Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-18 00:00:00

Позивачка звернулась в суд з наведеним позовом до відповідача, мотивуючи тим, що між нею та Івано-Франківською філією Кредитної спілки «Християнська злагода» були укладені договори поруки №128/08 від 15.10.2008 року, №129/08 від 16.10.2008 року, №130/08 від 17.10.2008 року та №131/08 від 18.10.2008 року в забезпечення зобов'язань [PERSON], що виникли в нього на підставі укладених з відповідачем договорів про надання кредиту №128/08 від 15.10.2008 року, №129/08 від 16.10.2008 року, №130/08 від 17.10.2008 року та №131/08 від 18.10.2008 року. Рішенням Івано-Франківського міського суду від 25 березня 2013 року присуджено стягнути в солідарному порядку заборгованість за вищезазначеними кредитними договорами із позичальника [PERSON] та поручителя [PERSON]. До суду з позовом, на підставі якого винесено дане рішення, Кредитна спілка «Християнська злагода» звернулась 20 вересня 2010 року про стягнення боргу з позичальника. Заяву про збільшення позовних вимог про стягнення боргу також із поручителя спілкою подано 19 листопада 2012 року. Однак, в порушення умов договорів про надання кредиту, договорів поруки та закону відповідач, як кредитодавець не пред'явив протягом шести місяців з моменту застосування права на повернення кредиту достроково письмової вимоги до поручителя, що є підставою для визнання договорів поруки такими, що припинили свою дію. В судовому засіданні представник позивачки вимоги позову підтримав з мотивів викладених в позовній заяві. Просив позов задовольнити. Представник відповідача в судовому засіданні просив у задоволенні позову відмовити. Вислухавши пояснення представників сторін, дослідивши письмові докази у справі, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступне. Згідно зі статтями 553, 554 ЦК за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за невиконання ним свого обов'язку. У разі порушення такого зобов'язання боржник і поручитель відповідають як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Судом встановлено, що на підставі договору про надання кредиту №128/08 від 15.10.2008 року [PERSON] отримав кредит у кредитної спілки "Християнська злагода" в розмірі 79 000 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36% на рік з кінцевим терміном повернення кредиту та сплати процентів 15.10.2013 року. Згідно договору про надання кредиту №129/08 від 16.10.2008 року [PERSON] отримав кредит в розмірі 79 000 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36% на рік з кінцевим терміном повернення кредиту та сплати процентів 16.10.2013 року. Відповідно до кредитного договору №130/08 від 17 жовтня 2008 року [PERSON] отримав кредит в розмірі 79 000 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36% на рік з кінцевим терміном повернення кредиту та сплати процентів 17.10.2013 року. Згідно умов договору про надання кредиту №131/08 від 18.10.2008 року відповідач, [PERSON] отримав у відповідача кредит в розмірі 79 000 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36% на рік з кінцевим терміном повернення кредиту та сплати процентів 18.10.2013 року. В забезпечення зобов`язань [PERSON] за кредитними договорами №128/08 від 15.10.2008 року, №129/08 від 16.10.2008 року, №130/08 від 17.10.2008 року та №131/08 від 18.10.2008 року Кредитна спілка "Християнська злагода" уклала договори поруки №128/08 від 15.10.2008 року, №129/08 від 16.10.2008 року, №130/08 від 17.10.2008 року та №131/08 від 18.10.2008 року із позивачкою [PERSON]. Рішенням Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 25 березня 2013 року по цивільній справі № 0907/2-3213/2011 позов Кредитної спілки "Християнська злагода" до [PERSON] та [PERSON] про стягнення боргу за договорами кредиту задоволено. Суд вирішив стягнути в солідарному порядку із [PERSON] та [PERSON] на користь Кредитної спілки "Християнська злагода" заборгованість за кредитними договорами №128/08 від 15.10.2008 року, №129/08 від 16.10.2008 року, №130/08 від 17.10.2008 року та №131/08 від 18.10.2008 року в розмірі 1 526 475 грн. 70 коп. та в дохід державного бюджету України 1 700 гривень витрат по оплаті державного мита, 120,00 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи. Відповідно до ч. 3 ст. 61 ЦПК України, обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Судом при вирішенні спору про стягнення заборгованості з [PERSON] та [PERSON] було встановлено, що позичальник в порушення умов кредитних договорів договірні зобов'язання належним чином не виконував. Кредитні зобов'язання [PERSON] забезпечені порукою, а кредитна спілка в силу ст. 554 ЦК України набула право на солідарне стягнення кредитної заборгованості в повному обсязі з позичальника та поручителя. Рішення Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 25 березня 2013 року набрало законної сили 13 травня 2013 року, а тому обставини встановлені цим рішенням не підлягають додатковому доказуванню в даній справі, так як мають для неї преюдиційне значення. За змістом п.7.1 договорів поруки, договір вступає в силу з моменту його підписання і діє до повного виконання сторонами умов даного договору. Згідно п. 24 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 30.03.2012 року №5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин», відповідно до частини четвертої статті 559 ЦК України, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя. При вирішенні таких спорів суд має враховувати, що згідно зі статтею 526 ЦК зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Отже, якщо кредитним договором не визначено інші умови виконання основного зобов'язання, то у разі неналежного виконання позичальником своїх зобов'язань за цим договором строк пред'явлення кредитором до поручителя вимоги про повернення отриманих у кредит коштів має обчислюватися з моменту настання строку погашення зобов'язання згідно з такими умовами, тобто з моменту настання строку виконання зобов'язання у повному обсязі або у зв'язку із застосуванням права на повернення кредиту достроково. Таким строком не може бути лише несплата чергового платежу. Пред'явленням вимоги до поручителя є як направлення/вручення йому вимоги про погашення боргу (залежно від умов договору), так і пред'явлення до нього позову. При цьому в разі пред'явлення вимоги до поручителя кредитор може звернутися до суду протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання. При цьому сама по собі умова договору про дію поруки до повного виконання позичальником зобов'язання перед кредитодавцем або до повного виконання поручителем взятих на себе зобов'язань не може розглядатися як установлення строку дії поруки, оскільки це не відповідає вимогам статті 252 ЦК України, згідно з якою строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами. Термін визначається календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати. За таких обставин у позивача виникло право пред'явити вимогу до поручителя щодо повернення кредиту, починаючи з терміну виконання основного зобов'язання, протягом наступних шести місяців. Термін виконання основного зобов'язання за договором №128/08 встановлений 15 жовтня 2013 року, за договором №129/08 - 16 жовтня 2013 року, №130/08 - 17 жовтня 2013 року, №131/08 - 18 жовтня 2013 року. Позивач звернувся із вимогою до поручителя пред'явивши до суду заяву про залучення [PERSON] до участі в справі № 0907/2-3213/2011 у якості співвідповідача. Вказана заява зареєстрована канцелярією суду 19 листопада 2012 року, тобто до моменту виконання основного зобов'язання за кредитними договорами. Як вбачається зі змісту ст. 10 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх Таким чином, виходячи з заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги є безпідставними та такими, що не підлягають задоволенню. На підставі вищенаведеного, відповідно до п. 24 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» від 30.03.2012 року № 5, ст. ст. 3, 553, 554, 559 ЦК України, ст. ст. 3, 4, 5, 10, 11, 60 ЦПК України,

Outcome: dismissed