Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-13 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON], [PERSON], треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору: Публічне акціонерне товариство КБ "Правекс банк", Державна виконавча служба Фрунзенського відділу державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції, в якому просить суд визнати договір доручення удаваним та визнати за [PERSON] право власності на автомобіль марки Samand ЕL, рік випуску 2007, двигун №-, шасі (кузов, рама) номер [NUMBER], реєстраційний номер [NUMBER], у порядку договору купівлі-продажу; виключити з опису і арешту майна від 24.04.2014 року на користь ПАТ КБ "Правекс-Банк" вказаний автомобіль. Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що 04.09.2012 року він купив у відповідача [PERSON] автомобіль "Samand" ЕL 2007 року випуску, державний номер [NUMBER] з правом розпорядження за 71000 гривень, що підтверджується розпискою. Крім того, [PERSON] видано довіреність від 04.09.2012 року, якою він уповноважив [PERSON] експлуатувати та розпоряджатися вищевказаним автомобілем. Позивач наголосив, що 24.04.2014 року йому стало відомо, що відповідно до акту опису й арешту мана від 24.04.2014 року, складеного Фрунзенським відділом державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції (далі - ВДВС), при примусовому виконанні виконавчого листа № 2-1400/11, виданого Фрунзенським районним судом м. Харкова 15.04.2012 року, про стягнення солідарно з [PERSON], [PERSON] на користь ПАТ КБ "Правекс-Банк" заборгованості за кредитним договором № 2136-004/08 Р від 30.10.2008 року у розмірі 359469,66 грн. було описано та накладено арешт на вказаний автомобіль. Позивач стверджував, що він не має жодного відношення до заборгованості відповідачів, та вважав, що між сторонами був укладений удаваний договір-доручення, оскільки насправді між сторонами був укладений договір купівлі-продажу спірного автомобіля. Такі обставини на думку позивача свідчать про порушення його прав та охоронюваних законом інтересів і є підставою для їх захисту у вказаний у позові спосіб. Позивач в судовому засіданні підтримав позовні вимоги в повному обсязі та просив суд задовольнити позов. Перший та другий відповідачі правом на участь у судовому засіданні не скористались, причину неявки суду не повідомили. Про дату, час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином. У відповідності до приписів ч. 5 ст. ст. 74 ЦПК України судова повістка разом із розпискою, а у випадках, встановлених цим Кодексом, разом з копіями відповідних документів надсилається поштою рекомендованим листом із повідомленням або через кур'єрів за адресою, зазначеною стороною чи іншою особою, яка бере участь у справі. У разі ненадання особами, які беруть участь у справі, інформації щодо їх адреси, судова повістка надсилається фізичним особам, які не мають статусу підприємців, - за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку. У разі відсутності осіб, які беруть участь у справі, за такою адресою, вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручене їм належним чином. Представник третьої особи ПАТ КБ "Правекс банк" в судове засідання не з'явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. Представник третьої особи ВДВС Кріт А.В., яка діє на підставі довіреності, в судовому засіданні просила вирішити спір на розсуд суду. Відповідно до ст. 224 ЦПК України, на підставі наявних у справі доказів, суд вважає можливим ухвалити заочне рішення, з урахуванням того, що позивач не заперечує проти такого вирішення справи. З'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, всебічно та повно дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку. Судовим розглядом встановлено, що 04 вересня 2012 року [PERSON] складено розписку, оригінал якої міститься у матеріалах справи, в якій зазначено, що останній продав з правом розпорядження гр. [PERSON] автомобіль "Samand" ЕL 2007 року випуску, державний номер [NUMBER] та отримав від нього готівкою 71000 гривень. Крім того, судом встановлено, що 24 вересня 2012 року [PERSON] видана довіреність, посвідчена приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу [PERSON], зареєстрована в реєстрі за № 6954, згідно з умовами якої [PERSON] уповноважив [PERSON] експлуатувати та розпоряджатися належним йому на підставі свідоцтва про реєстрацію ТЗ серія [NUMBER], виданого РЕВ МВ № 2 ДАІ ГУМВС України в Харківській області 15.09.2007 року, Автомобілем марки Samand ЕL, рік випуску 2007, двигун №-, шасі (кузов, рама) номер [NUMBER], реєстраційний номер [NUMBER], зареєстрованого РЕВ МВ №2 ДАІ ГУМВС України в Харківській області 15.09.2007 року. Довіреність видана строком на двадцять років з правом часткового або повного передоручення до 04.09.2032 року. Як вбачається з матеріалів справи, позивачем як власником транспортного засобу - автомобіля марки Samand ЕL, рік випуску 2007, VIN (номер кузова, шасі, рами) [NUMBER], номерний знак [NUMBER], було застраховано цивільно-правову відповідальність, що підтверджується Полісом № АС/8553921, засвідчена копія якого міститься в матеріалах справи. З матеріалів справи вбачається що 24.04.2014 року державним виконавцем Фрунзенського відділу державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції Кріт А.В. в рамках виконавчого провадження № 38370696 від 06.06.2012 року, складено Акт опису й арешту майна при примусовому виконанні виконавчого листа № 2-1400/11, виданого Фрунзенським районним судом м. Харкова 15.04.2012 року, про стягнення солідарно з [PERSON], [PERSON] на користь ПАТ КБ "Правекс-Банк" заборгованості за кредитним договором № 2136-004/08 Р від 30.10.2008 року у розмірі 359469,66 грн., згідно з яким описано і накладено арешт на легковий автомобіль Samand ЕL, 2007 року випуску, номерний знак [NUMBER], номер шасі [NUMBER]. Відповідно до ст. 235 ЦК України удаваним є правочин, який вчинено сторонами для приховання іншого правочину, який вони насправді вчинили. Якщо буде встановлено, що правочин був вчинений сторонами для приховання іншого правочину, який вони насправді вчинили, відносини сторін регулюються правилами щодо правочину, який сторони насправді вчинили. Згідно з п. 25 постанови Пленуму Верховного Суду України від 6 листопада 2009 року № 9 "Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними" за удаваним правочином (ст. 235 ЦК України) сторони умисно оформляють один правочин, але між ними насправді встановлюються інші правовідносини. На відміну від фіктивного правочину, за удаваним правочином права та обов'язки сторін виникають, але не ті, що випливають зі змісту правочину. Встановивши під час розгляду справи, що правочин вчинено з метою приховати інший правочин, суд на підставі ст. 235 ЦК України має визнати, що сторонами вчинено саме цей правочин, та вирішити спір із застосуванням норм, що регулюють цей правочин. Відповідно до ч. 3 ст. 10, ч. 2 ст. 59, ч. ч. 1, 4 ст. 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести допустимими та належними доказами ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до вимог ст. 60 ЦПК України позивач, заявляючи вимогу про визнання правочину удаваним, має довести: 1) факт укладання правочину, що за його думкою є удаваним, 2) спрямованість волі сторін в удаваному правочині на встановлення інших цивільно-правових відносин, ніж ті, які передбачені правочином, тобто відсутність у сторін іншої мети ніж приховати інший правочин, 4) настання між сторонами інших прав та обов'язків, ніж ті, що передбачені удаваним правочином. До того ж для визнання правочину удаваним слід мати на увазі, що обидві сторони договору діяли свідомо для досягнення якоїсь особистої користі, їх дії направлені на досягнення інших правових наслідків і приховують іншу волю учасників угоди. Під час судового розгляду позивач стверджував, що між ним та [PERSON] фактично був укладений договір купівлі-продажу автомобіля марки Samand ЕL, рік випуску 2007, VIN (номер кузова, шасі, рами) [NUMBER], номерний знак [NUMBER], за яким [PERSON] отримав від [PERSON] грошові кошти в сумі 71000 грн., та наголосив, що в силу своєї юридичної необізнаності та уникнення складнощів щодо реєстрації транспортного засобу в органах ДАІ (МРЕВ) за новим власником, які вимагали нотаріального посвідчення договору купівлі-продажу автомобіля, сторони вирішили крім розписки про продажу вказаного автомобіля, складеної [PERSON] 04.09.2014 року, скласти довіреність від 04.09.2012 року, якою перший відповідач уповноважив позивача експлуатувати та розпоряджатися вищевказаним автомобілем. Таким чином, суд дійшов висновку, що укладений 04.09.2012 року договір доручення є удаваним, та фактично між сторонами був укладений договір купівлі-продажу автомобіля марки Samand ЕL, рік випуску 2007, VIN (номер кузова, шасі, рами) [NUMBER], номерний знак [NUMBER]. Відповідно до вимог п. 3. ч. З ст. 11 Закону України "Про виконавче провадження", державний виконавець у процесі здійснення виконавчого провадження має право з метою захисту інтересів стягувача одержувати безоплатно від органів, установ, організацій, посадових осіб, сторін та учасників виконавчого провадження необхідні для проведення виконавчих дій пояснення, довідки та іншу інформацію, у тому числі конфіденційну. Відповідно до вимог ст. 19 Закону України "Про виконавче провадження", державний виконавець відкриває виконавче провадження на підставі виконавчого документа, зазначеного в статті 17 цього закону, за заявою стягувача або його представника про примусове виконання рішення. У заяві про відкриття виконавчого провадження стягувач вправі зазначити відомості, що ідентифікують боржника чи можуть сприяти примусовому виконанню рішення (рахунок боржника, місце роботи чи отримання ним інших доходів, місцезнаходження його майна тощо). Відповідно до ст. 41 Конституції України, ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Ст. 60 Закону України "Про виконавче провадження" передбачає, що арешт із майна боржника може бути знятий на підставі постанови державного виконавця про зняття арешту затвердженої начальником відповідного органу державної виконавчої служби. Особа, яка вважає, що майно на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. У разі прийняття судом рішення про зняття арешту з майна арешт з майна знімається за постановою державного виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини. Копія постанови про зняття арешту надсилається боржнику, та органу якому було направлено постанову про накладення арешту на майно боржника. За таких обставин, суд вважає, що в ході судового розгляду цієї справи знайшли своє підтвердження належними, допустимими та достатніми доказами обставини, на які позивач посилався в обґрунтування своєї позовної вимоги про визнання за позивачем права власності на автомобіль "Samand" ЕL 2007 року випуску, державний номер [NUMBER], та звільнення вказаного автомобіля з-під арешту . Відповідно до ч. 1 статті 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Таким чином, суд вважає за необхідне стягнути судовий збір в сумі 953,60 грн. з відповідачів (по 476,80 грн. з кожного). На підставі викладеного,

Outcome: approved