Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-18 00:00:00

03.05.2018 року [PERSON] звернулась до Білоцерківського міськрайонного суду Київської області з вищевказаним позовом, в якому посилаючись на ст.ст. 1166, 1167 ЦК України просить стягнути з [PERSON] на її користь відшкодування матеріальної шкоди спричиненої пошкодженням майна в сумі 24 399,36 грн. та відшкодування моральної шкоди спричиненої пошкодженням майна в сумі 10 000 грн., та судові витрати. В обґрунтування позову вказувала, що вона являється власником автомобіля "Toyota Camry", державний номерний знак [NUMBER]. 02.12.2017 року о 14 год. 40 хв. відповідач [PERSON], керуючи автомобілем "Renault Magnum", державний номерний знак [NUMBER] з причепом в м. Біла Церква по вул. Київська, рухаючись по лівій смузі руху, під час перестроювання в праву смугу не переконався, що його дії будуть безпечними, не надав дорогу автомобілю марки "Toyota Camry", державний номерний знак [NUMBER], який рухався в правій смузі руху та допустив зіткнення. В результаті даної ДТП належний їй автомобіль отримав механічні пошкодження. Постановою Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 22.12.2017 року [PERSON] визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. Відповідно до висновку № 75 експертного автотоварознавчого дослідження від 23.04.2018 року вартість матеріального збитку завданого власнику транспортного засобу "Toyota Camry" складає 24 399,36 грн. Крім того, внаслідок пошкодження належного їй автомобіля порушено її право власності, вона зазнала тривалих змін у своєму житті через відсутність можливості використовувати належний їй автомобіль, який до цього часу не відновлений, внаслідок чого їй спричинено моральну шкоду. 03.05.2018 року згідно протоколу атоматизованого розподілу судової справи між суддями дану справу було передано на розгляд судді Цуранову А.Ю. 22.05.2018 року судом відкрито провадження у справі та призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні з повідомленням учасників справи. 02.07.2018 року [PERSON] звернувся до суду з відзивом на позов, в якому відповідач заперечив наведені позивачем обставини та правові підстави позову, зазначивши, що дійсно відповідно до постанови суду від 22.12.2017 року його визнано винним у вчиненні правопорушення передбаченого ст. 124 КУпАП, яке мало місце 02.12.2017 року. Зі змісту довідки № 3017338362859588 про дорожньо-транспортну пригоду вих. 6785 від 25.04.2018 року вбачається, що внаслідок ДТП автомобіль, державний номерний знак [NUMBER] отримав механічні пошкодження задньої лівої частини та бокової лівої частини, без конкретизації деталей та опису пошкоджень. Однак, позивач з метою визначення матеріального збитку, заподіяного пошкодженням автомобіля, державний номерний знак [NUMBER] внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, яке мало місце 02.12.2017 року звернулась лише 16.04.2018 року. Враховуючи викладене, вважає неможливим встановити, які саме механічні пошкодження 02.12.2017 року отримав автомобіль [NUMBER] та чи відповідають вони пошкодженням, відображеним експертом 20.04.2018 року у протоколі огляду колісного транспортного засобу. Разом з цим, неможливо встановити чи не потрапляв вказаний автомобіль в період з 02.12.2017 року по 20.04.2018 року в інші ДТП, чи використовувався він за призначенням та як використовувався взагалі. Відповідач також зазначав, що він не являється власником чи володільцем транспортного засобу "Renault Magnum", державний номерний знак [NUMBER], а позивачем не доведено причинно-наслідковий зв'язок між ДТП, яка мала місце 02.12.2017 року та механічними пошкодженнями, виявленими експертом 20.04.2018 року. Крім того відповідач вказує, що позивачем не обґрунтовано в чому саме полягає моральна шкода, з яких міркувань виходив позивач визначаючи розмір шкоди та якими доказами це підтверджується. Обставини наведенні позивачем в обґрунтування завданої моральної шкоди не залежали від волі відповідача, твердження щодо неможливості використання транспортного засобу упродовж тривалого часу з вини відповідача не відповідають дійсності. 14.09.2018 року позивач звернулась до суду з відповіддю на відзив, яка обґрунтована тим, що відповідачем до відзиву не додано жодного доказу в його обґрунтування, тому наведені ним доводи є лише припущеннями. 17.09.2018 року відповідач [PERSON] звернувся до суду з письмовими запереченнями в порядку ст. 180 ЦПК України. Учасники справи в судове засідання не з'явились. Позивач 19.09.2018 року звернулась до суду із заявою про розгляд без її участі, позовні вимоги підтримала в повному обсязі. Відповідач 27.08.2018 року звернувся до суду з заявою, в якій просив розгляд справи проводити за його відсутності, позовні вимоги не визнав, при вирішенні справи просив врахувати доводи, що наведені ним у відзиві від 25.06.2018 року. В силу вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК фіксування судового процесу технічними засобами не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне. З копії свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії [NUMBER] вбачається, що власником транспортного засобу "Toyota Camry", державний номерний знак [NUMBER] являється [PERSON]. 02.12.2017 року в м. Біла Церква по вул. Київській сталась дорожньо-транспортна пригода за участю автомобілів "Renault Magnum", державний номерний знак [NUMBER], який належить [PERSON], під керуванням водія [PERSON], а також автомобілем "Toyota Camry", державний номерний знак [NUMBER], який отримав механічні пошкодження задньої лівої частини та бокової лівої частини, що вбачається з копії довідки № 3017338362859588 про дорожньо-транспортну пригоду видану 25.04.2018 року Білоцерківським відділом поліції ГУ НП в Київській області. З наявної в матеріалах справи копії постанови Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 22.12.2017 року вбачається, що 02.12.2017 року о 14 год. 40 хв. [PERSON] керуючи автомобілем марки "Renault Magnum", державний номерний знак [NUMBER] з причепом в м. Біла Церква по вул. Київська, рухаючись по лівій смузі руху, під час перестроювання в праву смугу руху не переконався, що його дії будуть безпечними, не надав дорогу автомобілю марки "Toyota", державний номерний знак [NUMBER], який рухався в правій смузі руху та допустив з ним зіткнення. Внаслідок ДТП транспортні засоби отримали механічні пошкодження, завдано матеріальні збитки. Вказаною постановою від 22.12.2017 року [PERSON] визнано винним у вчиненні правопорушення передбаченого ст. 124 КУпАП. Відповідно до копії висновку № 75 експертного автотоварознавчого дослідження про визначення матеріального збитку, заподіяного ушкодженням колісного транспортного засобу "Toyota Camry", державний номерний знак [NUMBER], який складений 23.04.2018 року, вартість матеріального збитку, завданого власнику транспортного засобу "Toyota Camry", державний номерний знак [NUMBER] складає 24 399,36 грн. Вказані обставини підтверджуються наявними в матеріалах справи доказами. При вирішенні справи суд виходить з наступного. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до частини першої статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов'язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Згідно зі статтею 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: 1) шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою; 2) за наявності вини лише особи, якій завдано шкоди, вона їй не відшкодовується; 3) за наявності вини всіх осіб, діяльністю яких було завдано шкоди, розмір відшкодування визначається у відповідній частці залежно від обставин, що мають істотне значення. Згідно ч. 6 ст. 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов'язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Правова оцінка, надана судом певному факту при розгляді іншої справи, не є обов'язковою для суду. Статтею 22 ЦК України передбачено, що збитками є втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Частиною 2 ст. 1192 ЦК України встановлено, що розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Таким чином, оскільки постановою суду встановлена вина відповідача у вчиненні дорожньо-транспортної пригоди, при цьому позивачем наданий висновок експерта про вартість матеріального збитку, нанесеного власнику автомобіля "Toyota Camry", д.н.з. [NUMBER], що не спростований відповідачем у судовому засіданні, суд дійшов висновку про необхідність стягнення з відповідача на користь позивача визначений експертом матеріальний збиток в розмірі 23 399,36 грн. Доводи відповідача про наявність певного проміжку у часі між дорожньо-транспортною пригодою та проведенням оцінки, не спростовують встановлених в судовому засіданні обставин. В позовній заяві позивач також просила стягнути моральну шкоду, посилаючись на те, що пошкоджено належний їй автомобіль, тим сами порушено її право власності, а також вона була позбавлена можливості його використовувати, оскільки автомобіль не відновлений. У п. 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 р. № 4 "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" роз'яснено, що розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров'я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне - за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого - спростування інформації редакцією засобу масової інформації. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. Визначаючи розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди, суд повинен наводити в рішенні відповідні мотиви. Відповідно до ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірними діями, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. Враховуючи відсутність в матеріалах справи доказів на підтвердження завданої позивачу моральної шкоди, суд вважає за необхідне відмовити в задоволенні в цій частині вимог. Згідно вимог ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, тобто з відповідача на користь позивача необхідно стягнути 499,91 грн. судового збору (70,93%).

Outcome: partial