Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-03 00:00:00

28 квітня 2015 року позивач звернулася до суду з відповідним позовом, в якому, з урахуванням уточнень, просила визнати за ними право власності в порядку спадкування на житловий будинок № 4А по провул. Середньому, смт. Золочів Харківської області та на земельну ділянку площею 0,07 га, розташовану за адресою: Харківська область, Золочівський район, смт. Золочів, провул. Середній, 4А в порядку спадкування після смерті чоловіка [PERSON], що помер 04 листопада 2000 року. Свої вимоги позивачі мотивувала тим, що померлий доводився їй чоловіком, за життя йому належав вказаний житловий будинок з надвірними будівлями та розташована під ним земельна ділянка для обслуговування будинку, проте не встиг отримати державний акт про право власності на землю. Після смерті чоловіка позивач прийняла спадщину. Однак, звернувшись до нотаріальної контори із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину нотаріусом позивачу було відмовлено у вчиненні нотаріальної дії, з мотивів відсутності державної реєстрації права власності на спадковий будинок та земельну ділянку. В даний час позивач змушена звернутися до суду оскільки її право власності не визнається і вона не може розпорядитися своєю власністю. У судове засідання позивач, відповідач та треті особи не зявилися. Позивач подала заяву, в якій зазначила, що заявлені вимоги підтримує, просить справу розглянути за її відсутності. Представник Золочівської селищної ради Харківської області та представник реєстраційної служби Золочівського районного управління юстиції Харківської області надали суду заяви про розгляд справи за їх відсутності. Представник відділу Держземагенства у Золочівському районі Харківської області у судове засідання не зявився. Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази у їх сукупності, встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. 20 січня 1968 року [PERSON] уклав шлюб із [PERSON], цього ж дня шлюб було зареєстровано Демидівською сільрадою Ракитнінського району Белгородської області та у книзі записів громадянського стану здійснено відповідний актовий запис №1 та видано відповідне свідоцтво серії ІІ-БЦ №061998. 17 листопада 1977 року технічне бюро архітектора Золочівського району Харківської області надало висновок про можливість відводу земельної ділянки [PERSON] за адресою: Харківська область, Золочівський район, смт. Золочів, провул. Середній, 4А. 23 листопада 1977 року виконком Золочівської селищної ради народних депутатів, на підставі рішення виконкому Золочівської селищної ради №41 від 13 січня 1977 року, надав [PERSON], як забудовнику, у безстрокове користування земельну ділянку для будівництва житлового будинку за адресою: Харківська область, Золочівський район, смт. Золочів, провул. Середній, 4А, площею 0,07 га. Рішенням Золочівської селищної ради народних депутатів Золочівського району Харківської області від 18 березня 1998 року №3331 [PERSON] передано безкоштовно в приватну власність земельну ділянку загальною площею 0,07 га, в тому числі для будівництва та обслуговування житлового будинку та господарських споруд (присадибна ділянка) загальною площею 0,07 га, розташовану у Золочеві по вул. Середній, 4А 04 листопада 2000 року у віці 56 років помер [PERSON], про що Золочівська селищна рада Харківської області 06 листопада 2000 року у книзі реєстрації актів про смерть вчинила актовий запис № 212 та того ж дня видала відповідне свідоцтво серії 1-ВЛ №243948. З наданої суду Золочівською державною нотаріальною конторою копії спадкової справи №320/2014 вбачається, що після смерті [PERSON] було заведено спадкову справу. Станом на момент смерті спадкодавця разом з ним була зареєстрована його дружина [PERSON]. Із заявами про прийняття або відмову від спадщини ніхто не звертався. З листа КП «АІБ Золочівського району Харківської області» від 09 грудня 2014 року №203 вбачається, що договір від 23 листопада 1977 року «Про надання у безстрокове користування [PERSON] земельної ділянки для будівництва житлового будинку за адресою: Харківська область, Золочівський район, смт. Золочів, провул. Середній, 4А, виданого на підставі рішення виконкому Золочівської селищної ради № 41 від 13 січня 1977 року, нотаріально не посвідчений. 15 квітня 2015 року державний нотаріус Золочівської державної нотаріальної контори Харківської області виніс постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті чоловіка [PERSON], в звязку з тим, що право власності за померлим у встановленому порядку не зареєстровано. [PERSON] до наданого суду технічного паспорта, виданого 09 грудня 2014 року КП «Архітектурно-інвентаризаційне бюро Золочівського району» на житловий будинок №4а літ А-1 з господарськими будівлями по провул. Середньому у смт. Золочів Золочівського району Харківської області, загальна площа будинку становить 89,6 квадратних метрів, житлова 66,3 квадратних метрів, будинок складається з приміщень: кухні, пяти житлових кімнат, коридору, тамбуру та господарських будівель: веранди літ «а», тамбуру літ «а1», огорожі №1-3. Рік побудови будинку 1980. При вирішені спору суд виходить з наступних норм. [PERSON] до положень ст. 17 Земельного Кодексу України від 18.12.1990 № 561-XII передача земельних ділянок у колективну та приватну власність провадиться [PERSON] народних депутатів, на території яких розташовані земельні ділянки. Громадяни, заінтересовані у передачі їм у власність земельних ділянок із земель запасу, подають заяву про це до сільської, селищної, міської, а у разі відмови - до районної, міської, в адміністративному підпорядкуванні якої є район, [PERSON] народних депутатів за місцем розташування земельної ділянки. У заяві зазначаються бажані розмір і місце розташування ділянки, мета її використання і склад сім'ї. [PERSON] народних депутатів розглядає заяву і у разі згоди передати земельну ділянку у власність громадянину замовляє землевпорядній організації розробку проекту її відведення. Проект відведення земельної ділянки погоджується з сільською (селищною) [PERSON] народних депутатів, з районними (міськими) землевпорядним, природоохоронним і санітарним органами, органом архітектури і подається до районної (міської) [PERSON] народних депутатів для прийняття рішення про передачу громадянину земельної ділянки у власність. Передача у власність земельної ділянки, що була раніше надана громадянину, провадиться сільськими, селищними, міськими [PERSON] народних депутатів за місцем розташування цієї ділянки для: ведення селянського (фермерського) господарства у розмірі згідно з статтею 52 цього Кодексу; ведення особистого підсобного господарства у розмірі згідно з статтею 56 цього Кодексу; будівництва та обслуговування жилого будинку і господарських будівель (присадибна ділянка), садівництва, дачного і гаражного будівництва у розмірах згідно із статтями 57 і 67 цього Кодексу. Зазначені земельні ділянки передаються у власність на підставі заяви громадянина і матеріалів, що підтверджують її розмір (земельно-кадастрова документація, дані бюро технічної інвентаризації, правлінь товариств і кооперативів тощо). Ради народних депутатів розглядають у місячний строк зазначені заяви і матеріали та приймають відповідні рішення. Передача у власність громадян земельних ділянок, що перебувають у власності або користуванні інших громадян чи юридичних осіб, провадиться місцевими [PERSON] народних депутатів після вилучення (викупу) їх у порядку, встановленому статтями 31 і 32 цього Кодексу. Передача земельної ділянки у колективну власність колективним сільськогосподарським підприємствам, сільськогосподарським кооперативам, сільськогосподарським акціонерним товариствам, у тому числі створеним на базі радгоспів та інших державних сільськогосподарських підприємств, провадиться сільськими, селищними, міськими [PERSON] народних депутатів за місцем розташування земельної ділянки на підставі клопотань зазначених підприємств, кооперативів та товариств. До клопотання додаються матеріали, що обгрунтовують розмір земельної ділянки, обчислений відповідно до вимог частини шостої статті 5 цього Кодексу. [PERSON] народних депутатів розглядає у місячний строк зазначені клопотання та матеріали і приймає рішення з цього питання. Пунктом II Інструкції про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР визначено об'єкти, що підлягають реєстрації. Так Об'єктами реєстрації є будинки та домоволодіння з окремим порядковим номером по вулиці, провулку, площі. Під будинком, як об'єктом правової реєстрації, розуміється один будинок з приналежними до нього службовими будівлями та спорудами (чи без таких), що розташовані на одній земельній ділянці, під самостійним порядковим номером по вулиці, провулку, площі. Якщо домоволодіння складається з двох або більше жилих будинків, які належать громадянам на праві особистої власності, такі будинки з приналежними до них надвірними будівлями підлягають виділенню зі складу домоволодінь, як самостійні, з закріпленням за кожним з них окремої земельної ділянки під окремим номером по вулиці, провулку, площі. Реєстрації підлягають всі будинки і домоволодіння в межах міст і селищ міського типу УРСР, що належать місцевим [PERSON] депутатів трудящих, державним, кооперативним і громадським установам, підприємствам і організаціям, а також ті будинки і домоволодіння, які належать громадянам на праві особистої власності. Будинки, що підлягають реєстрації, повинні бути закінчені будівництвом і прийняті в експлуатацію за актом, затвердженим виконкомом місцевої [PERSON] депутатів трудящих. Реєстрація провадиться на підставі документів, що встановлюють право власності (правовстановлюючих документів) згідно з додатком N 1. [PERSON] до пункту 4 Додатку 1 до Переліку правовстановлюючих документів, на підставі яких провадиться реєстрація будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затвердженого Міністерством комунального господарства УРСР 31 січня 1966 року та погодженого з Верховним Судом УРСР 15 січня 1966 року, який втратив чинність згідно з наказом Державного комітету України по житлово-комунальному господарству від 13 грудня 1995 року, Договори про надання у безстрокове користування земельної ділянки для відбудови і експлуатації будівель, передбачені постановою РНК УРСР і ЦК КП(б)У від 10 листопада 1944 р. "Про впорядкування користування державними будівлями житлового і нежитлового фонду і земельними ділянками, які обслуговують їх" (ЗП УРСР, 1944 р., ст. 6) є підставою для підставі реєстрація будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР. Статті 548,549 Цивільного кодексу Української РСР, що діяв на момент виникнення спірних правовідносин, регламентують прийняття спадщини. Так, для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, в тому числі якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном. [PERSON] до положень ст. ст. 2, 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 01 липня 2004 р. №1952-ІV державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обмежень офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення прав на нерухоме майно, обтяження таких прав шляхом внесення відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Водночас права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за умов якщо на момент виникнення прав та їх обтяжень діяло законодавство, що не передбачало обов'язкової реєстрації таких прав та їх обтяжень. Таким чином, придбання нерухомості у власність шляхом спадкування до набрання чинності\~Цивільним кодексом України\~\~від 16.01.2003 року\~та Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 01.07.2004 року, з дотриманням установленого порядку набуття, однак без державної реєстрації, слід вважати такими, що виникли та набуті в установленому законом порядку. [PERSON] до пункту 1 Перехідних положень Земельного Кодексу України рішення про надання в користування земельних ділянок, а також про вилучення (викуп) земель, прийняті відповідними органами, але не виконані на момент введення у дію цього Кодексу, підлягають виконанню відповідно до вимог цього Кодексу. Установити, що рішення про передачу громадянам України безоплатно у приватну власність земельних ділянок, прийняті органами місцевого самоврядування відповідно до Декрету Кабінету Міністрів України від 26 грудня 1992 року "Про приватизацію земельних ділянок" є підставою для реєстрації права власності на земельні ділянки цих громадян або їх спадкоємців відповідно до Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень". Державна реєстрація таких земельних ділянок здійснюється на підставі технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості). Таким чином, судом встановлено, що за життя [PERSON], у встановлений на той час поряд, набув право власності на житловий будинок № 4А по провул. Середньому у смт. Золочів Харківської області та земельну ділянкою за цією ж адресою для обслуговування будинку площею 0,07 га на підставі договору від 23 листопада 1977 року про надання у безстрокове користування [PERSON] земельної ділянки для будівництва житлового будинку за адресою: Харківська область, Золочівський район, смт. Золочів, провул. Середній, 4А, виданого на підставі рішення виконкому Золочівської селищної ради №41 від 13 січня 1977 року та рішення Золочівської селищної ради народних депутатів Золочівського району Харківської області від 18 березня 1998 року №3331, водночас відповідний договір не був посвідчений нотаріально. Однак, станом на момент виникнення права власності у [PERSON], законодавчо виникнення права власності не повязувалося із моментом державної реєстрації. В розумінні положень ст.ст. 548, 549 Цивільного кодексу Української РСР, після смерті чоловіка [PERSON], проживаючи разом з ним на момент смерті, фактично прийняла спадщину у вигляді вказаного будинку та земельної ділянки. Інші спадкоємці відсутні. Проте враховуючи відсутність правовстановлюючих документів у розумінні положень Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 01.07.2004 рокупозивач позбавлена можливості оформити право власності на спадкове майно у нотаріальному порядку, в звязку з чим її право підлягає захисту, а позов задоволенню.

Outcome: approved