Jurisdiction: civil
Date: 2020-05-11 00:00:00

Позивач 11.03.2020 року позивач звернувся до Інгулецького районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області з позовною заявою до [PERSON] , предметом якої є стягнення з нього на користь позивача матеріальної шкоди у розмірі 24424,54 грн. Як на підставу позову позивач посилається на те, що 11.01.2016 року між сторонами була укладена Трудова угода, а 22.01.2016 року відповідач, керуючи справно технічним автобусом, який належить позивачу, допустив зіткнення з пішоходом. 30.03.2018 року відповідача визнано винуватим за ч.1 ст.286 КК України, а з позивача на користь потерпілого стягнуто матеріальну та моральну шкоду в загальному розмірі 24424,54 грн., яку позивач просить відшкодувати в порядку регресу з відповідача. У судове засідання представник позивача не з`явився, надав заяву про розгляд справи у його відсутність та зазначив, що у разі відсутності в судове засідання відповідача, не заперечує проти розгляду справи за відсутності відповідача та винесення заочного рішення судом. Відповідач у судове засідання повторно не з`явився. На підставі ч.11 ст.128 ЦПК України, суд здійснив його виклик до суду через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України, яке було розміщене 08.04.2020 року, тобто не пізніше ніж за десять днів до дати відповідного судового засідання. З опублікуванням оголошення про виклик відповідач вважається повідомленим про дату, час і місце розгляду справи. При цьому, копія належним чином завіреної ухвали про відкриття провадження, разом з копією позовної заяви з додатками, направлялась судом за зареєстрованим місцем проживання відповідача. Відповідно до\~ст. 280 ЦПК України, суд вважає можливим ухвалити заочне рішення у справі на підставі наявних у ній доказів, оскільки відповідач, належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, не з`явився у судове засідання, про причини неявки не повідомив, не подав відзив і позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Враховуючи, що розгляд справи проводився у відсутності сторін, фіксація судового засідання технічними засобами, у відповідності до ч.2\~ст.247 ЦПК України, не здійснювалась. Суд, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків. Судом встановлено, що 11 січня 2016 року між ТОВ "Автотранссервіс" та [PERSON] була укладена Трудова угода. Згідно п. 1 даної Угоди, виконавець (відповідач по справі) зобов`язується виконати роботу наступного характеру: у разі відсутності основного водія здійснювати перевезення пасажирів по маршруту "Інгулець - Дніпропетровськ" на автотранспортному засобі "Mercedes - Benz 0345", державний реєстраційний номер [NUMBER] . (а.с. 14). 22 січня 2016 року приблизно о 09 годині 00 хвилин, [PERSON] керуючи технічно справним автобусом "Mercedes - Benz 0345", державний реєстраційний номер [NUMBER] , рухався за міжміським маршрутом "Інгулець - Дніпропетровськ", по проїзній частині автодороги Н11 Дніпропетровськ - Миколаїв в Криворізькому районі Дніпропетровської області з боку с. Широке в напрямку с. Авдотівка зі швидкістю близько 50 км/год. В цей час на звужені дороги ліворуч, біля правого краю проїзної частини стояв автомобіль "ГАЗ-3302-414 СПГ", реєстраційний номер [NUMBER] , який зламався. З переду нього його ремонтував [PERSON] . Однак, [PERSON] , діючи зі злочинною недбалістю, проявив неуважність до дорожньої обстановки та її змінам, допустив занос керованого ним автобусу, чим порушив п.п. 1.5, 2.3 (б), 12.3 Правил дорожнього руху. В результаті порушення вказаних правил безпеки дорожнього руху, відповідач допустив занос керованого ним автобусу та контактував передньою частиною автобусу "Мерседес Бенц 0345" реєстраційний номер [NUMBER] з задньою частиною автомобілю [NUMBER] , який стояв біля правого краю проїзної частини, внаслідок зіткнення автомобіль [NUMBER] просунувся вперед та контактував з пішоходом [PERSON] , який знаходився попереду нього та отримав тілесні ушкодження, які відносяться до тілесних ушкоджень середнього ступеня тяжкості, за ознакою тривалого розладу здоров`я. 30 березня 2018 року Криворізьким районним судом Дніпропетровської області було винесено вирок у справі № 177/472/16-к, яким відповідача визнано винним за ч. 1 ст. 286 КК України та піддано покаранню у вигляді штрафу в розмірі 200 неоподаткованих мінімумів доходів громадян в сумі 3400 гривень без позбавлення права керування транспортними засобами. Позовні вимоги [PERSON] до Товариства з обмеженою відповідальністю "Автотранссервіс", треті особи - Державна служба України з безпеки на транспорті, [PERSON] , ПАТ "Українська Страхова Компанія "Княжа Вієна Іншуране Груп" про стягнення матеріальної та моральної шкоди - задоволено частково. Стягнуто з ТОВ "Автотранссервіс" на користь [PERSON] 76960,27 грн. (а.с.15-19). Не погодившись з вищезазначеним вироком ТОВ "Автотранссервіс" звернулось з апеляційною скаргою до Дніпровського апеляційного суду, який 17 липня 2018 року виніс ухвалу, апеляційну скаргу ТОВ "Автотранссервіс" задоволено частково та вирок Криворізького районного суду Дніпропетровської області від 30 березня 2018 року, відносно [PERSON] - в частині вирішення цивільного позову, скасували та матеріали кримінального провадження направили до районного суду для розгляду цивільного позову у встановленому порядку. (а.с. 20-21). 22 квітня 2019 року Криворізьким районним судом Дніпропетровської області було винесено рішення, яким позовні вимоги [PERSON] до Товариства з обмеженою відповідальністю "АВТОТРАНССЕРВІС", треті особи: [PERSON] , Державна служба України з безпеки на транспорті, Приватне акціонерне товариство "Українська страхова компанія "Княжа Вієна Іншуране Груп" про стягнення матеріальної та моральної шкоди - задоволено частково. Стягнуто з ТОВ "Автотранссервіс" на користь [PERSON] матеріальну шкоду в сумі 7424,54 коп., вартість автотоварознавчного дослідження в сумі 2000 грн., моральну шкоду в розмірі - 15000 грн. Загальна сума 24424,54 грн. (а.с. 22-26). Не погодившись з вищезазначеним вироком ТОВ "Автотранссервіс" звернулось з апеляційною скаргою до Дніпровського апеляційного суду, який 14 січня 2019 року залишено без змін. (а.с. 27-30). На виконання вищезазначеного рішення грошові кошти у сумі 24424,54 грн. були перераховані [PERSON] , що підтверджується платіжним дорученням № 7634 від 14.02.2020 року та № 7687 від 20.02.2020 року (а.с. 32,33). Відповідно до ч.6 ст. 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Відповідно до ч. 1 ст. 1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Частиною 3 статті 134 КЗпП України встановлено, що відповідно до законодавства працівники несуть матеріальну відповідальність у повному розмірі шкоди, заподіяної з їх вини підприємству. установі, організації. у випадках, коли шкоди завдано діями працівника. які мають ознаки діянь, переслідуваних у кримінальному порядку. Суд, оцінюючи належність, допустимість, достовірність та достатність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів, приходить до висновку, що вимоги позивача підлягають задоволенню. Відповідно дост.141 ЦПК України, з відповідача підлягає стягненню на користь позивача документально підтверджена сплачена сума судового збору у розмірі 2102,00 грн. /а.с.5/. На підставі викладеного та

Outcome: approved