Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-16 00:00:00

Позивач 26 жовтня 2018 року звернулася до суду з цим позовом, в якому просила збільшити розмір аліментів, що стягуються з відповідача на її користь на утримання їх спільного неповнолітнього сина [PERSON], [INFO] відповідно до рішення Броварського міськрайонного суду Київської області від 15 жовтня 2013 року - з твердої грошової суми 750 грн до 3000 грн щомісячно (а.с.1-2). Спрощене провадження у справі відкрите 19 листопада 2018 року (а.с.29). Відповідачу було надіслано ухвалу про відкриття провадження у справі разом з позовною заявою та додатками до неї за його зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем проживання (а.с.28). В своєму відзиві на позовну заяву, який надійшов до суду 27 листопада 2018 року, відповідач позовні вимоги визнав частково, погодився на збільшення розміру аліментів з 750 грн щомісячно на суму 1150 грн щомісячно. Зазначив, що аліменти на сина [PERSON] він завжди сплачував вчасно, заборгованості не має, останнім часом добровільно сплачує навіть більше, ніж це було ухвалено в рішенні суду - в сумі 980 грн щомісячно. Крім сплати аліментів, відповідач також постійно купує одяг своєму сину, різні особисті речі, предмети для розваг, шкільне приладдя, приймає активну участь в його вихованні, дає кишенькові гроші в школу, в період літніх канікул проводить його оздоровлення на морі. Стан здоров'я відповідача є незадовільним, він періодично проходить лікування. На утриманні у відповідача знаходиться також малолітній син [PERSON], [INFO] та пасинок [PERSON], 2007 року народження.. Новий автомобіль був придбаний відповідачем після того, як він продав старий, тобто за отримані від продажу кошти, а не внаслідок покращення його матеріального становища. Доходи стоматологічної клініки відповідача складають близько 25000 грн на рік, що підтверджується звітами до Жмеринської ОДПІ. Тому в нього немає можливості сплачувати аліменти в розмірі 3000 грн щомісячно. Крім цього, відповідач зазначив, що позивач не обгрунтувала суму заявленої нею вимоги. Враховуючи, що на кожного з батьків рівною мірою покладається обов'язок по утриманню дітей, та те, що розмір аліментів не може бути меншим, ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, відповідач просив збільшити розмір стягуваних з нього аліментів з 750 грн до 1150 грн щомісячно. Від позивача 10 грудня 2018 року надійшла відповідь на відзив, в якій позивач зазначила, що її стан здоров'я також є незадовільний, діагноз, який поставлений лікарями є аналогічним, як у відповідача. Тому вона також витрачає на своє лікування значні кошти. Вказала, що у відповідача відсутній обов'язок по утриманню пасинка [PERSON], оскільки в останнього є батько. Син [PERSON] зареєстрований та проживає біля позивача, знаходиться на її утриманні. Позивач вважає, що розмір аліментів в сумі 3000 грн є розумним та достатнім. Відповідач має можливість та зобов'язаний сплачувати такі кошти на її користь на утримання сина [PERSON]. Тому позивач підтримала свої позовні вимоги повністю. Заперечення на відповідь на відзив від відповідача не надходили. Відповідно до частини другої статті 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось, оскільки розгляд справи відповідно до положень цього Кодексу здійснювався судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі. В судовому засіданні установлені такі фактичні обставини та відповідні їм спірні правовідносини. Як вбачається з матеріалів справи, позивач як на підставу своїх позовних вимог вказала, що мінімальний розмір аліментів не може бути меншим 50% для дитини відповідного віку, в той час як дитина отримує лише 780 грн. Цих коштів не вистачає, оскільки постійно зростають споживчі ціни, купівельна спроможність гривні знецінюється. Відповідач здійснює підприємницьку діяльність, має значний дохід від стоматологічної практики. Має можливість сплачувати аліменти у більшому розмірі. Предметом позову є матеріально-правова вимога позивача до відповідача про збільшення розміру аліментів на утримання дитини. Підставою позову є неоспорюване батьківство відповідача та невиконання ним вимог закону щодо надання необхідних коштів на утримання дитини. Відповідно до копії свідоцтва про шлюб, 20 жовтня 2012 року позивач зареєструвала шлюб з [PERSON] та змінила прізвище з "[PERSON]" на "[PERSON]" (а.с.7). Згідно з копією свідоцтва про розірвання шлюбу 21червня 2016 року позивач розірвала шлюб з [PERSON] (а.с.8). Згідно з копією свідоцтва про народження сторони є батьками [PERSON], [INFO] (а.с.9). Відповідно до копії довідки про склад сім'ї від 14 вересня 2018 року, виданої квартальним комітетом "Велика Жмеринка" дитина проживає біля позивача по [ADDRESS] та знаходиться на її утриманні (а.с.10). Згідно з копією рішення Жмеринського міськрайонного суду від 10 січня 2012 року шлб між сторонами розірвано (а.с.11). Відповідно до копії рішення Жмеринського міськрайонного суду від 27 лютого 2012 року вирішено стягувати з відповідача на користь позивача аліменти на утримання їхнього спільного сина [PERSON] в твердій грошовій сумі 1000 грн щомісячно, починаючи з 16 лютого 2012 року і до досягнення сином повноліття (а.с.12). Згідно з копією рішення Броварського міськрайонного суду Київської області від 15 жовтня 2013 року розмір аліментів, які підлягають стягненню з відповідача було зменшено з 1000 грн до 750 грн (а.с.13, 14, 19). Відповідно до копії рішення Броварського міськрайонного суду від 11 червня 2013 року позивача зобов'язано не чинити відповідачу перешкод у спілкуванні з сином [PERSON] та надавати можливість спілкуватися по телефону, визначені дні та години спілкування відповідача з сином, дозволено провідувати сина підчас хвороби за місцем проживання позивача та оздоровлювати сина у період відпустки шляхом спільного виїзду до зон відпочинку (а.с.15, 16-18). Згідно з копією довідки про доходи позивача її середньомісячний заробіток складає близько 8205 грн (а.с.20). Відповідно до копії листа Жмеринського МРВ ДВС від 4 жовтня 2018 року на виконанні у відділі перебуває виконавчий лист №361/8811/13-ц від 15 червня 2016 року, виданий Броварським міськрайонним судом про стягнення з відповідача аліментів на утримання сина [PERSON] в сумі 750 грн щомісячно. Індексація аліментів не провадиться. Для вирішення цього питання позивачу рекомендовано звернутися до суду (а.с.21). Згідно з інформацією з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, відповідач займається підприємницькою діяльністю, а саме стоматологічною практикою (а.с.22-23). Відповідно до інформації з сайту МВС України, у власності відповіда наявні автомобілі ВАЗ 21154, 2011 року випуску та Volkswagen Touareg, 2017 року випуску (а.с.24). Ймовірна вартість автомобіля Volkswagen Touareg, 2017 року випуску складає близько 2060240 грн (а.с.25). Відповідачем було надано копії фото, які підтверджують, що він береактивну участь у вихованні сина [PERSON], проводить його оздоровалення на морі в період літніх канікул (а.с.40, 41, 42, 43, 44, 57). Згідно з копіями товарних чеків та накладних, відповідач, окрім того, що сплачує аліменти, купує сину одяг, взуття, предмети для розваг (а.с.45-56). Відповідно до копії довідки правління житлово-будівельного кооперативу №3 м. Жмеринка від 24 листопада 2018 року, до складу сім'ї відповідача входять дружина [PERSON], [PERSON], 2013 року народження, [PERSON], 2006 року народження та [PERSON], 2007 року народження (а.с.58). Відповідно до копій медичних документів, що були надані відповідачем, останній хворіє та періодично проходить лікування в травматолога та ортопеда (а.с.59, 60, 61). Згідно з копією податкових декларацій платника єдиного податку фізичної особи-підприємця, відповідач річний дохід відповідача складає близько 28663 грн (а.с.64-69). Відповідно до копії свідоцтва про народження відповідач є батьком [PERSON], [INFO] (а.с.70). Згідно з копіями банківських чеків, відповідач вчасно та в повному обсязі сплачує аліменти на сина [PERSON], зокрема, в жовтні та листопаді 2018 року ним було сплачено по 980 грн (а.с.71-91). Відповідно до інформації, яка була надана Головним управлінням ДФС у Вінницькій області про суми виплачених доходів протягом 6 місяців 2018 року відповідачем отримано доходи від надання послуг фізичній особі-підприємцю на суму 900 грн (а.с.93). Згідно з довідкою про реєстрацію місця проживання особи [PERSON], [INFO] зареєстрований по [ADDRESS] (а.с.96). Відповідно до копій медичних документів, які надані позивачем, остання хворіє, перодично проходить лікування (а.с.97, 98, 99, 100). Оцінюючи вищеперераховані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів відповідно до вимог статті 89 ЦПК України, суд згідно з положеннями статей 77, 78, 79, 80 цього ж Кодексу вважає ці докази належними, допустимими, достовірними та достатніми, оскільки вони містять інформацію щодо предмета доказування, одержані у встановленому законом порядку, на їх підставі можна встановити дійсні обставини справи, у своїй сукупності вони дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування, а також не оспорюються сторонами. Відповідно до статті 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до положень статті 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Відповідно до статті 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Відповідно до статті 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2018 рік» установлено у 2018 році прожитковий мінімум на дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня 2018 року - 1860 гривні, з 1 липня - 1944 гривень, з 1 грудня - 2027 гривень. Крім цього, суд враховує, що аліментні правовідносини - це триваючі правовідносини, розмір стягнутих за рішенням суду аліментів не є незмінним, і у випадку виникнення відповідних підстав він може змінюватись. Прийняття Закону про внесення змін щодо мінімального розміру аліментів спрямоване на посилення захисту права дитини на належне утримання, а тому є підставою для зміни розміру стягнутих з відповідача аліментів. (Аналогічна правова позиція висловлена в постанові Верховного Суду від 3 травня 2018 року, справа № 581/638/17-ц). Відповідно до принципів змагальності та диспозитивності цивільного судочинства, викладених у статтях 12 і 13 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов'язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Статтями 76 і 81 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях Позивач в позовній заяві не обгрунтувала, чому вона просить стягувати з відповідача саме 3000 грн щомісячно на утримання їхнього спільного неповнолітнього сина [PERSON], не довела, що вона також витрачає саме таку суму на утримання сина, а також не довела, що відповідач, окрім аліментів, ніяким чином не допомогає їй матеріально утримувати дитину. Водночас, сума, яку погоджується сплачувати відповідач, є занадто малою, 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку є мінімальним розміром аліментів, встановленим законом. Враховуючи, що відповідач працездатний, займається підприємницькою діяльністю, має на утриманні ще одну неповнолітню дитину від другого шлюбу, бере активну участь у життті сина [PERSON] та окрім аліментів купує йому одяг, взуття, проводить його щорічне оздоровлення на морі, тощо, та виходячи з принципів розумності та справедливості, суд ввжає, що необхідним і достатнім розміром аліментів, які відповідач взмозі сплачувати буде сума 1500 грн щомісячно. При цьому суд приймає до уваги поганий стан здоров'я обох сторін, однак цей факт не звільняє їх від обов'язку утримувати свою неповнолітню дитину. Суд також звертає увагу відповідача на те, що в нього немає передбаченого законом обов'язку утримувати сина його дружини [PERSON], оскільки відповідно до положень статті 180 СК України саме батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Збільшення розміру аліментів відбувається у момент постановлення судового рішення, що набрало законної сили (Постанова Верховного Суду від 25 квітня 2018 року у справі № 577/3972/16-ц). Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що позов підлягає задоволенню частково. Відповідно до частини першої статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно з пунктом 1 частини другої статті 141 ЦПК України інші судові витрати, пов'язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача. Оскільки позивач звільнена від сплати судового збору при подачі даного позову до суду, то витрати по сплаті судового збору слід стягнути з відповідача на користь держави.

Outcome: partial