Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-15 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вказаною позовною заявою, посилаючись на те, що 11.05.2007 року між [PERSON] та ПриватБанком, укладено кредитний договір № К3R0AE15005892, відповідно до якого позичальнику надано кредитні кошти в сумі 41 291,57 доларів США. З метою забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором укладено договір застави від 11.05.2007 року, згідно якого в заставу передано автомобіль марки "Mercedes", модель S 400, 2001 року випуску, тип ТЗ: легковий автомобіль, номер кузова/шасі - [NUMBER], реєстраційний номер [NUMBER], що належить на праві власності [PERSON] Крім того, у [PERSON] є також невиконані зобов'язання перед ПАТ КБ "ПриватБанк" за договором поруки № 07-02-145П/1 від 2011.2007 року, в забезпечення зобов'язань по оплаті кредиту [PERSON] (кредитний договір № 07-02-145 МК від 20.11.2007 року в сумі 73 434,92 доларів США та 22 932,70 грн.). 29.08.2012 року Індустріальним районним судом м. Дніпропетровська було задоволено позов ПАТ КБ "ПриватБанк" до [PERSON], [PERSON] про стягнення боргу за договором № 07-02-145 МК в сумі 552 639,55 грн.21.11.2012 року ВДВС Дніпровського РУЮ у м. Києві відкрито виконавче провадження про стягнення боргу в розмірі 565 858,55 грн. ВП № 35318062. 02.07.2013 року в ході виконання рішення суду був описаний та арештований спірний автомобіль, та переданий на відповідне зберігання представнику ТОВ ПП "Нива ВШ". Однак, 16.03.2013 року Індустріальний судом м. Дніпропетровська постановлено рішення про надання ПАТ КБ "ПриватБанк" права на звернення стягнення на предмет застави в рахунок погашення боргу за кредитним договором № К3R0AE15005892 від 11.05.2007 року з укладанням договору купівлі-продажу. Банк звертався до виконавчої служби про передачу предмету застави, але безрезультатно. У зв'язку з чим звернулися до суду з даним позовом. В судове засідання представник позивача не з'явився, надав заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив їх задовольнити. В судове засідання відповідач не з'явився, про день та час розгляду справи сповіщався належним чином, заяв про відкладення розгляду справи або про розгляд справи за його відсутності до суду не подавав. Представник співвідповідача в судове засідання не з'явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги залишив на розсуд суду. Третя особа - [PERSON] в судове засідання не з'явився, про день та час розгляду справи сповіщався належним чином, заяв про відкладення розгляду справи або про розгляд справи за його відсутності до суду не подавав. Дослідивши матеріали справи суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково. В суді встановлено, що 11.05.2007 року між [PERSON] та пАТ КБ "ПриватБанк", укладено кредитний договір № К3R0AE15005892, відповідно до якого позичальнику надано кредитні кошти в сумі 41 291,57 доларів США. З метою забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором укладено договір застави від 11.05.2007 року, згідно якого в заставу передано автомобіль марки "Mercedes", модель S 400, 2001 року випуску, тип ТЗ: легковий автомобіль, номер кузова/шасі - [NUMBER], реєстраційний номер [NUMBER], що належить на праві власності [PERSON] 20.11.2007 року маж ПАТ КБ "ПриватБанк" та [PERSON] укладено кредитний договір № 07-02-145 МК, по якому [PERSON] є поручителем за договором поруки № 07-02-145П/1 від 2011.2007 року. 29.08.2012 року Індустріальним районним судом м. Дніпропетровська було задоволено позов ПАТ КБ "ПриватБанк" до [PERSON], [PERSON] про стягнення боргу за договором № 07-02-145 МК в сумі 552 639,55 грн.21.11.2012 року ВДВС Дніпровського РУЮ у м. Києві відкрито виконавче провадження про стягнення боргу в розмірі 565 858,55 грн. ВП № 35318062. 02.07.2013 року в ході виконання рішення суду був описаний та арештований спірний автомобіль, та переданий на відповідне зберігання представнику ТОВ ПП "Нива ВШ". 16.03.2013 року Індустріальний районним судом м. Дніпропетровська постановлено рішення про надання ПАТ КБ "ПриватБанк" права на звернення стягнення на предмет застави в рахунок погашення боргу за кредитним договором № К3R0AE15005892 від 11.05.2007 року з укладанням договору купівлі-продажу. Відповідно до ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Відповідно до ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутись до суду за захистом свого особистого або майнового права та інтересу. Відповідно до ст. 1 Закону України "Про виконавче провадження" виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню (далі - рішення). Відповідно до ст. 6 Закону України "Про виконавче провадження" державний виконавець зобов'язаний використовувати надані йому права відповідно до закону і не допускати у своїй діяльності порушення прав та законних інтересів фізичних і юридичних осіб. Відповідно до ст.ст. 589, 590 ЦК України у разі невиконання, забезпеченого заставою, заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави. За рахунок предмета застави заставодержатель має право задовольнити в повному обсязі свою вимогу, що визначена на момент фактичного задоволення, включаючи сплату процентів, неустойки, відшкодування збитків, завданих порушення зобов'язання, необхідних витрат на утримання заставленого майна, а також витрат, понесених у зв'язку із пред'явленням вимоги, якщо інше не встановлено договором. Звернення стягнення на предмет застави здійснюється за рішенням суду, якщо інше не встановлено договором або законом. Заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави в разі, коли зобов'язання не буде виконано у встановлений строк (термін), якщо інше не встановлено договором або законом. У разі часткового виконання боржником зобов'язання забезпеченого заставою, право звернення на предмет застави зберігається в первісному обсязі. Відповідно до ст. 19 Закону України "Про заставу" за рахунок заставленого майна заставодержатель має право задовольнити свої вимоги в повному обсязі, що визначається на момент фактичного задоволення, включаючи проценти, відшкодування збитків, завданих прострочкою виконання (а у випадках, передбачених законом чи договором, - неустойку), необхідні витрати на утримання заставленого майна, а також витрати на здійснення забезпеченої заставою вимоги, якщо інше не передбачено договором застави. Відповідно до ст. 20 Закону України "Про заставу" заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави в разі, якщо в момент настання терміну виконання зобов'язання, забезпеченого заставою, воно не буде виконано, якщо інше не передбачено законом чи договором. При частковому виконанні боржником забезпеченого заставою зобов'язання застава зберігається в початковому обсязі. Звернення стягнення на заставлене майно здійснюється за рішенням суду або третейського суду, на підставі виконавчого напису нотаріуса, якщо інше не передбачене законом або договором застави. Реалізація заставленого майна, на яке звернено стягнення, провадиться державним виконавцем на підставі виконавчого листа суду або наказу господарського суду, або виконавчого напису нотаріусів у встановленому порядку, якщо інше не передбачено цим Законом чи договором. Відповідно до ст. 21 Закону України "Про заставу" реалізація заставленого майна провадиться спеціалізованими організаціями з аукціонів (публічних торгів), якщо інше не передбачено договором, а державних підприємств та відкритих акціонерних товариств, створених у процесі корпоратизації, всі акції яких перебувають у державній власності, - виключно з аукціонів (публічних торгів). Відповідно до ст. 25 Закону України "Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень" обтяжувач, який звертається до суду з вимогою звернути стягнення на предмет забезпечувального обтяження, зобов'язаний до моменту подання відповідного позову до суду письмово повідомити всіх обтяжувачів, на користь яких встановлено зареєстроване обтяження цього ж рухомого майна, про початок судового провадження у справі про звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження. Відповідно до ст. 26 Закону України "Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень" обтяжувач має право на власний розсуд обрати один із таких позасудових способів звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження: передача рухомого майна, що є предметом забезпечувального обтяження, у власність обтяжувача в рахунок виконання забезпеченого обтяженням зобов'язання в порядку, встановленому цим Законом; продаж обтяжувачем предмета забезпечувального обтяження шляхом укладення договору купівлі-продажу з іншою особою-покупцем або на публічних торгах; відступлення обтяжувачу права задоволення забезпеченої обтяженням вимоги у разі, якщо предметом забезпечувального обтяження є право грошової вимоги; переказ обтяжувачу відповідної грошової суми, у тому числі в порядку договірного списання, у разі, якщо предметом забезпечувального обтяження є гроші або цінні папери; реалізація заставленого майна на підставі виконавчого напису нотаріуса. Відповідно до п. 24 договору застави рухомого майна звернення на предмет застави за вибором заставодержателя здійснюється з дотриманням встановленого чинним законодавством порядку будь-яким із способів: шляхом передачі предмету застави у власність заставодержателю в рахунок виконання зобов'язань за кредитним договором; шляхом продажу заставодержателем предмету застави з укладанням договору купівлі-продажу з третьою особою - покупцем або на публічних торгах, шляхом безпосереднього продажу конкретному покупцю, в тому числі з правом укладання заставодержателем договору купівлі-продажу предмету застави від імені заставодавця. Пошук покупця на предмет застави проводиться як заставодавцем так і Банком; у випадку нотаріального посвідчення цього договору - на підставі виконавчого напису нотаріуса; іншим незабороненим чинним законодавством способом. Відповідно до ст. 54 Закону України "Про виконавче провадження" звернення стягнення на заставлене майно в порядку примусового виконання допускається за виконавчими документами для задоволення вимог стягувача-заставодержателя. У разі якщо коштів, що надійшли від реалізації заставленого майна, недостатньо для задоволення вимог стягувача-заставодержателя за виконавчим документом, на підставі якого звернуто стягнення на заставлене майно, такий документ повертається стягувачу-заставодержателю в порядку, встановленому пунктом 8 частини першої статті 47 цього Закону. Для задоволення вимог стягувачів, які не є заставодержателями, стягнення на заставлене майно боржника може бути звернуто у разі: виникнення права застави після винесення судом рішення про стягнення з боржника коштів; якщо вартість предмета застави перевищує розмір заборгованості боржника заставодержателю. Про звернення стягнення на заставлене майно для задоволення вимог стягувачів, які не є заставодержателями, державний виконавець повідомляє заставодержателю не пізніше наступного дня після накладення арешту на майно або якщо йому стало відомо, що арештоване майно боржника перебуває в заставі, та роз'яснює заставодержателю право на звернення до суду з позовом про зняття арешту із заставленого майна. Оскільки, ПАТ КБ "ПриватБанк", як застодержатель по кредитному договору № К3R0AE15005892 від 11.05.2007 року, укладеного зі [PERSON], то він має переважене право перед ПАТ "КБ "ПриватБанк", по кредитному договору № 07-02-145 МК від 20.11.2007 року укладеного зі [PERSON], і позов підлягає задоволенню в частині звільнення майна з-під арешту. В частині передачі предмету застави в заклад не підлягає задоволенню, оскільки ці вимоги є необґрунтованими. Крім того, спірний транспортний засіб вилучений, на даний час перебуває на зберіганні ТОВ ПП "Нива ВШ" (третя особа). Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. На підставі вищевикладеного та

Outcome: partial