Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-10 00:00:00

Позивачка звернулась до суду з позовом до відповідача про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини та додаткових витрат. В судовому засіданні позивач [PERSON] позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити, пояснивши, що 27.07.2002 року сторони уклали між собою шлюб. Від зареєстрованого шлюбу вони мають неповнолітню дитину: сина - [PERSON] , [INFO] . Рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 27.01.2010 року шлюб між сторонами був розірваний і за погодженням сторін дитина залишилась проживати разом з матір`ю. Тривалий час сторони проживають окремо і весь цей час відповідач не надає будь-якої необхідної допомоги на утримання дитини, хоча і має нерегулярний мінливий щомісячний дохід. За таких обставин просить стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на утримання їх спільної дитини в розмірі 3000 грн. щомісяця з 17.10.2018 року і до досягнення ним повноліття. Крім того, син [PERSON] навчається у школі мистецтв ФО-П [PERSON] і вивчає англійську мову у ТОВ „Стаді Сістемс Глобал". За вказані навчання позивач сплатила 13 800 грн. і просить стягнути з відповідача на її користь половину цієї суми - 6900 грн. В подальшому вона сплатила ще 13 900 грн. за інший період навчання, тому просить збільшити стягнення додаткових витрат з 6900 грн. до 13 850 грн. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився, про розгляд справи був повідомлений судом належним чином, отримавши від суду SMS-повідомлення, з заявами до суду про неможливість розгляду справи у його відсутність не звертався. Заслухавши позивача, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Згідно ст.18 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року, схваленої резолюцією 50/155 Генеральної Асамблеї ООН від 21 грудня 1995 року, ратифікованої Постановою Верховної Ради України №789-XII від 27.02.1991 року батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Як передбачає ч.1, ст.141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Частина 2 цієї ж статті наголошує, що розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. За змістом положень ч.3, ст.11 Закону України „Про охорону дитинства" батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Суд в межах заявлених позовних вимог та наданих сторонами доказів по справі встановив наступні обставини та правовідносини. У відповідності до ч.1, ст.180 СК України батьки зобов`язані утримувати до досягнення нею повноліття. Як наголошує ч.2, ст.182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Як встановлено в судовому засіданні, 27.07.2002 року сторони уклали між собою шлюб. Від зареєстрованого шлюбу вони мають неповнолітню дитину: сина - [PERSON] , [INFO] (а.с.10). Рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 27.01.2010 року шлюб між сторонами був розірваний (а.с.5) і за погодженням сторін дитина залишилась проживати разом з матір`ю, де мешкає і на теперішній час (а.с.13). Тривалий час сторони проживають окремо і весь цей час відповідач не надає будь-якої необхідної допомоги на утримання дитини, хоча і має нерегулярний мінливий щомісячний дохід. Згідно ч.1, ст.183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. У відповідності до ст.7 Закону України „Про Державний бюджет України на 2019 рік" - установити у 2019 році прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць у розмірі з 1 січня 2019 року - 1853 гривні, з 1 липня - 1936 гривень, з 1 грудня - 2027 гривень, а для основних соціальних і демографічних груп населення: дітей віком до 6 років: з 1 січня 2019 року - 1626 гривень, з 1 липня - 1699 гривень, з 1 грудня - 1779 гривень; дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня 2019 року - 2027 гривень, з 1 липня - 2118 гривень, з 1 грудня - 2218 гривень. Відповідач в судове засідання не з`явився, тому суд був позбавлений можливості встановити його місце роботи. Але позивач повідомила, що відповідач офіційно не працює, але отримує заробіток від непостійних робіт, які є нерегулярними і мінливими, і вона бажає встановити розмір аліментів у судовому порядку і саме у твердій грошовій сумі, тому суд приходить до висновку, що аліменти підлягають стягненню у твердій грошовій сумі, а не у частці від щомісячного доходу відповідача. Як регламентує ч.2, ст.27 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року, схваленої резолюцією 50/155 Генеральної Асамблеї ООН від 21 грудня 1995 року, ратифікованої Постановою Верховної Ради України №789-XII від 27.02.1991 року батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. За правилами ч.1-2, ст.8 Закону України „Про охорону дитинства" кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Підпункт 3, пункту 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року №3 „Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" роз`яснює, що, вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність у останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Аналізуючи докази, зібрані у судовому засіданні, суд вважає необхідним, приймаючи до уваги обов`язок відповідача утримувати свою неповнолітню дитину на підставі описаних вище норм права, відсутність інформації про його на даний час постійний щомісячний дохід, склад сім`ї, його стан здоров`я, враховуючи вік та стан здоров`я дитини, задовольнити позов в цій частині і стягнути з відповідача аліменти в розмірі 3000 грн. щомісяця на користь позивачки на утримання сина - [PERSON] , [INFO] з 17.10.2018 року - дня подачі позову до суду і до досягнення ним повноліття, у розмірі, що відповідає межам встановленим Законом України „Про Державний бюджет України на 2019 рік" для дітей такого віку (для дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня 2019 року - 2027 гривень, з 1 липня - 2118 гривень, з 1 грудня - 2218 гривень), який не є меншим ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Суд вважає, що такий встановлений розмір аліментів на утримання дитини буде необхідним та достатнім для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Частина 1 статті 185 СК України закріплює правило, відповідно до якого, той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, зобов`язаний брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані саме особливими обставинами. Дане положення стосується виключно особливих обставин, приблизний перелік яких надається даною статтею. До таких особливих обставин закон відносить насамперед випадки, коли дитина, яка знаходиться на утриманні батьків, потребує додаткових витрат на неї у зв`язку із розвитком певних її здібностей, страждає на тяжку хворобу, є інвалідом. Такі особливі обставини будуть індивідуальними у кожному конкретному випадку і повинні бути доведені документально сторонами по справі. При цьому, розмір суми, що стягується з одного із батьків дитини, зобов`язаного брати участь у додаткових витратах на дитину, зумовлених особливими обставинами, повинен визначатися залежно від понесених або передбачуваних витрат і може бути визначений у твердій грошовій сумі платника. Частина 2 цієї ж статті наголошує, що додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно. Як роз`яснює п.18 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року №3 „Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" звернути увагу судів на те, що до передбаченої ст.185 СК участі в додаткових витратах на утримання дитини, викликаних особливими обставинами (розвитком її здібностей, хворобою, каліцтвом тощо), можна притягати лише батьків. У цих випадках йдеться про фактично зазнані або передбачувані витрати, тому їх необхідно визначати у твердій грошовій сумі. За правилами ч.3, ст.12 та ч.1, ст.81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст.82 ЦПК України. Крім того, син сторін Данііл навчається у школі мистецтв ФО-П [PERSON] і вивчає англійську мову у ТОВ „Стаді Сістемс Глобал", в наслідок чого позивач уклала договори з вказаними суб`єктами (а.с.14-17; 19). За вказані навчання позивач сплатила 13 900 грн. (а.с.38), тому половину цієї суми - 6950 грн. необхідно стягнути з відповідача на користь позивача в рахунок стягнення додаткових витрат на утримання сина, інші суми не знайшли свого підтвердження у судовому засіданні і не відповідають датам сплати та періоду навчання. Згідно ст.133; 141 ЦПК України оскільки суд задовольняє позов про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини, тому з відповідача на користь держави необхідно стягнути 768 грн. 40 коп. судового збору, від якого була звільнена позивачка при зверненні до суду.

Outcome: partial