Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-16 00:00:00

Прокурор Бориспільської місцевої прокуратури Київської області в інтересах держави в особі Комунального закладу Київської обласної ради «Київська обласна клінічна лікарня» звернувся в суд із даним позовом, у якому просить стягнути з [PERSON] на користь КЗ Київської обласної ради « Київська обласна клінічна лікарня» кошти, витрачені на стаціонарне лікування потерпілого від злочину [PERSON], в розмірі 19 147,19 гривень; судові витратипросив покласти на відповідача (а.с.2-5). В обґрунтування позову прокурором зазначено, що [PERSON], 30.09.2015р., близько 13-00год., керуючи технічно справним автомобілем марки "ГАЗ 31105-101", державний номер [NUMBER], який йому належить, та рухаючись на 22 км.+500 метрів автошляху Бориспіль-Дніпро в напрямку м. Дніпро, грубо порушуючи п.2.3 б, п.10.1, п.14.2 Правил дорожнього руху України, виїхав на зустрічну смугу руху, де допустив зіткнення з тягачем "Вольво ФН12.420", державний номер [NUMBER], що належить [PERSON] та під керуванням свідка [PERSON], що рухався в зустрічному напрямку в своїй смузі руху. Внаслідок чого пасажир автомобіля- потерпілий [PERSON] отримав легкі тілесні ушкодження, з короткочасним розладом здоров»я у вигляді забійних ран долонної поверхні та 1 пальця лівої кісті, середньої тяжкості тілесні ушкодження у вигляді ушкодження голови та обличчя у вигляді скальпованої рани лобної ділянки, підшкірної гематоми тім'яної ділянки, забою головного мозку, контузії очних яблук, забійних ран повік обох очей, перелому тіла нижньої щелепи в області кута справа і між 33.34 зубами зі зміщенням уламків, та перелому основ 1-4 п'ясних кісток лівої кісті, а також тяжкі тілесні ушкодження, небезпечні для життя в момент спричинення, у вигляді травми шийного відділу хребта: перелому передньої дуги атланта з 2 -х сторін з незначним зміщенням уламків, уламкового перелому зубовидного відростку 2 шийного хребця зі зміщенням уламків, перелому дужки 6 шийного хребця справа зі зміщенням уламків та перелому остистого відростку 7 шийного хребця зі зміщенням. У зв'язку з отриманими тілесними ушкодженнями [PERSON] перебував на стаціонарному лікуванні у відділенні реанімації та інтенсивної терапії та центрі нейрохірургії Комунального закладу Київської обласної ради «Київська обласна клінічна лікарня» з 30 вересня 2015 року по 30 жовтня 2015 року. Згідно з довідкою про вартість лікування, загальна вартість лікування потерпілого за вказаний період становить 19147,19 гривень. Вироком Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 26 жовтня 2016 року [PERSON] було засуджено за ч.2 ст.286 КК України до 5 років позбавлення волі з позбавленням права керування транспортним и засобами строком на 2 року, на підставі ст.75 КК України звільнено від відбування призначеного покарання з іспитовим строком 2 роки, а також стягнуто з засудженого на користь Комунального закладу «Київська обласна клінічна лікарня» 19147,19грн. витрат на лікування потерпілого (а.с.11-13). Ухвалою Колегії суддів Київського апеляційного адміністративного суду від 04 січня 2017 року апеляційну скаргу [PERSON] було задоволено, вирок Бориспільського міськрайонного суду київської області від 26 жовтня 2016 року щодо [PERSON] в частині вирішення цивільного позову прокурора скасовано, справу в цій частині передано на новий розгляд в порядку цивільного судочинства (а.с.14-16). Ухвалою судді Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 30 січня 2017 року залучено до участі у справі в якості третьої особи [PERSON] (а.с.19). Ухвалою Бориспільського міськрайонного суду від 13.03.2017 року залучено до участі в якості позивача - Комунальний заклад Київської обласної ради «Київська обласна клінічна лікарня» (а.с.27,28). Прокурор в судовому засіданні позов підтримав, з підстав, викладених у позовній заяві, просив його задовольнити. Також зазначив, що вироком Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 26.10.2016 року, відповідач визнаний винним, та встановлено, що дорожньо-транспортна пригода, винуватцем якої був [PERSON], та її наслідки отримання потерпілим [PERSON] тілесних ушкоджень перебувають у прямому причинному зв'язку. Представник КЗ Київської обласної ради «Київська обласна клінічна лікарня» у судовому засіданні підтримав позов прокурора, просив його задовольнити. У подальші судові засідання не з'явився, направив суду клопотання про розгляд справи без їхньої участі, позов підтримують у повному обсязі, про прийняте рішення повідомити належним чином. Відповідач у судовому засіданні позовні вимоги не визнав та пояснив, що він не зобов'язаний відшкодовувати клінічній лікарні витрати на лікування [PERSON], поскільки лікування його брата проводилося за рахунок його сім'ї та рідних. Третя особа у судове засідання повторно не з'явився, заперечень щодо позову не надав. Суд, заслухавши учасників справи, допитавши свідків [PERSON] та [PERSON], дослідивши матеріали кримінального провадження № 1кп-359/386/2016 та матеріали справи, приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Відповідно до ч. 3 ст. 23 Закону України «Про прокуратуру», прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб'єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу. Судом встановлено, що вироком Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 26 жовтня 2016 року відповідача [PERSON] визнано винним за ч. 2 ст.286 КК України та призначено покарання у виді 5 років позбавлення волі з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 2 роки , на підставі ст.75 КК України [PERSON] звільнено від основного покарання в виді позбавлення волі, з випробуванням, з іспитовим терміном 2 роки. Цивільний позов прокурора Бориспільської місцевої прокуратури задовольнити повністю та стягнути з засудженого [PERSON] на користь Комунального закладу «Київська обласна клінічна лікарня» 19 147,19 грн. витрат на лікування потерпілого та на користь Державного бюджету України 2149 грн. 80 коп. судових витрат (а.с.11-13). У судовому засіданні встановлено, що відповідач [PERSON] засуджений за те, що він, 30.09.2015р., близько 13-00год., керуючи технічно справним автомобілем марки "ГАЗ 31105-101", державний номер [NUMBER], що йому належить, та рухаючись на 22 км.+500 метрів автошляху Бориспіль-Дніпро в напрямку м.Дніпро, грубо порушуючи п.2.3 б, п.10.1, п.14.2 Правил дорожнього руху України не переконався перед початком маневру обгону у відсутності зустрічних транспортних засобів, виїхав на зустрічну смугу руху, де допустив зіткнення з тягачем "Вольво ФН12.420", державний номер [NUMBER], що належить [PERSON] та під керуванням свідка [PERSON], що рухався в зустрічному напрямку в своїй смузі руху, внаслідок чого пасажир автомобіля [PERSON] отримав тілесні ушкодження, які згідно висновку судово-медичної експертизи № 67 д від 15.08.2016 р. за ступенем тяжкості відносяться до категорії: легкі тілесні ушкодження, з короткочасним розладом здоров'я у вигляді забійних ран долонної поверхні та 1 пальця лівої кісті, середньої тяжкості тілесні ушкодження у вигляді ушкодження голови та обличчя у вигляді скальпованої рани лобної ділянки, підшкірної гематоми тім'яної ділянки, забою головного мозку, контузії очних яблук, забійних ран повік обох очей, перелому тіла нижньої щелепи в області кута справа і між 33.34 зубами зі зміщенням уламків, та перелому основ 1-4 п'ясних кісток лівої кісті, а також тяжкі тілесні ушкодження, небезпечні для життя в момент спричинення, у вигляді травми шийного відділу хребта: перелому передньої дуги атланта з 2 -х сторін з незначним зміщенням уламків, уламкового перелому зубовидного відростку 2 шийного хребця зі зміщенням уламків, перелому дужки 6 шийного хребця справа зі зміщенням уламків та перелому остистого відростку 7 шийного хребця зі зміщенням, як небезпечні для життя в момент спричинення.( а.с.11-13). Ухвалою Апеляційного суду Київської області від 04.01.2017 р. вирок Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 26 жовтня 2016 року в частині вирішення цивільного позову прокурора скасовано та направлено на новий розгляд у порядку цивільного судочинства, а в решті вирок-залишено без змін (а.с.14-16). Згідно із ч. 6 ст.ст. 82 ЦПК України, вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов'язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Відповідно до вимог ст. 1206 ЦК України особа, яка вчинила злочин, зобов'язана відшкодувати витрати закладові охорони здоров'я на лікування потерпілого від злочину. Якщо лікування проводилося закладом охорони здоров'я, що є у державній власності, або територіальної громади, кошти на відшкодування витрат на лікування зараховуються до відповідного бюджету. Таким чином, виходячи з положень даної статті, особа, яка вчинила злочин, крім загального обов'язку відшкодувати шкоду потерпілому від злочину, зобов'язана відшкодувати закладу охорони здоров'я витрати на лікування потерпілого. При цьому дана стаття має застосовуватися не тільки коли особа вчиняє злочин проти життя та здоров'я особи, але і у випадку вчинення особою будь-якого іншого злочину, що кваліфікується за іншими статтями Кримінального кодексу України, якщо вчинення такого злочину потягло за собою необхідність лікування потерпілих у закладах охорони здоров'я. Відповідно до п. 3 Постанови Пленуму ВСУ від 07.07.1995 «Про відшкодування витрат на стаціонарне лікування особи, яка потерпіла від злочину та судових витрат», питання про відшкодування витрат на стаціонарне лікування потерпілого вирішується згідно з Порядком обчислення розміру фактичних витрат закладу охорони здоров'я на стаціонарне лікування потерпілого від злочинного діяння та зарахування стягнених з винних осіб коштів до відповідного бюджету і їх використання, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України N 545 від 16 липня 1993 року . Згідно п. 2 Порядку, сума коштів, яка підлягає відшкодуванню, визначається закладом охорони здоров'я, в якому перебував на лікуванні потерпілий, виходячи з кількості ліжко-днів, проведених ним в стаціонарі, та вартості витрат на його лікування в день. Кількість ліжко-днів визначається на підставі медичної картки стаціонарного хворого (форма 003/у) або інших документів, які підтверджують дату госпіталізації та виписки хворого із стаціонару лікувального закладу. Згідно п. 4 вказаного Порядку, стягнені в установленому порядку кошти залежно від джерела фінансування закладу охорони здоров'я, у якому перебував на стаціонарному лікуванні потерпілий, зараховуються до відповідного бюджету або на користь юридичної особи (відомства), якій належить заклад охорони здоров'я. Згідно п. 3 Порядку, визначена сума коштів на лікування потерпілого стягується судом з обвинуваченого або фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, при ухваленні вироку за позовом закладу охорони здоров'я або прокурора. У разі коли при ухваленні вироку сума коштів, витрачених на стаціонарне лікування потерпілого, ще не була визначена і рішення про їх відшкодування не було прийнято, стягнення провадиться в порядку цивільного судочинства за позовом вказаних юридичних осіб. У такому ж порядку відшкодовуються витрати на стаціонарне лікування особи, яка постраждала від злочину, в разі закриття кримінального провадження за нереабілітуючими обставинами. Таким чином, невідшкодування [PERSON] до бюджету, витрачених на стаціонарне лікування потерпілого [PERSON] є порушенням інтересів держави щодо надходження належних коштів до бюджетів всіх рівнів з метою їх подальшого використання для забезпечення завдань і функцій держави та місцевого самоврядування. Як вбачається з матеріалів справи, зокрема довідки Комунального закладу Київської обласної ради «Київська обласна клінічна лікарня» № 1690 від 18.08.2016 року про вартість лікування хворого (а.с.6) та копії медичної карти стаціонарного хворого № 12852 (а.с.40-93), [PERSON] перебував на стаціонарному лікуванні у відділенні реанімації та інтенсивної терапії та центрі нейрохірургії КЗ КОР» Київської обласної клінічної лікарні» з 30.09.2015 р. по 30.10.2015 р., що становить 30 ліжко/днів, та складає 19 147 грн.19 коп. Зазначена сума коштів, визначена закладом охорони здоров'я, та відповідно підтверджується калькуляцією, а також вищевказаною довідкою від 18.08.2016 (а.с.7,6), підписаними уповноваженими посадовими особами. Разом з тим, частиною 1 ст. 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд погоджується з доводами відповідача про те, що він разом зі своєю ріднею оплачував потерпілому лікування і відповідно надавав для цього усі необхідні кошти на придбання медикаментів, на проведення призначених медичних досліджень, а також на придбання продуктів харчування, що підтверджується наданими останнім квитанціями та платіжними документами(а.с.109, 110, 119-132). Проте, така оплата лікування ніяк не пов'язана з оплатою ліжко-днів, та наданими медичними послугами, кошти на які витрачалися з державного бюджету. Будь-яких доказів на підтвердження того, що на час прийняття рішення у справі, відповідачем добровільно відшкодовано зазначені витрати, суду надано не було та не зазначено джерел їх здобуття. Враховуючи вищевикладене, вимоги ст. 1206 ЦК України, суд дійшов висновку, що позов прокурора є обґрунтований та повністю доведений, в зв'язку з чим підлягає задоволенню, а саме: з [PERSON] на користь КЗ КОР «Київська обласна клінічна лікарня» слід стягнути витрати на стаціонарне лікування потерпілого від злочину [PERSON] в сумі 19 147,19 гривень. Відповідно ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Оскільки при зверненні до суду прокурор звільнений був від сплати судового збору, тому необхідно стягнути з відповідача на користь держави судовий збір у розмірі 1378 гривень. На підставі викладеного,

Outcome: approved