Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-28 00:00:00

01 березня 2021 року [PERSON] звернулася до суду з заявою про встановлення факту смерті на тимчасово окупованій території України. Заяву обґрунтовує тим, що [INFO] у смт. Первомайське Первомайського району Автономної Республіки Крим померла її мати [PERSON] . Снігурівським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) їй відмовлено у реєстрації смерті матері, оскільки нею не подані документи, форма яких відповідає формі, визначеній наказом Міністерства охорони здоров"я України від 08.08.2006 року №545 "Про впорядкування ведення медичної документації, яка засвідчує випадки народження і смерті". З метою проведення реєстрації смерті матері, яка їй необхідна для оформлення спадкових прав, заявниця просить про задоволення заяви. У судове засідання учасники процесу не з`явилися, про день, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином та своєчасно. Заявниця подала суду заяву про слухання справи в її відсутність, заяву підтримала та просила про її задоволення. Представник заінтересованої особи Снігурівського РВ ДРАЦС Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) також подав заяву, в якій просив справу розглядати у його відсутність, покладається на розсуд суду. У зв"язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України розгляд справи здійснено без фіксування судового процесу. Дослідивши докази по справі, суд прийшов до наступного. Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Згідно ч. 2 ст. 315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо за законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Як передбачено п. 2 ч. 1 ст. 317 ЦПК України заява про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана родичами померлого або їхніми представниками до суду за межами такої території України. Відповідно до ч. 1 ст. 17 Закону України "Про державну реєстрацію актів цивільного стану" державна реєстрація смерті проводиться органом державної реєстрації актів цивільного стану на підставі документа встановленої форми про смерть, виданого закладом охорони здоров`я або судово-медичною установою; рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час або про оголошення її померлою. Судом встановлено, що заявниця у справі [PERSON] є громадянкою України, відповідно до паспорту громадянина України [NUMBER] , виданого 07.03.2002 року Снігурівським РВ УМВС України в Миколаївській області. Матір"ю заявниці є [PERSON] , [INFO] , уродженка с.Рудники Миколаївського району Львівської області. Факт родинних відносин підтверджується свідоцтвом про народження заявниці [PERSON] (дошлюбне прізвище [PERSON] ) з даними відомостей про батьків. На підтвердження зміни дошлюбного прізвища, заявницею надано свідоцтво про укладення шлюбу з гр. [PERSON] . Згідно наданої копії свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого 10 листопада 2020 року, мати заявниці [PERSON] померла [INFO] в смт.Первомайське Первомайського району Республіка Крим, про що 10 листопада 2020 року Первомайським районним відділом реєстрації актів цивільного стану Департаменту реєстрації актів цивільного стану Міністерства юстиції Республіки Крим в Книзі реєстрації смертей вчинено актовий запис № 170209910002100374004. Заявниця є спадкоємицею за заповітом після смерті матері. Відповідно до заповіту, посвідченого 06 жовтня 2016 року приватним нотаріусом Херсонського міського нотаріального округу Новіковою Л.В. за реєстровим № 1462, [PERSON] заповідала своїй дочці [PERSON] належні їй на праві приватної власності земельні ділянки, що розташовані на території Горохівської сільської ради Снігурівського району Миколаївської області, площею 4,79 га; 1,17 га; 4,86 га; наданих для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Листом начальника Снігурівського РВ ДРАЦС Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) Нежлукченко А.О. від 26 лютого 2021 року за вих.105/133-69, заявниці відмовлено у проведенні державної реєстрації смерті [PERSON] , оскільки поданий документ про смерть не відповідає формі, визначеній наказом Міністерства охорони здоров"я України від 08.08.2006 року №545 "Про впорядкування ведення медичної документації, яка засвідчує випадки народження і смерті", зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 25.10.2006 року за №1150/13024. Відповідно до ст. 1 Закону України "Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України" (далі Закон) тимчасово окупована територія України є невід`ємною частиною території України, на яку поширюється дія Конституції та законів України. Згідно п. 1 ст. 3 Закону сухопутна територія Автономної Республіки Крим та міста Севастополя, внутрішні води України цих територій визначається тимчасово окупованою територією. В силу ч. 3 ст. 9 Закону будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими ч.2 цієї статті є недійсним і не створює правових наслідків. Пунктом 3 Правил державної реєстрації актів цивільного стану, затверджених наказом Мінюсту від 18.10.2000р. № 52/5 передбачено: "У зв`язку з неможливістю виконувати повноваження відділами державної реєстрації актів цивільного стану Автономної Республіки Крим та міста Севастополя на тимчасово окупованих територіях проведення державної реєстрації актів цивільного стану, внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання за заявами громадян України, які проживають на тимчасово окупованій території України, здійснюються відділами державної реєстрації актів цивільного стану за межами цієї території". У відповідності до Інформаційного листа Вищого спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ "Про окремі питання застосування Закону України від 04 лютого 2016 року № 990-VIII "Про внесення змін до Цивільного процесуального кодексу України щодо встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України" - "Питання щодо можливості використання як доказів у справі про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України документів, які видані органами та установами (зокрема, лікарняними закладами), що знаходяться на такій території, має вирішуватися з урахуванням загальних положень цивільного процесуального законодавства України щодо належності та допустимості доказів (статті 58, 59 ЦПК України). Зокрема, належними відповідно до частини першої статті 58 ЦПК України є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Допустимими за змістом частини першої цієї статті є докази, одержані в порядку, встановленому законом. Як зазначено у рішенні Європейського Суду з прав людини від 18 грудня 1996 року у справі "Лоізида проти Туречинни", міжнародне право визнає законність деяких юридичних домовленостей і дій, наприклад, реєстрації народження, смерті і шлюбу, "наслідки яких можуть ігноруватися лише на шкоду мешканцям тієї чи іншої території", посилаючись на консультативний висновок Міжнародного суду (ООН) у справі Намібії (Namibia case), ЄСПЛ наголосив, що першочерговим завданням щодо прав, передбачених Конвенцією, завжди має бути їх ефективна захищеність на території всіх Договірних сторін, навіть якщо частина цієї території знаходиться під ефективним контролем іншої Договірної Сторони. Такий висновок ЄСПЛ слід розуміти у справі Намібії так званого "Намібійського винятку", який є винятком із загального принципу щодо недійсності актів, у тому числі нормативних, які видані владою невизнаного на міжнародному рівні державного утворення, а тому не можуть визнаватися недійсними всі документи, видані на окупованій території, оскільки це може зашкодити правам мешканців такої території. Таким чином, документи, видані органами та установами (зокрема, лікарняними закладами), що знаходяться на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, як виняток можуть братись до уваги судом та оцінюватись разом з іншими доказами в їх сукупності та взаємозв`язку під час розгляду справ у порядку статті 257-1 ЦПК України. Враховуючи наведене, суд приймає, як доказ у даній справі, інформацію, яка викладена у свідоцтві про смерть від 10 листопада 2020 року, що видане на окупованій території, а саме, що [PERSON] померла [INFO] в смт. Первомайське Первомайського району Автономна Республіка Крим. Встановлення факту смерті матері заявниці потрібно для реєстрації на території України, яка контролюється державними органами, і отримання свідоцтва про смерть встановленого зразку, що має юридичне значення, з метою оформлення у подальшому спадщини після її смерті. Свідоцтво про смерть матері заявниці, яка померла на тимчасово окупованій території України, видане органом, який не визнається державою Україна. Таким чином, суд вважає підтвердженим факт смерті особи у певний час і в певному місці. Суд вважає, що вимоги [PERSON] ґрунтуються на законі, знайшли своє підтвердження у ході розгляду її заяви, яка підлягає задоволенню у повному обсязі.

Outcome: approved