Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-25 00:00:00

Позивач 29.05.2012 року звернувся з позовом до суду, в якому просив стягнути з Відповідачів заборгованість за договором про приєднання електроустановок до електричних мереж № 4764/27920/А/27584 від 22 травня 2008 року в розмірі 29 488,80 грн. Рішенням Солом'янського районного суду м. Києві від 11.09.2012р. у задоволенні позову було відмовлено по суті. В подальшому зазначене рішення а також ухвалу Апеляційного суду м. Києва від 30.10.2012р. та ухвалу ВССУ від 05.06.2013р., якими рішення суду першої інстанції було залишене в силі, було скасовано постановою Верховного Суду України від 04.12.2013р., а справу направлено на новий розгляд до суду першої інстанції. Обґрунтовуючи свої позовні вимоги, Позивач посилається на те, що між сторонами 22 травня 2008 року було укладено Договір про приєднання до електричних мереж, згідно з яким змовник (Відповідачі) зобов'язались здійснити оплату послуг за приєднання згідно з розрахунком, передбаченим пункт 3.1. Договору. 28 травня 2009 року на виконання взяти на себе зобов'язань ПАТ «Київенерго» підключило електроустановки Відповідачів до електричної мережі, однак оплату послуг за приєднання до електричної мережі Відповідачами не проведено. У зв'язку з цим Позивач просив суд стягнути з Відповідачів визначену у доданому до договору розрахунку вартість наданих послуг в розмірі 29488,80 грн. У судовому засіданні представник Позивача підтримав заявлений позов, просив суд його задовольнити. Вважав, що Позивачем не порушений строк позовної давності щодо заявлених позовних вимог, оскільки строк виконання зобов'язань замовників за договором в частині виконання вимог Технічних умов на приєднання електроустановок Замовника до електромереж власника визначений терміном до 22.05.2010р. Представник Відповідачів у судовому засіданні заперечував проти задоволення позову, наполягаючи на застосуванні судом наслідків порушення Позивачем строків позовної давності за пред'явленими вимогами. Розглянувши подані сторонами документи і матеріали, заслухавши пояснення представників сторін, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позовних вимог позивача, з таких підстав. Судом встановлено, що між Акціонерною енергопостачальною компанією «Київенерго», правонаступником якої є Публічне акціонерне товариство «Київенерго» в особі Філіалу «Кабельні мережі Київенерго» (власником) з однієї сторони та [PERSON], [PERSON] (замовником) з іншої сторони укладено договір про приєднання до електричних мереж № 4764/27920/А/27584 від 22 травня 2008 року (Договір). (а.с. 6-7) Пунктом 1.1 зазначеного Договору передбачався обов'язок власника здійснити приєднання та підключення електроустановок замовника до своїх електричних мереж після виконання Відповідачами (замовником) за власний рахунок Технічних умов у повному обсязі, розроблення та узгодження проектної документації та укладення замовником договору про постачання електричної енергії. Пунктом 1.2 Договору передбачено, що замовник зобов'язується здійснити оплату послуг за приєднання згідно з розрахунком, передбаченим пунктом 3.1 договору. Відповідно до пунктів 3.1, 3.2 Договору про приєднання до електричних мереж плата за приєднання електроустановок замовника визначається у розрахунку, наданому замовнику, складеному на підставі узгодженої проектної документації та відповідно до Методики обрахування плати за приєднання електроустановок до електричних мереж, затвердженою Постановою Національної комісії регулювання електроенергетики України від 19.07.2007 року № 983, та Правил приєднання електроустановок до електричних мереж, затвердженими Постановою Національної комісії регулювання електроенергетики України від 14.12.2005 року № 1137, який після підписання сторонами вважатиметься невід'ємною частиною Договору. Оплата послуг за приєднання електроустановок замовника до електричних мереж власника проводиться замовником протягом 20 робочих днів після одержання розрахунку, однак не пізніше ніж за 5 робочих днів до підключення електроустановок замовника. 6 травня 2009 року між ПАТ "Київенерго" та [PERSON] укладено договір № 72277017 про постачання електричної енергії, а 28 травня 2009 року ПАТ "Київенерго" підключило електроустановки відповідачів до електричної мережі. На момент підключення ПАТ "Київенерго" електроустановки відповідачів до електричної мережі Методика обрахування плати за приєднання електроустановок до електричних мереж, затверджена Постановою Національної комісії регулювання електроенергетики України (НКРЕ) від 19 липня 2007 року № 983, та Правила приєднання електроустановок до електричних мереж, які затверджені постановою НКРЕ від 14 грудня 2005 року № 1137, згідно з якими визначався розмір плати за приєднання електроустановок відповідачів до електричної мережі, визнані такими, що втратили чинність. Відповідно до частини третьої статті 5 ЦК України, якщо цивільні відносини виникли раніше і регулювалися актом цивільного законодавства, який втратив чинність, новий акт цивільного законодавства застосовується до прав та обов'язків, що виникли з моменту набрання ним чинності. Згідно зі статтею 525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до статті 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цьогоКодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно зі статтею 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами. Правовий аналіз зазначених норм ЦК України дозволяє дійти висновку про те, що грошове зобов'язання, передбачене договором, не може бути припинене у зв'язку з втратою чинності нормативно-правового акта, згідно з яким було проведено нарахування розміру такого зобов'язання за договором, оскільки такий нормативно-правовий акт був чинним на момент укладення договору й виникнення у сторін прав та обов'язків. Зі змісту частини третьої статті 5 ЦК України новий акт цивільного законодавства застосовується лише до тих прав та обов'язків, що виникли з моменту набрання ним чинності, однак новий акт не застосовується до вже існуючих правовідносин. Також установлено, що під час підключення електроустановки відповідачів до електричної мережі вони не заперечували проти фактичного виконання позивачем умов договору, а також не звертались із пропозиціями щодо зміни умов договору або його припинення. Таким чином, втрата чинності зазначеними нормативними актами не свідчить про припинення обов'язку Відповідачів з проведення оплати вартості наданих Позивачем послуг. Разом з тим, з матеріалів справи вбачається, що єдиний Розрахунок плати за приєднання електроустановок за договором, який наявний матеріалах справи був складений 24 червня 2008 року. Саме цей розрахунок Позивач покладає в основу своїх позовних вимог до Відповідачів. Таким чином, беручи до уваги положення п. 3.2 Договору, останнім днем виконання Відповідачами обов'язку з проведення оплати за договором (20 робочих днів) є 24 липня 2008 року, і з наступного дня грошове зобов'язання Відповідачів вважається простроченим. Відповідно до ст.257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Відповідно до положень статті 267 Цивільного кодексу України, позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення; сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Встановлено, що Позивач звернувся до суду із позовом про стягнення заборгованості 24 травня 2012 року, тобто з пропуском строку позовної давності Враховуючи наявність заяв від обох Відповідачів про застосування наслідків спливу строку позовної давності, суд вважає необхідним у задоволенні позову відмовити, оскільки підстав для поновлення строку не встановлено.

Outcome: dismissed