Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-13 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом до відповідача про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання. В судовому засіданні позивач [PERSON] позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити, пояснивши, що 4.10.2002 року позивач [PERSON] та відповідач [PERSON] уклали між собою шлюб, який було розірвано 19.09.2014 року рішенням Дарницького районного суду м. Києва. В період зареєстрованого шлюбу у сторін народилось двоє дітей: донька [PERSON] , [INFO] та син [PERSON] , [INFO] . 9.08.2019 року Дарницьким районним судом м. Києва було видано судовий наказ про стягнення з відповідача [PERSON] на користь позивача [PERSON] аліментів на утримання їх на той час неповнолітніх дітей [PERSON] та [PERSON] в розмірі 1/3 частини з усіх його доходів щомісяця. Доньці [PERSON] [INFO] виповнилось 18 років. На даний час вона є студенткою 2 курсу денної форми навчання Київського інституту інтелектуальної власності та права Національного університету „Одеська юридична академія". Строк навчання закінчується [INFO]. Оскільки [PERSON] навчається на стаціонарній денній формі, не має часу працювати, а навчання потребує значної витрати часу та фінансових витрат, тому просить стягнути з відповідача на користь позивача аліменти в розмірі 1/4 частини з усіх його доходів щомісяця з [INFO] і до досягнення дитиною 23 років, оскільки відповідач має можливість надавати таку допомогу, має у своїй власності рухоме і нерухоме майно. Позивач купує канцтовари, одяг та взуття, витрачає кошти на проїзд до місця навчання дитини. Всі ці витрати здійснюються за рахунок матері дитини. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, про розгляд справи був повідомлений судом належним чином, його представник [PERSON] в судове засідання також не з`явився, але, запізнившись до суду, він з`явився на проголошення вступної та резолютивної частини рішення. Заслухавши позивача, дослідивши матеріали цивільної справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Згідно ст.18 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року, схваленої резолюцією 50/155 Генеральної Асамблеї ООН від 21 грудня 1995 року, ратифікованої Постановою Верховної Ради України №789-XII від 27.02.1991 року батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Як передбачає ч.1, ст.141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Частина 2 цієї ж статті наголошує, що розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Суд в межах заявлених позовних вимог та наданих сторонами доказів по справі встановив наступні обставини та правовідносини. У відповідності до ч.1, ст.198 СК України батьки зобов`язані утримувати своїх повнолітніх, непрацездатних дочку, сина, які потребують матеріальної допомоги, якщо вони можуть таку матеріальну допомогу надавати. Як встановлено у судовому засіданні, 4.10.2002 року позивач [PERSON] та відповідач [PERSON] уклали між собою шлюб (а.с.12), який було розірвано 19.09.2014 року рішенням Дарницького районного суду м. Києва (а.с.13). В період зареєстрованого шлюбу у сторін народилось двоє дітей: донька [PERSON] , [INFO] та син [PERSON] , [INFO] (а.с.5; 8), які зареєстровані та проживають разом з матір`ю (а.с.7; 9-11). 9.08.2019 року Дарницьким районним судом м. Києва було видано судовий наказ про стягнення з відповідача [PERSON] на користь позивача [PERSON] аліментів на утримання їх на той час неповнолітніх дітей [PERSON] та [PERSON] в розмірі 1/3 частини з усіх його доходів щомісяця. Згідно ч.1, ст.199 СК України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Як наголошує п.20 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 15.05.2006 року „Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. [INFO] доньці [PERSON] виповнилось 18 років (а.с.5-6), яка на даний час також зареєстрована та проживає в [ADDRESS] разом з матір`ю [PERSON] . За таких обставин розмір стягнення аліментів за вказаним судовим наказом зменшився з 1/4 частини з усіх його доходів до 1/6 частини. Як вбачається з довідки №75-1388 від 24.03.2021 року [PERSON] на даний час є студенткою 1 курсу денної форми Київського інституту інтелектуальної власності та права Національного університету „Одеська юридична академія", строк навчання закінчується [INFO] (а.с.14). Тобто, на час розгляду даної цивільної справи вона є студенткою 2 курсу вказаного навчального закладу. Зазначені вище обставини знайшли своє повне підтвердження у судовому засіданні, не були спростовані будь-якими іншими доказами, тому не підлягають доказуванню в порядку ч.1, ст.82 ЦПК України. Як передбачає ч.3, ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. За змістом ч.1, ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Підпункт 3, пункту 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року №3 „Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" роз`яснює, що, вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність у останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Згідно відповіді МВС України на запит за [PERSON] , [INFO] зареєстровані на праві власності легкові автомобілі „MAZDA-6", д.н.з. [NUMBER] , 2004 року випуску, сірого кольору та „SKODA OCTAVIA", д.н.з. [NUMBER] , 2003 року випуску, зеленого кольору (а.с.19). Як вбачається з інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно за відповідачем зареєстровані на праві власності нежитлові приміщення п`ятого поверху з №1 по №8 включно (в літері В), загальною площею 58,2 м2, в будинку [ADDRESS] ; нежитлове приміщення (літера Д), загальною площею 24,9 м2, в будинку [ADDRESS] ; нежилі підвальні приміщення (в літері А) з №1 по №10 (групи приміщень №27), загальною площею 113,5 м2, в будинку [ADDRESS] ; 1/2 частина нежилих приміщень з №1 по №7 (групи приміщень №55) (в літері А) , загальною площею 249,90 м2, в будинку [ADDRESS] (а.с.20-25). 26.12.2020 року на підставі договору купівлі-продажу частки в праві спільної часткової власності на нежилі приміщення [PERSON] продав 1/2 частину нежилих приміщень з №1 по №7 (групи приміщень №55) (в літері А), в будинку [ADDRESS] за 622 000 грн. (а.с.66). За змістом відзиву відповідач [PERSON] не працює, тому суд приходить до висновку, що аліменти підлягають стягненню в частці від щомісячного доходу відповідача, як бажає позивач, а не у твердій грошовій сумі щомісяця. Як регламентує ч.3, ст.12 та ч.1, ст.81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст.82 ЦПК України. У відповідності до ст.7 Закону України „Про Державний бюджет України на 2021 рік" - установити у 2021 році прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць у розмірі з 1 січня - 2189 гривень, з 1 липня - 2294 гривні, з 1 грудня - 2393 гривні, а для основних соціальних і демографічних груп населення: дітей віком до 6 років: з 1 січня - 1921 гривня, з 1 липня - 2013 гривень, з 1 грудня - 2100 гривень; дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня - 2395 гривень, з 1 липня - 2510 гривень, з 1 грудня - 2618 гривень. Аналізуючи докази, зібрані у судовому засіданні, суд вважає, що оскільки донька відповідача [PERSON] продовжує навчання у вищому навчальному закладі на денній формі, при цьому вона не має часу на працевлаштування і потребує матеріальної допомоги на харчування, одяг, взуття, витрати, пов`язані з проїздом до місця навчання, тощо, а відповідач, її батько, має можливість надавати їй таку матеріальну допомогу, так як є працездатною особою і може бути працевлаштований, враховуючи його фінансовий, майновий стан (наявність у його власності рухомого та нерухомого майна, описаного вище) та стан його здоров`я, наявність на його утриманні двох інших малолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] (а.с.57-58), відсутність доказів, які перешкоджають надавати йому таку допомогу, тому з відповідача на користь позивача необхідно стягнути аліменти на утримання доньки [PERSON] , яка продовжує навчання, в розмірі 1/6 частини з усіх його доходів щомісяця, починаючи з дня подачі позову до суду - 30.06.2021 року, як передбачено ч.1, ст.191 СК України, і до [INFO] - дня закінчення навчання дитини у зазначеному вище закладі, як зазначено у диспозиції ст.199 СК України, а не до досягнення 23 років, оскільки відсутні докази про продовження її навчання у магістратурі будь-якого вишу, тому в задоволенні решті позовних вимог необхідно відмовити. Суд не може покласти в основу рішення ствердження відповідача [PERSON] , що міститься у відзиві, про те, що він додатково витрачає кошти на [PERSON] , [INFO] , яка є донькою його дружини від першого шлюбу і продовжує навчання у вищому навчальному закладі, тому і може надавати матеріальну допомогу своїй дитині [PERSON] , яка також продовжує навчання, оскільки на відповідача не поширюється зобов`язальне право утримувати [PERSON] , що передбачено вимогами ст.141; 198 СК України, так як він не є її батьком, опікуном, тощо. Згідно ст.133; 141 ЦПК України оскільки суд частково задовольняє позов про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, тому з відповідача на користь держави необхідно стягнути 908 грн. судового з бору, від якого була звільнена позивач при зверненні до суду.

Outcome: partial