Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-16 00:00:00

У лютому 2018 року позивач ПАТ «Енергобанк» звернувся до Центрального районного суду м. Миколаєва із позовом до відповідача про стягнення з нього заборгованості в сумі 35805 грн. 87 коп. В обгрунтування позову посилається на те, що 10 липня 2008 року АБ «Енергобанк» та [PERSON] уклали Договір про надання кредиту №28 , відповідно до якого Банк відкриває Позичальнику не відновлювальну кредитну лінію з лімітом 9 550 000,00 грн., строком на один рік з 10 липня 2008 р. по 09 липня 2009 р. на споживчі потреби. Позичальник сплачує Банку за користування кредитом 25 % річних зі строком дії договору по 09 липня 2009 року . В подальшому 29 грудня 2010 року та 10 серпня 2011 року між Банком та Позичальником був укладений Додатковий договір №6 та Додатковий договір №7 до вищевказаного договору, відповідно до якого сторони внесли зміни до первісного кредитного договру,змінивши строк виконання зобов`язань та розмір відсоткової ставки. 16.08.2013 року між ПАТ «Енергобанк», [PERSON] та [PERSON] був укладений договір про переведення боргу на іншу особу, відповідно до якого за згодою кредитора, боржник у зобов`язанні за договором про надання кредиту №28 від 10.07.2008 р. зі змінами та доповненнями до нього, замінюється на [PERSON] В пункті 2.2. договору про переведення боргу зазначено, що новий боржник бере на себе боргові зобов`язання у повному обсязі відповідно до умов кредитного договору. Пунктом 4.2. договору про переведення боргу встановлено, що з дня підписання цього договору до нового боржника переходять всі права та обов`язки за борговими зобов`язаннями боржника. Згідно розрахунку заборгованості станом на 30.11.2017 року вбачається, що останнє повернення кредитних коштів відбулося 30.04.2014 року в сумі - 9 476 770, 21 грн. , % 30.04.2014 року в сумі - 5 977 506, 79 грн., отже залишок неповернутої заборгованості становить в сумі 35 805 грн. 87 коп., з якої: прострочена заборгованість за кредитом - 16 785,46 грн., прострочена заборгованість за процентами за користування кредитом - 54 479,62 грн., заборгованість за пенею за несвоєчасне повернення кредиту - 18 864,35 грн., пеня за несвоєчасну сплату процентів - 173,89 грн . Ухвалою суду від 26.09.2018 року замінено сторону позивача по цивільній справі з Публічного акціонерного товариства «Енергобанк» на Товариство з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія"Довіра та Гарантія" (далі- Банк). Заочним рішенням від 10 грудня 2018 року Центрального районного суду м. Миколаєва позов ТОВ "Фінансова компанія "Довіра та гарантія" до [PERSON] задоволено. Стягнуто з [PERSON] на користь ТОВ "Фінансова компанія "Довіра та гарантія" заборгованість за договором в сумі 35 805 грн. 87 коп., з якої: прострочена заборгованість за кредитом - 16 785,46 грн., прострочена заборгованість за процентами за користування кредитом - 54 479,62 грн., заборгованість за пенею за несвоєчасне повернення кредиту - 18 864,35 грн., пеня за несвоєчасну сплату процентів - 173,89 грн ; судовий збір у розмірі 1762 грн. 00 коп. Ухвалою від 16 жовтня 2020 року Центрального районного суду м. Миколаєва заяву [PERSON] про перегляд заочного рішення задоволено. Заочне рішення від 10 грудня 2018 року скасовано та призначено справу до розгляду в порядку загального позовного провадження. 14 січня 2021 року представником відповідача [PERSON] надана заява про застосування строків позовної давності , в якій просила застосувати позовну давність у цивільній справі №490/828/18 за позовом ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та гарантія» до [PERSON] про стягнення заборгованості.В обгрунтування зазначає, що з наданого ПАТ «Енергобанк» розрахунку заборгованості станом на 30.11.2017 року вбачається, що останнє повернення кредитних коштів відбулося 30.04.2014 року в сумі - 9 476 770, 21 грн, отже строк позовної давності за зобов`язанням по договору про переведення боргу від 16.08.2013 року за Договором про надання кредиту №28 від 10 липня 2008 року сплив 30.04.2017 року, а з позовною заявою ПАТ «Енергобанк» звернувся 21.01.2018 року, питання про поновлення пропущених строків на звернення із позовною заявою банком не ставилось і судом відповідно не вирішувалось. При цьому, заміна сторін у зобов`язанні, відповідно до статті 262 ЦК України, не змінює порядку обчислення та перебігу позовної давності, тобто після укладення 18.05.2018 року між ПАТ «Енергобанк» та ТОВ «ФК» Довіра та Гарантія» договору про відступлення прав вимоги № 21 строки звернення до суду підлягають обчисленню так само, як і для первісного кредитора ПАТ «Енергобанк». 14 січня 2021 року представником відповідача [PERSON] надані письмові пояснення по справі , в яких просить відмовити у задоволенні позовної заяви у повному обсязі посилаючись на те, що наданий позивачем розрахунок заборгованості, доданий до позовної заяви, не може підтверджувати існування боргу, оскільки він не є первинним обліковим бухгалтерським документом. Зазначає, що право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом та неустойку (штраф, пеню) припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування, отже вимоги банку про стягнення пені після 01 жовтня 2013 року(закінчення строку кредитування) не ґрунтуються на вимогах чинного законодавства. Також звертає увагу щодо укладеного договору про відступлення прав вимоги № 21 від 18.05.2018 року між ПАТ «Енергобанк» та ТОВ «ФК» Довіра та Гарантія» , то в пункті 2.1 договору про відступлення прав вимоги зазначено, що новий кредитор набуває право вимоги до позичальників, застоводавців, поручителів зазначених в додатку №1. Проте, наданий список із зазначенням «боржника [PERSON] …» який міститься в матеріалах справи разом із договором про відступленням не є підтвердженням правомочностей ТОВ ФК «Довіра та Гарантія» саме на вимогу до [PERSON] в розумінні пункту 2.1. договору, оскільки не дає можливості встановити, що цей список є саме додатком № 1 до договору про відступлення прав вимоги. Зі вказаного додатку у вигляді списку із боржниками неможливо визначити обсяг відповідальності боржника, а тому й обсяг повноважень у ТОВ ФК «Довіра та Гарантія». Представник позивача надав суду заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Представник відповідача адвокат Гагашкіна Л.І. у судове засідання надала заяву про розгляд справи у її відсутність , просила відмовити у задволенні позову з підстав, виклдаених у письмових запереченнях та заяві про застосування строку позовної давності. Ухвалою суду справу розглянуто за відсутності сторін , оскільки у справі достатньо даних про права та взаємини сторін. Вивчивши доводи позову, дослідивши матеріали справи, судом встановлені наступні факти та відповідні ним правовідносини. Як вбачається із матеріалів справи, 10 липня 2008 року АБ "Енергобанк" та [PERSON] уклали Договір про надання кредиту №28, відповідно до якого Банк відкриває Позичальнику не відновлювальну кредитну лінію з лімітом 9 550 000,00 грн., строком на один рік з 10 липня 2008 р. по 09 липня 2009 р. на споживчі потреби. Позичальник сплачує Банку за користування кредитом 25 % річних. 29 грудня 2010 року між Банком та Позичальником був укладений Додатковий договір №6 до вищевказаного договору, відповідно до якого сторони внесли зміни до п.1.1 розділу "Предмет Договору" - в частині строку повернення кредиту по 10 серпня 2011 року; та розділ 2 "Умови забезпечення кредиту" ( майнова та фінансова порука). Також сторони домовилися пункт 3.1 розділу "Ціна кредиту і порядок розрахунків" викласти в наступній редакції :"Позичальник сплачує Банку за користування кредитом 21% річних починаючи з 29 грудня 2010 року . 10 серпня 2011 року між Банком та Позичальником був укладений Додатковий договір №7 до вищевказаного договору, відповідно до якого сторони внесли зміни до п.1.1 розділу "Предмет Договору" - в частині строку повернення кредиту по 01 жовтня 2013 року та п.2.1.5 пункту 2.1 розділу "Умови забезпечення кредиту". Також сторони домовилися пункт 3.1 розділу "Ціна кредиту і порядок розрахунків" викласти в наступній редакції :" Позичальник сплачує Банку за користування кредитом 0,1% річних починаючи з 11 серпня 2011 по 01 жовтня 2013 року. В разі, якщо Позичальник станом на 02 жовтня 2013 року не погасив повністю заборгованість за кредитом та не сплатив в повному обсязі за користування кредитним коштами , то Банк нараховує за термін користування кредитом з 11.08.2011 по 01.10.2013 року плату за користування кредитом з розрахунку 20 % річних." Також сторони домовилися пункт 3.4 розділу "Ціна кредиту і порядок розрахунків" викласти в наступній редакції : Остаточний розрахунок за цим Договором здійснюється позичальником в термін по 01 жовтня 2013 року або у термін по 02 жовтня 2013 року у випадку зміни відсоткової ставки. 16.08.2013 року між ПАТ "Енергобанк", [PERSON] та [PERSON] був укладений договір про переведення боргу на іншу особу, відповідно до якого за згодою кредитора, боржник у зобов`язанні за договором про надання кредиту №28 від 10.07.2008 р. зі змінами та доповненнями до нього, замінюється на [PERSON] . За умовами вказаного джоговору під кредитним договором визначається Договір про надання кредиту № 28 від 10.07.008 року зі змінами та доповненнями до нього відповідно до додаткових договорів №№ 1-7 ( останній від 10.08.2011 року) В пункті 2.2. договору про переведення боргу зазначено, що новий боржник бере на себе боргові зобов`язання у повному обсязі відповідно до умов кредитного договору. Строки виконання зобов`язання за договором про переведення боргу, нормативно визначені ідентично як і в кредитному договорі - до 01 жовтня 2013 року(п.2.5.). Пунктом 4.2. договору про переведення боргу встановлено, що з дня підписання цього договору до нового боржника переходять всі права та обов`язки за борговими зобов`язаннями боржника. 18.05.2018 року між ПАТ «Енергобанк» та ТОВ «ФК» Довіра та Гарантія» укладено договір про відступлення прав вимоги № 21.В пункті 2.1 договору про відступлення прав вимоги зазначено, що новий кредитор набуває право вимоги до позичальників, застоводавців, поручителів зазначених в додатку №1 ( зазначено - боржник [PERSON] ) . З наданого ПАТ «Енергобанк» разом із позовною заявою розрахунку заборгованості станом на 30.11.2017 року вбачається, що останнє повернення кредитних коштів відбулося 30.04.2014 року в сумі - 9 476 770, 21 грн. , % 30.04.2014 року в сумі - 5 977 506, 79 грн. Згідно зі ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином, відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. За ст. 626, 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами . Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків . Згідно зі статтею 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові в розмірах та на умовах, установлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Кредитний договір укладається у письмовій формі (частина перша статті 1055 ЦК України). Відповідно до вимог статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. За подоженнями ст.610-611 цього Кодексу, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди . Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Одним із видів порушення зобов`язання є прострочення невиконання зобов`язання в обумовлений сторонами строк. Поняття "строк договору", "строк виконання зобов`язання" та "термін виконання зобов`язання" згідно з приписами ЦК України мають різний зміст. Відповідно до частини першої статті 251 ЦК України строком є певний період у часі, зі спливом якого пов`язана дія чи подія, яка має юридичне значення. А згідно з частиною другою цієї статті терміном є певний момент у часі, з настанням якого пов`язана дія чи подія, яка має юридичне значення. Строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами, а термін - календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати (стаття 252 ЦК України). Строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки відповідно до договору (частина перша статті 631 ЦК України). Цей строк починає спливати з моменту укладення договору (частина друга вказаної статті), хоча сторони можуть встановити, що його умови застосовуються до відносин між ними, які виникли до укладення цього договору (частина третя цієї статті). Закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору (частина четверта статті 631 ЦК України). Відтак, закінчення строку договору, який був належно виконаний лише однією стороною, не звільняє другу сторону від відповідальності за невиконання чи неналежне виконання нею її обов`язків під час дії договору. Поняття "строк виконання зобов`язання" і "термін виконання зобов`язання" охарактеризовані у статті 530 ЦК України. Згідно з приписами її частини першої, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). З огляду на викладене строк (термін) виконання зобов`язання може збігатися зі строком договору, а може бути відмінним від нього, зокрема коли сторони погодили строк (термін) виконання ними зобов`язання за договором і визначили строк останнього, зазначивши, що він діє до повного виконання вказаного зобов`язання. В кредитному договорі, з подальшими змінами та доповненнями, втизначеними додатковими угодами - сторони встановили строк дії договору по 01 жовтня 2013 включно, такі саме умови визначено і в договорі про переведення боргу від 16.08.2013 року - а саме повне погашення заборгованості за кредитним договром буде здійснено новим боржником не пізніше 01 жовтня 2013 року(п.2.5). В пункті 2.2. договору про переведення боргу зазначено, що новий боржник бере на себе боргові зобов`язання у повному обсязі відповідно до умов кредитного договору. Пунктом 4.2. договору про переведення боргу встановлено, що з дня підписання цього договору до нового боржника переходять всі права та обов`язки за борговими зобов`язаннями боржника. За такого, суд вважає встановленим, що умовами кредитного договору кінцевий строк погашення суми заборгованості визначено конкретною календарною датою - 01 жовтня 2013 року. Відповідно до ст. 253 ЦК України, перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язаний його початок. Відповідно до ст. 256 цього кодексу, позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови в позові (ч.4 ст.267 ЦК України). За ст. 257 ЦК України, загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки .Для окремих видів вимог законом встановлено спеціальну позовну давність. Зокрема, ч.2 ст.258 ЦК передбачає, що позовна давність в один рік застосовується до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені). За загальним правилом, перебіг загальної та спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (ч.1 ст.261 ЦК України). Так, за зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання (ч.5 ст.261 ЦК України). Для обчислення позовної давності застосовуються загальні положення про обчислення строків, що містяться у ст. ст.252 -255 ЦК України. Таким чином, ураховуючи, що за умовами договору погашення кредиту з подальшими змінами, внесеними Додатковим договором № 7 строк виконання зобов`язання за договором настав 01 жовтня 2013 року, то початок перебігу позовної давності для стягнення цих платежів необхідно обчислювати з цього моменту невиконання позичальником ( новим боржником) своїх зобов`язань. Відповідно до положень ст. 264 ЦК України, перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов`язку. Після переривання перебіг позовної давності починається заново. Час, що минув до переривання перебігу позовної давності, до нового строку не зараховується. З наданого позивачем в матеріали справи розрахунку заборгованості вбачається, що останнє повернення кредитних коштів відбулося 30.04.2014 року в сумі - 9 476 770, 21 грн - що суд безумовно розцінює як дії, що свідчать про визнання боргу новим боржником , отже строк позовної давності за зобов`язанням по договору про переведення боргу від 16.08.2013 року за Договором про надання кредиту №28 від 10 липня 2008 року сплив 30.04.2017 року, а з позовною заявою ПАТ «Енергобанк» звернувся 29 січня 2018 року, отже позивачем пропущено строк на звернення до суду з таким позовом. При цьому судом враховано, що відповідно до статті 262 ЦК України заміна сторін у зобов`язанні не змінює порядку обчислення та перебігу позовної давності, тобто після укладення 18.05.2018 року між ПАТ «Енергобанк» та ТОВ «ФК» Довіра та Гарантія» договору про відступлення прав вимоги № 21 строки звернення до суду підлягають обчисленню так само, як і для первісного кредитора ПАТ «Енергобанк». У справах "Стаббігс та інші проти Великобританії", "Девеер проти Бельгії", суд дійшов висновку, що право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмеженим, в тому числі і встановленням строків на звернення до суду за захистом порушених прав. Пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено, що кожен має право на розгляд його справи судом. Європейський суд з прав людини, юрисдикція якого поширюється на всі питання тлумачення і застосування Конвенції (пункт 1 статті 32 Конвенції), наголошує, що позовна давність - це законне право правопорушника уникнути переслідування або притягнення до суду після закінчення певного періоду після скоєння правопорушення. Застосування строків позовної давності має кілька важливих цілей, а саме: забезпечувати юридичну визначеність і остаточність, захищати потенційних відповідачів від прострочених позовів, та запобігати несправедливості, яка може статися в разі, якщо суди будуть змушені вирішувати справи про події, що мали місце у далекому минулому, спираючись на докази, які вже, можливо, втратили достовірність і повноту із плином часу (пункт 51 рішення від 22 жовтня 1996 року за заявами № 22083/93, 22095/93 у справі «Стаббінгс та інші проти Сполученого Королівства»; пункт 570 рішення від 20 вересня 2011 року за заявою № 14902/04 у справі «ВАТ «Нафтова компанія «Юкос» проти Росії»). Частинами 3 та 4 ст. 267 ЦК України визначено, що позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі ( відповідну заяву подано представником відповідача 14 січня 2021 року) , є підставою для відмови у позові. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про відмову у задоволеннні позову за пропуском позивачем строку позовної давності на звернення до суду з вказаними позовними вимогами до відповідача [PERSON] . Відповідно до ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача у разі відмови у задволенні позовних вимог не підлягає стягненню судовий збір, сплачений при подачі позову.

Outcome: dismissed