивачці відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на майно, що належало матері спадкодавця [PERSON] , спадкоємцем після якої був її син [PERSON] , який прийняв спадщину, однак не оформив своїх спадкових прав. За таких обставин, суд вважає, що позивачка [PERSON] , прийнявши спадщину після смерті [INFO] спадкодавця [PERSON] , який прийняв спадщину, що належала його матері [PERSON] , яка померла [INFO] , однак не оформив своїх спадкових прав на майно, набула право на спадкування усіх прав та обов`язків, що належали [PERSON] , включно із правом на завершення приватизації земельних ділянок, у зв`язку з чим, суд вважає позовні вимоги обґрунтованими та такими, що підлягають до задоволення. Крім того, згідно ч.ч.3, 4 ст.200 ЦПК України у випадку визнання відповідачем позову, суд ухвалює рішення в порядку встановленому статтею 206 цього кодексу. Відповідно до положень ч.4 ст.206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Встановивши, що визнання відповідачем позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд приходить до висновку про необхідність його задоволення. Отже, судом встановлено, що позивач [PERSON] як спадкоємець майна померлого [PERSON] за заповітом, прийняла спадщину в установленому порядку, має право на спадкування майна, що належало матері спадкодавця [PERSON] , спадщину після смерті якої [PERSON] прийняв, однак не оформив своїх спадкових прав, але у зв`язку з відмовою нотаріуса не може оформити спадщину в нотаріальному порядку та користуватися нею, а тому суд визнає за позивачем право власності на житловий будинок з надвірними будівлями та господарськими спорудами, а саме: житловий будинок А-1 загальною площею 64,8 м.кв., 1962 року побудови, погріб з шийкою В, 1962 року побудови, сарай Б-1, 1962 року побудови, колодязь №1, який знаходиться в [ADDRESS] , а також право на завершення приватизації та реєстрацію права власності відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» земельних ділянок, наданих безоплатно у приватну власність згідно витягу із рішення Перемильської сільської ради народних депутатів від 02 листопада 1993 року №14/1 «Про приватизацію земельних ділянок», площею 0,34 га - для ведення підсобного господарства та площею 0,06 га - для будівництва та обслуговування житла , після померлого [INFO] [PERSON] , який прийняв спадщину після смерті своєї матері [PERSON] , яка померла [INFO] , однак не оформив своїх спадкових прав.

Outcome: approved