Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-06 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом і просив стягнути з відповідача у порядку зворотної вимоги (регресу) в рахунок компенсації здійснених страхових виплат грошові кошти у розмірі 20440 (двадцять тисяч чотириста сорок) гривень 20 копійок, та понесені позивачем судові витрати, обґрунтовуючи свої позовні вимоги тим, що у зв'язку з виплатою страхового відшкодування за пошкоджений застрахований транспортний засіб, відповідно до Закону України "Про страхування" та норм ЦК України отримали право регресу до особи, яка є відповідальною за завдання збитку. У судове засідання представник позивача надав письмове клопотання, згідно якого заявлені вимоги підтримав у повному обсязі та просив суд задовольнити позов, розглянувши справу за відсутності позивача. Відповідач у судове засідання не з'явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся судом за місцем реєстрації, про причину неявки відповідач суд не повідомив, з клопотаннями чи заявою про розгляд справи за його відсутності до суду не звертався. Згідно ч.4 ст.169 ЦПК України, якщо суд не має відомостей про причину неявки відповідача, повідомленого належним чином, або причину неявки буде визнано неповажною, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів. Враховуючи, що позивач не заперечував проти заочного розгляду справи, суд ухвалює рішення при заочному розгляді, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Вивчивши та дослідивши матеріали справи та наявні у справі докази, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню у повному обсязі з наступних підстав. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. 16.11.2012 року між ПрАТ "СК "АХА Страхування" (страховик) та [PERSON] (страхувальник) було укладено договір добровільного страхування наземного транспорту №169406Га/12о, згідно якого позивач прийняв на себе зобов'язання відшкодувати збитки, що може зазнати страхувальник у результаті пошкодження, знищення або втрати транспортного засобу «Хюндай», державний реєстраційний номер [NUMBER] . 06.01.2013 року сталася дорожньо-транспортна пригода за участю застрахованого автомобіля «Хюндай», державний реєстраційний номер [NUMBER] під керуванням [PERSON] та автомобіля «ГАЗ-3110», державний реєстраційний номер [NUMBER] під керуванням [PERSON]. Страхувальник звернувся до позивача із заявою про настання страхового випадку та виплату страхового відшкодуванні, позивач на виконання умов договору страхування, на підставі страхового акту №1.001.13.00134/VESK02564 від 24.01.2013 pоку, рахунку-фактури №С-00021494 від 16.01.2013 pоку та розрахунку суми страхового відшкодування, перерахував на визначений страхувальником розрахунковий рахунок страхове відшкодування у розмірі 20440 (двадцять тисяч чотириста сорок) гривень 20 копійок, що підтверджується платіжним дорученням №5481 від 28.01.2013 року. Постановою Суворовського районного суду м.Одеси від 14.02.2013 pоку по адміністративній справі №523/1106/13-п [PERSON] було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого КУпАП та притягнуто до адміністративної відповідальності. Даних про страхування цивільно-правової відповідальності відповідача суду не надано, розмір завданої шкоди ним не оспорювався. На підставі викладеного, суд вважає доведеною загальну суму страхового відшкодування, що в цілому становить 20440 (двадцять тисяч чотириста сорок) гривень 20 копійок. Приписами ст.1166 Цивільного кодексу України передбачені загальні підстави відповідальності за завдану шкоду згідно з якими майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. При цьому, під шкодою розуміється зменшення або втрата певного особистого чи майнового блага. Згідно зі ст.1192 Цивільного кодексу України існує два способи відшкодування шкоди, завданої майну потерпілого: відшкодування майнової шкоди в натурі або у вигляді збитків. При цьому, розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Відповідно до ст.22 Цивільного кодексу України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Необхідною підставою для настання цивільно-правової відповідальності за заподіяння шкоди є наявність складу правопорушення, що включає в себе певні елементи, а саме: протиправної поведінки (дії чи бездіяльності) особи; шкідливого результату такої поведінки (шкоди); причинного зв'язку між протиправною поведінкою і шкодою. Наявність цих елементів правопорушення є необхідною вимогою для притягнення до відповідальності і відсутність хоча б одного елемента складу правопорушення виключає настання відповідальності, передбаченої ст.1187 Цивільного кодексу України. За змістом ст.1187 Цивільного кодексу України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди, тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Статтею 1191 Цивільного кодексу України передбачено, що особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування. Згідно ст.27 Закону України „Про страхування" до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток. Також, положеннями ст.993 Цивільного Кодексу України встановлено, що до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. Таким чином, вимоги позивача законні й обґрунтовані та підлягають задоволенню у повному обсязі. Відповідно до вимог ст.ст.79, 88 ЦПК України з відповідача підлягають стягненню сплачені позивачем судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 243,60 грн.

Outcome: approved