Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-26 00:00:00

[PERSON] звернулася до Індустріального районного суду м. Дніпропетровська із позовною заявою про стягнення з [PERSON] майнової шкоди, пов`язаної з утратою товарної вартості транспортного засобу на загальну суму 21 171, 46 грн. В обґрунтування своїх вимог позивач посилався на те, що 16 липня 2020 року в м. Дніпро, на вул. Донецьке Шосе, в районі будинку № 119 сталася дорожньо-транспортна пригода за участі автомобіля "Lехus LХ570", реєстраційний номер [NUMBER] , під її керуванням та автомобіля "ЗАЗ 114017", реєстраційний номер [NUMBER] під керуванням [PERSON] , внаслідок чого належний їй транспортний засіб автомобіль "Lехus LХ570", державний реєстраційний номер [NUMBER] зазнав механічних пошкоджень. Постановою Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 15.09.2020 року [PERSON] було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення. Відповідно до висновку експертного дослідження матеріальна шкода завдана власнику автомобіля "Lехus LХ570", реєстраційний номер [NUMBER] , складає 104 866,44 грн. з яких: вартість відновлювального ремонту складає 83 694, 98 грн. та втрати товарної вартості пошкодженого автомобіля в розмірі 21 171, 46 грн. Зазначає, що ТДВ «СК «Кредо» здійснило виплату їй страхового відшкодування вартості відновлювального ремонту у сумі 83 386, 73 грн. Відповідач в добровільному порядку не відшкодовує майнову шкоду, пов`язаної з утратою товарної вартості транспортного засобу у сумі 21 171, 46 грн. [PERSON] надав відзив на позовну заяву, в якому просив відмовити у задоволенні позовних вимог. В обґрунтування зазначав, що позивачем не доведено, що транспортний засіб відремонтовано та відповідно відсутні докази щодо заміни та фарбування окремих запчастин автомобіля. Наголошував, що при стягненні на користь потерпілого відшкодування вартості майна, суд одночасно повинен вирішити питання про передачу цього майна після відшкодування збитків відповідальній за шкоду особі. Представник [PERSON] надав відповідь на відзив в якому зазначив, що вартість відновленого ремонту її пошкодженого автомобіля відшкодувала страхова компанія, а тому не вбачається правових підстав для передачі деталей саме відповідачу [PERSON] . Представник [PERSON] з`явився в судове засідання, позовні вимоги підтримав та просив суд позов задовольнити з підстав наведених в позовній заяві. Відповідач та його представник з`явилися в судове засідання, заперечували щодо задоволення позовних вимог. Суд, заслухавши учасників справи, вивчивши та дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 16 липня 2020 року о 08 год. 28 хв. в м. Дніпрі по вул. Донецьке шосе, 119, водій [PERSON] керував транспортним засобом ЗАЗ114017, реєстраційний номер [NUMBER] , при зміні напрямку руху не впевнився в безпечності маневру та скоїв зіткнення з автомобілем Lexus LX570, реєстраційний номер [NUMBER] , під керуванням водія [PERSON] , яка рухалася в попутному напрямку. В результаті ДТП транспортні засоби отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками. Постановою Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 15.09.2020 року [PERSON] було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. Згідно висновку експерта № 2508/20/20 від 13.08.2020 року матеріальна шкода завдана власнику автомобіля "Lехus LХ570", реєстраційний номер [NUMBER] , складає 104 866,44 грн. з яких: вартість відновлювального ремонту складає 83 694, 98 грн. та втрати товарної вартості пошкодженого автомобіля в розмірі 21 171, 46 грн. Згідно акту № 56 від 16.10.2020 року прийому-передачі виконаних робіт (наданих послуг) вартість ремонтних робіт автомобіля "Lехus LХ570", реєстраційний номер [NUMBER] , складає 84 017, 99 грн. У частині першій статті 1166 ЦК України визначено, що майнова шкода, заподіяна майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується у повному обсязі особою, що її заподіяла. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Згідно зі статтею 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо - і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Статтею 1192 ЦК України передбачено, що якщо інше не встановлено законом, з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. За загальним правилом відповідальність за шкоду несе боржник - особа, яка завдала шкоди. Якщо шкода завдана джерелом підвищеної небезпеки (зокрема, діяльністю щодо використання, зберігання та утримання транспортного засобу), така шкода відшкодовується володільцем джерела підвищеної небезпеки - особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом (частина друга статті 1187 ЦК України). Разом з тим правила регулювання деліктних зобов`язань допускають можливість відшкодування завданої потерпілому шкоди не безпосередньо особою, яка завдала шкоди, а іншою особою, якщо законом передбачено такий обов`язок. Так, відповідно до статті 999 ЦК України законом може бути встановлений обов`язок фізичної або юридичної особи бути страхувальником життя, здоров`я, майна або відповідальності перед іншими особами за свій рахунок чи за рахунок заінтересованої особи (обов`язкове страхування). До відносин, що випливають з обов`язкового страхування, застосовуються положення цього Кодексу, якщо інше не встановлено актами цивільного законодавства. До сфери обов`язкового страхування відповідальності належить цивільно-правова відповідальність власників наземних транспортних засобів згідно зі спеціальним Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». У статті 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» визначено, що метою здійснення обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, а також захист майнових інтересів страхувальників. Об`єктом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов`язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров`ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу (стаття 5 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»). Згідно зі статтею 6 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховим випадком є дорожнього-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого. Таким чином, страховик за договором страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів також є відповідальною особою за завдані збитки. Водночас, на відміну від особи, яка завдала шкоди, обсяг відповідальності страховика за договором страхування відповідальності обмежений нормами Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Зокрема, правила відшкодування шкоди, заподіяної третій особі, встановлені у статті 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», згідно з пунктом 22.1 якої у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує в установленому цим законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Отже, страховик за договором страхування цивільно-правової відповідальності відшкодовує лише шкоду, яка визначена та оцінена в порядку, встановленому цим законом. ТДВ «СК «Кредо» здійснило виплату позивачу [PERSON] страхового відшкодування вартості відновлювального ремонту у сумі 83 386, 73 грн., що підтверджується платіжним дорученням № 5157 від 12.10.2020 року. Відповідно до пункту 1 частини другої статті 22 ЦК України реальними збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права. Згідно зі статтями 29, 32 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого в порядку, встановленому законодавством. Шкоду, пов`язану з утратою товарної вартості транспортного засобу, страховик не відшкодовує. Згідно з пунктом 2.4 Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої наказом Міністерства юстиції України та Фонду державного майна України від 24 листопада 2003 року № 142/5/2092 (далі - Методика), вартість матеріального збитку (реальні збитки) визначається як вартісне значення витрат, яких зазнає власник у разі пошкодження або розукомплектування колісного транспортного засобу (далі - КТЗ), з урахуванням фізичного зносу та витрат, яких зазнає чи може зазнати власник для відновлення свого порушеного права користування КТЗ (втрати товарної вартості). Відповідно до пункту 8.3 Методики вартість матеріального збитку визначається як сума вартості відновлювального ремонту з урахуванням значення коефіцієнта фізичного зносу складників КТЗ та величини втрати товарної вартості. Отже, за змістом указаних положень законодавства величина втрати товарної вартості входить до вартості матеріального збитку (реальних збитків). Пунктом 1.6 Методики визначено, що величина втрати товарної вартості - це умовна величина зниження ринкової вартості КТЗ, відновленого за нормативними вимогами після пошкодження, порівняно з ринковою вартістю подібного непошкодженого КТЗ. Пунктом 8.6 Методики передбачено два випадки, коли в разі пошкодження КТЗ і відповідного ремонту виникає фізичний знос, яким характеризується величина втрати товарної вартості: 1) унаслідок передчасного погіршення товарного (зовнішнього) вигляду; 2) унаслідок зниження міцності чи довговічності окремих елементів складових частин, захисних властивостей покриттів або застосування для ремонту складових частин, які були в ужитку чи в ремонті. Отже, показник передчасного погіршення товарного (зовнішнього) вигляду транспортного засобу є однією зі складових показника величини втрати товарної вартості транспортного засобу. Втрата товарної вартості транспортного засобу розглядається в Методиці як економічне поняття, що охоплює, серед іншого, і втрату товарного (зовнішнього) вигляду. Враховуючи зміст викладеного, втрату товарної вартості можна визначити як зменшення вартості транспортного засобу, викликане передчасним погіршенням товарного (зовнішнього) вигляду автомобіля та (або) його експлуатаційних якостей у результаті зниження міцності чи довговічності окремих деталей, вузлів й агрегатів, з`єднань і захисних властивостей покриттів унаслідок ДТП і подальшого ремонту. Передчасні зміни геометричних параметрів, фізико-хімічних властивостей, конструктивних матеріалів і характеристик інших процесів транспортного засобу, які є результатом проведення окремих видів ремонтних робіт, призводять до погіршення зовнішнього (товарного) вигляду, функціональних та експлуатаційних характеристик і зниження безвідмовності й довговічності транспортного засобу. Втрата товарного (зовнішнього) вигляду транспортного засобу є однією з причин фізичного зносу (у разі пошкодження КТЗ і відповідного ремонту), яким характеризується величина втрати товарної вартості. Економічна характеристика втрати товарного вигляду дозволяє віднести витрати на його відновлення до конкретних виявів реальних збитків. Відповідно до пункту 8.6.1 Методики величина втрати товарної вартості нараховується у разі потреби проведення ремонтних робіт з відновлення пошкоджених складових частин усіх типів КТЗ. Відновлювальний ремонт (або ремонт) - це комплекс операцій щодо відновлення справності або роботоздатності КТЗ чи його складника(ів) та відновлення їхніх ресурсів. Ремонт здійснюється методами відновлення чи заміни складових частин. Складова частина КТЗ (складник) - деталь, складова одиниця чи комплектувальний виріб, які відповідають вимогам конструкторської документації (пункт 1.6 Методики). Тобто величина втрати товарної вартості нараховується в разі потреби проведення ремонтних робіт, що здійснюються як методами відновлення, так і методами заміни пошкодженої: деталі, складової одиниці чи комплектувального виробу, які відповідають вимогам конструкторської документації, усіх типів КТЗ. Пунктом 8.6.2 Методики визначено вичерпний перелік випадків, коли величина втрати товарної вартості КТЗ не нараховується, зокрема в разі заміни окремих складників, що не потребують фарбування та не погіршують зовнішній вигляд КТЗ (скло, фари, бампери, декоративні накладки, пневматичні шини, зовнішня і внутрішня фурнітура тощо) (підпункт «е»). Таким чином, нарахування втрати товарної вартості передбачено, коли проводиться ремонт окремих деталей, вузлів і агрегатів, а також у разі заміни деталей, якщо це впливає на зовнішній вигляд й експлуатаційні якості транспортного засобу. Втрата товарної вартості не нараховується у разі заміни деталей, вузлів і агрегатів, що не потребують фарбування, за умови, що це не впливає на зовнішній вигляд й експлуатаційні якості автомобіля (заміна двигуна на новий, заміна фар, ліхтарів, скла, шин тощо). Якщо ж у разі заміни деталей, вузлів і агрегатів буде потрібне фарбування, то за умови, що це впливає на зовнішній вигляд транспортного засобу, втрата товарної вартості нараховується. Системний аналіз пункту 32.7 частини першої статті 32 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», статті 22, абзацу третього пункту 3 частини першої статті 988, статей 1166, 1187, 1194 ЦК України, пунктів 1.6, 8.6, 8.6.1, 8.6.2 Методики дає можливість дійти висновків, що власник пошкодженого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди транспортного засобу має право на відшкодування у повному обсязі завданої йому майнової шкоди. Звернувшись з даним позовом до суду позивач просив стягнути з відповідача як особи, яка завдала шкоду величину втрати товарної вартості у сумі 21 171, 46 грн., що підтверджується висновком № 2508/20/20 від 13.08.2020 року. Шкоду, пов`язану з утратою товарної вартості транспортного засобу відшкодовує особа, яка її завдала. Аналогічний правовий висновок викладений в постанові Верховного Суду від 01.07.2020 року № 420/998/18. Отже, у цій справі, завдана позивачу майнова шкода в вигляді втрати товарної вартості транспортного засобу підлягає стягненню з відповідача [PERSON] як особи, винної у вчиненні дорожньо-транспортної пригоди. Доводи відповідача щодо відсутності доказів проведення ремонтних робіт автомобіля "Lехus LХ570", реєстраційний номер [NUMBER] , спростовуються наданим позивачем актом № 56 від 16.10.2020 року прийому-передачі виконаних робіт (наданих послуг). Враховуючи, що вартість відновленого ремонту пошкодженого автомобіля "Lехus LХ570", реєстраційний номер [NUMBER] , відшкодована страховою компанією, суд не вбачає правових підстав для передачі відповідачу [PERSON] пошкоджених автомобільних деталей. Вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд керується приписами ст.141 ЦПК України відповідно до якої з відповідачів підлягають стягненню на користь позивача, пропорційно до задоволених вимог, сплачений ним при зверненні до суду судовий збір в сумі 840, 80 грн. та витрати на оплату послуг експерта в сумі 1 600 грн.

Outcome: approved