Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-23 00:00:00

У лютому 2017 року позивач [PERSON] Акціонерне Товариство «Державний Ощадний банк України» звернувся до суду з даним позовом. В заяві зазначив, що 16 червня 2009 року між ВАТ «Державний Ощадний банк України», правонаступником якого є ПАТ «Державний Ощадний банк України», та [PERSON] було укладено кредитний договір № 54, відповідно до якого остання отримала кредитні кошти в сумі 106 575 грн., строком до 15 червня 2019 року. В забезпечення виконання вказаного кредитного договору між банком та відповідачкою 16 червня 2009 року було укладено іпотечний договір, предметом якого є одноповерховий житловий будинок, загальною площею 74,2 кв.м. та належні до нього відповідні надвірні будівлі та споруди, що розташований у м.Снігурівка Миколаївської області по вул.Набережна,21. Внаслідок систематичного порушення Позичальником умов кредитного договору в частині погашення боргу та обов"язкових платежів, станом на 20 серпня 2010 року сформувалась заборгованість в сумі 140 773 грн. 12 коп., що складалась з 95 191 грн.68 коп. - основного боргу, 11 565 грн. 35 коп. простроченого кредиту, 28 724 грн. 97 коп. - відсотків, 4 584 грн. 33 коп.- пені, 706 грн. 82 коп. - комісії, яку з [PERSON] стягнуто рішенням Апеляційного суду Миколаївської області від 03 березня 2011 року, а також ухвалено про розірвання кредитного договору. Цим же рішенням відмовлено у вимозі до [PERSON] про звернення стягнення на предмет іпотеки. Зазначене рішення суду [PERSON] виконано частково, станом на 21 грудня 2016 року заборгованість [PERSON] за кредитним договором становить 276 125 грн. 51 коп., з яких заборгованість за основним боргом 106 754 грн., заборгованість за відсотками - 24 176 грн.76 коп., заборгованість за комісіями - 1 120 грн. 98 коп., 123 234 грн. 59 коп. - інфляційних витрат та 20 836 грн. 18 коп. - 3% річних. На підставі зазначеного просить звернути стягнення на предмет іпотеки за іпотечним договором від 16 червня 2009 року, а саме: на житловий будинок, що розташований у м.Снігурівка по вул.Набережна,21, житловою площею 50,5 кв.м., загальною площею 74,2 кв.м, та належні до нього відповідні надвірні будівлі та споруди, для погашення заборгованості за кредитним договором у загальній сумі 276 125 грн. 51 коп.; визначити спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів у ході виконавчого провадження, з початковою ціною предмета іпотеки в розмірі не нижчому 122 726 грн., але у будь-якому випадку не нижче ціни, визначеної на підставі оцінки, здійсненої суб'єктом оціночної діяльності на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій; стягнути судові витрати у сумі 4 141 грн. 88 коп. У судовому засіданні представник позивача позов підтримала, просила про його задоволення. Відповідачка та третя особа про дату, час та місце розгляду справи повідомлені судом належним чином через оголошення в газеті "Рідне прибужжя" за №11 від 16 березня 2017 року, в судове засідання не з"явилися, причини неявки суд не повідомили. На підставі ст.224 ЦПК України, зі згоди позивача, суд ухвалив про заочний розгляд справи та прийняття по справі заочного рішення. Дослідивши докази по справі, суд прийшов до наступного. Судом встановлено, що 16 червня 2009 року між ВАТ «Державний Ощадний банк України», правонаступником якого є ПАТ «Державний Ощадний банк України», та [PERSON] було укладено кредитний договір №54, відповідно до якого остання отримала кредитні кошти в сумі 106 575 грн., зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 23% річних, строком повернення до 15 червня 2019 року (а.с.13-18) На забезпечення виконання кредитного договору банк та [PERSON] уклали договір іпотеки від 16 червня 2009 року, за яким остання надала в іпотеку житловий будинок з належними до нього відповідними надвірними будівлями та спорудами, вартістю 213 514 грн. на момент передачі у іпотеку, який належить їй на праві власності (а.с.6-9, 10, 11,12). Розділом 9 договору іпотеки передбачено, що він діє до виконання Зобов"язання за Кредитним договором у повному обсязі. У звязку з невиконанням [PERSON] своїх зобовязань за кредитним договором утворилась заборгованість, яка станом на 20 серпня 2010 року становила 140 773 грн. 12 коп., що складалась з 95 191 грн.68 коп. - основного боргу, 11 565 грн. 35 коп. простроченого кредиту, 28 724 грн. 97 коп. - відсотків, 4 584 грн. 33 коп.- пені, 706 грн. 82 коп. - комісії. У вересні 2010 року прокурор Снігурівського району в інтересах ВАТ «Державний ощадний банк України» звернувся із позовом до суду до [PERSON] та [PERSON] про дострокове розірвання кредитного договору та стягнення заборгованості за кредитним договором шляхом звернення стягнення на заставлене майно. Як видно із рішення Снігурівського районного суду Миколаївської області від 03 листопада 2010 року (а.с.19) та рішення Апеляційного суду Миколаївської області від 03 березня 2011 року (а.с.20-21) позов прокурора було задоволено частково, зокрема кредитний договір №54 від 16 червня 2009 року з [PERSON] розірвано, ухвалено стягнути з [PERSON] на користь ВАТ «Державний ощадний банк України» 140 733 грн. 12 коп. заборгованості за кредитним договором №54 від 16 червня 2009 року, у задоволенні вимог про звернення стягнення на предмет іпотеки відмовлено. Як видно із листа Снігурівського РВ ДВС ГТУЮ у Миколаївській області від 13.03.2017 року у виконавчому провадженні по виконанню виконавчого листа №2-665/10 виданого 15.06.2011 р. Снігурівським районним судом про стягнення з [PERSON] на користь ПАТ "Державний ощадний банк України" боргу у сумі 140733,12 грн. станом на 20.01.2016 року залишок боргу становив 127795,44 грн. Рішення суду [PERSON] не виконала у повному обсязі, у зв"язку з чим заборгованість за кредитним договором станом на 21 грудня 2016 року за розрахунком банку становила 276 125 грн. 51 коп., з яких заборгованість за основним боргом 106 754 грн., заборгованість за відсотками - 24 176 грн.76 коп., заборгованість за комісіями - 1 120 грн. 98 коп., 123 234 грн. 59 коп. - інфляційних витрат та 20 836 грн. 18 коп. - 3% річних (а.с.5). Як видно із виписки по рахунку [PERSON] 21.03.2017 року внесла на погашення боргу 250 грн., які підлягають зарахуванню на погашення процентів. У іншій частині заборгованість по кредиту залишається непогашеною й становить у загальному розмірі 275 875 грн. 51 коп.. Згідно із ч. 1 ст. 598, ст. 599 ЦК України зобовязання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Зобовязання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Відповідно до ст.629 ЦК України договір є обовязковим для виконання сторонами. Статтею 33 Закону України Про іпотеку передбачено, що у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобовязання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобовязанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду Отже, наявність судового рішення про стягнення з боржника на користь кредитора заборгованості за кредитним договором не звільняє боржника від відповідальності за невиконання грошового зобовязання та не позбавляє кредитора права на отримання сум шляхом звернення стягнення на передане боржником в іпотеку нерухоме майно. Таку правову позицію висловив Верховний суд України у справі № 73цс13 від 04 вересня 2013 року, яка відповідно до ст. 360-7 ЦПК України є обов"язковою для всіх судів України. Крім того, Верховний суд України у справі № 6-939цс15 висловив правову позицію, зокрема про те, що припинення зобовязання можливе за умови його належного виконання, що проведено належним чином, а розірвання кредитного договору не є підставою для припинення іпотеки, якою може забезпечуватися виконання зобовязання, що виникло до набрання законної сили рішенням суду про розірвання договору. Таким чином, розірвання кредитного договору із [PERSON] не припинило її обов"язку по погашенню кредитної заборгованості та відповідно забезпечувального зобов"язання відповідачки за його невиконання основним боржником. Як передбачено ст.30 Закону України "Про іпотеку" Іпотекодержатель набуває право звернення на предмет іпотеки в разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов"язання. За правовою позицією Верховного Суду України від 01.10.2014 року у справі № 6-113 цс14 за змістом 625 ЦК України нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних входять до складу грошового зобов"язання і є особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобовязання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові. Таким чином, банк, як Іпотекодержатель, має право звернення стягнення на предмет іпотеки, оскільки основний боржник свого обов"язку по погашенню кредиту не виконала. За змістом ст..39 Закону України «Про іпотеку» в разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет іпотеки у рішенні суду зазначається, крім іншого, початкова ціна предмета іпотеки для його подальшої реалізації. Згідно Звіту про оцінку вартості нерухомого майна, що є предметом іпотеки, проведену ТОВ "Оціночна компанія "Аспект" станом на 02.09.2016 року, оціночна вартість предмету іпотеки складає 122 726 грн. Відповідно до ч.6 ст.38 Закону країни «Про іпотеку» ціна продажу предмета іпотеки встановлюється за згодою між іпотекодавцем і іпотекодержателем або на підставі оцінки майна субєктом оціночної діяльності, на рівні не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна. Враховуючи наведене, позовні вимоги обгрунтовані та підлягають задоволенню.

Outcome: approved