Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-07 00:00:00

[PERSON] звернулись до суду з позовом до Російської Федерації про відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок збройної агресії Російської Федерації проти України, посилаючись на те, вона, [PERSON] є членом Громадської організації "Всеукраїнський рух "Сила права". З метою захисту своїх прав, змушена звернутись до суду із позовною заявою про відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок збройної агресії Російської Федерації проти України, з огляду на такі обставини. Заявниця народилася [INFO] в місті Баку, Азербайджан. Зареєстрована та проживає за адресою: [ADDRESS] . 30.12.2011 року вона уклала шлюб з громадянином України [PERSON] , 1964 року народження. 01.05.2014 року її чоловік вступив до лав Добровольчого Українського Корпусу «Правий сектор», у складі якого в період з 10.05.2014 року по 12.08.2014 року брав участь в боях за захист і незалежність суверенітету та територіальної цілісності України . Під час виконання бойового завдання в районі міста Мар`їнка Мар`їнського району Донецької області [PERSON] потрапив у засідку проросійських найманців; під час бою отримав несумісні з житіям вогнепальні поранення, що стало причиною його загибелі. Ці та інші обставини не підлягають доказуванню згідно положень ч. З ст. 82 Цивільного процесуального кодексу України, оскільки встановлені рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 27.09.2017 р. у цивільній справі №686/15267/17-ц вказаним рішенням, яке не оскаржувалось з боку Російської Федерації у встановленому порядку та набрало законної сили. Отже, внаслідок саме збройної агресії Російської Федерації проти України на території міста Мар`їнка Марійського району Донецької області України було порушено невід`ємне право на життя [PERSON] , передбачене статтею 2 Конституції України, ст. 2 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, від 04.11.1950 р. (ратифікована Законом України №475/75-ВР від 17.07.1997 р.). Загальновідомим є той факт, що в лютому 2014 р. розпочалася військова агресій Російської Федерації проти України, внаслідок якої була анексована територій Автономної Республіки Крим, частково окуповані території Донецької га Луганське) областей України, а тому не підлягають доказуванню згідно І приписами ч. 3 ст.82| Цивільного процесуального кодексу України. Згідно заяви Верховної Ради України "Про відсіч збройної агресії Російські Федерації та подолання її наслідків", схваленою постановою Верховної Ради України від| 21.04.2015 р. № З37-V111 друга фаза збройної агресії Російської Федерації проти Україні розпочалася у квітні 2014 року, коли контрольовані, керовані і фінансовані спецслужбами Російської Федерації озброєні бандитські формування проголосили створення "Донецької народної республіки" (07.04.2014 р.) та "Луганської народної республіки" (27.04.2014 р.). За змістом абзацу 2 постанови Верховної Ради України "Про Заяву Верховної Ради України "Про визнання Україною юрисдикції Міжнародного кримінального суду щодо скоєння злочинів проти людяності та воєнних злочинів вищими посадовими особами Російської Федерації та керівниками терористичних організацій "ДНР" та "ЛНР", які призвели до особливо тяжких наслідків та масового вбивства українських громадян" від 04.02.2015 р. №145-\\ЧІІ. з 20.02.2014 року проти України триває збройна агресія Російської Федерації та підтримуваних нею бойовиків-терористів, під час якої було анексовано Автономну Республіку Крим та місто Севастополь, які є частиною території незалежної та суверенної держави Україна, окуповано частину Донецької та Луганською областей України, загинуло тисячі громадян України, серед яких діти, поранено тисячі осіб, зруйновано інфраструктуру цілого регіону, сотні тисяч громадян вимушені були покинути свої домівки". Постановою Верховної Ради України від 27.01.2015 р. N4 20-VIII затверджено звернення до Організації Об`єднаних Націй. Європейського Парламенту, Парламентської Асамблеї Ради Європи, Парламентської Асамблеї НАТО, Парламентської Асамблеї ОБСЕ, Парламентської Асамблеї ГУАМ, національних парламентів держав світу про визнання Російської Федерації державою-агресором. Позивач посилається на те, що в результаті зазначених подій їй було завдано значної моральної шкоди. Згідно з ч. 2 ст. 23 Цивільного кодексу України моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я: 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів: ; і у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. [PERSON] посилається на те, що порушивши основоположні права і свободи людини, а саме, позбавивши життя [PERSON] , Російська Федерація завдала їй тяжких моральних страждань, грубо порушила її право на повагу до сімейного життя. У відповідності до ч. 2 ст. 1168 Цивільного кодексу України моральна шкода, завдана смертю фізичної особи, відшкодовується її чоловікові (дружині), батькам (усиновлювачам), дітям (усиновленим), а також особам, які проживали з нею однією сім`єю. Внаслідок втрати [PERSON] , який загинув в peзультаті збройної агресії Російської Федерації проти України, а також з огляду на особливий цинізм з яким Російською Федерацією порушуються основоположні права й свободи людини в Україні,\~ [PERSON] відчуває безперервний, невгамовний душевний біль та страждання, втратила душевний спокій, постійно відчуває незахищеність та розчарування. Через загибель [PERSON] вона втратила сенс життя та віру в майбутнє, вона постійно відчуває страждання від втрати рідної людини, що не дає їй можливості нормально спілкуватись з оточуючими, працювати та підтримувати нормальний спосіб соціального життя. Безпосереднім суб`єктом, внаслідок дій якого їй завдана моральна шкода, є Російська Федерація, її Збройні Сили, а також створені нею військові формування, які підтримуються, спонсоруються та фактично керуються Російською Федерацією та маючи на озброєнні засоби, використання яких становлять підвищену небезпеку для оточуючих, Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю відшкодовується особою, яка її завдала , за наявності її вини, крім випадків, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Вважає, що незаконними діями з боку Російської Федерації було порушено невід`ємне право [PERSON] на життя, гарантоване статтею 2 Європейської Конвенції, її право на повагу до сімейного житія, встановлене статтею 8 Європейської Конвенції, що свідчить про множинність порушень Російською Федерацією її законних прав, а отже, є підставою для відшкодування Російською Федерації ю моральної ніколи, завданої їй. Розмір моральної школи, що має бути відшкодований їй, визначений нею на рівні 1 934 358,90 (один мільйон дев`ятсот тридцять чотири тисячі триста п`ятдесят вісім) грн. 90 коп., що за офіційним курсом Національного Банку України станом на день підписання позовної заяви складає 60 000,00 євро (шістдесят тисяч євро). Розмір моральної шкоди був встановлений позивачем з урахуванням характеру і обсягу завданих їй моральних страждань, істотного порушення конституційних прав її чоловіка, умисного характеру дій, а також почуття безпорадності та розчарування, які вона відчуває роками через неможливість відновити порушені права. Також при визначенні розміру моральної шкоди вона керувалась практикою Європейського суду з аналогічних питань, що є джерелом права. Просить стягнути з Російської Федерації на користь [PERSON] моральну шкоду у розмірі 1934 358,90 грн. (один мільйон дев`ятсот тридцять чотири тисячі триста п`ятдесят вісім) грн. 90 коп.), що за офіційним курсом Національного Банку України станом на день підписання позовної заяви складає 60 000,00 євро (шістдесят тисяч євро). Ухвалою судді Хмельницького міськрайонного суду від 30.10.2018 року позовна заява [PERSON] до Російської Федерації про відшкодування моральної шкоди залишена без руху для усунення недоліків. Ухвалою судді Хмельницького міськрайонного суду від 30.11.2018 року позовна заява [PERSON] до Російської Федерації про відшкодування моральної шкоди прийнята до провадження та призначено підготовче судове засідання. Ухвалою Хмельницького міськрайонного суду від 25.02.2019 року закінчено підготовче провадження та призначена справа до судового розгляду цивільна справа за позовом [PERSON] до Російської Федерації про відшкодування моральної шкоди. [PERSON] у судове засідання не прибула, звернувшись до суду з заявою про розгляд справи у її відсутність, просила позов задовольнити. Представник відповідача у судове засідання не прибув, належним чином повідомлений про час та місце судового розгляду, причини неявки суду не повідомив, відзив на позов не надав. Суд приходить до висновку ухвалити рішення на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що [PERSON] народилася [INFO] в місті Баку, Азербайджан. Зареєстрована та проживає за адресою: [ADDRESS] . 30.12.2011 року вона уклала шлюб з громадянином України [PERSON] , 1964 року народження . 01.05.2014 року її чоловік вступив до лав Добровольчого Українського Корпусу «Правий сектор», у складі якого в період з 10.05.2014 року по 12.08.2014 року брав участь в боях за захист і незалежність суверенітету та територіальної цілісності України . Під час виконання бойового завдання в районі міста Мар`їнка Мар`їнського району Донецької області [PERSON] потрапив у засідку проросійських найманців; під час бою отримав несумісні з житіям вогнепальні поранення, що стало причиною його загибелі. Ці та інші обставини не підлягають доказуванню згідно положень ч. З ст. 82 Цивільного процесуального кодексу України, оскільки встановлені рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 27.09.2017 року у цивільній справі №686/15267/17-ц вказаним рішенням, яке не оскаржувалось з боку Російської Федерації у встановленому порядку та набрало законної сили. Отже, внаслідок саме збройної агресії Російської Федерації проти України на території міста Мар`їнка Марійського району Донецької області України було порушено невід`ємне право на життя [PERSON] , передбачене статтею 2 Конституції України, ст. 2 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, від 04.11.1950 р. (ратифікована Законом України №475/75-ВР від 17.07.1997 р.). Загальновідомим є той факт, що в лютому 2014 р. розпочалася військова агресій Російської Федерації проти України, внаслідок якої була анексована територій Автономної Республіки Крим, частково окуповані території Донецької га Луганське) областей України, а тому не підлягають доказуванню згідно І приписами ч. 3 ст.82| Цивільного процесуального кодексу України. Згідно заяви Верховної Ради України "Про відсіч збройної агресії Російські Федерації та подолання її наслідків", схваленою постановою Верховної Ради України від| 21.04.2015 р. № З37-V111 друга фаза збройної агресії Російської Федерації проти Україні розпочалася у квітні 2014 року, коли контрольовані, керовані і фінансовані спецслужбами Російської Федерації озброєні бандитські формування проголосили створення "Донецької народної республіки" (07.04.2014 р.) та "Луганської народної республіки" (27.04.2014 р.). За змістом абз. 2 постанови Верховної Ради України "Про Заяву Верховної Ради України "Про визнання Україною юрисдикції Міжнародного кримінального суду щодо скоєння злочинів проти людяності та воєнних злочинів вищими посадовими особами Російської Федерації та керівниками терористичних організацій "ДНР" та "ЛНР", які призвели до особливо тяжких наслідків та масового вбивства українських громадян" від 04.02.2015 р. №145-УІІ з 20.02.2014 року проти України триває збройна агресія Російської Федерації та підтримуваних нею бойовиків-терористів, під час якої було анексовано Автономну Республіку Крим та місто Севастополь, які є частиною території незалежної та суверенної держави Україна, окуповано частину Донецької та Луганською областей України, загинуло тисячі громадян України, серед яких діти, поранено тисячі осіб, зруйновано інфраструктуру цілого регіону, сотні тисяч громадян вимушені були покинути свої домівки". Постановою Верховної Ради України від 27.01.2015 р. N4 20-VIII затверджено звернення до Організації Об`єднаних Націй. Європейського Парламенту, Парламентської Асамблеї Ради Європи, Парламентської Асамблеї НАТО, Парламентської Асамблеї ОБСЕ, Парламентської Асамблеї ГУАМ, національних парламентів держав світу про визнання Російської Федерації державою-агресором. Результатом такого звернення стало визнання міжнародним співтовариством через схвалення 08.07.2015 року переважною більшістю членів Парламентської Асамблеї ОБСС двох резолюцій, зокрема Резолюції "Продовження очевидних грубих і невиправлених порушень Російською Федерацією міжнародних норм і принципів ОБСС" та резолюції "Викрадені і незаконно утримувані громадяни України на території Російської Федерації", які засвідчили факти здійснення Російською Федерацією збройної агресії проти держави України та факти протиправності утримання українських політичних в`язнів в Російській Федерації. Відповідно до ст.1 Закону України "Про оборону України" від 06.12.1991 р. № 1932-ХИ, збройна агресія - це застосування іншою державою або групою держав збройної сили проти України. Збройною агресією проти України вважається будь-яка з таких дій, зокрема вторгнення або напад збройних сил іншої держави або групи держав на територію України, а також окупація або анексія частини території України; напад збройних сил іншої держави або групи держав на військові сухопутні, морські чи повітряні сиди або цивільні морські чи повітряні флоти України. Позивач посилається на те, що в результаті зазначених подій позивачу було завдано значної моральної шкоди. Відповідно до ч. 2 ст. 23 Цивільного кодексу України моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я: 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів: ; і у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Відповідно до п. З Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03. 1995 p. № 4 "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв`язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушені, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків. Відповідно до п. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 р. № 4 "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) школи" розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу\~\~ страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових благ(їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються cтан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього етапу, добровільне - за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого - спростування інформації редакцією засобу масової інформації. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. [PERSON] посилається на те, що порушивши основоположні права і свободи людини, а саме, позбавивши життя [PERSON] , Російська Федерація завдала їй тяжких моральних страждань, грубо порушила її право на повагу до сімейного життя. Відповідно до ч. 2 ст. 1168 Цивільного кодексу України моральна шкода, завдана смертю фізичної особи, відшкодовується її чоловікові (дружині), батькам (усиновлювачам), дітям (усиновленим), а також особам, які проживали з нею однією сім`єю. Внаслідок втрати [PERSON] , який загинув в peзультаті збройної агресії Російської Федерації проти України, а також з огляду на особливий цинізм з яким Російською Федерацією порушуються основоположні права й свободи людини в Україні. [PERSON] відчуває безперервний, невгамовний душевний біль та страждання, втратила душевний спокій, постійно відчуває незахищеність та розчарування. Через загибель [PERSON] вона втратила сенс життя та віру в майбутнє, вона постійно відчуває страждання від втрати рідної людини, що не дає їй можливості нормально спілкуватись з оточуючими, працювати та підтримувати нормальний спосіб соціального життя. Безпосереднім суб`єктом, внаслідок дій якого їй завдана моральна шкода, є Російська Федерація, її Збройні Сили, а також створені нею військові формування, які підтримуються, спонсоруються та фактично керуються Російською Федерацією та маючи на озброєнні засоби, використання яких становлять підвищену небезпеку для оточуючих, Відповідно до ч. 1 ст. 1166 Цивільного кодексу України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю відшкодовується особою, яка її завдала , за наявності її вини, крім випадків, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Частиною 6 ст. 5 Закону України "Про забезпечення прав і свобод громадян u правовий режим на тимчасово окупованій території України" від 15.04.2014 р. №1207-VI| передбачено, що відшкодування моральної шкоди, заподіяної внаслідок тимчасової окупації державі Україна, юридичним особам, громадським об`єднанням, громадянам України, іноземцям та особам без громадянства, у повному обсязі покладається на Російську Федерацію як на державу, що здійснює окупацію. Відповідальність Російської Федерації, відповідно до принципів і норм міжнародного права, за матеріальну чи нематеріальну шкоду завдану Україні внаслідок збройної агресії Російської Федерації також встановлена ч. 4 ст. 2 Закону України "Про особливості державної політики із забезпечення державного суверенітету України на тимчасово окупованих територіях у Донецькій та Луганській областях" від 18.01.2018 р №2268-VII . Суд приходить до висновку, що наявні усі правові підстави для стягнення з Російської Федерації, як з повноправного учасника цивільних відносин, на користь [PERSON] грошової компенсації у відшкодування моральної шкоди. Незаконними діями з боку Російської Федерації було порушено невід`ємне право [PERSON] на життя, гарантоване статтею 2 Європейської Конвенції, її право на повагу до сімейного житія, встановлене статтею 8 Європейської Конвенції, що свідчить про множинність порушень Російською Федерацією її законних прав, а отже, є підставою для відшкодування Російською Федерації ю моральної ніколи, завданої їй. Розмір моральної школи, що має бути відшкодований [PERSON] визначений нею на рівні 1 934 358,90 (один мільйон дев`ятсот тридцять чотири тисячі триста п`ятдесят вісім) грн. 90 коп., що за офіційним курсом Національного Банку України станом на день підписання позовної заяви складає 60 000,00 євро (шістдесят тисяч евро). Розмір моральної шкоди був встановлений позивачем з урахуванням характеру і обсягу завданих їй моральних страждань, істотного порушення конституційних прав її чоловіка, умисного характеру дій, а також почуття безпорадності та розчарування, які вона відчуває роками через неможливість відновити порушені права. Також при визначенні розміру моральної шкоди вона керувалась практикою Європейського суду з аналогічних питань, що є джерелом права.

Outcome: approved