Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-23 00:00:00

[PERSON] (надалі також «Позивач 1»), [PERSON] (надалі також «Позивач 2») звернулися до Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області з позовом до [PERSON] (надалі також «Відповідач») про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] кошів (майнової шкоди) на ремонт автомобіля марки «Mitsubisi Outlander» 2008 року випуску, чорного кольору, д.н.з. [NUMBER] в розмірі 9762,00 грн.; стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] матеріальні збитки (майнову шкоду) за пошкодження автомобіля марки «Volkswagen Caddy» 2008 року випуску, білоо кольору, д.н.з. [NUMBER] в розмірі 14160,41 грн. Позовні вимоги мотивовано тим, що у звязку з пошкодженням транспортних засобів «Mitsubisi Outlander», д.н.з. [NUMBER] та «Volkswagen Caddy», д.н.з. [NUMBER] у ДТП, яка сталася з вини Відповідача, позивачам було завданої майнової шкоди (матеріальних збитків), повязаної з ремонтом транспортних засобів. Вина [PERSON] в заподіянні позивачам шкоди, а також неправомірність його дій, як зазначено в позовній заяві, встановлено рішенням суду, яке набрало законної сили, а, відтак, розмір звданої шкоди підлягає стягненню з Відповідача. Позивачем 1 [PERSON] подано до суду заяву про розгляд справи без його участі, в якій він просив задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. Позивачем 2 [PERSON] подано до суду заяву про розгляд справи без його участі, в якій він просив задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. Відповідачем [PERSON], подано заяву про розгляд справи без його участі, в якій він визнав позовні вимоги в повному обсязі. Відповідно до частини 2 статті 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Проаналізувавши викладені в позовній заяві доводи позивачів, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, Судом встановлено наступне.\~ Відповідно до ч. 2 ст. 15 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. За змістом ч. 6 ст. 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обовязковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Як вбачається з постанови Івано-Франківського міського суду міського суду Івано-Франківської області від 02 листопада 2018 року у справі №344/17260/18, [PERSON] 17.10.2018 року о 14 год. 00 хв. в м. Івано-Франківську, по вул. К.Данила, 16, керуючи транспортним засобом "Opel Vectra" д.н.з.АТ2136СE не врахував дорожньої обстановки, не дотримався безпечного бокового інтервалу та скоїв наїзд на припарковані автомобілі [NUMBER] та «Volkswagen Caddy», д.н.з. АТ4453ВС… При ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками. Своїми діями [PERSON] порушив вимоги п.п.13.1, 13.3 Правил дорожнього руху та вчинив адміністративне правопорушення, відповідальність за яке передбачена ст.124 КУпАП. Крім цього, 17.10.2018 року о 14 год. 00 хв. в м. Івано-Франківську, по вул.К.Данила, 16, [PERSON], керуючи транспортним засобом "Opel Vectra" д.н.з. АТ2136СE залишив місце вчинення вищевказаної дорожньо-транспортної пригоди, до якої він причетний, чим порушив вимоги п.2.10а Правил дорожнього руху та вчинив адміністративне правопорушення, відповідальність за яке передбачена ст.122-4 КУпАП. Окрім того, [PERSON] 17.10.2018 року о 14 год. 40 хв. в м.Івано-Франківську, по вул.К.Данила, 16, керував транспортним засобом "Opel Vectra" д.н.з. АТ2136СE в стані алкогольного спяніння, чим порушив вимоги п.2.9а Правил дорожнього руху. Огляд на стан спяніння, зі згоди водія, у встановленому законом порядку проводився із застосуванням приладу Драгер в присутності двох свідків. Своїми діями [PERSON] вчинив адміністративне правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч.1 ст.130 КУпАП. Відтак, постановою Івано-Франківського міського суду міського суду Івано-Франківської області від 02 листопада 2018 року у справі №344/17260/18 [PERSON] визнано винним у вчиненні правопорушень, передбачених ст.124, ст.122-4, ч.1 ст.130 та накладено на нього адміністративне стягнення: - за ст.124 КУпАП у виді штрафу в розмірі двадцяти неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 340 (триста сорок) гривень; - за ст.122-4 КУпАП у виді штрафу в розмірі п'ятнадцяти неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 255 (двісті п'ятдесят п'ять) гривень; - за ч.1 ст.130 КУпАП у виді штрафу в розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10 200 (десять тисяч двісті) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік. На підставі ст.36 КУпАП визначено [PERSON] остаточне адміністративне стягнення у виді у виді штрафу в розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10 200 (десять тисяч двісті) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік. Транспортний засіб «Mitsubisi Outlander», д.н.з. [NUMBER], на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу СХІ216100 від 21.11.2011 року належить [PERSON]. Транспортний засіб «Volkswagen Caddy», д.н.з. [NUMBER], на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу САО148042 від 31.08.2012 року належить [PERSON], та перебуває в користуванні [PERSON]. Згідно Висновку №32 експертного автотоварознавчого дослідження по визначенню вартості матеріального збитку від 13 березня 2019 року вартість відновлювального ремонту\~ пошкодженого автомобіля [NUMBER], станом на 13.03.2019 року складає 9 762,00 грн.; вартість матеріального збитку (шкоди) власнику пошкодженого автомобіля [NUMBER], станом на 13.03.2019 року складає 6258,15 грн. Згідно Висновку №31 експертного автотоварознавчого дослідження по визначенню вартості матеріального збитку від 13 березня 2019 року вартість матеріального збитку (шкоди) власнику пошкодженого автомобіля [NUMBER], станом на 13.03.2019 року складає 14 160,41 грн. Статтею 22 Цивільного кодексу України (надалі «ЦК України») передбачено, що\~ особа, якій завдано збитки у результаті порушення її цивільного права, має право на відшкодування. Відповідно до частини 3 статті 386 ЦК України власник, права якого порушені, має право на відшкодування завданої йому майнової та моральної шкоди. Відповідно до ч.ч.1,2 статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Порядок відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, врегульовано статтею 1187 ЦК України. Так, джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов'язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Особа, яка неправомірно заволоділа транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, завдала шкоди діяльністю щодо його використання, зберігання або утримання, зобов'язана відшкодувати її на загальних підставах. Якщо неправомірному заволодінню іншою особою транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом сприяла недбалість її власника (володільця), шкода, завдана діяльністю щодо його використання, зберігання або утримання, відшкодовується ними спільно, у частці, яка визначається за рішенням суду з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого. Відповідно до пункту 4 Постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України\~ з розгляду цивільних та кримінальних справ від 01 березня 2013 року №4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки», розглядаючи позови про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, суди повинні мати на увазі, що відповідно до статей 1166, 1187 ЦК шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала. Обовязок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний звязок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, незалежно від наявності вини…Потерпілий подає докази, що підтверджують факт завдання шкоди за участю відповідача, розмір завданої шкоди, а також докази того, що відповідач є завдавачем шкоди або особою, яка відповідно до закону зобовязана відшкодувати шкоду.\~ Як зазначено пункті 6 Постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України\~ з розгляду цивільних та кримінальних справ від 01 березня 2013 року №4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» особою, яка зобовязана відшкодувати шкоду, завдану джерелом підвищеної небезпеки, є фізична або юридична особа, що на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди, позички тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим обєктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Якщо особа під час керування транспортним засобом має посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії і реєстраційний документ на транспортний засіб, переданий їй власником або іншою особою, яка на законній підставі використовує такий транспортний засіб, то саме ця особа буде нести відповідальність за завдання шкоди (пункт 2.2. Правил дорожнього руху України). Враховуючи положення вищенаведених норм права, а також зважаючи на обставини спірних правовідносин, Суд приходить до висновку про те, що в даній цивільній справі позивачами доведено право на відшкодування матеріальної шкоди Відповідачем, оскільки надано докази, що підтверджують факт завдання шкоди за участю Відповідача, розмір завданої шкоди, а також докази того, що відповідач є завдавачем шкоди та особою, яка відповідно до закону зобовязана відшкодувати шкоду.\~ Так, факт завдання шкоди за участю Відповідача підтверджується Постановою Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 02 листопада 2018 року у справі № 344/177260/18, яка набрала законної сили. Суд також звертає увагу на те, що в судовому засіданні у справі № 344/177260/18 Відповідач визнав вину. Розмір завданої шкоди підтверджується наявними в матеріалах справи звітами автотоварознавчих осліджень. Докази, які б спростовували викладені у вказаних звітах висновки, в матеріалах справи відсутні. Крім того, зі змісту інформації, яка розміщена на сайті Моторного (транспортного) страхового бюро України вбачається, що станом на 17.10.2018 року (час завдання шкоди) цивільно-правова відповідальність власника автомобіля "Opel Vectra" д.н.з. АТ2136СE, яким на момент скоєння ДТП керував Відповідач, застрахована не була. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч. ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до частини 2 статті 49 ЦПК України відповідач має право визнати позов (всі або частину позовних вимог) на будь-якій стадії судового процесу. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд (ч. 4 ст. 206 ЦПК України). Згідно з частиною 4 статті 100 ЦПК України\~ ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 206, 207 цього Кодексу. Таким чином, виходячи з заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги позивачів є обгрунтованими та підлягають задоволенню. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Отже, з відповідача також слід стягнути на користь позивача понесені ним судові витрати у вигляді судового збору. Оскільки заявлені до відшкодування витрати на складення експертних висновків в розмірі по 800,00 грн. не підтверджені належними доказами щодо їх оплати, в цій частині суд не вбачає підстав для ї стягнення з Відповідача. На підставі вищенаведеного, відповідно до ст.ст. 22, 386, 1166, 1187, 1192, 1193 ЦК України,

Outcome: approved