Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-14 00:00:00

06.03.2015р. [PERSON] звернулася до Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська з позовом про стягнення аліментів на період навчання повнолітньої доньки. В позовній заяві позивачка обґрунтовуючи позовні вимоги, посилалася на те, що відповідач є батьком їх спільної доньки [PERSON], [INFO], яка досягла повноліття. 21.02.2006р. шлюб між ними було розірвано. Донька зараз навчається в Київському університеті культури Дніпропетровському коледжу КУК на денній контрактній формі по спеціальності „дизайн", стипендії не отримує та потребує матеріальної допомоги. Просила стягнути з відповідача аліменти на період навчання доньки у розмірі 1/3 частини заробітної плати відповідача на період навчання доньки в зазначеному закладі освіти, а також стягнути витрати на правову допомогу. Також заявою від 15.04.2015р. позивачка просила розглядати справу за її відсутності та без фіксування процесу технічними засобами (а.с. № 20, 21). Відповідач [PERSON] у судове засідання, призначене на 15.04.2015р. не з'явився. В суд 14.04.2015р. надав заяву, в якій просив справу розглядати 15.04.2015р. без його участі, оскільки він зайнятий на роботі. Позовні вимоги визнає тільки в розмірі ? частини його доходу, оскільки саме такий розмір аліментів з нього стягувався на неповнолітню доньку, та більше платити у нього не має можливості. Повідомив, що він працює офіційно, та має матір, 1941р. народження, яка є пенсіонеркою (а.с. № 16, 17). З огляду на те, що відповідач надав суду заяву, з якої вбачається, що він позовні вимоги визнає в розмірі ? частини його доходу, суд вважає, що по справі є підставі винести рішення суду на загальних засадах ЦПК України, оскільки думка відповідача щодо позовних вимог буде врахована. Справа розглянута за правилами ч. 2 ст. 197 ЦПК України без фіксування процесу технічними засобами. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає за можливе частково задовольнити позовні вимоги з наступних підстав. Відповідно до ст. 199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Згідно ст. 200, ч. 1 ст. 191 СК України, суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у ст. 182 цього Кодексу, починаючи від дня пред`явлення позову. В силу ч. 3 ст. 199 СК України право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Судом встановлено, що батьком повнолітньої дитини - [PERSON], [INFO], є відповідач (а.с. № 5). Батьки [PERSON] перебували у шлюбі з 25.06.1994р., між тим розірвали шлюб 21.02.2006р. (а.с. № 4, 17зв.стор., 22). [PERSON] мешкає зі своєю матір'ю - позивачкою по справі (а.с. № 7) та навчається 1-му курсі на денній контрактній формі в Київському університеті культури Дніпропетровському коледжу КУК по спеціальності „дизайн", зі строком навчання по 30.06.2016р., стипендію не отримує (а.с. № 6 ). [PERSON] - позивачка [PERSON] працює бухгалтером в ТОВ „Промінтермед" та розмір її заробітної сплати складає 4200грн. (а.с. № 20 ). Відповідно до ч. 1 ст. 61 ЦПК України, встановлено, що обставини, визнані стороною по справі не підлягають доказуванню. Відповідач [PERSON] своєю заявою від 14.04.2015р. фактично визнав позовні вимоги, не погодившись тільки з їх розміром, а позивачка в своїй заяві від 15.04.2015р. повідомила суду, що працює бухгалтером в ТОВ „Промінтермед" та розмір її заробітної сплати складає 4200грн. Сторони суду повідомили, що до повноліття з відповідача на доньку стягувалася саме ? частини його заробітку (а.с. № 1-3, 9,16). Приймаючи до уваги ці обставини, суд вважає за можливе задовольнити частково позовні вимоги позивачки та стягувати щомісячно з відповідача ? частину усіх видів заробітної плати (доходів) на період навчання доньки [PERSON] на денній контрактній формі в Київському університеті культури Дніпропетровському коледжу КУК по спеціальності „дизайн", зі строком навчання по 30.06.2016р., але не більше, ніж до досягнення нею двадцяти трьох років, стягуючи аліменти на користь матері доньки, починаючи стягнення з дня пред'явлення позову, а саме з 06.03.2015р. Встановлюючи такий розмір аліментів, суд виходить з того, що розмір стягнутих з відповідача аліментів, який дорівнює ? частині його заробітку (доходу), буде відповідати матеріальному та сімейному становищу обох сторін на час вирішення спору та принципам стягнення аліментів, встановленим ч. 1 ст. 199 СК України, де зазначено, що батьки зобов'язані утримувати продовжуючих навчання сина (доньку) до досягнення ними двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу . Визначаючи розмір аліментів у дольовому співвідношенні до заробітку (доходу) відповідача, суд виходить з тих обставин, що відповідач офіційно працює слюсарем аварійно-відновлювальних робіт в КП „Дніпроводоканал" Дніпропетровської міської ради, має регулярну заробітну плату (а.с. № 19). Крім того, частково задовольняючи позовні вимоги про стягнення аліментів, суд враховує, що позивачка отримує заробітну плату майже на 500грн. більше, ніж відповідач (а.с. № 19, 20). Що стосується вимог [PERSON] щодо стягнення витрат на правову допомогу в розмірі 300грн. за складання адвокатом позовної заяви (а.с. № 8), то в цій частині позивачці також слід відмовити, оскільки згідно вимог ст.1 Закону України "Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах", згідно до якої, розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних справах, в яких така компенсація виплачується стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, іншою стороною, а в адміністративних справах - суб'єктом владних повноважень, не може перевищувати 40 відсотків встановленої законом мінімальної заробітної плати у місячному розмірі за годину участі особи, яка надавала правову допомогу, у судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням та під час ознайомлення з матеріалами справи в суді, що визначається у відповідному судовому рішенні. З огляду на вимоги цієї норми закону, подача позивачкою квитанції № 771706 від 06.03.2015р. про отримання від неї адвокатом 300 грн. за підготовку позовної заяви (а.с. № 8), вочевидь недостатньо для стягнення з відповідача зазначеної суми. Так, виконання адвокатом взятих на себе зобов'язань та надання послуг не підтверджено актом приймання-передачі виконаних робіт, відсутній й розрахунок суми оплати адвокатських послуг, договір про захист прав та представництво інтересів позивачки, свідоцтво на право зайняття адвокатською діяльністю адвокатом. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення у справі в межах платежу за один місяць. Обговорюючи питання щодо розподілу судових витрат відповідно до ст. 88 ЦПК України, з огляду на те, що позивачка при пред'явленні позову була звільнена від сплати судового збору, то на підставі ст. 2 Закону України "Про судовий збір", суд вважає за можливе стягнути з відповідача на користь держави судові витрати по справі по сплаті судового збору у розмірі 243 грн. 60 коп. На підставі викладеного,

Outcome: partial