Jurisdiction: civil
Date: 2021-06-21 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з даним позовом до відповідача, просив визнати незаконним та скасувати наказ про його звільнення за прогул №78-к від 12.02.2021 року, поновити на посаді оператора заправних станцій АЗС № 63 в ПП "Укрпалетсистем", стягнути з відповідача середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 01.09.2020 року по день прийняття рішення по даній справі (згідно проведеного розрахунку 72555,50 грн.), понесені судові витрати. В обґрунтування позовних вимог, зазначив, що 03 квітня 2016 року наказом №145-к від 01.04.2016 року його було прийнято на посаду оператора заправних станцій АЗС №63 в ПП "Укрпалетсистем", а наказом №362-к від 20.07.2017 року звільнено за власним бажанням. Постановою Житомирського апеляційного суду від 11.08.2020 року наказ про його звільнення було визнано незаконним. Наказом відповідача за №418-к від 25.08.2020 року скасовано абзац 1 наказу № 362-к від 20.07.2020 року про його звільнення з роботи та доручено відділу кадрів запропонувати йому наявні вакансії оператора заправних станцій, оскільки АЗС №63, на якій він працював, вже не працює. Наказ про поновлення був надісланий йому поштою разом з повідомленням № 3135 від 25.08.2020 року в якому було запропоновано вакантні посади за посадою оператора заправних станцій станом на 25.08.2020 року, та проханням прибути до ПП "Укрпалетсистем" для написання заяви, подачі повного пакету документів для поновлення на роботі разом з трудовою книжкою для внесення відповідних записів. У відповідь на вказане повідомлення він надіслав відповідачу лист від 18.09.2020 року, в якому просив надати детальну інформацію про запропоновані посади, умови праці, графік роботи та посадові обов`язки, інформацію про те, яку саме заяву він має написати та який пакет документів має подати для поновлення на роботі і допущення до її виконання, направити на його адресу копію трудової книжки із записом про поновлення його на роботі, долучивши до листа оригінал трудової книжки. 13.10.2020 року відповідачем на його адресу направлено лист з повідомленням про те, що з графіком роботи та посадовими обов`язками працівник ознайомлюється у відділі кадрів підприємства, до відділу кадрів для написання заяви про прийняття на роботу він має прибути до 14.09.2020 року, та після 05.10.2020 року, всі документи при прийнятті на роботу робітник подає роботодавцю при укладенні трудового договору, у видачі копії трудової книжки відмовлено. В подальшому листом від 10.12.2020 року відповідачем йому запропоновано прибути для написання заяви у зв`язку із поновленням на роботі та переведенням на посаду оператора заправних станцій на вибрану АЗС, заповнення внутрішніх бланків підприємства, ознайомлення з умовами праці, графіками роботи, обов`язками та іншим, подачі пакету документів, згідно із ст.24 КЗпП, а також йому запропонували надати пояснення у зв`язку з чим він не приступив до роботи. Вважає, оскільки відповідач станом на грудень 2020 року не допустив його до роботи, не визначив робоче місце та не забезпечив необхідними для роботи засобами, листом від 09.12.2020 року він направив на адресу відповідача заяву про звільнення з роботи за власним бажанням на підставі ч.3 ст.38 КЗпП, у зв`язку з порушенням ПП "Укрпалетсистем" законодавства про працю. До заяви ним було долучено банківські реквізити для здійснення з ним розрахунку при звільненні, однак дана заява про його звільнення відповідачем була проігнорована. Листом від 23.12.2020 року відповідач нагадав йому про необхідність прибути для написання заяви у зв`язку із поновленням на роботі та переведенням на посаду оператора заправних станцій на вибрану АЗС, пропозицією надати пояснення чому він не приступає до роботи. Також повідомив, що на підприємстві проводиться службове розслідування стосовно невиконання ним постанови Житомирського апеляційного суду про скасування наказу про звільнення та поновлення його на роботі, щодо його неприбуття для подання пакету долкументів та проходження інструктажу щодо допуску до робочого місця. 10.01.2021 він надав відповідачу письмове повідомлення про те, що не приступає до роботи у зв`язку з тим, що АСЗ №63 на якій він був працевлаштований, не працює. Крім того, повідомив, що приїжджав до АЗС №63, щоб приступити до роботи, але впевнився що там її вже нема. 20.01.2021 року листом відповідач вкотре пропонував прибути для написання заяви, йому було встановлено робоче місце на рівнозначній посаді на АЗК №122 (м.Черкаси вул. 30-річчя Перемоги, 13/77), у зв`язку з чим запропоновано в триденний строк прибути до офісу ПП "Укрпалетсистем" в м.Коростені для ознайомлення з умовами праці, графіком роботи, обов`язками та іншим, подачі відповідних документів. Оскільки позивач вважав, що ні для кого не встановлено обов`язку звертатися з відповідними заявами, направив відповідачу лист з проханням повідомити про те, які наслідки настануть у випадку його відмови. У відповідь, його повідомили, що укладений 01.09.2020 року між ним та ПП "Укрпалетсистем" трудовий договір розірвано відповідно до п.4 ст.40 КЗпП, а саме за прогул без поважних причин. Так як жодних документів, які б слугували його звільненню він не бачив, 23.02.2021 року він звернувся до відповідача з заявою отримати вказані документи та трудову книжку. 09.03.2021 отримав трудову книжку, жодних документів долучено не було. Вважає, що наказ про звільнення за прогул №78-к від 12.02.2021 року є незаконним та підлягає скасуванню, оскільки внаслідок скасування наказу про звільнення від 20.07.2017 року, продовжив свою дію наказ про прийом його на роботу від 01.04.2016 року №145-к, відповідно до якого він був прийнятий на посаду оператора заправних станцій АЗС №63 (м.Київ вул. Межигірська, 87-а), але так як вказана станція станом на день скасування наказу про його звільнення припинила свою роботу, відповідно, він фізично не міг здійснити прогул, тому що припинило існування його робоче місце. Справа розглянута за правилами спрощеного позовного провадження. Відповідач позов не визнав та просив у задоволенні позовних вимог відмовити, подав відзив на позовну заяву, зазначивши, що після ухвалення рішення Житомирським апеляційним судом від 11.08.2020 року про скасування наказу про звільнення [PERSON] та поновлення його на роботі, 25.08.2020 ПП "Укрпалетсистем" видано наказ №418-К про поновлення [PERSON] на роботі, запропоновано останньому наявні вакансії оператора АЗС, оскільки АЗС №63 на якій він працював вже не працює. Позивачу направлено повідомлення про наявні вакансії станом на 25.08.2020 року. На неодноразі пропозиції з`явитись до ПП "Укрпалетсистем" для надання відповідних документів, подання заяви про прийняття на роботу, ознайомлення з умовами праці, графіком роботи, повідомлення причин прибуття на робоче місце тощо, [PERSON] , не з`явився, а лише вів переписку з відповідачем. У зв`язку з не прибуттям позивача до ПП "Укрпалетсистем", не приступленням його до роботи, було проведено службове розслідування, складені акти та наказом від 12.02.2021 року №78-к звільнено на підставі п.4 ст.40 КЗпП за прогул без поважних причин. Щодо стягнення витрат на правничу допомогу вважає, що такі витрати не підтверджені належними доказами. Позивачем відповідь на відзив надана не було. Дослідивши письмові матеріали справи в їх сукупності, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що між сторонами виник спір щодо правомірності звільнення позивача, який регулюється положеннями Кодексу законів про працю України (КЗпП). Відповідно до ст.55 Конституції України та ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором (ст.5 ЦПК України). Способи захисту щодо даних спірних правовідносин визначені також КЗпП України. Відповідно до положень ст.ст.12,81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. З матеріалів справи слідує, що [PERSON] з 03.04.2016 року обіймав посаду оператора заправних станцій АЗС № 63 у ПП "Укрпалетсистем", а наказом № 362-к від 20.07.2017 року останнього звільнено за власним бажанням, на підставі ст.38 КЗпП України. Постановою Житомирського апеляційного суду від 11.08.2020 року наказ про звільнення [PERSON] визнано незаконним, поновлено на посаді оператора заправних станцій у ПП «Укрпалетсистем». На виконання вказаного судового рішення наказом ПП "Укрпалетсистем" за № 418-к від 25.08.2020 року скасовано абзац 1 наказу № 362-к від 20.07.2020 року про звільнення з роботи [PERSON] , доручено відділу кадрів запропонувати йому наявні вакансії оператора заправних станцій, оскільки АЗС № 63, на якій він працював, вже не працює. Наказ про поновлення позивача був надісланий останньому поштою разом з повідомленням № 3135 від 25.08.2020 року в якому було запропоновано вакантні посади за посадою оператора заправних станцій станом на 25.08.2020 року, проханням прибути до ПП "Укрпалетсистем" для написання заяви, подачі повного пакету документів для поновлення на роботі разом з трудовою книжкою для внесення відповідних записів. У відповідь на вказане повідомлення позивач не прибув до ПП «Укрпалетсистем» і не приступив до виконання попередніх обов`язків, а в свою чергу надіслав відповідачу лист від 18.09.2020 року в якому просив надати детальну інформацію про запропоновані посади, умови праці, графік роботи та посадові обов`язки, інформацію про те, яку саме заяву він має написати та який пакет документів має подати для поновлення на роботі і допущення до її виконання, прохав направити на його адресу копію трудової книжки із записом про поновлення його на роботі, долучив до листа оригінал трудової книжки. Частина перша статті 235 КЗпП України передбачає, що в разі звільнення без законної підстави працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір. Рішення про поновлення на роботі незаконно звільненого працівника, прийняте органом, який розглядав трудовий спір, підлягає негайному виконанню (ч.7 статті 235 КЗпП України). Негайне виконання судового рішення полягає в тому, що воно набуває властивостей обов`язковості і підлягає виконанню не з моменту набрання ним законної сили, а негайно із часу його оголошення в судовому засіданні. Належним виконанням судового рішення про поновлення на роботі слід вважати видання власником про це наказу, що дає можливість працівнику приступити до виконання своїх попередніх обов`язків. Виконання рішення вважається закінченим із моменту фактичного допуску працівника, поновленого на роботі рішенням суду, до виконання попередніх обов`язків на підставі відповідного акта органу, який раніше прийняв незаконне рішення про звільнення працівника. Тобто, рішення про поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного працівника вважається виконаним, коли власником або уповноваженим ним органом видано наказ (розпорядження) про допуск до роботи і фактично допущено до роботи такого працівника. КЗпП України не містить визначення поняття «поновлення на роботі», як і не встановлює порядку виконання відповідного рішення. При розумінні роботи як регулярно виконуваної працівником діяльності, обумовленої трудовим договором, поновлення на роботі також включає допущення працівника до фактичного виконання трудових обов`язків, тобто створення умов, за яких він може їх здійснювати у порядку, що мав місце до незаконного звільнення. Отже, виконання рішення про поновлення на роботі вважається закінченим з моменту видачі наказу про поновлення працівника на роботі та фактичного допуску працівника, поновленого на роботі рішенням суду, до виконання попередніх обов`язків. При цьому, працівник повинен бути обізнаним про наявність наказу про його поновлення на роботі і йому повинно бути фактично забезпечено доступ до роботи і можливості виконання своїх обов`язків. Аналогічного висновку дійшов Верховний Суд у постановах від 06 грудня 2018 року у справі № 465/4679/16 (провадження № 61-29024св18), від 26 лютого 2020 року у справі № 702/725/17 (провадження № 61- 12857св18). Аналізуючи зазначене судом, наказ про поновлення на роботі № 418-к від 25.08.2020 року, [PERSON] , отримав, що свідчить про обізнаність щодо його існування, останньому запропоновано наявні вакансії оператора заправних станцій, оскільки АЗС № 63, на якій він працював, вже не працює, та прибути до ПП "Укрпалетсистем" для написання заяви, подачі повного пакету документів для поновлення на роботі разом з трудовою книжкою для внесення відповідних записів. Однак позивач не лише проігнорував вказане повідомлення відповідача та свій обов`язок щодо працевлаштування - не з`явився до роботодавця, не приступив до виконання своїх трудових обов`язків, а надіслав відповідачу лист від 18.09.2020 року, в якому просив надати детальну інформацію про запропоновані посади, умови праці, графік роботи та посадові обов`язки, інформацію про те, яку саме заяву він має написати та який пакет документів має подати для поновлення на роботі і допущення до її виконання, направити на його адресу копію трудової книжки із записом про поновлення його на роботі, долучивши до листа оригінал трудової книжки, не посилаючись при цьому на відповідну норму закону за якою передбачено вчинення роботодавцем таких дій. 13.10.2020 року ПП «Укрпалетсистем» на адресу позивача направлено лист з повідомленням про те, що з графіком роботи та посадовими обов`язками працівник ознайомлюється у відділі кадрів підприємства, до відділу кадрів для написання заяви про прийняття на роботу він мав прибути до 14.09.2020 року, та після 05.10.2020 року, всі документи при прийнятті на роботу робітник подає роботодавцю при укладенні трудового договору (зазначено перелік необхідних документів). В подальшому, в черговий раз, листом від 10.12.2020 року відповідачем, [PERSON] , запропоновано прибути для написання заяви у зв`язку із поновленням на роботі та переведенням на посаду оператора заправних станцій на вибрану АЗС, заповнення внутрішніх бланків підприємства, ознайомлення з умовами праці, графіками роботи, обов`язками та іншим, подачі пакету документів, згідно із ст.24 КЗпП, а також надати пояснення у зв`язку з чим він не приступає до роботи. У зв`язку з не прибуттям позивача до ПП "Укрпалетсистем" та не приступанням до роботи, [PERSON] надіслано повідомлення, що йому встанолено робоче місце на рівнозначній посаді на АЗК №122 ( [ADDRESS] ) за посадою оператор заправних станцій, запропоновано прибути до офісу відповідача за адресою: [ADDRESS] , для ознайомлення з умовами праці, графіком роботи, обов`язками тощо, подачі пакету документів. До роботодавця [PERSON] не з`явився, документів не надав, направив лист. Таким чином, суд дійшов висновку, що ПП "Укрпалетсистем" дотрималось необхідних умов для виконання судового рішення - поновлення позивача на роботі, а саме видано відповідний наказ, який позивач отримав та надавав йому можливість приступити до виконання своїх трудових обов`язків, оскільки підставою для того, щоб приступити до роботи, є відповідний наказ адміністрації підприємства, відповідач створив умови, за яких він може їх здійснювати у порядку, що мав місце до незаконного звільнення, які свідчать про фактичний допуск [PERSON] до виконання останнім своїх трудових обов`язків, що стверджується відповідними письмовими повідомленнями, які направлялися на адресу позивача, та проти яких не заперечив й сам позивач. Посилання позивача на те, що він приїжджав до АЗС № 63, щоб приступити до роботи, але впевнився що там її вже нема, суд відхиляє, оскільки, [PERSON] був обізнаний, що вказана АЗС вже не працює, йому було запропоновано вакантні посади за іншим місцем знаходження, вказану адресу явки для подання відповідних документів, до того ж подання заяви, ознайомлення із графіком роботи, посадовими обов`язками працівник ознайомлюється у відділі кадрів підприємства, до відділу кадрів для написання заяви про прийняття на роботу він має обов`язок прибути самостійно. Водночас, будь-яких письмових доказів перебування на попередньому місці роботи (АЗС № 63), приїзду за місцем її знаходження, суду позивач не надав. Не знайшло свого підтвердження в суді й факту направлення 09.12.2020 року позивачем на адресу ПП «Укрпалетсистем» заяви про його звільнення з роботи за власним бажанням на підставі ч.3 ст.38 КЗпП України, оскільки таке відправлення не підтверджено відповідним внутрішнім описом поштового відправлення, та спростовується даними листа відповідача від 16.12.2020 згідно якого слідує, що зазначена заява до ПП «Укрпалетсистем» не надходила. При цьому, суд зауважує, що позивач не був позбавлений можливості особисто з`явитись до ПП "Укрпалетсистем" для врегулювання питання щодо звільнення з роботи, отримання трудової книжки. Враховуючи, що [PERSON] в період з 25.08.2020 року по 12.02.2021 року, будучі обізнаним про наявність наказу про поновлення його на роботі, встановлене робоче місце на рівнозначній посаді АЗК № 122 (оскільки відбулась зміна в організації виробництва та праці, у зв`язку з чим була ліквідована посада, яку займан [PERSON] ) до ПП «Укрпалетсистем» для подачі документів, написання заяви у зв`язку із поновленням на роботі та переведенням на посаду оператора заправних станцій на вибрану АЗС, заповнення внутрішніх бланків підприємства, ознайомлення з умовами праці, графіками роботи, обов`язками тощо, подачі пакету документів, згідно із ст.24 КЗпП, проходження інструктажу не з`явився і така неявка не пов`язана з поважними причинами, до роботи на вказаній АЗК не приступив, тому був звільнений відповідно до наказу № 78-к від 12.02.2021 року за прогули без поважних причин, у відповідності до п.4 ст.40 КЗпП України, підставою для видачі якого були - акти фіксації відсутності працівника на робочому місці, доповідні та службові записки, пояснення [PERSON] , наказ про проведення службового розслідування по факту відсутності [PERSON] на робочому місці. Отже, приймаючи до уваги вищевикладене, суд вважає, що звільнення позивача відбулося без порушення його трудових прав, при звільненні [PERSON] був дотриманий порядок, встановлений трудовим законодавством, правових підстав для поновлення позивача на посаді судом не встановлено, адже поновлення може бути застосовано у випадку незаконного звільнення працівника, що не було доведено позивачем достатніми доказами, тому підстав для задоволення позову в частині вимоги про скасування наказу про звільнення, поновлення на роботі, не має. Вимоги про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу є похідними від основних вимог в силу ст.235 КЗпП України пов`язаних з поновленням на роботі, тому не підлягають задоволенню.

Outcome: dismissed