Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-01 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до Ужгородського міськрайонного суду з позовом до Департаменту міського господарства Ужгородської міської ради, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на стороні позивача - [PERSON] про стягнення матеріальної шкоди завданої внаслідок неналежного утримання зелених насаджень, в якому просив стягнути з Департаменту міського господарства на його користь 26384,76 грн. в рахунок відшкодування завданої матеріальної шкоди та судові витрати. Мотивуючи свої позовні вимоги, позивач вказує на те, що 11 лютого 2020 року близько 15 год. 00 хв. біля Закарпатського академічного обласного українського музично-драматичного театру в м. Ужгород на Набережній Київській впало дерево на автомобіль марки «Шкода Рапід», д.н.з. [NUMBER] , який перебуває у власності та користуванні позивача. У результаті падіння дерева його автомобілю завдано механічних пошкоджень. Відповідно до рахунку №ФС 86517 від 12 лютого 2020 року, акту виконаних робіт від 29 лютого 2020 року вартість ремонту транспортного засобу становить 26384,76 грн. Позивач зазначає, що організація благоустрою населених пунктів, визначення балансоутримувача та контроль за станом зелених насаджень належить до відання виконавчого органу міської ради. Оскільки, на його думку відповідальним за зелені насадження в місті є Департамент міського господарства Ужгородської міської ради та який зобов`язаний був здійснювати контроль над станом зелених насаджень , внаслідок бездіяльності відповідача, який не забезпечив належний догляд за зеленими насадженнями, внаслідок чого сухе дерево впало та пошкодило автомобіль, йому було завдано матеріальної шкоди, просить суд ухвалити рішення яким стягнути з відповідача на його користь 26384,76 грн. в рахунок відшкодування завданої матеріальної шкоди та судові витрати. Позиція сторін справи : В судове засідання позивач не з`явився, будучи належним чином повідомлений про дату, час і місце розгляду справи. В судове засідання представник позивача не з`явився, подав до суду заяву про розгляд справи без його участі та участі позивача, та в якій зазначив, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просив їх задовольнити з підстав та мотивів викладених у позові. В судовому засіданні представник відповідача Данканич А.Е. позов не визнав з підстав та мотивів викладених у письмовому відзиві. Зокрема вказав на те, що власником транспортного засобу є третя особа яка не заявляє самостійних вимог на стороні позивача - [PERSON] , яка здійснювала ремонт вищезазначеного транспортного засобу. Вважає, що позивач є неналежним, оскільки відсутні докази належності автомобіля позивачу. Зауважив, що відсутні докази , що територія біля Закарпатського академічного обласного українського музично-драматичного театру в м. Ужгород на Набережній Київській, де позивач припаркував автомобіль відведена дя стоянки автомашин . Вважає, що позивачем не надано доказів та не доведено факт пошкодження автомобіля з вини відповідача або завдання шкоди діями відповідача та причинно-наслідковий зв`язок між шкодою та бездіяльністю відповідача. Вказав на те, що з наявних в матеріалах справи актів виконаних робіт не вбачається, що виконані роботи були проведенні з метою усунення пошкоджень, що виникли внаслідок падіння дерева, відсутні беззаперечні докази того, що саме ці пошкодження автомобіль отримав внаслідок події, що мала місце 11.02.2020 року. Вважає, що належним доказом на підтвердження отриманих пошкоджень може бути дослідження експерта в галузі автотоварознавства або ж акт огляду пошкодженого транспортного засобу складений компетентною особою. Однак, позивачем таких документів суду не надано та не заявлено будь-яких клопотань про призначення експертизи, що в свою чергу виключає можливість з`ясування характеру та обсягу пошкоджень транспортного засобу, котрі були спричинені внаслідок падіння дерева. Вказує на те, що в спорах про відшкодування шкоди, право потерпілої особи на відшкодування завданих збитків реалізовується нею на власний розсуд. Оскільки власником майна або належно уповноваженою особою така вимога не заявляється, просив відмовити в задоволенні позовних вимог [PERSON] в повному обсязі. В судове засідання третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на стороні позивача - [PERSON] не з`явилася, будучи належним чином повідомлена про дату, час і місце розгляду справи. Надіслала на адресу суду заяву у якій просить розглянути справу без її участі, позовні вимоги просить задовольнити. В ході розгляду справи проведені наступні процесуальні дії: 10.09.2020 року ухвалою Ужгородського міськрайонного суду відкрито провадження по справі №308/8766/20 та призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження. Заслухавши вступне слово представника відповідача, вивчивши та перевіривши в судовому засіданні матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті суд приходить до наступного. За правилами ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданими відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Частиною 5. даної статті передбачено, що докази подаються сторонами та іншими учасниками справи , а ч.6 що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно з ч.7 ст. 81 ЦПК України суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власноїініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (актів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (ч. 1 ст. 76 ЦПК України). Відповідно до ч. 1 ст. 3 ЦПК України, ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Частиною 1 ст. 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. З урахуванням цих норм правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів і осіб, уповноважених захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси. Суд повинен установити, чи були порушені, не визнані або оспорені права, свободи чи інтереси цих осіб, і залежно від установленого вирішити питання про задоволення позовних вимог або відмову в їх задоволенні. Фактичні обставини справи: В судовому засіданні належними доказами встановлено та сторонами не заперечується, що 11 лютого 2020 року близько 15 год. 00 хв. на автомобіль марки «Шкода Рапід», д.н.з. [NUMBER] припаркований біля Закарпатського академічного обласного українського музично-драматичного театру в м. Ужгород на Набережній Київській через негоду впала гілка дерева. Факт падіння гілки дерева на автомобіль марки «Шкода Рапід», д.н.з. [NUMBER] стверджується довідкою ст. ДОП ВП Ужгородського ВП ГУНП в Закарпатській області майора поліції І.Пшеничка , затверджений начальником Ужгородського ВП ГУНП в Закарпатській області за №3038/106/25/1-2020 про результати розгляду повідомлення невідомої особи (ІТС ІПНП від 11.02.2020 №3038) від 15.02.2020 року.(а.с.9-10) Відповідно до довідки №3038/106/25/1-2020 про результати розгляду повідомлення невідомої особи (ІТС ІПНП від 11.02.2020 №3038) від 15.02.2020 року внаслідок падіння гілки дерева за адресою м. Ужгород Набережна Київська, біля драм театру, виявлено пошкодження криші та заднього скла автомобіля марки "Шкода Рапід" чорного кольору, д.н.з. [NUMBER] . Отже, факт заподіяння шкоди доведено. Як вбачається із свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії [NUMBER] автомобіль марки «Шкода Рапід», д.н.з. [NUMBER] , 2016 року випуску, належить [PERSON] (а.с.25-26). Як встановлено судом, [PERSON] перебуває у зарестрованому шлюбі з позивачем [PERSON] з 15.09.2012 року , що стверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] від 15.09.2012 року, копія якого приєднана до матеріалів справи.(а.с.8) Згідно акту виконаних робіт від 29 лютого 2020 року, рахунку №ФС 86517 від 12 лютого 2020 року, рахунку №ФС86924 від 26.02.2020 року, вартість ремонту транспортного засобу становить 26384,76 грн. (а.с.11-14) Відповідно до акту виконаних робіт ТОВ "ФОРВАРД АВТОЦЕНТР" №Fo-K-016629 від 29.02.2020 року були проведені роботи по заміні скла кришки багажника автомобіля, обшивки даху, кришки багажника, та покрасочно-кузовні роботи. Як вбачається із заяви від 03.03.2020 року гр. [PERSON] ,позивач звертався до міського голови Андріїва Б. із заявою про відшкодування збитків завданих внаслідок падіння дерева на вищезазначений автомобіль у розмірі 27012,42 грн.(а.с.21) Згідно листа заступника міського голови Фартушок І. від 31.03.2020 року позивача повідомлено про неможливість задоволення його звернення про відшкодування збитків та запропоновано подати докази на підтвердження викладених обставин.(а.с.23-24) Із листа заступника міського голови Фартушок І. від 25.06.2020 року вбачається, що організацію озеленення та охорону зелених насаджень в місті Ужгороді здійснює виконавчий орган Ужгородської міської ради - Департамент міського господарства Ужгородської міської ради.(а.с.22) Відповідно до ст. 50 Конституції України, кожен має право на безпечне для життя і здоров`я довкілля та на відшкодування завданої порушенням цього права шкоди. За змістом підпункту 7 пункту «а» частини 1 статті 30 закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» до відання виконавчого органу міської ради належать організація благоустрою населених пунктів, залучення на договірних засадах з цією метою коштів, трудових і матеріально-технічних ресурсів підприємств, установ та організацій незалежно від форм власності, а також населення; здійснення контролю за станом благоустрою населених пунктів, організації озеленення, охорони зелених насаджень і водойм, створення місць відпочинку громадян. Відповідно до положень ч.1ст.21 Закону України "Про благоустрій населених пунктів" елементами (частинами) об`єктів благоустрою є зелені насадження (у тому числі снігозахисні та протиерозійні) уздовж вулиць і доріг, в парках, скверах, на алеях, бульварах, в садах, інших об`єктах благоустрою загального користування, санітарно-захисних зонах, на прибудинкових територіях. Правові та організаційні засади озеленення населених пунктів, спрямовані на забезпечення сприятливих умов життєдіяльності людини визначені Правилами утримання зелених насаджень у населенихпунктах України, затверджених наказом Міністерства будівництва, архітектури та житлово -комуналь -ного господарства України від 10 квітня 2006 року № 105. Правила є обов`язковими для виконання всіма установами, підприємствами, організаціями та громадянами, які займаються проектуванням, створенням, ремонтом і утриманням зелених насаджень, розташованих на територіях населених пунктів України (п. 1.3 Правил). У Правилах утримання зелених насаджень у населених пунктах України, затвердженими наказом Міністерства будівництва, архітектури та житлово-комунального господарства України від 10.04.2006 р. №105 закріплено визначення зелених насаджень . Зелені насадження - деревна, чагарникова, квіткова та трав`яна рослинність природного і штучного походження на визначеній території населеного пункту. Зелені насадження загального користування - зелені насадження, які розташовані на території загальноміських і районних парків, спеціалізованих парків, парків культури та відпочинку; на територіях зоопарків та ботанічних садів, міських садів і садів житлових районів, міжквартальних або при групі житлових будинків; скверів, бульварів, насадження на схилах, набережних, лісопарків, лугопарків, гідропарків і інших, які мають вільний доступ для відпочинку. Також, у відповідності до Правил утримання зелених насаджень у населених пунктах України, затвердженими наказом Міністерства будівництва, архітектури та житлово-комунального господарства України від 10.04.2006 р. №105, зокрема п.5.2, балансоутримувач забезпечує належне утримання та своєчасний ремонт об`єкта благоустрою власними силами або може на конкурсних засадах залучати інші підприємства, установи, організації, використовуючи для цього кошти, передбачені власником об`єкта. Відповідно у п.3.2 визначено, що до елементів благоустрою віднесено зелені насадження, зокрема зелені насадження уздовж вулиць і доріг, у парках, скверах і алеях, бульварах, садах, інших об`єктах благоустрою загального користування, санітарно-захисних зонах, на прибудинкових територіях. Відповідно до п.5.5. вказаних Правил, відповідальними за збереження зелених насаджень і належний догляд на об`єктах благоустрою державної чи комунальної власності є балансоутримувачі цих об`єктів; на територіях установ, підприємств, організацій та прилеглих територіях установи, організації, підприємства; на територіях земельних ділянках, які відведені під будівництво забудовники чи власники цих територій; на безхазяйних територіях, пустирях місцеві органи самоврядування; на приватних садибах іприлеглих ділянках їх власники або користувачі. Пунктом 6.2 розділу 6 Правил утримання зелених насаджень, встановлений обов`язок балансоутримувачів проводити інвентаризацію та паспортизацію об`єктів благоустрою, брати участь у роботі комісії з обстеження зелених насаджень з метою їх знесення, тощо. Відповідно до п.9.1. Правил для встановлення ступеня життєздатності деревних рослин балансоутримувачу необхідно провести діагностику стану зелених насаджень і на основі діагностичних ознак планувати агротехніку догляду за зеленими насадженнями. Відповідно до п. 9.1.11 Правил під час догляду за деревами застосовують три види обрізання: формувальне, санітарне й омолоджувальне. Відповідно до п. 9.1.11.2. Правил санітарне обрізання крони виконують, щоб позбутися старих, хворих, сухих і пошкоджених гілок, а також гілок, спрямованих всередину крони або зближених одна з одною. Обрізанню підлягають також пагони, що відходять від центрального стовбура вгору під гострим кутом, щоб уникнути їхнього обламування. Санітарне обрізання потрібно проводити щороку протягом вегетаційного періоду. Відповідно до п. 9.1.11.3. Правил, під час проведення щорічних обстежень зелених насаджень потрібно виявляти аварійні дерева. Пунктом 9.1.12. Правил визначено, що аварійне дерево - це дерево, яке може становити загрозу для життя і здоров`я пішоходів, транспортних засобів, пошкодити лінії електропередач, будівлі і споруди або перебуває у пошкодженому стані внаслідок снігопадів, вітролому, урагану та інших стихійних природних явищ чи за наявності гнилої серцевини стовбура, значної суховершинності, досягнення вікової межі. Відповідно до розділу 12 Правил, з метою контролю за станом міських зелених насаджень здійснюють їх загальні, часткові та позачергові огляди. Загальні огляди проводяться двічі на рік - навесні та восени. При загальному огляді обстежують усі елементи об`єктів благоустрою, а при частковому -лише окремі елементи. Позачергові огляди проводять після злив, ураганів, сильних вітрів, снігопадів, паводків тощо. Системний аналіз наведених норм дає підстави для висновку, що відповідальним за зелені насадження в місті є балансоутримувач вказаних об"єктів благоустрою, який зобов"язаний здійснювати інвентаризацію та паспортизацію зелених насаджень. Також балансоутримувач, зобов"язаний двічі на рік (навесні та восени) проводити загальний огляд усіх зелених насаджень. Виявивши аварійне дерево, балансоутримувач повідомляє виконавчий орган місцевого самоврядування, який в свою чергу приймає рішення про видалення на підставі ордера. Безпосереднє видалення зелених насаджень проводить балансоутримувач. Стаття 5 Закону України «Про благоустрій населених пунктів» визначає органи управління у сфері благоустрою населених пунктів. Управління у сфері благоустрою населених пунктів здійснюють Кабінет Міністрів України, центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері житлово-комунального господарства, Рада міністрів Автономної Республіки Крим, місцеві державні адміністрації, органи місцевого самоврядування та інші органи влади в межах їх повноважень. Із листа заступника міського голови Фартушок І. від 25.06.2020 року вбачається, що організацію озеленення та охорону зелених насаджень в місті Ужгороді здійснює виконавчий орган Ужгородської міської ради - Департамент міського господарства Ужгородської міської ради.(а.с.22) Отже, як встановлено судом, міська рада не передало дерево на баланс жодному підприємству, установі чи організації. Згідно з пунктом 1.1. Положення про Департамент міського господарства Ужгородської міської ради, затвердженого рішенням ХІ сесії міської ради VI скликання від 16 грудня 2011 року № 386, департамент міського господарства Ужгородської міської ради (колишня назва управління майном міста Ужгородської міської ради) є виконавчим органом Ужгородської міської ради і діє як самостійний структурний підрозділ Ужгородської міської ради, що утворюється Ужгородською міською радою, підпорядкований і підзвітний міському голові та міській раді. Пунктом 2.4. Положення про Департамент міського господарства Ужгородської міської ради визначено, що метою та завданням Департаменту у сфері керівництва житлово-комунальним господарством міста зокрема є: забезпечення належної експлуатації доріг, мостів, зелених зон, зовнішнього освітлення малих архітектурних форм, житлового фонду, який відноситься до комунальної власності міста, а також міських інженерних мереж та споруд водо-, теплозабезпечення і водовідведення; підвищення рівня благоустрою житлового фонду, об`єктів шляхового та зеленого господарства, покращення водо-, газо-, тепло забезпечення та культури обслуговування населення; розробляє систему заходів для забезпечення сталої роботи інфраструктури житлово-комунального господарства міста в умовах стихійного лиха, аварій, катастроф і ліквідації їх наслідків; здійснює в межах компетенції контроль за станом експлуатації та утримання житлового фонду і об`єктів комунального господарства незалежно від форм власності; реалізує разом з відповідними органами державну політику у сфері охорони природи і раціонального використання природних ресурсів та екологічної безпеки, а також з питань забезпечення належного санітарного стану міста, технічного та санітарного стану системи водовідведення та очищення стічних вод, запобігання підтопленню міста, усунення його наслідків. Готує і подає в установленому порядку на розгляд міській раді, виконавчому комітету та міському голові пропозиції, зокрема щодо проведення інвестиційної політики у сфері реконструкції і капітального ремонту об`єктів житлово-комунального господарства та інженерного захисту території населених пунктів. Відповідно до пункту 3.2. Положення про Департамент міського господарства Ужгородської міської ради, Департамент, відповідно до покладених на нього цим Положенням завдань, самостійно здійснює поточне оперативне управління майном об`єктів комунальної власності територіальної громади міста, зокрема: здійснює контроль за ефективністю використання та збереженням-майна, що належить до комунальної власності територіальної громади міста, закріпленого за суб`єктами господарювання різних форм власності; здійснює контроль за додержанням вимог нормативно-правових актів питань житлово-комунального господарства та станом експлуатації і утримання житлового фонду, об`єктів комунального господарства; бере участь у реалізації державної політики у сфері охорони-навколишнього природного середовища та раціонального використання природних ресурсів, екологічної безпеки, поліпшення санітарного стану міста, якості питної води, технічного і технологічного стану систем тепло-, водопостачання та водовідведення, запобігання підтопленню населених пунктів, ліквідації його наслідків; організовує і контролює роботу з обстеження територій, де спостерігаються небезпечні природні та техногенні процеси, розроблення схем інженерного захисту цих територій, проводить моніторинг надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру у житлово-комунальній сфері і дає оцінку їх соціально-економічних наслідків; організація озеленення, охорони зелених насаджень і водойм; з метою організації благоустрою міста подання пропозицій щодо залучення на договірних засадах коштів підприємств, установ та організацій, незалежно від форм власності, а також коштів населення. Матеріали справи не містять будь-яких доказів того, що Департамент міського господарства здійснювало належний догляд за зеленими насадженнями. Наведене свідчить про те, що бездіяльність Департаменту міського господарства призвела до таких наслідків, як падіння гілки дерева на автомобіль позивача, у результаті чого йому заподіяна шкода. Суд не погоджується з доводами представника відповідача Департаменту міського господарства щодо того, що позивач сам обрав місце, для стоянки автомобіля та вибираючи це місце, не узгоджував його з відповідачем та не питав його дозволу на стоянку транспортного засобу в цьому місці, а отже не може нести відповідальність за шкоду, заподіяну майну позивача, оскільки судом встановлено, що балансоутримувачем зелених насаджень є Департамент міського господарства, а відтак відповідач зобов`язаний був здійснювати контроль над станом зелених насаджень та у разінеобхідності, скласти акт на зрізання і передати його до виконавчого органу міської ради для вирішення питання про зрізку дерева. Відповідач в силу виконання своїх обов`язків мав виявити, що це дерево, може становити загрозу для життя і здоров`я пішоходів, транспортних засобів, пошкодити лінії електропередач, будівлі і споруди, та що в нього є наявна гнила серцевина стовбура, або значна суховершинність, чи що воно досягло вікової межі. Відсутні будь - які докази на підтвердження того, що синоптична ситуація в м. Ужгороді 11.02.2020 року могла бути безпосередньою причиною падіння гілки дерева 11.02.2020р. на автомобіль в другій половині дня. Відповідач не надав жодних доказів, що падіння дерева на автомобіль і його пошкодження сталося внаслідок непереборної сили, небезпечних гідрометеорологічних явищ , що в свою чергу згідно ст. 617 ЦК України звільняє відповідача від відповідальності. Частиною 1 пунктом 7 статті 17 Закону України "Про благоустрій населених пунктів" передбачено право громадян звертатись до суду з позовом про відшкодування шкоди, заподіяної майну чи здоров`ю громадян унаслідок дій чи бездіяльності балансоутримувачів об`єктів благоустрою. Загальні підстави відповідальності за завдану майнову шкоду визначені статтею 1166 Цивільного кодексу України, відповідно до якої майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала; особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Вказана стаття унормовує загальні підстави для відшкодування шкоди в рамках позадоговірних (деліктних) зобов`язань. Фактичною підставою для застосування такого виду відповідальності є вчинення особою правопору-шення. Тобто цивільне законодавство в деліктних зобов`язаннях передбачає презумпцію вини; якщо в процесірозгляду справи зазначена презумпція не спростована, то вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди. Аналіз наведених норм дає підстави для висновку про те, що законом не покладається на позивача обов`язок доказування вини відповідача в заподіянні шкоди, він лише повинен доказати факт заподіяння такої шкоди відповідачем та її розмір. Аналогічна правова позиція, висловлена Верховним Судом України при розгляді справи № 6-183цс14 від 3 грудня 2014 року. З огляду на наведене, та з урахуванням визначених цивільним процесуальним законом принципів змагальності й диспозитивності цивільного процесу, саме на відповідача покладено обов`язок доведення відсутності його вини в завданні шкоди позивачу. Департаментом міського господарства не подано доказів того, що шкоди завдано не з їхньої вини. При цьому позивачем доведено наявність шкоди та її розмір, протиправність поведінки заподіювача шкоди та причинний зв`язок такої поведінки із заподіяною шкодою. Факт падіння гілки дерева на атомобіль марки «Шкода Рапід», державний номерний знак [NUMBER] та завдання в зв`язку з цим транспортному засобу механічних пошкоджень , а також розмір заподіяної шкоди підтверджується наданими позивачем - довідкою Ужгородського ВП ГУНП в Закарпатській області про результати розгляду повідомлення невідомої особи від 15.02.2020 року, актом виконаних робіт № Fo-K-016629 від 29.02.2020 року, Рахунком № ФС 86517 від 17.02.2020 року, рахунком №ФС86924 від 26.02.2020 року. На підтвердження суми відновлювального ремонту позивач надав акт виконаних робіт, ремонтну калькуляцію № 3544 від 29.02.2020 р. і фіскальний чек про здійснення оплати. Позивачем надано до суду докази на підтвердження проведення ним фактичного відновлювального ремонту автомобіля, пошкодженого внаслідок падіння дерева, а саме відновлення заднього скла, кришки багажника та інші малярно рихтувальні роботи, що стосуються задньої частини автомобіля, які були пошкодженні внаслідок падіння дерева. Аргументи представника відповідача про те, що належним доказом підтвердження отриманих пошкоджень може бути дослідження експерта в галузі атотоварознавства або ж акт огляду пошкодженого транспортного засобу складений компетентною особою. А позивачем таких документів суду не надано та не заявлено будь-яких клопотань про призначення експертизи, що в свою чергу виключає можливість зясування характеру та обсягу пошкоджень транспортного засобу, котрі були спричинені внаслідок падіння дерева, спростовується наступним. Відповідно до ч. 1, 2, 3, 4 ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Згідно з ч. 1, 2, 3 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності. Статтею 76 ЦПК України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Суд відхиляє доводи представника відповідача , про те, що виконанні ремонтні роботи могли бути спрямовані на усунення інших дефектів лакофарбового покриття трансопртного засобу , оскільки належних доказів на підтвердження вказаного не надав, клопотання про проведення відповідних судових експертиз не заявляв. Відповідно до вимог ч.6 ст.81 ЦПК України доказування не може грунтуватися на припущеннях. Відсутність вини у завданні шкоди повинен доводити сам завдавач шкоди, якщо в процесі розгляду справи зазначена презумпція не спростована, то вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди. При цьому позивач доводить лише факти, на яких ґрунтуються його позовні вимоги (Постанова Верховного Суду від 27.03.2019 року справа № 643/19078/15-ц, провадження № 61-17962св18). Цивільне законодавство в деліктних зобов`язаннях передбачає презумпцію вини; якщо в процесі розгляду справи зазначена презумпція не спростована, то вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди. За таких обставин суд вважає, що у відповідності до вимог ст. 1166 ЦК України заподіяна майнова шкода підлягає стягненню саме з Департаменту міського господарства Ужгородської міської ради. Що стосується доводів представника відповідача про те, що власником транспортного засобу є гр. [PERSON] , а отже [PERSON] є неналежним позивачем, слід зазначити наступне. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності. Згідно ч. 2 ст. 60 СК України вважається, що кожна річ набута, за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Статтею 63 Сімейного Кодексу України передбачено, що дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпорядження майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Отже, норми сімейного законодавства презумують спільність майна подружжя, набутого у шлюбі, якщо не буде доведено, що це майно є особистою приватною власністю одного з них. Отже, автомобіль марки «Шкода Рапід», державний номерний знак [NUMBER] , який придбаний 30 грудня 2016 року, дата реєстрації - 12.01.2017 року, є спільною сумісною власністю позивача [PERSON] та його дружини [PERSON] , оскільки набутий подружжям за час шлюбу. За таких обставин, позивач [PERSON] та його дружина [PERSON] мають рівні права на володіння, користуванняі розпорядження автомобілем марки «Шкода Рапід», державний номерний знак [NUMBER] . З врахуванням вищезазначеного, з огляду на приписи чинного законодавства, на переконання суду позивач [PERSON] наділений правом звернення до суду з метою захисту порушеного права. З огляду на наведене, та з урахуванням визначених цивільним процесуальним законом принципів змагальності й диспозитивності цивільного процесу, саме на відповідача покладено обов`язок доведення відсутності його вини в завданні шкоди позивачу. Суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду, зокрема, у постанові від 04.09.2019 р. у справі № 200/22129/16-ц провадження № 61-43478св18 , відповідно до якого покладаючи на міську раду обов`язок по відшкодуванню заподіяної позивачу майнової шкоди, суд враховує, що дерево, з якого впала гілка на належний позивачу автомобіль, було розташовано на землі комунальної власності, його власником є територіальна громада міста та виходить із відсутності даних, що дане дерево відповідно до вимог частини п`ятої статті 28 Закону України "Про благоустрій населених пунктів" перебуває на балансовому обліку будь-якої організації, в той час як організація роботи з цього питання проводиться виключно органами місцевого самоврядування. За таких обставин суд вважає, що у відповідності до вимог ст. 1166 ЦК України заподіяна майнова шкода підлягає стягненню саме з Департаменту міського господарства. Відповідно до ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів в їх сукупності. З урахуванням всіх обставин справи, враховуючи вимоги ст. 81 ЦПК України - кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, виходячи із принципів розумності та справедливості, зважаючи на те, що відповідачем не представлено суду жодних доказів щодо безпідставності вимог позивача, суд приходить до висновку, що позовні вимоги про стягнення з відповідача Департаменту міського господарства Ужгородської міської ради на користь [PERSON] завданої матеріальної шкоди в сумі 26384,76 грн. Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України, у разі задоволення позову, судові витрати покладаються на відповідача.

Outcome: approved