Jurisdiction: civil
Date: 2020-03-05 00:00:00

Позивач у лютому 2012 року звернувся до суду із позовною заявою до відповідачів Публічного акціонерного товариства «Акцент-Банк», Товариства з обмеженою відповідальністю Виробнича фірма «Галактика», [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач посилався на те, що відповідно до укладеного кредитного договору № 1151 від 14 листопада 2006 року ТОВ Виробнича фірма «Галактика» отримала кредит у сумі 740000,00 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 16,60% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення 14 листопада 2009 року. Відповідач ТОВ Виробнича фірма «Галактика» порушила умови кредитного договору стосовно своєчасного повернення суми отриманого кредиту та своєчасної сплати нарахованих за користуванням кредитними коштами відсотків у встановлені кредитним договором терміни, в зв`язку з чим станом на 27 вересня 2013року виникла заборгованість за сумою кредиту у розмірі 2805315,70 грн. Вимоги до відповідача ТОВ Виробнича фірма «Галактика», що випливають зі вказаного договору, були забезпечені шляхом укладання з відповідачами ПАТ "Акцент-Банк", [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] договорів поруки. Просив суд солідарно стягнути з відповідачів ТОВ Виробнича фірма «Галактика», [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором №1151 від 14.11.2006 року в розмірі 2795315,70 грн.; стягнути солідарно з відповідачів ПАТ «Акцент-Банк», ТОВ Виробнича фірма «Галактика», [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] на користь ПАТ КБ "Приват Банк" суму 10 000 грн. 00 коп. Заочним рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 01 березня 2012 року, головуючий суддя Мороз В.П., позовні вимоги ПАТ КБ «Приватбанк» задоволено. 14.03.2018 року від [PERSON] надійшла заява про перегляд заочного рішення суду. Ухвалою Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 06 квітня 2018 року, головуючий суддя Волошин Є.В., заочне рішення Індустріального районного суду м.Дніпропетровська від 01 березня 2012 року скасовано і справу призначено до розгляду в порядку загального позовного провадження. Справа перебувала у провадженні судді Волошина Є.В. призначеного на посаду судді строком на п`ять років, відповідно до Указу Президента України від 18 жовтня 2013 року №571/2013 «Про призначення судді» та у якого, станом на 19 жовтня 2018 року закінчилися повноваження судді. Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 23.10.2018 року справа розподілена судді Слюсар Л.П., ухвалою якої від 26 жовтня справа прийнята до провадження та призначена до розгляду в порядку загального позовному приміщенні. 15.02.2019 року від представника відповідача [PERSON] - [PERSON] надійшов відзив на позовну заяву, в якому зазначив, що відповідач не погоджується з вимогами, викладеними в позовній заяві з огляду на те, що набрало законної сили рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська по цивільній справі за позовом справі №2-700/2010 позовом Публічного акціонерного товариства комерційного банку "ПриватБанк" до ТОВ "Галактика", [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] про стягнення заборгованості по кредиту, заборгованості по відсоткам за користування кредитом, пені за несвоєчасне виконання зобов`язань за кредитним договором №1151 від 14.11.2006 року. Отже, станом на момент звернення Позивача із позовом до Індустріального суду м. Дніпропетровська вже набрало законної сили рішення Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська, яким цей спір вже вирішено по суті. Крім того [PERSON] договір поруки не підписувався, що встановлено вироком Жовтневого районного суду міста Дніпропетровська, яким [PERSON] було визнано у скоєні злочину, який на підставі підроблених документів, зловживаючи своїм службовим становищем, 14.11.2006 року від імені [PERSON] , уклав договір поруки № 1151. Просив в задоволенні позовних вимог відмовити. Ухвалою Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 22 серпня 2019 року клопотання представника позивача Акціонерного товариства комерційного банку «ПРИВАТБАНК» про закриття провадження в частині заявлених позовних вимог до [PERSON] про стягнення заборгованості задоволено. Провадження у справі в частині позовних вимог Акціонерного товариства комерційного банку «ПРИВАТБАНК» до [PERSON] про стягнення заборгованості - закрито. Ухвалою Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 31 січня 2020 року закрито підготовче судове засідання. При новому розгляді справи представник позивача в судове засідання не з`явився. Відповідно до заяви просив суд розглядати справу без участі представника та задовольнити позовні вимоги. Представник відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю Виробнича фірма «Галактика» в судове засідання не з`явився. Про час і місце слухання справи повідомлялися належним чином, повідомлення про вручення рекомендованих повідомлень повернено у зв`язку з вибуттям адресату. Відповідачі [PERSON] , [PERSON] в судове засідання не з`явилися. Про час і місце слухання справи повідомлялися належним чином за місцем реєстрації та шляхом виклику відповідача через сайт суду. Про причини неявки суд не повідомили. Представник відповідача АТ «Акцент-Банк» в судове засідання не з`явився. Надав через канцелярію відзив, в якому зазначив, що договір поруки № 167 укладений 20 жовтня 2010 року, фактично в той же день позивач знав, що його право порушено, тому, в силу ст.559 ч.4 ЦК України, даний договір поруки з 20 квітня 2010 року вважається припиненим, а позивач звернувся до суду значно пізніше. Просив відмовити в задоволенні позовних вимог в частині позовних вимог до АТ «Акцент-Банк». У випадку наявності підстав застосувати до позовних вимог відносно АТ «Акцент-Банк» наслідки ст.559 ч.4 ЦК України. Просив розглядати справу за відсутності представника АТ «Акцент-Банк». Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає позовні вимоги такими, що не підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що між Закритим акціонерним товариством комерційний банк «ПРИВАТБАНК» (правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПРИВАТБАНК», а його правонаступником, у свою чергу, АТ КБ «ПриватБанк») та Товариством з обмеженою відповідальністю Виробнича фірма «Галактика» був укладений кредитний договір№ 1151 від 14 листопада 2006 року, згідно з яким ТОВ ВФ «Галактика» отримав кредит у розмірі 740000 грн. зі сплатою за користування ним відсотків 16,60% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення 14.11.2009 року. Вимоги до відповідача ТОВ Виробнича фірма «Галактика» були забезпечені шляхом укладання з відповідачем [PERSON] договору поруки №1151 від 14 листопада 2006 року. Відповідно до договору поруки №1151 від 14 листопада 2006 року [PERSON] зобов`язався відповідати за виконання ТОВ Виробнича фірма «Галактика» обов`язків за кредитним договором№ 1151 від 14 листопада 2006 року. Відповідно до п.2 Договору поруки поручитель відповідає перед Кредитором за виконання обов`язків за Кредитним договором в тому ж розмірі, що і боржник, включаючи сплату кредиту, процентів, нарахованих за користування кредитом, винагород, штрафів, пені та інших платежів, відшкодування збитків. У випадку невиконання боржником зобов`язань за Кредитним договором, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники (п. 4 Договору). Згідно з п.12 Договору, сторони прийшли до згоди, що строк в межах якого сторони можуть звернутися до суду з вимогою про захист свого порушеного права або законного інтересу за цим договором, встановлюється протягом п`яти років. Також вимоги до відповідача ТОВ Виробнича фірма «Галактика» були забезпечені шляхом укладання з відповідачем [PERSON] договору поруки №1151 від 14 листопада 2006 року. Відповідно до договору поруки №1151 від 14 листопада 2006 року [PERSON] зобов`язався відповідати за виконання ТОВ Виробнича фірма «Галактика» обов`язків за кредитним договором№ 1151 від 14 листопада 2006 року. Відповідно до п.2 Договору поруки поручитель відповідає перед Кредитором за виконання обов`язків за Кредитним договором в тому ж розмірі, що і боржник, включаючи сплату кредиту, процентів, нарахованих за користування кредитом, винагород, штрафів, пені та інших платежів, відшкодування збитків. У випадку невиконання боржником зобов`язань за Кредитним договором, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники (п. 4 Договору). Згідно з п.12 Договору, сторони прийшли до згоди, що строк в межах якого сторони можуть звернутися до суду з вимогою про захист свого порушеного права або законного інтересу за цим договором, встановлюється протягом п`яти років. Крім того, вимоги до відповідача ТОВ Виробнича фірма «Галактика» були забезпечені шляхом укладання з відповідачем ПАТ "А-Банк" (правонаступником якого є АТ «Акцент-Банк») договору поруки № 167 від 20.10.2010 року. Відповідно до договору поруки № 167 від 20.10.2010 року, ПАТ «Акцент-банк» зобов`язався солідарно з боржником відповідати перед банком за виконання зобов`язань за кредитним договором № 1151 від 14 листопада 2006 року, розмір відповідальності 10 000 грн. 00 коп. Строк, в межах якого сторони можуть звернутися до суду з вимогою про захист свого порушеного права або законного інтересу за цим договором, встановлюється протягом п`яти років. 14 червня 2018 року відбулась державна реєстрація та змінено найменування позивача з Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» на Акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк». Як вказує у своїй позовній заяві позивач, у зв`язку з неналежним виконанням відповідачем ТОВ Виробнича фірма «Галактика» умов кредитного договору №1151 від 14 листопада 2006 року, заборгованість станом на 27.09.2011 року склала 2 805 315,70 грн., де 580 196,92 грн. - заборгованість за кредитом; 1 244 954,89 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; 980 163,89 грн. - пеня за несвоєчасність виконання зобов`язань за договором. Аналізуючи спірні правовідносини, суд доходить наступних висновків. Відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послуги, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. За змістом ст. ст. 610, 612 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. Боржник вважається таким, що прострочив виконання, якщо він не виконав його у строк, передбачений умовами договору або встановлений законом. Згідно ст. 1054 ЦК України, обов`язком Позичальника за кредитним договором є зокрема повернення кредиту та сплата процентів за користування ним. Статтею 1049 ЦК України визначено, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно зі ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Згідно зі статтею 554 ЦК України у разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником (ч. 1 ст. 553 ЦК України). У разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором в тому ж обсязі, що й боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування-збитків, якщо інше не встановлено договором поруки (ч. 1,2 ст. 554 ЦК України). Щодо заяви представника відповідача про застосування стоків позовної давності до позовних вимог позивача. Відповідно до ч.ч. 2,3 ст. 264 ЦК України позовна давність переривається у разі пред`явлення особою позову до одного із кількох боржників, а також якщо предметом позову є лише частина вимоги, право на яку має позивач. Після переривання перебіг позовної давності починається заново. Відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Згідно із ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. При цьому початок перебігу позовної давності пов`язується не стільки зі строком дії (припинення дії) договору, як з певними моментами (фактами), які свідчать про порушення прав особи (ст. 261 ЦК України). За змістом цієї норми початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд. Відповідно до частини четвертої статті 267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови в позові. За змістом норми початок перебігу позовної давності пов`язується не тільки зі строком дії (припинення дії) договору, як з певними моментами (фактами), які свідчать про порушення прав особи (ст. 261 ЦК України). Несплачені до моменту звернення кредитора до суду платежі підлягають стягненню у межах позовної давності по кожному із платежів. Зазначена правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 6 листопада 2013 року №6-116цс13, та постанові Верховного суду України по справі 6-31 цс15. Як вбачається із матеріалів справи, кредитний договір був укладений 14.11.2006 року, строк дії договору до 14.11.2009 року, а з зазначеним позовом позивач звернувся 02.02.2012 року в межах строку позовної давності. Виходячи із вищевикладеного суд не вбачає підстав для застосування строку позовної давності. В судовому засіданні встановлено, що рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 26.05.2010 року по цивільній справі №2-700/2010 за позовною заявою ПАТ КБ «ПриватБанк» до Товариства з обмеженою відповідальністю Виробнича фірма «Галактика», [PERSON] , [PERSON] про стягнення заборгованості стягнено за кредитним договором№1151 від 14 листопада 2006 року заборгованість станом на 12.04.2010 року у розмірі 2 585 693,27 грн., яка складається із заборгованості по кредиту в розмірі 1280405 грн., заборгованості по відсоткам в розмірі за користування кредитом 747795,59 грн., пеня за несвоєчасне виконання зобов`язання за договором - 557492,68 грн. Рішення набрало чинності. Відповідно до ч. ч.4,5 ст.82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Обставини, встановлені стосовно певної особи рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, проте можуть бути у загальному порядку спростовані особою, яка не брала участі у справі, в якій такі обставини були встановлені. В судовому засіданні встановлено, що заборгованість за тілом кредиту та штрафні санкції вже повністю стягнено з ТОВ Виробнича фірма «Галактика» рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 26 травня 2010 року по справі № 2-700/2010. Вироком Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 08 жовтня 2009 року по справі №1-370/2009 [PERSON] визнано винним в скоєнні злочинів, передбачених ч.2 ст.222, ч.2 ст.366 КК України. Вироком встановлено, що підсудний [PERSON] діючи з умислом направленим на шахрайство з фінансовими ресурсами, умисно поставив в договорі поруки №1151 від 14.11.2006 року підроблений підпис [PERSON] та [PERSON] . Суд звертає увагу, що заборгованість складається із заборгованості по процентам за користування кредитом, а також пені, які нараховані в тому числі і після кінцевого терміну повернення кредиту. Статтею 1050 ЦК України передбачено, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. За змістом частини другої статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням установленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Враховуючи викладене, право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом, а також обумовлену в договорі неустойку припиняється після спливу визначеного цим договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Саме такі висновки містяться у постановах Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року (справа № 444/9519/12), від 04 липня 2018 року (справа № 310/11534/13) та від 31 жовтня 2018 року (справа № 202/4494/16). Відповідно до ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Суд критично відноситься до наданого позивачем розрахунку заборгованості, звертає увагу на те, що вимог про стягнення процентів за користування позиченими коштами та інших сум за прострочення виконання грошового зобов`язання, з підстав та у розмірах встановлених актами законодавства, зокрема статтями 625, 625, 1048 ЦК України позивач не пред`явив. Суд також звертає увагу щодо заявлених позовних вимог про солідарне стягнення з відповідачів на користь позивача 10000 грн., як вбачається із договору поруки №167 від 20.10.2010 року укладеним між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ПАТ «Акцент-Банк» договір поруки був укладений вже після закінчення строку дії кредитного договору та стягнення кредитної заборгованості рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 26 травня 2010 року. Відповідно до приписів ст. 12 Цивільного процесуального кодексу України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Статтями 77,78 ЦПК України визначено поняття належності та допустимості доказів. Відповідно до правил статті 78 ЦПК про допустимість доказів обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть бути підтверджуватися іншими засобами доказування. Статтями 81,82 ЦПК України встановлені правила звільнення сторони від доказування та розподілу обов`язків по доказуванню між сторонами. За загальним правилом, встановленим ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, установлених ст. 82 ЦПК України. Відповідно до ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Виходячи із вищевикладеного, та оцінюючи докази в їх сукупності, суд не вбачає законних підстав для задоволення позовних вимог позивача в повному обсязі, та вимушений в позові відмовити. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, оскільки позивачу відмовлено в позові, то судові витрати не відшкодовуються.

Outcome: dismissed