Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-21 00:00:00

Позивач звернулась до суду з даним позовом, з врахуванням уточнень від 08.08.2019 року, та просить визнати право спільної часткової власності та визнати за нею право власності на 1/2 ідеальну частину незавершеного будівництва: будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , визнати за відповідачем право власності на 1/2 ідеальну частину незавершеного будівництва будинок садибного типу з господарськими будівлямита спорудами, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Крім того, просить виділити їй у власність в натурі майно, а саме: трактор ЮМЗ-6Л, грабачку для сіна, ручну сівалку, оприскувач ручний, морозильну камеру, холодильник "Атлант", духову шафу, мультиварку, соковижималку, пральну машинку, меблі для спальні, газову плиту, меблі для кухні, кавомолку, виділити у власніть в натурі [PERSON] комбайн "Нива". В обґрунтування своїх вимог покликається на те, що з відповідачем вона перебувала в зареєстрованому шлюбі, який 12 червня 2018 року було розірвано Корецьким районним відділом реєстрації актів цивільного стану Головного територіального упраління юстиції у Рівненській області, актовий запис №5. Під час спільного проживання в них народилося двоє дітей, які на даний час є повнолітніми. Під час шлюбу подружжям було набуто майно, яке реєструвалося на відповідача. На сьогоднішній день сторони проживають окремо. Відповідач чинить перешкоди щодо користування спільним майном. Позивач фактично не має де жити, тимчасово орендує житло. Представником відповідача [PERSON] було подано відзив, згідно якого адвокат вважає позов необгрунтованим, безпідставним та повністю заперечує щодо його задоволення. Зазначає, що будівництво будинку незавершене, він побудований без належних дозволів і є самочинним будівництвом, тому на нього не виникло право власності як на об`єкт нерухомого майна. Земельна ділянка, на якій розміщене незавершене будівництво, була вилучена у батька відповідача, який завіз будівельні матеріали, що були використані для будівництва житлового будинку. Тому ці будівельні матеріали не є об`єктом права спільної сумісної власності, так як не були набуті подружжям, у задоволенні позовних вимог в частині поділу нерухомого майна просить відмовити. Вважає, що рухоме майно підлягає поділу. Позивач [PERSON] та її представник [PERSON] в судовому засіданні позов підтримали. Відповідач [PERSON] та його представник [PERSON] в судовому засідання позов визнали частково. В частині щодо визнання права спільної часткової власності по 1/2 ідеальній частині незавершеного будівництва, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] кожному, позов не визнають. Згідні на виділення позивачу трактора ЮМЗ-6Л, оприскувача ручного, холодильника "Атлант", духової шафи, мультиварки, соковижималки, пральної машинки, меблів для спальні, газової плити, меблів для кухні, кавомолки. [PERSON] просять залишити комбайн "Нива" СК-5, грабачку для сіна, ручну сівалку та морозильну камеру. Експерт [PERSON] в судовому засіданні підтримала повністю надані нею висновки судових будівельно-технічних та оціночно-будівельних експертиз та пояснила, що згідно Методичних рекомендацій по організації і проведенню судових будівельно-технічних експертиз по цивільних справах самовільно збудовані будівлі та споруди не досліджуються та при розробці варіантів поділу (виділу) не враховуються. Також пояснила, що житловий будинок, незавершений будівництвом, з господарськими будівлями та спорудами зведено на земельній ділянці, яка не відповідає цільовому призначенню, а саме - для будівництва і обслуговування житлового будинку господарських будівель та споруд, і на яку відсутні правовстанолюючі документи. Земельна ділянка за адресою: [ADDRESS] , на якій зведено житловий будинок будинок з господарськими будівлями та спорудами значиться як рілля, згідно рішення Сапожинської сільської ради народних депутатів. В наданому на експертизу технічному паспорті на об`єкт незавершеного будівництва значиться, що вищевказаний житловий будинок зведено самочинно, тобто побудовано без дозвільних документів на будівництво. Вислухавши сторін, експерта, перевіривши наявні письмові докази, суд, прийшов до такого висновку. Судом встановлено, що сторони проживали в зареєстрованому шлюбі з 09.10.1990 року, який 12.09.2018 року було розірвано Корецьким районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану ГТУЮ у Рівненській області,актовий запис №5, згідно свідоцтва про розірвання шлюбу серія [NUMBER] від 12.06.2018 року. Рішенням Сапожинської сільської ради від 17.02.1995 року надано дозвіл на вилучення земельної ділянки, площею 0,42 га ріллі за рахунок земель [PERSON] з метою надання у приватну власність для індивідуального житлового будівництва громадянину [PERSON] та проведення робіт по складанню проекту відведення та забудови на погодженій земельній ділянці, згідно генплану населеного пункту. Відповідно до технічного паспорту (інвентаризаційна справа №4), виготовленого станом на 07.05.2019 року, на об`єкт незавершеного будівництва - будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами за адресою: [ADDRESS] побудовано самочинно. Відповідно до висновків судових будівельно-технічних та оціночно-будівельних експертиз№03/0719 від 01.07.2019 року та №30/0719 від 30.07.2019 року, запропонувати варіанти поділу в натурі житлового будинку, незавершеного будівництва з господарськими будівлями та спорудами, розташованих за адресою: [ADDRESS] , між двома співвласниками у співвідношенні часток 1/2 і 1/2 не надається можливим. Питання щодо поділу об`єктів нерухомого майна може розглядатись лише після визнання права власності на них, самовільно збудовані будівлі та споруди не досліджуються та при розробці варіантів поділу (виділу) не враховуються. Відповідно до висновку №01/2019 судової товарознавчої експертизи експертизи від 25.07.2019 року ринкова вартість трактора колісного ЮМЗ-6, в робочому стані, бувшого у використанні, станом на час проведення експертизи може становити 32 500 грн. (тридцять дві тисячі п`ятсот гривень), ринкова вартість комбайну СК-5 "Нива", в робочому стані, бувшого у використанні, станом на час проведення експертизи може становити 44 500 грн. (сорок чотири тисячі п`ятсот гривень). Для врегулювання спорів, які виникають із майнових відносин між подружжям, у тому числі колишнім, підлягають застосуванню передусім норми Сімейного кодексу України (далі - СК України). Відповідно до пункту 1 розділу VII «Прикінцевих положень» СК України, зазначений кодекс набув чинності одночасно з набуттям чинності Цивільним кодексом, тобто з 01 січня 2004 року. За загальним правилом дії законів та інших нормативно-правових актів у часі (частина перша статті 58 Конституції), норми СК України застосовуються до сімейних відносин, які виникли після набуття ним чинності, тобто не раніше 01 січня 2004 року. До сімейних відносин, які існували до 01 січня 2004 року, норми СК України застосовуються в частині лише тих прав і обов`язків, що виникли після набуття ним чинності. Частиною першою статті 22 КпШС України передбачено, що майно, нажите подружжям за час шлюбу, є його спільною сумісною власністю. Кожен з подружжя має рівні права володіння, користування і розпорядження цим майном. Частиною 1 ст. 60 Сімейного кодексу (далі - СК) України передбачено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один із них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Відповідно до частини першої статті 69 СК України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Згідно з частинами першою, третьою статті 70 СК України у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. За рішенням суду частка майна дружини, чоловіка може бути збільшена, якщо з нею, ним проживають діти, а також непрацездатні повнолітні син, дочка, за умови, що розмір аліментів, які вони одержують, недостатній для забезпечення їхнього фізичного, духовного розвитку та лікування. Постановою Пленуму Верхового Суду України № 11 від 21 грудня 2007 р. «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» роз`яснено судам, що само по собі розірвання шлюбу не припиняє права спільної сумісної власності подружжя на майно, набуте за час шлюбу. Не належить до спільної сумісної власності майно одного з подружжя, набуте особою, до шлюбу; набуте за час шлюбу на підставі договору дарування або в порядку спадкування; набуте за час шлюбу, але за кошти, які належали одному з подружжя особисто; речі індивідуального користування, в тому числі коштовності, навіть якщо вони були придбані за рахунок спільних коштів подружжя; кошти, одержані як відшкодування за втрату (пошкодження) речі, що належала особі, а також як відшкодування завданої їй моральної шкоди; страхові суми, одержані за обов`язковим добровільним особистим страхуванням, якщо страхові внески сплачувались за рахунок коштів, що бути особистою власністю кожного з них. Вирішуючи спори між подружжям про майно, повинні встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з`ясовувати джерело і час його придбання. До складу майна, що підлягає поділу, включається загальне майно подружжя, наявне у нього на час розгляду справи, та те, що знаходиться у третіх осіб. Сутність поділу полягає в тому, що кожному з подружжя присуджуються в особисту власність конкретні речі, а також здійснюється розподіл майнових прав та обов`язків. При здійсненні поділу в судовому порядку суд має виходити з презумпції рівності часток. При винесенні рішення суд має керуватися "обставинами, що мають істотне значення", якими можуть бути, насамперед, ступінь трудової та (або) фінансової участі кожного з подружжя в утриманні спільного майна, зроблених поліпшеннях, доцільність та обґрунтованість укладених правочинів, спрямованих на розпорядження спільним майном, наявність або відсутність вчинення одним з подружжя дій, що порушують права другого з подружжя, суперечать інтересам сім`ї, матеріальне становище співвласників тощо. Поділ спільного сумісного майна подружжя здійснюється з визначення кола об`єктів спільної сумісної власності подружжя і встановлення їхньої вартості. Вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди - виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи (абзац перший пункту 22 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя" від 21 грудня 2007 р. N 11). У ЦК України, крім понять «нерухомість», «нерухоме майно», «об`єкт нерухомого майна» (частина перша статті 181, пункт 6 частини першої статті 346, статті 350, 351), вживаються також інші поняття, наприклад: «об`єкт незавершеного будівництва» (стаття 331), «об`єкт будівництва» (статті 876, 877, 879881, 883), однак прямого визначення цих понять не міститься. Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу, відповідно до частин другої, третьої статті 325 ЦК України можуть бути будь-які види майна, за винятком тих, які згідно із законом не можуть їм належати, незалежно від того, на ім`я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом. Відповідно до частини другої статті 331 ЦК України право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди тощо) виникає з моменту завершення будівництва (створення майна). Якщо законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації, право власності виникає з моменту його прийняття до експлуатації. Якщо право власності відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації. Самочинно збудоване нерухоме майно не є об`єктом права власності, а тому не може бути предметом поділу (виділу) згідно з нормами статей 364, 367 ЦК України. Відповідно до ч. 3 та 4 ст. 368 ЦК України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом. Майно, набуте в результаті спільної праці та за спільні грошові кошти членів сім`ї, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором, укладеним у письмовій формі. За правилами ч.1-3 ст.372 ЦК України майно, що є у спільній сумісній власності, може бути поділене між співвласниками за домовленістю між ними, крім випадків, установлених законом. У разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. За рішенням суду частка співвласника може бути збільшена або зменшена з урахуванням обставин, які мають істотне значення. У разі поділу майна між співвласниками право спільної сумісної власності на нього припиняється. Відповідно до ч. 1ст. 376 ЦК України, житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без належного дозволу чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил. Отже, наявність хоча б однієї із трьох зазначених у ч.1 ст. 376 ЦК України ознак свідчить про те, що об`єкт нерухомості є самочинним. Згідно із ч.2 ст. 376 ЦК України особа, яка здійснила або здійснює самочинне будівництво нерухомого майна, не набуває права власності на нього. Суд звертає увагу на те, що об`єкт незавершеного будівництва є сукупністю будівельних матеріалів, тобто речей як предметів матеріального світу, щодо яких можуть виникати цивільні права та обов`язки, а отже, є майном, яке за умов, передбачених законом, може належати на праві спільної сумісної власності подружжю із дотриманням будівельних норм і правил підлягати поділу між ними. При цьому, право власності на самочинно збудований об`єкт нерухомості може бути визнано за особою, що здійснила це будівництво, на підставі рішення суду у випадку, якщо будівництво зведено на відведеній для цієї мети земельній ділянці, за відсутності істотних порушень будівельних норм і правил у збудованому об`єкті нерухомості (дотримання вимог ДБН 360-92 «Містобудування. Планування і забудова міських і сільських поселень»; ДБН В.22-15-2005 «Житлові будинки. Основні положення»; Державних санітарних правил планування і забудови населених пунктів, затверджених наказом Міністерства здоров`я України, тощо) та відмови органів державної влади у прийнятті об`єкта будівництва до експлуатації. Наведені обставини та досліджені судом докази в своїй сукупності дають суду підстави для часткового задоволення позову, оскільки незавершене будівництво нерухомого майна зведено самочинно не може бути об`єктом поділу. Поділ іншого майна, поданий згідно позовної заяви з врахуванням уточнень від 08.08.2019 року, суд вважає можливим. На підставі наведеного та

Outcome: dismissed