Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-09 00:00:00

[PERSON] 07.08.2015 року звернулася до суду з цим позовом, вказавши, що 19.05.2002 року вона одружилась з відповідачем по справі [PERSON], та під час спільного проживання з останнім вона [INFO] народила сина [PERSON], який мешкає разом із нею та знаходиться на її утриманні. Повідомила, що в даний час її стосунки з відповідачем доволі напружені, оскільки в Жмеринському міськрайонному суді знаходиться її позов про розірвання шлюбу. Зазначила, що відповідач добровільно відмовляється надавати їй матеріальну допомогу на утримання їхнього сина, хочу таку можливість має, оскільки працює офіційно в Жмеринській дистанції сигналізації та зв'язку, маючи стабільний заробіток. Пояснила, що їй одній матеріально важко утримувати дитину, оскільки для сина потрібно купувати продукти харчування та гігієни, одяг, ліки, так як він потребує спеціального лікування та взуття. Посилаючись на те, що відповідач ніяким чином не приймає участі у вихованні дитини, не надає матеріальної допомоги, та угоди про добровільну сплату аліментів між ними не було досягнуто, вони просила стягнути з [PERSON] на її користь аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], в розмірі 1/3 частини заробітної плати щомісячно, але не менше 30% від прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку. В судове засідання позивач [PERSON], належно повідомлена про час та місце розгляду справи, не з'явилася, подавши попередньо письмові заяви про уточнення позовних вимог стосовно заміни в прохальній частині позову по-батькові позивача з "[PERSON]" на "[PERSON]", та про розгляд справи без її участі, підтримавши заявлені вимоги в повному обсязі. Відповідач [PERSON] в ході розгляду справи по суті заявлені до нього позовні вимоги визнав частково, не заперечуючи щодо сплати ним спірних аліментів в розмірі 1/4 частини його заробітку щомісячно, посилаючись на обставини того, що він прожив з [PERSON] в офіційному шлюбі понад 13 років, упродовж яких брав участь у вихованні та матеріальному утриманні дочки позивача від її першого шлюбу та після припинення подружніх відносин залишив позивачу усе, що було придбано за роки їх спільного життя. Пояснив, що з 01.08.2015 року він у добровільному порядку сплачує позивачу аліменти на утримання сина в розмірі 25% згідно поданої ним заяви до бухгалтерії підприємства за місцем роботи. Повідомив, що заочно навчається у вищому навчальному закладі, стан власного здоров'я визначив як задовільний, вказав, що інших утриманців він не має, проживає з матір'ю, 1956 року народження, та батьком, 1948 року народження, які наразі є пенсіонерами. Визнав, що малолітній [PERSON] має хворобливий стан здоров'я, потребуючи спеціального лікування та взуття. Повідомив, що за можливості буде також додатково допомагати синові. Вивчивши доводи позовної заяви, заслухавши пояснення відповідача, дослідивши представлені докази суд доходить наступного. Згідно ч.2 ст.3 Конвенції "Про права дитини" держави-учасниці зобов'язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов'язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів. Відповідно до вимог ст.180, 181, 183 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до її повноліття; за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі; частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватись як аліменти на дитину, визначається судом. Згідно ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у останнього інших дітей, непрацездатних дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Згідно до ч.1 ст.191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. У відповідності до п.1 ч.1 ст.367 ЦПК України рішення в частині стягнення з відповідача на користь позивача суми платежу (аліментів) за один місяць підлягає негайному виконанню. Так, в судовому засіданні встановлено, що вони є батьками неповнолітнього [PERSON], [INFO], на утримання якого заявлено вимогу про стягнення аліментів, що додатково підтверджується копією свідоцтва про народження [NUMBER] (а.с.5). Також відповідачем визнано, що дана дитина має хворобливий стан здоров'я, проживає окремо від нього, мешкаючи разом з позивачем та знаходиться на її утриманні, що підтверджується довідкою Квартального комітету "Першотравневий" м.Жмеринка від 04.08.2015 року №267 (а.с.6). Вказані докази суд приймає до уваги, так як вони зібрані та представлені із дотриманням вимог закону, ніким не оспорюються та не суперечать один одному. Оскільки право позивача та неповнолітнього сина сторін на належне утримання останнього з боку відповідача порушено, що фактично підтверджується частковим визнанням позову, воно підлягає судовому захисту в межах заявлених позовних вимог. Разом з тим, суд вважає, що як заявлений позивачем, так і визнаний відповідачем розмір аліментів на утримання неповнолітніх дітей у розмірі 1/3 частини та 1/4 частини доходу відповідно не відповідають принципам розумності та справедливості, а тому в даному конкретному випадку визначає достатнім розмір аліментів для утримання неповнолітньої дитини у розмірі 2/7 частини заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, що з урахуванням відповідної частки прожиткового мінімуму неповнолітньої дитини забезпечуватиме достатнє утримання останньому, надання якого є обов'язком обох батьків, а також не порушуватиме прав відповідача, оскільки вказана сума аліментів є суттєво меншою максимально можливого розміру відрахувань аліментів із заробітку платника. При цьому суд враховує визнані відповідачем обставини щодо незадовільного стану здоров'я дитини, на утримання якої заявлено вимогу про стягнення аліментів з відповідача, та наявність на утриманні позивача наразі іншої неповнолітньої дитини, що обмежує її можливості надання утримання спільному синові у однаковому або більшому розмірі із відповідачем, однак не приймає до уваги доводи позивача в частині потреби запезпечення неповнолітньому синові спеціального лікування та ортопедичного взуття, оскільки дана обставина є предметом іншого спору щодо участі батьків у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами, вимог стосовно чого даний позов не містить. Пропорційно задоволеним позовним вимогам з відповідача в дохід держави підлягає стягненню 243,60 грн. судового збору, від попередньої оплати якого в даній категорії справ звільнено позивача, з розрахунку його початкової ставки щодо заявлених вимог майнового характеру на час подачі позову до суду. Враховуючи викладене,

Outcome: approved