Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-21 00:00:00

Представник позивача у квітні 2017 року звернувся у суд з позовом до відповідача, у якому просить стягнути з останнього 3955,38 грн. інфляційного збільшення основної суми боргу за договором, 276,87 грн. трьох процентів річних та 4000,00 грн. штрафних санкцій. В обґрунтування позовних вимог вказує, що 21.03.2011 р. сторони уклали договір про надання в оренду на умовах фінансового лізингу обладнання. У зв'язку з невиконанням відповідачем своїх зобов'язань, судовим рішенням, що набрало законної сили 23.09.2014 р. з нього стягнуто заборгованість за договором, яку останній оплатив 26.01.2016 р. та 23.05.016 р. Покликаючись на ст. 625 ЦК України просить стягнути з відповідача 3955,38 грн. інфляційного збільшення основної суми боргу за договором, 276,87 грн. трьох процентів річних. Також стверджує, що додатковому стягненню з відповідача підлягає 4000,00 грн. неустойки, оскільки попереднім судовим рішенням її розмір зменшено з 100 000 грн. до розміру основного зобов'язання 4000 грн., а внаслідок індексації боргу за договором сума збільшилася з 4659,20 грн. до 8345,24 грн., то вважає, що сума штрафних санкцій також повинна бути спів розмірно збільшена. Крім цього, просить стягнути з відповідача судовий збір у сумі 1600 грн. Представник позивача у судове засідання не з'явився, подав заяву про розгляд справи у його відсутності,, просить позов задоволити. Відповідач у судове засідання не з'явися, про час і місце розгляду справи був повідомлений, причини неявки не повідомив, заяв та клопотань не подав. Судові повістки, направлені на адресу [ADDRESS], повернулися з відміткою "за закінченням терміну зберігання". Відповідач 12.06.2017 р. подав заперечення на позов, у якому вказав, що проживає за вище зазначеною адресою, йому стало відомо про наявність даної справи у провадженні Червоноградського міського суду Львівської області, проте повістки він не отримував. Також зазначив, що оплатив позивачеві 4232,25 грн. інфляційного збільшення боргу та три проценти річних. У підсумку просив закрити провадження у справі. Враховуючи, що в справі наявно достатньо матеріалів, які свідчать про права і взаємовідносини сторін, суд вважає, що заслуховувати їх особисті пояснення потреби немає, а тому розгляд справи слід провести у відсутності сторін та відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України, без фіксування судового процесу. Дослідивши письмові докази у справі, суд приходить до висновку до наступного висновку. Судом встановлено, що 21.03.2011 року між закритим акціонерним товариством "Лізинг інформаційних технологій" та [PERSON] був укладений договір про надання в оренду на умовах фінансового лізингу обладнання, а саме: мобільний телефон Samsung Galaxy S i9000 Metallic Black, вартістю 5824,00 грн. Даний договір укладався на строк протягом якого відповідач зобов'язувався сплачувати чергові платежі. Позивач виконав умови договору, разом з тим, відповідач взятих на себе зобов'язань не виконав, у зв'язку із чим виникла заборгованість. Заочним рішенням Червоноградського міського суду Львівської області від 19.06.2014 року у справі № 459/1562/14-ц частково задоволено позов ПАТ "Лізинг інформаційних технологій" до [PERSON] про стягнення заборгованості, а саме вирішено стягнути борг в сумі 8745,12 грн. та судовий збір у розмірі 243,60 грн. Згідно виписок по рахункам, 25.01.2016 р. відповідач оплатив позивачеві 8745,12 грн., а 23.05.2016 р. - 243,60 грн. 04.04.2017 р. позивач звернувся у суд з даним позовом, у якому просить стягнути з відповідача 4232,25 грн., що складається з 3955,38 грн. інфляційного збільшення основної суми боргу за договором, 276,87 грн. Як видно з копії квитанції №121 від 25.05.2017 р., відповідач оплатив позивачеві 4232,25 грн. Відтак у цій частині відсутній предмет позову. Відносно позовної вимоги про стягнення з відповідача 4000,00 грн. неустойки, суд вважає її необгрунтованю з огляду на те, що остання обрахована безпідставно і несправедливо. Так, заочним рішенням Червоноградського міського суду Львівської області від 19.06.2014 розмір неустойки було зменшено з 100 000 грн. до 4000 грн. і дана сума була сплачена відповідачем, з урахуванням додаткових виплат згідно ст. 625 ЦК України, що свідчить про повне виконання боржником свого зобов'язання. Чергове нарахування неустойки фактично здійснено без правових чи договірних підстав, за самостійно видуманою позивачем формулою. Крім цього, суд бере до уваги висновки Конституційного Суду України, висловлені у рішенні від 11.07.2013 № 7-рп/2013 та вважає, що твердження позивача про стягнення 4000 грн. штрафних санкцій спотворює дійсне правове призначення неустойки, оскільки із засобу розумного стимулювання боржника виконувати основне грошове зобов'язання за такого підходу перетворюється на несправедливо непомірний тягар для споживача та джерело отримання невиправданих додаткових прибутків кредитором. Тому у цій частині позову слід відмовити. Враховуючи вище викладене, оскільки відповідач сплатив частину коштів, заявлених до стягнення, а щодо решти вимог підстави для задоволення відсутні, то у позові необхідно відмовити повністю.

Outcome: dismissed