Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-17 00:00:00

Заявник звернувся до суду з поданням про тимчасове обмеження у праві виїзду [PERSON] за межі України. В обґрунтування заяви, заявник посилається на те, що на виконанні у Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у м.Києві знаходиться виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа № 2-3144 виданого 06.12.2010 року про солідарне стягнення з [PERSON] , [PERSON] заборгованості у розмірі 3 539 136, 76 грн. Заявник зазначає, що ним було вжито заходів примусового виконання рішення суду, проте боржник тривалий час ухиляється від його виконання. Посилається, що 14.12.2015 року державним виконавцем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження та надано боржнику строк для самостійного виконання рішення суду строк у 7 днів з моменту винесення постанови про відкриття виконавчого провадження. Заявник зазначає, що станом на час подання поданого клопотання, рішення суду не виконано. В зв'язку з вище наведеним заявник просив задовольнити подання. В судове засідання державний виконавець не з»явився, про час та місце розгляду справи повідомлений. Боржник та його представник проти задоволення подання заперечував посилаючись на його необґрунтованість та безпідставність. Представник стягувача подання підтримав та просив його задовольнити. Вислухавши пояснення учасників виконавчого провадження, дослідивши та оцінивши матеріали подання, суд приходить до наступного висновку. Згідно зі ст. 6 Закону України "Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України" громадянинові України, може бути тимчасово відмовлено у виїзді за кордон у випадках, якщо діють неврегульовані невиконані зобов'язання, а також якщо він ухиляється від виконання зобов'язань, покладених на нього судовим рішенням - до виконання зобов'язань. Відповідно до ст.11 Закону України "Про виконавче провадження" державний виконавець зобов'язаний вживати заходів примусового виконання рішень неупереджено, своєчасно, повно вчиняти виконавчі дії. За змістом пункту 18 частини третьої статті 11 Закону України "Про виконавче провадження" державний виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право у разі ухилення боржника від виконання зобов'язань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи або керівника боржника - юридичної особи за межі України - до виконання зобов'язань за рішенням. Статтею 90 зазначеного Закону передбачена відповідальність за невиконання законних вимог державного виконавця та порушення вимог цього Закону. Отже, вирішуючи питання про застосування обмеження у праві виїзду фізичної особи за кордон, суд має встановити наявність ухилення боржника від виконання зобов'язань, покладених судовим рішенням, що виходячи з положень статті 11 Закону України "Про виконавче провадження", означає з об'єктивної сторони такі діяння (дії чи бездіяльність) особи боржника, які полягають у навмисному чи іншому свідомому невиконанні нею зазначених обов'язків. Суд вважає, що зверненню до суду з даним поданням має передувати факт ухилення боржника від виконання зобов'язань, покладених на нього рішенням, який вже відбувся і бути об'єктивно наявним та вбачатися з матеріалів виконавчого провадження. У зв'язку із цим та враховуючи вимоги чинного законодавства, про ухилення боржника від виконання покладених на нього рішенням обов'язків у виконавчому провадженні, може свідчити невиконання ним своїх обов'язків, передбачених частиною 6 статті 12 Закону України "Про виконавче провадження", при цьому такі дії боржника повинні бути свідомі, тобто спрямовані на невиконання відповідного обов'язку у виконавчому провадженні, коли виконати цей обов'язок у нього є всі реальні можливості і цьому не заважають будь-які незалежні від нього об'єктивні обставини (непереборної сили, події тощо). З матеріалів справи вбачається, що на виконанні у Відділі примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у м.Києві знаходиться виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа № 2-3144 виданого 06.12.2010 року про солідарне стягнення з [PERSON] , [PERSON] заборгованості у розмірі 3 539 136, 76 грн. В обґрунтування заявлених вимог державний виконавець посилався на те, що боржник ухиляється від виконання рішення суду та на виклики державного виконавця не з'являється. Таким чином, розглядаючи дане подання, суд має встановити та дослідити обставини щодо ухилення боржника від виконання рішення суду саме в межах виконавчого провадження № 49587977, що відкрите на підставі виконавчого листа № 2-3144/09, виданого 06.12.2010 року. З матеріалів справи вбачається, що на виклик державного виконавця від 03.02.2016 року боржник не з»явився. Разом з тим, боржник 10.02.2016 року направив на адресу держвиконавця листа в обґрунтування неможливості виконання рішення суду, зокрема, надав довідку про свої доходи, повідомив про наявність у нього майна та повідомив про викрадення автомобіля, який перебуває у розшуку. Також в судовому засіданні боржник надав докази часткового погашення заборгованості в розмірі 2000,00 грн. та докази виїзду за межі України внаслідок службових відряджень, звернення до стягувача щодо мирного урегулювання погашення заборгованості. Таким чином, суд вважає, що заявником не надано доказів на підтвердження того, що боржник ухиляється від виконання зобов'язань, покладених на нього судовим рішенням від 06.12.2010 року. За таких обставин, держвиконавцем не доведено факту свідомого ухилення від виконання рішення суду боржником. З огляду на викладене, подання державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у м.Києві про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України [PERSON],- задоволенню не підлягає.

Outcome: dismissed