Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-26 00:00:00

ПАТ «Просто-страхування» звернулась до суду з позовом до [PERSON] про відшкодування шкоди, посилаючись на те, що 22 вересня 2013 року ПАТ "Просто-страхування" та [PERSON] уклали договір, поліс № АС/7941334 обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, згідно якого було застраховано відповідальність власника транспортного засобу Audi 80, реєстраційний номер [NUMBER]. 23 грудня 2013 року у м. Хмельницькому на вул. Трудовій відбулась дорожньо-транспортна пригода. Учасниками даної пригоди були: автомобіль Ford Taurus, реєстраційний номер [NUMBER], яким керував [PERSON] та автомобіль Audi 80, реєстраційний номер [NUMBER], яким керував [PERSON] Відповідно до постанови Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької обл., дорожньо-транспортна пригода сталася в результаті порушення Правил дорожнього руху [PERSON] Внаслідок даної пригоди третя особа, [PERSON], зазнав матеріальної шкоди внаслідок пошкодження його власності (автомобіль Ford Taurus, реєстраційний номер [NUMBER]), згідно з висновком № 90/14 оцінки транспортного засобу від 24 лютого 2014 р. вартість матеріального збитку становить 3256,23 грн. 22 квітня 2014 року [PERSON] звернувся до AT «Просто-страхування» із заявою про виплату страхового відшкодування. Зазначена вище подія була визнана страховою, про що 24 квітня 2014 року було складено страховий акт № 94855, відповідно до якого вартість страхового відшкодування склала 2713,52 грн. Відповідно до платіжного доручення № 8838 від 05 серпня 2014 року та виписки з ПАТ «ВТБ «БАНК» від 08 серпня 2013року AT "Просто-страхування" виплатило страхове відшкодування у сумі 2713,52 грн. Відповідно до ст. 27 Закону України "Про страхування" до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування в межах фактичних затрат, переходить право вимоги, яке страхувальник має до особи, відповідальної за заподіяний збиток. За ст. 1191 ЦК України, особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Згідно із ст. 38 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, якщо він не повідомив страховика у строки. Згідно з підпунктом 33.1.4 пункту 33.1 ст. 33 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", у разі настання дорожньо-транспортної пригоди, яка може бути підставою для здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати), водій транспортного засобу, причетний до такої пригоди, зобов'язаний" невідкладно, але не пізніше трьох робочих днів з дня настання дорожньо-транспортної пригоди, письмово надати страховику, з яким укладено договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду встановленого МТСБУ зразка, а також відомості про місцезнаходження свого транспортного засобу та пошкодженого майна, контактний телефон та свою адресу. Про настання дорожньо-транспортної пригоди [PERSON] із заявою до AT «ПРОСТО-страхування» не звертався. Позивач просить стягнути з [PERSON] на користь приватного акціонерного товариства «ПРОСТО-страхування» витрати по виплаті страхового відшкодування в сумі 2713,52 грн. У судове засідання позивач не прибув, просив розглянути справу у відсутність представника, просив позов задовольнити з підстав, викладених у позовній заяві, проти винесення заочного рішення не заперечив. Відповідач у судове засідання не з'явився, заперечень на позов не подав, про час і місце судового розгляду повідомлений належним чином. Суд приходить до висновку ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, оскільки позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов не підлягає задоволенню. Відповідно до п. ґ) п. 38.1.1 ст. 38.1 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних транспортних засобів» (у редакції, яка діяла на момент виникнення спірних правовідносин) страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду якщо він не повідомив страховика у строки і за умов, визначених у підпункті 33.1.2 пункту 33.1 статті 33 цього Закону. Згідно із п. 33.1.4 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних транспортних засобів» у разі настання дорожньо-транспортної пригоди, яка може бути підставою для здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати), водій транспортного засобу, причетний до такої пригоди, зобов'язаний невідкладно, але не пізніше трьох робочих днів з дня настання дорожньо-транспортної пригоди, письмово надати страховику, з яким укладено договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ), повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду встановленого МТСБУ зразка, а також відомості про місцезнаходження свого транспортного засобу та пошкодженого майна, контактний телефон та свою адресу. Якщо водій транспортного засобу з поважних причин не мав змоги виконати зазначений обов'язок, він має підтвердити це документально. Судом встановлено, що 23.12.2013 р. о 08 год. 50 хв. [PERSON], керуючи автомобілем «Аudi 80», д/н [NUMBER] у м. Хмельницькому по вул. Трудовій, 52, розпочинаючи маневр розвороту, не впевнився, що це буде безпечно та допустив зіткнення з автомобілем «Форд», д.н. [NUMBER] під керуванням водія [PERSON], який здійснював його обгін, чим порушив п.п. 10.1, 10.4 ПДР України та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП. Внаслідок зіткнення транспортні засоби отримали механічні пошкодження. Постановою судді Хмельницького міськрайонного суду від 24 січня 2014 року [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу. На момент вчинення ДТП автомобіль «Аudi 80», д/н [NUMBER] згідно полісу обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АС/7941334 було застраховано у ПрАТ «Просто-страхування» на підставі полісу обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Зазначена вище подія була визнана страховою, про що 24 квітня 2014 року було складено страховий акт № 94855, відповідно до якого вартість страхового відшкодування склала 2713,52 грн. ПрАТ «Просто-страхування» провело виплату страхового відшкодування у розмірі 2713,52 грн. [PERSON], що підтверджується платіжним дорученням № 8838 від 05.08.2014 р. Судом встановлено, що факт настання страхового випадку ніким не оспорюється; він зафіксований правоохоронними органами; відповідач, як особа, винна в ДТП, притягнутий до адміністративної відповідальності; сам позивач його визнав, добровільно сплативши страхове відшкодування. Згідно правової позиції висловленої в постанові Верховного Суду України від 16 вересня 2015 року по справі № 6-284цс15 сам по собі факт неповідомлення відповідачем страховику про настання страхового випадку не може бути покладений в основу ухвалення рішення, яке в своїй основі повинно базуватись на загальних положеннях про відшкодування збитків у позадоговірних зобов'язаннях, адже регресні зобов'язання входять до групи позадоговірних, тому спори з них мають вирішуватись у загальному порядку відшкодування збитків. Відповідно до ст. 3607 ЦПК України висновок Верховного Суду України щодо застосування норми права, викладений у його постанові, прийнятій за результатами розгляду справи з підстав, передбачених пунктами 1 і 2 частини першої статті 355 цього Кодексу, є обов'язковим для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права. Висновок щодо застосування норм права, викладений у постанові Верховного Суду України, має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права. Відповідно до п. 22.1 ст. 22 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи. За таких обставин, суд приходить до висновку, що факт неповідомлення [PERSON] страховику про настання страхового випадку не може бути покладений в основу ухвалення рішення, а тому у задоволенні позову слід відмовити.

Outcome: dismissed