Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-14 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду із вказаним позовом, мотивуючи тим, що [INFO] року помер її батько [PERSON]. За життя [PERSON] склав заповіт, в якому все своє майно, яке до дня смерті належатиме йому заповів своїй дочці - [PERSON] Після його смерті відкрилась спадщина на майно, у тому числі будинок з погосподарськими спорудами, котрий розташований по [ADDRESS]. Після смерті батька позивач звернулася до Літинської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини за заповітом на житловий будинок який знаходиться за адресою [ADDRESS] однак отримала відмову по причині відсутності правовстановлюючих документів. Таким чином виникла ситуація при якій спадкоємець не може набути право власності на майно в порядку спадкування за заповітом через нотаріальну контору. Просить визнати за нею право власності на спадкове майно, що залишилося після смерті її батька [PERSON] Ухвалою Літинського районного суду Вінницької області ві 29.03.2016 р. прийнято до провадження зустрічний позов [PERSON] до [PERSON] про визнання права власності на спадкове майно та об'єднано у одне провадження із первісним позовом [PERSON] до [PERSON], Бруслинівської сільської ради Літинського району Вінницької області про визнання права власності на спадковий житловий будинок(а.с. 54). Свій позов [PERSON] мотивує тим, що вона також має право на частку житлового будинку по [ADDRESS] оскільки померлий [PERSON] є її батьком, та проживав у спільному шлюбі із її матір'ю - [PERSON], котра після смерті чоловіка прийняла частину його спадщини. У свою чергу після смерті матері [PERSON], [INFO] [PERSON] звернулась до нотаріальної контори із заявою для оформлення обов'язкової частки у спадщині оскільки на момент смерті матері вона була особою пенсійного віку, та мала право на обов'язкову частку у спадщині. Просить визнати за нею право на 1/6 частку спадкового житлового будинку та господарських споруд, які розташовані за адресою [ADDRESS] (а.с. 48-49). Заявою від 27.04.2016 р. свої вимоги уточнила та просила винести рішення, яким визнати за нею обов'язкову частку у спадщині в розмірі 1/3 частки спадкового майна на житловий будинок (а.с. 102-103). У судовому засіданні [PERSON] просила позов задовольнити. Пояснила суду, що разом зі своїм чоловіком проживала із батьками та здійснювала за ними догляд, а також спільно з чоловіком та своїм батьком здійснювала будівництво будинку по [ADDRESS] с. Бруслинів Літинського району Вінницької області, відносно якого просить встановити за нею право власності. Одночасно хоча була зареєстрована у м. Калинівка Калинівського району Вінницької області, проте і за життя батька, і після його смерті проживала разом із матір'ю, та по даний час продовжує проживати у с. Бруслинів у батьківській хаті. Представник [PERSON] - адвокат Олійник А.П. додав, що будинок за вищезгаданою адресою будувався «з нуля». До того ж [PERSON] разом зі своїм чоловіком здійснювала догляд за [PERSON] та [PERSON], тоді як [PERSON] тільки навідувалась до батьків. Заперечив проти визнання за [PERSON] частки у спірному будинку, проте підчас судових дебатів припустив можливість належності останній після смерті [PERSON] частки у спадковому майні котра становить 7/72. [PERSON] у судовому засіданні не визнала вимоги [PERSON] та просила задовольнити її вимоги, оскільки згаданий спірний будинок перебував у спільній власності подружжя, частину якого успадкувала її матір після смерті батька, а вона будучи непрацездатною дитиною на час смерті матері претендує на обов'язкову частку у спадщині. Відповідач [PERSON] до судового засідання не з'явився надавши через канцелярію суду заяву відповідно до якої просить справу розглянути у його відсутність. Первинний позов визнає та не заперечує проти його задоволення (а.с. 42). Представник Бруслинівської сільської ради Літинського району Вінницької області у судове засідання також не з'явився, однак до суду надійшла заява, про те, що сільська рада просить справу розглянути без їхнього представника (а.с. 38). Допитаний у судовому засіданні у якості свідка [PERSON] свідчив, що будинок по [ADDRESS] в с. Бруслинів Літинського району Вінницької області почав будувати чоловік [PERSON] Сам свідок, з його слів, брав участь у будівництві цього будинку. Заперечив участь [PERSON] у будівництві будинку як працею так і коштами. Додав, що після смерті [PERSON] у зазначеному будинку продовжувала жити дружина померлого - [PERSON] Свідок [PERSON] у судовому засіданні пояснила, що на час будівництва існували відносини котрі іменувались «толокою» -коли на допомогу скликались сусіди, родичі та товаришів задля швидкого виконання роботи. Участь у будівництві будинку, як коштами так і працею здійснювала [PERSON] разом зі своїм чоловіком та батьком [PERSON] Також [PERSON] разом з чоловіком розраховувались працею з особами котрі допомагали будувати зазначений будинок. [PERSON] була рідким гостем та не допомагала будувати будинок. Свідок [PERSON] у судовому засіданні повідомила, що являється сусідкою спірного житлового будинку та добре знає сім'ю [PERSON] Зазначила, що коли [PERSON] одружилася, то переїхала жити до будинку належного її чоловікові котрий також розташовувався по [ADDRESS] Згодом будинок чоловіка продали та за отримані кошти почали будувати будинок на місці старого зруйнованого будинку батьків [PERSON] Свідок [PERSON], котра являється дочкою [PERSON], пояснила суду, що її матір їздила та навідувала своїх батьків та у неї з ними були нормальні відносини. З урахуванням наведеного, у суду немає підстав ставити під сумнів достовірність та правдивість фактів, повідомлених свідками. Дані про їх заінтересованість в результаті розгляду справи відсутні, їх показання об'єктивно підтверджуються і не суперечать іншим зібраним у справі доказам. Заслухавши пояснення учасників процесу та свідків, дослідивши матеріали справи, враховуючи заяви відповідачів за первісним позовом, суд вважає, що позов обґрунтований та підлягає до часткового задоволення з наступних підстав. Так, у судовому засіданні з показань учасників процесу, показань свідків, матеріалів позовних заяв , копій запитуваних спадкових справ достовірно встановлено наступне. Відповідно до запису акту про шлюб по Бруслинівській сільській раді Літинського району Вінницької області за № 8 від 14.06.1954 р., [PERSON] укладає шлюб із [PERSON] (а.с. 176). Відповідно до показань сторін у справі, допитаних у судовому засіданні свідків та виписок з по господарської книги з № 320-2/21 по № 336-2/21 від 19.04.2016 р. виданих Бруслинівською сільською радою Літинського району Вінницької області (а.с. 82-98), у складі сім'ї [PERSON] та [PERSON] перебувало 4 дітей, з них: - [PERSON], [INFO], дочка [PERSON] від першого шлюбу; -[PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] - спільні діти [PERSON] та [PERSON] Рішенням Бруслинівської сілької ради Літинського району Вінницької області від 26.05.1995 р. [PERSON] безкоштовно передано у приватну власність земельну ділянку загальною площею 0,45 га, яка знаходиться в межах с. Бруслинів в тому числі: для обслуговування житлового будинку -0, 25 га, для ведення особистого підсобного господарства 0,20 га (а.с. 17). Заповітом від 21.10.1999 р. [PERSON] на випадок своєї смерті робить розпорядження, яким все своє майно, що буде йому належати на день смерті, на що він за законом матиме право, заповів своїй дочці [PERSON] (а.с. 10). Свідоцтвом про одруження серії [NUMBER], виданим 08.08.1971 р. Бруслинівською сільською радою Літинського району Вінницької області, пояснюється зміна прізвища позивача за первісним позовом із «[PERSON]» на «[PERSON]» (а.с. 9). [INFO] р. помер [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] виданим [INFO] р. Вербівською сільською радою Літинського району Вінницької області, актовий запис № 29 (а.с. 7). Відповідно до технічного паспорту на індивідуальний житловий будинок за [ADDRESS] Літинського району Вінницької області, будинок побудовано у 1973 році. З характеристики будинку, господарських будівель та споруд вбачається, що будинковолодіння складається із житлового будинку літера "А" загальною площею 79,8 кв.м., житловою площею 35,2 кв.м., веранди літера "а", ганку, веранди літера «а1», ганку, гаражу літера «Б», сараю літера «В», погребу «п/В», вбиральні «Г», сараю «Д», сараю «д», огорожі № 1, хвіртки № 2, воріт № 3, криниці № 4 (а.с. 13-16). Суд враховує, що відносини спадкування регулюються правилами ЦК України, якщо спадщина відкрилась не раніше 01.01.2004 р. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема відповідні правила Цивільного кодексу Української УРСР у тому числі щодо прийняття спадщини, колом спадкоємців за законом. Згідно ст. 16 ЗУ «Про власність» майно, нажите подружжям за час шлюбу, належить їм на праві спільної сумісної власності. Статтею 22 Кодексу про шлюб та сім'ю України передбачено, що майно, нажите подружжям за час шлюбу, є його спільною сумісною власністю. Кожен з подружжя має рівні права володіння, користування і розпорядження цим майном. Подружжя користується рівними правами на майно і в тому разі, якщо один з них був зайнятий веденням домашнього господарства, доглядом за дітьми або з інших поважних причин не мав самостійного заробітку. Відповідно до ст. 28 Кодексу у разі поділу майна, яке є спільною сумісною власністю подружжя, їх частки визнаються рівними. При подальшому обрахуванні суд не ставить метою визнання права власності на частки за померлими особами, а намагається зрозуміло обґрунтувати позицію сформовану ним при розгляді справи. Суд враховує, що [PERSON] та [PERSON] належало по ? частки домоволодіння, оскільки воно вважалось таким, що нажите подружжям під час спільного проживання. Відповідно до ст. 534 ЦК УРСР кожний громадянин може залишити за заповітом усе своє майно або частину його (не виключаючи предметів звичайної домашньої обстановки і вжитку) одній або кільком особам як тим, що входять, так і тим, що не входять до кола спадкоємців за законом, а також державі або окремим державним, кооперативним та іншим громадським організаціям. Заповідач може у заповіті позбавити права спадкоємства одного, кількох або всіх спадкоємців за законом. Згідно ст. 548 ЦК УРСР для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Відповідно до ст. 549 ЦК УРСР визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. З показань даних свідками та сторонами у судовому засіданні, виписок з погосподарської книги за № 334-2/21, від 19.04.2016 р. та № 335-2/21, від 19.04.2016 р. виданих Бруслинівською сільською радою Літинського району Вінницької області, встановлено, що дружина померлого [INFO] р. [PERSON] - [PERSON] залишилась проживати та являється головою домогосподарства за адресою [ADDRESS] (а.с. 96-97), що у свою чергу дозволяє стверджувати, що остання прийняла спадщину шляхом вступу в управління та володіння спадковим майном. Позивач за первісним позовом [PERSON] своєю заявою до нотаріальної контори за № 782, від 17.11.2000 р. просить видати їй свідоцтво про право на спадщину після смерті батька, тим самим приймаючи спадщину (а.с. 60). Відомості про інших спадкоємців які виявили бажання отримати спадщину у матеріалах спадкової справи до майна померлого [INFO] р. [PERSON] - відсутні (а.с. 59-68). Своїми діями [PERSON] виявила бажання отримати частку батька, яка належала йому за життя у спільному майні подружжя. Проте ст. 535 ЦК УРСР передбачено, що неповнолітні або непрацездатні діти спадкодавця (в тому числі усиновлені), а також непрацездатні дружина, батьки (усиновителі) і утриманці померлого успадковують, незалежно від змісту заповіту, не менше двох третин частки, яка належала б кожному з них при спадкоємстві за законом (обов'язкова частка). Відповідно до ч.1 ст. 529 ЦК УРСР спадкоємцями за законом після смерті [PERSON] були: 1) його дружина [PERSON].(котрій на момент смерті чоловіка було 76 років, тобто була особою пенсійного віку та мала право на обов'язкову частку у спадщині після смерті чоловіка) 2)дочка [PERSON] 3)дочка [PERSON] 4)син [PERSON] Тобто при спадкуванні за законом спадове майно [PERSON] підлягало б розподілу на 4 частини, а обов'язкова частка повинна становити не менше двох третин частки, яка належала б кожному з них при спадкоємстві за законом. Тоді обов'язкова частка дружини у майні померлого чоловіка становить (1/2 * 1/4) * 2/3 = 1/12. Таким чином успадкована [PERSON] після смерті батька у домоволодінні ( за життя матері та за виключенням обов'язкової частки матері(1/12) після смерті батька) становить ? - 1/12 = 5/12, а частка матері у спільному майні подружжя (1/2) разом з обов'язковою часткою після смерті чоловіка (1/12) становить ?+1/12= 7/12. Заповітом від 21.10.1999 р. [PERSON] на випадок своєї смерті робить таке розпорядження, відповідно до якого все своє майно, що буде їй належати на день смерті, на що вона законно матиме право, заповіла своїй дочці [PERSON] (а.с. 155). Відповідно до свідоцтва про смерть серії [NUMBER] виданим 17.03.2015 р. виконавчим комітетом Бруслинівської сільської ради Літинського району Вінницької області, [PERSON] померла [INFO] (а.с. 150). Заявою за № 1141 від 28.08.2015 р., поданою до нотаріальної контори, [PERSON], приймає спадщину після смерті матері (а.с. 150). Заявою до нотаріальної контори за № 1222 від 11.09.2015 р., [PERSON] приймає обов'язкову частку у спадковому майні після смерті матері (а.с. 154), оскільки відповідно до посвідчення серії [NUMBER], [PERSON] пенсіонер за віком з 23.09.2002 р. (а.с. 29). Своїми заявами за № 1144 від 28.08.2015 р. та за № 1145 від 28.08.2015 р., котрі надійшли до нотаріальної контри, [PERSON] та [PERSON] відмовились від права на обов'язкову частку у спадщині після смерті своєї матері [PERSON] (а.с. 153). Суд враховує, що на день смерті [PERSON] відносини спадкування вже регулювались ЦК України, від 16.01.2003 р. Відповідно до ч. 1 ст. 1241 ЦК України, малолітні, неповнолітні, повнолітні непрацездатні діти спадкодавця, непрацездатна вдова (вдівець) та непрацездатні батьки спадкують, незалежно від змісту заповіту, половину частки, яка належала б кожному з них у разі спадкування за законом (обов'язкова частка). Відповідно до ч.1 ст. 1261 ЦК України, спадкоємцями за законом після смерті [PERSON] були: 1) дочка [PERSON] 2)дочка [PERSON] 3) син [PERSON] 4) дочка [PERSON] Тобто при спадкуванні за законом спадове майно [PERSON].(7/12) підлягало б розподілу на 4 частини, а обов'язкова частка повинна становити половину частки, яка належала б кожному з них при спадкоємстві за законом. Таким чином обов'язкова частка [PERSON] у майні після померлої матері становить (7/12 *1/4) * 1/2 = 7/96. Тоді частка [PERSON] у спадковому майні при прийняті спадщини після матері (7/12), за виключенням обов'язкової частки належної [PERSON] (7/96), становить 7/12- 7/96 = 49/96. Проте загальна частка [PERSON] у бидинковолодінні при прийняті спадщини після смерті батька (5/12) та прийнятті спадщини після смерті матері (49/96) становить 5/12+49/96=89/96. Відповідно до п. 3.2 розділу З Інструкції про порядок проведення технічної інвентаризації об'єктів нерухомого майна, затвердженої наказом Державного комітету будівництва, архітектури та житлової політики України від 24.05.2001 року №127, не належать до самочинного будівництва: (для одноквартирних (садибних), дачних та садових будинків:) індивідуальні (садибні) житлові будинки, садові, дачні будинки, господарські (присадибні) будівлі та споруди, прибудови до них побудовані до 05 серпня 1992 року. Згідноч. 3. ст. 3 Закону України від 01 липня 2004 року «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації. Відповідно до ч. 4 ст. 3 зазначеного Закону права на нерухоме майно, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав діяло законодавство, що не передбачало обов'язкової реєстрації таких прав. Державна реєстрація права власності на житлові будинки, споруди регулювалася підзаконними нормативними актами, зокрема такими, як Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затверджена заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року, яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу від 13 грудня 1995 року № 56, Тимчасове положення про порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно, затверджене наказом Міністерства юстиції України від 07 лютого 2002 року № 7/5 і зареєстроване в Мінюсті 18 лютого 2002 року за № 157/6445 (з подальшими змінами). Зазначені нормативні акти передбачали державну реєстрацію будівель, споруд, державну реєстрацію права власності на нерухоме майно, проте виникнення права власності на будинки, споруди не залежало від державної реєстрації до часу набрання чинності ЦК та Законом України від 01 липня 2004 року «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». З аналізу положень Конституції України та Цивільного кодексу України вбачається, що не потребує введення в експлуатацію приватних житлових будинків, збудованих до 5 серпня 1992 року, при набутті права власності на такі об'єкти. (Лист, Державної архітектурно-будівельної інспекції України, від 01.09.2011, № 40-12-2409 "Щодо прийняття в експлуатацію об'єктів, закінчених будівництвом до 5 серпня 1992 року"). Документом, який засвідчує відповідність закінчених будівництвом до 05 серпня 1992 року індивідуальних (садибних) житлових будинків, садових, дачних будинків, господарських (присадибних) будівель і споруд, прибудов до них, які не підлягають прийняттю в експлуатацію, вимогам законодавства, будівельних норм, державних стандартів і правил, зокрема для потреб державної реєстрації прав власності на нерухоме майно, є технічний паспорт, складений за результатами технічної інвентаризації. (Лист, Державної архітектурно-будівельної інспекція України, від 30.07.2012, № 40-19-5376 "Щодо порядку прийняття в експлуатацію самовільно побудованого садового будинку і розмірів штрафів"). Згідно ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Відповідно до ч. 5 ст. 1268 ЦК України, незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Відповідно до ст. 16 ЦК України, суд може захистити цивільне право або інтерес у спосіб, що встановлений договором або законом, а тому у даному випадку існують підстави та необхідність для захисту прав позивача шляхом визнання права власності у порядку спадкування за заповітом, оскільки іншим шляхом захистити цивільне право позивача неможливо. Окрім того, [PERSON] не може нотаріально оформити свої спадкові права, а частина спадкоємців, які мають право на обов'язкову частку у спадщині відмовились від своєї обов'язкової частки у спадщині, тому суд вважає, що первинний позов слід задовольнити частково. Разом з тим позов [PERSON] також підлягає до часткового зхадволення, оскільки її спадкові права також підлягають захисту. Згідно ч.1 ст.88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Як вбачається з квитанції про сплату судового збору(а.с. 1), розмір судових витрат, понесених [PERSON], складає 2163,90 гривень, а тому з [PERSON], Бруслинівської сільської ради Літинського району Вінницької області на користь [PERSON] слід солідарно стягнути суму судових витрат по сплаті судового збору, пропорційну до розміру задоволених позовних вимог. Позовні вимоги підлягають задоволенню на: 89/96, тобто 89/96 від 2163,90 грн. складає (2163,90 грн ? 96 * 89)= 2006 (дві тисячі шість) грн. Згідно квитанції про сплату судового збору, розмір судових витрат, понесених [PERSON], складає 551,20 грн. (а.с. 47), а тому з [PERSON] на користь [PERSON] слід стягнути суму судових витрат по сплаті судового збору пропорційну до розміру задоволених позовних вимог (позовні вимоги підлягають задоволенню на 7/96, тобто 7/96 від 551,20 грн. складає (551,20 грн. ? 96 * 7)= 40 (сорок) грн. 19 коп.

Outcome: partial