Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-10 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд з позовом про позбавлення батьківських прав, встановлення опіки та стягнення аліментів з [PERSON], в якому зазначила, що відповідачка є її ріднею сестрою, яка [INFO] народила доньку - [PERSON]. Батьком дитини зазначено [PERSON], однак його записано зі слів матері та є вигаданою особою. Після народження дитини відповідачка, без реєстрації проживала по [ADDRESS] у свого батька [PERSON], [INFO], але необхідних умов для проживання та виховання своєї малолітньої доньки не забезпечувала, харчувала дитину продуктами невідповідними для її вікової категорії, без попередження зникала та залишала дитину на свого батька на невизначений термін. 16 січня 2018 року позивачці зателефонувала мешканка села Новаки Коростенського району Житомирської області - [PERSON] та повідомила, що [PERSON] залишила дитину на свого батька і тривалий час не з'являється. Позивачка забрала дитину до себе додому, де дитина забезпечена всім необхідним і оточена гармонійною атмосферою. Відповідач життям малолітньої доньки не цікавиться, з дитиною не спілкується, не проявляє до неї батьківської турботи, хоча має таку можливість, її здоров'ям не цікавляться. Також не піклуються про фізичний і духовний розвиток доньки. [PERSON] ухиляється від виховання дитини, свідомо нехтує своїми батьківськими обов'язками. Тому позивачка вимушена звернутись до суду з позовом про позбавлення відповідачки батьківських прав відносно малолітньої доньки - [PERSON], встановлення опіки та стягнення аліментів. Позивач в судове засідання не з'явилася, хоч про час та день слухання справи була повідомлена належним чином, однак надала суду заяву, в якій свої вимоги підтримала у повному обсязі, просила задоволити. Відповідачка в судове засідання не з'явився, хоч про день та час розгляду справи повідомлений належним чином, причини неявки суду не відомі. Представники третіх осіб - служби у справах дітей Коростенської районної державної адміністрації Житомирської області та служби у справах дітей виконавчого комітету Коростенської міської ради Житомирської області в судове засідання не з'явились, хоч про час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином, однак надали заяви, в якій позовні вимоги підтримали та просили розглянути справу без їх участі. Проаналізувавши матеріалами справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] є рідними сестрами, що стверджується копіями їх свідоцтв про народження (а.с.11-12). Згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 17 травня 2017 року, виданого виконавчим комітетом Малозубівщинської сільської ради Коростенського району Житомирської області, [PERSON] є матір'ю малолітнього [PERSON], відомості про батька останньої зазначено відповідно до ч. 1 ст. 135 Сімейного кодексу України зі слів матері, що підтверджується витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про народження із зазначенням відомостей про батька відповідно до частини першої статті 135 Сімейного кодексу України № (а.с.70-71). Позивачка, відповідно до висновку про стан здоров'я, що виданий комунальним закладом Коростенською центральною районною лікарнею, [PERSON] до опікунства допускається (а.с.16). Актом обстеження умов проживання від 19.03.2018 року стверджується те, що позивачка разом з дитиною - [PERSON] мешкають за адресою: [ADDRESS], є необхідні меблі, одяг, чисто, тепло, дитина забезпечена необхідними речами для повноцінного розвитку. (а.с.23). Згідно довідки серії [NUMBER], виданої Департаментом інформаційних технологій Міністерства внутрішніх справ України, [PERSON] до кримінальної відповідальності не притягалась, судимостей не має, у розшуку не перебуває (а.с.22). Судом також встановлено, що відповідачка за місцем реєстрації та проживання характеризується негативно, веде аморальний спосіб життя (а.с.18-19). Відповідно до висновку органу опіки та піклування Коростенської районної державної адміністрації Житомирської області № 102-13/121 від 04.04.2018 року, орган опіки та піклування вважає доцільним позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно її малолітнього дочки - [PERSON], [INFO] (а.с.46). Як вбачається із висновку № 102-13/129 від 11.04.2018 року орган опіки та піклування Коростенської районної державної адміністрації Житомирської області є доцільним призначення [PERSON] опікуном над [PERSON], [INFO] (а.с.45). Нормами частин 1, 2 ст.27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, передбачено, що держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно ч.2 ст.150 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. За нормами ч.1 ст.164 Сімейного кодексу України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, зокрема, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини, а також протягом шести місяців не виявили відносно дитини батьківської опіки. Відповідно до ч. 3 ст. 164 Сімейного кодексу України мати, батько можуть бути позбавлені батьківських прав щодо усіх своїх дітей або когось із них. Пунктом 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.03.2007 №3 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і позбавлення та поновлення батьківських прав" ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Судом встановлено та ні ким не спростовано, що відповідачка [PERSON] ухиляється від виконання своїх обов'язків з виховання малолітньої дочки, не забезпечує необхідного утримання та не бажає брати участь у її вихованні. Орган опіки та піклування Коростенської районної державної адміністрації Житомирської області, вважає доцільним позбавлення відповідачки батьківських прав. Тому суд, приймаючи до уваги встановлені сукупністю доказів обставини у ході повного, всебічного й об'єктивного їх з'ясування, характер ставлення відповідачки до дитини, усвідомлюючи, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу на осіб, які порушують батьківські обов'язки, діючи в інтересах малолітньої дитини, вважає за необхідне позбавити відповідачку батьківських прав відносно її малолітньої дочки [PERSON], [INFO]. Вирішуючи питання про встановлення опіки над [PERSON], у зв'язку з позбавленням останньої батьківського піклування та призначення опікуном позивачку [PERSON], суд виходить з наступного. Відповідно до ст.1 Закону України "Про забезпечення організаційно-правових умов соціального захисту дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування" та ст.1 Закону України "Про охорону дитинства" дітьми, позбавленими батьківського піклування визнаються діти, зокрема, які залишилися без піклування батьків у зв'язку з позбавленням їх батьківських прав. Частинами 1, 2 ст.243 Сімейного кодексу України та ч.1 ст.58 Цивільного кодексу України опіка встановлюється над дітьми, позбавленими батьківського піклування. Опіка встановлюється над дитиною, яка не досягла чотирнадцяти років. Відповідно до ч. 3 ст. 60 Цивільного кодексу України суд встановлює опіку над малолітньою особою, якщо при розгляді справи буде встановлено, що вона позбавлена батьківського піклування, і призначає опікуна за поданням органу опіки та піклування. Згідно ч. 1 ст. 244 Сімейного кодексу України опікуном дитини може бути за її згодою повнолітня дієздатна особа. А також, відповідно до ч. ч. 2-4 ст. 63 Цивільного кодексу України опікуном може бути лише фізична особа з повною цивільною дієздатністю. Фізична особа може бути призначена опікуном лише за її письмовою заявою. Опікун призначається переважно з осіб, які перебувають у сімейних, родинних відносинах з підопічним, з урахуванням особистих стосунків між ними, можливості особи виконувати обов'язки опікуна чи піклувальника. Судом встановлено, що [PERSON] з січня 2018 року займається вихованням [PERSON], утримує, створює всі належні умови для нормального розвитку та виховання, піклується про стан здоров'я дитини, сприяє її інтелектуальному розвитку. Окрім того, за висновком органу опіки та піклування та служби у справах дітей [PERSON] може бути призначена опікуном та визнано доцільним призначити останню опікуном [PERSON], [INFO]. Обставин, які б могли бути перешкодою в призначені позивачки опікуном дослідженими судом доказами встановлено не було. Враховуючи зазначене, приймаючи до уваги, що судом вирішено питання про позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно її малолітньої дочки [PERSON], [INFO], суд приходить до висновку, що встановлення опіки над дитиною, буде захистом її законних прав та інтересів передбачених законодавством, а тому вважає необхідним та доцільним встановити опіку над малолітньою [PERSON] та призначити [PERSON] опікуном останньої. Вирішуючи питання про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини, суд виходить з наступного. За змістом частин 2, 3 ст.166 Сімейного кодексу України особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов'язку щодо утримання дитини. При задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. Оскільки, відповідно до ч.1 ст.180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч.3 ст.181 Сімейного кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі та за правилами ч.2 ст.182 Сімейного кодексу України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Частиною 1 ст.183 Сімейного кодексу України, встановлено, що частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Крім того, частиною 1 ст.191 Сімейного кодексу України, передбачено, що аліменти на дітей присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Відповідно до п. 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.03.2007 №3 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і позбавлення та поновлення батьківських прав" одночасно з позбавленням батьківських прав суд може на вимогу позивача або з власної ініціативи вирішити питання про стягнення аліментів на дитину. При визначенні розміру аліментів суд враховує положення ч.2 ст.182, ч.2 ст.183 Сімейного кодексу України, приймає до уваги майновий стан відповідачки, яка є працездатною особою, не має жодних перешкод для працевлаштування та отримання грошових коштів для утримання своїх малолітніх дітей, суд приходить до висновку про можливість стягнення з [PERSON] аліментів на користь [PERSON] на утримання її малолітньої дочки [PERSON] аліменти у розмірі 50 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи з моменту подачі позову, а саме, з 28.03.2018 року, і до повноліття [PERSON] Суд вважає необхідним роз'яснити [PERSON], що у відповідності до ч.1 ст.169 Сімейного кодексу України, вона має право на звернення до суду з позовом про поновлення батьківських прав. На підставі викладеного,

Outcome: approved