Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-21 00:00:00

Позивач за первісним позовом ПАТ «Укрсоцбанк» звернувся з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості, мотивуючи свої вимоги, що 14.12.2017 року між Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк» та [PERSON] (далі - Відповідач) було укладено Договір кредиту № 10-29/4827 (далі - Кредитний договір). Відповідно до змін до установчих документів, здійснених на виконання вимог Закону України «Про акціонерні товариства» від 17.09.2008 р. за № 514-VI, АКБ «Укрсоцбанк» надалі іменоване Публічне акціонерне товариство «Укрсоцбанк» (далі - Позивач). Відповідно до п.п. 3.3.8, 3.3.9 Кредитного договору позичальник у тимчасове користування на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового характеру використання грошові кошти в сумі 52 506,00 дол. США зі сплатою 11,75 % процентів річних. Проте, всупереч вимогам договору, Відповідач не виконує належним чином свої зобов'язання за кредитним договором в результаті чого виникла заборгованість. 28.10.2014 р. позивачем на адресу відповідача була направлена вимога про усунення порушень зобов'язань за вих. № 08.205-186/27571. Загальний розмір заборгованості складає 69 512,40 доларів США, що в еквіваленті по курсу НБУ (24,821412) на 02.07.2016 р. становить 1 725 395,99 грн., з них: сума заборгованості за кредитом - 49 507,23 доларів США, що згідно курсу НБУ складає 1 228 839,35 грн.; сума заборгованості за відсотками - 14 292,73 доларів США, що згідно курсу НБУ складає 354 765,68 грн.; розмір пені за несвоєчасне повернення кредиту - 640,50 доларів США, що згідно курсу НБУ складає 15 898,18 грн.; розмір пені за несвоєчасне повернення відсотків - 5 071,94 доларів США, що згідно курсу НБУ складає 125 892,78 грн. В зв'язку з вище викладеним, просили стягнути з [PERSON] на їх користь суму заборгованості у розмірі 1 725 395,99 грн. та судовий збір. В судовому засіданні представник позивача за первісним позовом позовні вимоги підтримала у повному обсязі та просила позов задовольнити В судовому засіданні відповідач за первісним позовом з представником позов не визнали у повному обсязі у задоволенні просили відмовити. До суду від представника відповідача надійшла зустрічна позовна заява до Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк», третя особа: Орган опіки та піклування Ірпінської міської ради щодо визнання договору недійсним. Свої вимоги мотивували тим, що у кредитному договорі не визначено, що валютні ризики, пов'язані з підвищенням вартості валюти (долару США) зобов'язання, покладені тільки на позичальника. Тобто, Банк не попередив позивача за зустрічним позовом про валютні ризики, чим порушив вимоги ст.11 Закону України «Про захист прав споживачів» та п.3.5. Постанови Правління НБУ № 168 від 10.05.2007 р. «Про затвердження Правил надання банками України інформації про умови кредитування та сукупну вартість кредиту». Кредитодавець також не виконав вимог Постанови Правління НБУ № 168 від 10.05.2007 р., а саме приписів пункту 3.8 Правил, згідно з якими в разі надання кредиту в іноземній валюті банки зобов'язані під час укладення кредитного договору: попередити споживача, що валютні ризики під час виконання зобов'язань за кредитним договором несе споживач; надати інформацію щодо методики, яка використовується банком для визначення валютного курсу, строків і комісій, пов'язаних з конвертацією валюти платежу у валюту зобов'язання під час погашення заборгованості за кредитом та процентами за користування ним. Крім того зазначають, що у ПАТ «Укрсоцбанк» на момент укладення спірного кредитного договору була відсутня індивідуальна ліцензія, видана НБУ на використання іноземної валюти при здійсненні платежів за вказаним Договором, що є порушенням ст.5 Декрету КМУ № 15-93 від 19.02.1993 р. «Про систему валютного регулювання і валютного контролю». Так, наявність у спірному кредитному договорі положень щодо розрахунку за грошовими зобов'язаннями між позивачем та відповідачем в доларах США за відсутності у сторін індивідуальної ліцензії на використання іноземної валюти на території України як засобу платежу та використання відповідачем долару США як засобу платежу за кредитним договором суперечить приписам ст. 99 Конституції України, ст. 524,533 ЦК України, ст. 3 Декрету КМУ № 15-93 від 19.02.1993 р. «Про систему валютного регулювання і валютного контролю», ст. 35 Закону України «Про Національний банк України». Також вказують, що відсутність попередньої згоди органу опіки та піклування на здійснення будь-якого правочину стосовно нерухомого майна, право власності або користування яким мають діти, є підставою для визнання такого правочину недійсним. Щодо строку й порядку обчислення позовної давності для вимог про стягнення пені та штрафних санкцій зазначають, що вимоги про їх стягнення за період, котрий перевищує один рік не підлягають задоволенню. В судовому засіданні позивач та його представник за зустрічним позовом заявлені вимоги підтримали у повному обсязі та просили суд визнати кредитний договір від 14 грудня 2007 року між ним та Акціонерним комерційним банком соціального розвитку "Укрсоцбанк" № 10-29/4827 недійсним. В судовому засіданні представник відповідача за зустрічним позовом Публічне акціонерне товариство «Укрсоцбанк» заявлені вимоги не визнала у повному обсязі, просила у задоволенні позову відмовити. До суду від представника відповідача за зустрічним позовом надійшов відзив на зустрічну позовну заяву та заява про застосування строків позовної давності про визнання договору кредиту недійсним. Свої заперечення мотивувала тим, що банком при укладенні кредитного договору з [PERSON] було дотримано усі вимоги чинного законодавства, строк позовної давності щодо визнання кредиту недійсним сплинув 14.12.2010, а тому у задоволенні зустрічного позову слід відмовити. В судове засідання третя особа за зустрічним позовом Орган опіки та піклування Ірпінської міської ради свого представника не направила, про час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином. Суд, вислухавши пояснення учасників процесу, дослідивши письмові докази по справі, вважає первісний позов таким, що підлягає до задоволення у повному обсязі, а у задоволенні зустрічної позовної заяви відмовляє з наступних підстав. Так, судом встановлено, що 14.12.2017 року між Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк» та [PERSON] було укладено Договір кредиту № 10-29/4827, що підтверджується копією договору, котра міститься в матеріалах справи. Відповідно до п.п. 3.3.8, 3.3.9 Кредитного договору позичальник у тимчасове користування на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового характеру використання грошові кошти в сумі 52 506,00 дол. США зі сплатою 11,75 % процентів річних. 14.12.2017 року між Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк» та [PERSON] було укладено Договір іпотеки № 02-10/4106 за умовами якого відповідач передав в іпотеку належне йому нерухоме майно одноквартирну квартиру № 91, загальною площею 27,20 кв.м., житловою площею 14,10 кв.м., що знаходиться за адресою: Київська область, м. Ірпінь, смт. Коцюбинське, вул. Пономарьова (Будівельна), буд. 6/2. Згідно п.1.2 Договору іпотеки № 02-10/4106 встановлено, що вартість предмету іпотеки за згодою сторін становить 328 250,00 грн., що за офіційним курсом Національного банку України на день укладення договору, 505 гривень 00 копійок за 100 доларів США, складає 65 000,00 доларів США. Згідно п.1.4.1. Договору іпотеки № 02-10/4106 встановлено, що повернення кредиту в сумі 52 506,00 доларів США, з порядком погашення заборгованості за кредитом, визначеним Договором складає основне зобов'язання відповідача, з кінцевим терміном погашення кредиту до 14 грудня 2032 року. Відповідно до змін до установчих документів, здійснених на виконання вимог Закону України «Про акціонерні товариства» від 17.09.2008 р. за № 514-VI, АКБ «Укрсоцбанк» надалі іменоване Публічне акціонерне товариство «Укрсоцбанк». Проте, всупереч вимогам договору, Відповідач не виконує належним чином свої зобов'язання за кредитним договором в результаті чого виникла заборгованість. 28.10.2014 р. позивачем направлена вимога про усунення поршень зобов'язань на адресу відповідача за вих. № 08.205-186/27571, що підтверджується копією вимоги, котра міститься в матеріалах справи. Загальний розмір заборгованості складає 69 512,40 доларів США, що в еквіваленті по курсу НБУ (24,821412) на 02.07.2016 р. становить 1 725 395,99 грн., з них: сума заборгованості за кредитом - 49 507,23 доларів США, що згідно курсу НБУ складає 1 228 839,35 грн.; сума заборгованості за відсотками - 14 292,73 доларів США, що згідно курсу НБУ складає 354 765,68 грн.; розмір пені за несвоєчасне повернення кредиту - 640,50 доларів США, що згідно курсу НБУ складає 15 898,18 грн.; розмір пені за несвоєчасне повернення відсотків - 5 071,94 доларів США, що згідно курсу НБУ складає 125 892,78 грн., що підтверджується розрахунком заборгованості, котрий міститься в матеріалах справи. Відповідно до ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Згідно ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами. У відповідності до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином, відповідно до умов договору. Згідно ч.1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). У відповідності до з абз. 2 ч.1 ст. 1048 ЦК України, у разі відсутності іншої домовленості сторін, проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. На даний час заборгованість по Кредитному договору боржником погашена не повністю. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. У відповідності до ст. 1 Закону України «Про іпотеку», іпотека - вид забезпечення виконання зобов'язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов'язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом. Статтею 3 Закону України «Про іпотеку» передбачено, що іпотека виникає на підставі договору, закону або рішення суду. Згідно п.14 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про судове рішення у цивільній справі» N 14 від 18.12.2009 суд має право ухвалити рішення про стягнення грошової суми в іноземній валюті з правовідносин, які виникли при здійсненні валютних операцій, у випадках і в порядку, встановлених законом. У відповідності до п.12 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних та кримінальних справ «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» від 30.03.2012 року № 5 у разі якщо кредит правомірно наданий в іноземній валюті та кредитодавець (позивач) просить стягнути кошти в іноземній валюті, суд у резолютивній частині рішення зазначає про стягнення таких коштів саме в іноземній валюті, що відповідає нормам частини третьої статті 533 ЦК України. Оскільки позивач за первісним позовом виконав в повному обсязі всі зобов'язання перед боржником, а саме: надав Відповідачу за первісним позовом можливість розпоряджатись кредитними коштами на умовах передбачених Кредитним договором, а боржник, в свою чергу, зобов'язання, передбачені Кредитним договором в повному обсязі не виконав, відсотки за користування кредитом не сплатив, чим порушив договірні зобов'язання перед Позивачем, а також ст. ст. 526, 530, 553, 554, 1049, 1054 ЦК України, тому суд задовольняє первісний позов у повному обсязі. Суд відмовляє у задоволенні зустрічної позовної заяви з наступних підстав. Відповідно до 627 Цивільного кодексу України, сторони є вільними в укладені договору, виборі контрагента та визначені умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Відповідно до ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди П.14 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від ЗО березня 2012 року N 5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» роз'яснює, що суди при вирішенні спорів про визнання кредитного договору недійсним суди мають враховувати вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину, зокрема ЦК (статті 215,1048 -1052,1054 -1055), статті 18 -19 Закону України «Про захист прав споживачів». Зокрема, кредитний договір обов'язково має укладатись у письмовій формі (стаття 1055 ЦК); недодержання письмової форми тягне його нікчемність та не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов'язані з його нікчемністю. При вирішенні справ про визнання кредитного договору недійсним суди повинні враховувати роз'яснення, наведені у постанові Пленуму Верховного Суду України від 6 листопада 2009 року N 9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними». Суди повинні розмежовувати кредитний договір, який є недійсним у силу закону (нікчемний) або може бути визнаний таким у судовому порядку (оспорюваний) з підстав, встановлених частиною першою статті 215 ЦК, та кредитний договір, який є неукладеним (не відбувся), що не може бути визнаний недійсним, зокрема, у випадку, коли сторони в належній формі не досягли згоди щодо хоча б з однієї його істотної умови або зміст яких неможливо встановити виходячи з норм чинного законодавства (статті 536,638,1056-1 ЦК). Відповідно до ч.1 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою та шостою статті 203 цього Кодексу. Відповідно до ч. 1 ст. 216 ЦК України недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов'язанні з його недійсністю. Підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені ч.ч. 1-3, 5 і 6 ст. 203 ЦК України. Згідно із ч. 1-3,6 ст. 203 ЦК України: зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства; особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності; волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі; правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей. Відповідно до Додатку № 1 до Кредитного договору Детальний розпис сукупної вартості кредиту, значення реальної процентної ставки та абсолютне значення подорожчання кредиту (копія додається) визначені усі витрати за кредитом, суми щомісячних платежів та реальна вартість кредит. Відповідно до ч.2 ст. 533 ЦК, якщо в зобов'язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті в гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом. Грошове зобов'язання має бути виконане у гривнях. Використання іноземної валюти, а також платіжних документів в іноземній валюті при здійсненні розрахунків на території України за зобов'язаннями допускається у випадках, порядку та на умовах, встановлених законом (чч. 1 та 3 ст.533 ЦК України. Згідно зі ст.2 Закону України «Про банки і банківську діяльність» від 7.12,2000 №2121- III кошти це гроші у національній або іноземній валюті чи їх еквівалент. Статті 47 та 49 Закону України «Про банки і банківську діяльність» визначають операції банків з розміщення, залучення коштів від свого імені, на власних умовах та на власний ризик як кредитні операції незалежно від виду валюти, яка використовується. Ці операції здійснюються на підставі банківської ліцензії. Статтею 5 Декрету КМУ № 15-93 від 19.02.1993 р. «Про валютне регулювання і валютного контролю» операції з валютними цінностями здійснюються на підставі генеральних та індивідуальних ліцензій Національного банку. Операції з валютними цінностями банки мають право здійснювати на підставі письмового дозволу (генеральної ліцензії) на здійснення операцій з валютними цінностями відповідно до п.2 ст.5 цього декрету. Національним банком на виконання положень ст.11 Декрету КМУ № 15-93 від 19.02.1993 р. «Про валютне регулювання і валютного контролю» прийнято положення. Згідно з п.1.5 цього положення використання іноземної валюти як засобу платежу без ліцензії дозволяється, якщо ініціатором або отримувачем за валютною операцією є уповноважений банк (ця норма стосується лише тих операцій уповноваженого банку, на здійснення яких НБУ видав йому банківську ліцензію та генеральну ліцензію на здійснення валютних операцій). ПАТ «Укрсоцбанк» наявна Банківська ліцензія на здійснення валютних операцій. Згідно зі статтею 32 ЦК України, статтею 177 СК та статтею 17 Закону України від 26 квітня 2001 року № 2402-ІІІ "Про охорону дитинства" батьки не мають права без дозволу органу опіки і піклування укладати договір, який підлягає нотаріальному посвідченню або спеціальній реєстрації, відмовлятися від належних дитині майнових прав, здійснювати розподіл, обмін, відчуження житла, зобов'язуватися від імені дитини порукою, видавати письмові зобов'язання. У зв'язку із наведеним суди повинні виходити із того, чи мала дитина право власності на предмет іпотеки чи право користування предметом іпотеки на момент укладення договору іпотеки. Будь-які дії, вчинені без згоди іпотекодержателя після укладення договору іпотеки (наприклад, реєстрація неповнолітньої дитини в житловому будинку, народження дитини після укладення договору іпотеки) не є підставою для визнання такого договору недійсним із підстави невиконання вимог закону про отримання згоди органу опіки та піклування. (Постанова №5 від 30.03.2012 р. пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ). Відповідно до п. 1.6. Іпотечного договору, Іпотекодавець гарантує, що на предмет не існує прав та вимог інших осіб, в тому числі тих, що не зареєстровані у встановленому законом порядку. Статтею 257 ЦК України встановлено, що загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Частиною 3 ст. 267 ЦК України передбачено, що позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Частиною 4 ст. 267 ЦК України закріплено, що сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Верховний суд України при розгляді цивільної справи №6-75цс15 (постанова від 03.02.2016р.) зробив наступні правові висновки: «Загальним правилом, закріпленим у частині першій статті 261 ЦК України, встановлено, що перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Перебіг позовної давності за вимогами про визнання недійсним правочину починається за загальними правилами, визначеними у частині першій статті 261 ЦК України, тобто від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про вчинення цього правочину. Положення частини п'ятої статті 261 ЦК України застосовуються до вимог про зобов'язання сторін (щодо виконання правочину), а не до вимог про недійсність правочину». Таким чином, строк позовної давності для подання Позивачем позовної заяви про визнання кредитного договору недійсним сплив 14.12.2010 р., що є підставою для відмови у задоволенні позовних вимог щодо визнання кредитного договору недійсним. Стягненню з [PERSON] на корить позивача за первісним позовом також підлягає судовий збір в сумі 25 880,94 грн. на підставі п.1 ч.2 ст. 141 ЦПК України. На підставі ст. ст. 203, 215, 216, 257, 261, 267, 526, 530, 533, 549, 553, 554, 627, 638, 1049, 1054 ЦК України, Закону України «Про іпотеку», Закону України «Про банки і банківську діяльність», Закону України "Про охорону дитинства", Декрету КМУ «Про валютне регулювання і валютного контролю»,

Outcome: approved