Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-28 00:00:00

Позивач [PERSON], в особі представника [PERSON], звернувся до суду з даним позовом, вказуючи на те, що [PERSON], є спадкоємцем майна [PERSON], яка померла 02.04.2012 року, а саме: земельної ділянки площею 1,2890 га, розташованої на території Погорілівської сільської ради Заставнівського району Чернівецької області. 20.10.2014 року [PERSON] зареєстрував право власності на вказану земельну ділянку. Дана земельна ділянка передана Товариству з обмеженою відповідальністю «Мрія Буковина» в оренду на 10 років. Відповідно до п.1 Договору вбачається, що Орендодавець надає, а Орендар приймає в строкове платне користування земельну ділянку сільськогосподарського призначення, яка знаходиться в с.Погорілівка Заставнівського р-ну, Чернівецької області. Пункт 3 Договору визначає грошову оцінку земельної ділянки. Також представник позивача посилається на те, що відповідно до ч.3 ст.32 Закону України «Про оренду землі» перехід права власності на орендовану земельну ділянку до іншої особи (у тому числі в порядку спадкування), реорганізація юридичної особи-орендаря не є підставою для зміни умов або припинення договору, якщо інше не передбачено договором оренди землі. Відповідно до п.34 Договору визначено, що перехід права власності на орендовану земельну ділянку до другої особи, а також реорганізація юридичної особи-орендаря є підставою для зміни умов або розірвання Договору. Відповідно до ст. 125 ЗК України право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав. Отже, право власності на земельну ділянку у позивача [PERSON] виникло 20.10.2014 року, що підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності. Договір оренди землі, станом на час звернення до суду чинний, а позивач набув право власності на земельну ділянку, яка перебуває у користуванні відповідача [PERSON] «Мрія Буковина» на підставі договору оренди. Умовами п. 34. Договору визначено, що перехід права власності на орендовану земельну ділянку до другої особи, а також реорганізація юридичної особи-орендаря є підставою для зміни умов або розірвання Договору. Саме тому, вищезазначені обставини є підставою для розірвання такого договору та зобов'язання [PERSON] «Мрія Буковина» повернути [PERSON], земельну ділянку з кадастровим номером 7321586800:01:002:0058, розташовану на території Погорілівської сільської ради Заставнівського району Чернівецької області. Представник відповідача в судове засідання надала заперечення на позовну заяву де вказала, що вважає вимоги незаконними, необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню. Вказала, що 15.11.2007 року між ТОВ «Мрія Буковина» та [PERSON] було укладено договір оренди землі. Позивач в обґрунтування своїх вимог про розірвання договору оренди землі посилається на положення п. 34 спірного договору, згідно якого допускається розірвання такого договору в разі переходу права власності на земельну ділянку, проте даний пункт договору не передбачає права сторін договору оренди землі в односторонньому порядку розривати даний договір. Вважає, що вказане твердження позивача є безпідставним, оскільки також не враховує положень ст. 31 Закону України «Про оренду землі», згідно яких розірвання договору в односторонньому порядку не допускається. Таким чином розірвання спірного договору у чинній редакції з підстав передбачених п. 38 договору можливо лише за спільною домовленістю сторін договору. Доказів на підтвердження наявності такої спільної згоди суду не надавалось. Договір оренди землі укладається у письмовій формі і за бажанням однієї із сторін може бути посвідчений нотаріально. Типова форма договору оренди землі затверджується Кабінетом Міністрів України (ст. 14 Закону України "Про оренду землі"). Зазначає також, що позивач у порушення вимог чинного законодавства не попередив користувача (орендаря) у передбачений строк про зміну власника земельної ділянки. З підставі викладених в запереченнях просила відмовити в задоволенні позовних вимог. В судовому зсіданні представник позивача вимоги позовної заяви підтримав та обґрунтував обставинами викладеними в позовній заяві. Додатково вказав, що підставою для звернення до суду із зазначеним позовом була наявність п.34 в договорі, який надає право звернутися до орендаря із вимогою про розірвання договору оренди землі у звязку із переходом права власності та відповідно зміною власника земельної ділянки. Пояснив, що його довіритель [PERSON] додатково звернувся до [PERSON] «Мрія Буковина» 03.08.2017 року із вимогою розірвання оспорюваного договору в позасудовому порядку, однак відповіді не отримав. Представник відповідача в судовому засіданні заперечила проти задоволення позовних вимог, підтримавши обставини на які посилалась в наданих раніше запереченнях. Також надала суду інформацію відомості по сплаті орендної плати орендодавцю за період з 2015 по 2016 роки. З приводу сплати орендної плати за періоди до 2015 року, то вказала, що на підставі ухвали\~ слідчого судді Печерського районного суду м.Києва від 11.12.2014 року всі архівні документи [PERSON] «Мрія Буковина», в тому числі відомості по сплаті орендної плати, 16.12.2014 року вилучені органом досудового розслідування та на даний момент доступу до них не має.\~ Вислухавши пояснення представників сторін, дослідивши письмові докази по справі, встановивши обставини справи та визначені відповідно до них правовідносини, суд вважає, що в задоволенні позовних вимог слід відмовити виходячи з наступного. Так, в судовому засіданні було встановлено, що 15.11.2007 року між [PERSON] з однієї сторони та [PERSON] «Мрія Буковина» з другою сторони укладено договір оренди землі (а.с. 60) (далі Договір). Вказаний договір зареєстрований у Чернівецькій регіональній філії ДП «Центр ДЗК» 22.02.2008 року за реєстроваим №040884300029 (а.с. 63). У відповідності до п.п. 1, 2, 6, 8 Договору Орендодавець надає, а Орендар приймає в строкове платне користування земельну ділянку сільськогосподарського призначення, яка знаходиться в с.Погорілівка, площа якої становить 1,2890 гектарів. Договір укладено на 10 років. Згідно п.п. 7, 9,10 Договору орендна плата вноситься Орендарем у формі та розмірі 1,5 % від нормативної грошової оцінки земельної ділянки в рік у грошовій формі. За згодою сторін орендна плата може бути виплачена в натуральній формі. Орендна плата вноситься у такі строки: до 31 грудня за весь рік оренди земельної ділянки. Передача продукції та надання послуг в рахунок орендної плати оформляється відповідними актами. Пункти 25-28 регламентують права та обовязки сторін. Як вбачається з п.п.31, 32, то зміна умов Договору здійснюється у письмовій формі за взаємною згодою сторін. У разі недосягнення згоди щодо змін умов Договору спір розвязується в судовому порядку. Дія договору припиняється у разі закінчення строку, на який його було укладено; придбання Орендарем земельної ділянки у власність; викупу земельної ділянки для суспільних потреб або примусового відчуження земельної ділянки з мотивів суспільної необхідності або ж ліквідації юридичної особи. Пункт 33 Договору визначає випадки його припинення шляхом розірвання, зокрема це за взаємною згодою сторін; рішенням суду на вимогу однієї із сторін внаслідок невиконання другою стороною обовязків, передбачених Договором; внаслідок випадкового знищення, пошкодження орендованої земельної ділянки, яке істотно перешкоджає її використанню, а також інших підстав, визначених законом. Крім того, пунктом 34 Договору передбачено, що перехід права власності на орендовану земельну ділянку до другої особи, а також реорганізація юридичної особи Орендаря є підставою для зміни умов або його розірвання. Документами, які є невідємною частиною Договору є план або схема земельної ділянки та акт приймання-передачі обєкта оренди, кадастровий план земельної ділянки, акт визначення меж в натурі. Представником відповідача зазначені додатки були надані в судове засідання та були предметом дослідження (а.с. 64, 65). Згідно плану меж земельної ділянки її кадастровий номер 7321586800:01:002:0058, а площа складає 1,2890 га. 02.04.2012 року померла орендодавець [PERSON], 20.10.2014 року позивачу видано свідоцтво про право на спадщину за заповітом, що підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності (а.с. 8-11). Спадщина на яку видано свідоцтво складається з земельної ділянки площею 1,2890 гектарів, кадастровий номер\~ 7321586800:01:002:0058, розташованої на території Погорілівської сільської ради Заставнівського району Чернівецької області, цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Своє право власності на зазначену земельну ділянку позивач зареєстрував в передбаченому законом порядку, що підтверджується вищевказаним витягом. 15.03.2017 року позивач [PERSON] звернувся до відповідача [PERSON] «Мрія Буковина» з проханням не обробляти належну йому земельну ділянку в звязку з виходом в натурі для подальшого самообробітку (а.с. 13). Стаття 1216 ЦК України передбачає, що спадкування є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Крім того, ст.1225 ч.1 ЦК України передбачає, що право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення.\~ Положення статті 1226 Цивільного кодексу України передбачають, що спадкування це перехід не тільки прав, але й обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ч. 4 ст. 32 Закону України "Про оренду землі" перехід права власності на орендовану земельну ділянку до іншої особи, а також реорганізація юридичної особи-орендаря не є підставою для зміни умов або розірвання договору, якщо інше не передбачено договором оренди землі. У відповідності до вимог ст. 148-1 ч.1, 3, 4 ЗК України, до особи, яка набула право власності на земельну ділянку, що перебуває у користуванні іншої особи, з моменту переходу права власності на земельну ділянку переходять права та обовязки попереднього власника земельної ділянки за чинними договорами оренди, суперфіцію, емфітевзису, земельного сервітуту щодо такої земельної ділянки. Особа, яка набула право власності на земельну ділянку, протягом одного місяця з дня набуття права власності на неї зобовязана повідомити про це її користувачів із зазначенням: кадастрового номера (за наявності), місця розташування та площі земельної ділянки; найменування (для юридичних осіб), прізвища, імя, по батькові (для фізичних осіб) нового власника; місця проживання (знаходження) нового власника, його поштової адреси; платіжних реквізитів (у разі, якщо законом або договором передбачена плата за користування земельною ділянкою у грошовій формі). Повідомлення надсилається користувачу земельної ділянки рекомендованим листом з повідомленням про вручення або вручається йому особисто під розписку. За згодою сторін договору оренди, суперфіцію, емфітевзису, земельного сервітуту чи застави до такого договору можуть бути внесені зміни із зазначенням нового власника земельної ділянки. Таким чином, за договором оренди земельної ділянки позивачем набуто не тільки права, але й обов'язки, які полягали в необхідності дотримання умов Договору, що укладений спадкодавцем [PERSON] з [PERSON] «Мрія Буковина», у тому числі не створювати перешкоди при виконанні умов договору. Суд звертає увагу на ту обставину, що ні позивачем ні його представником не надано відповідних доказів виконання вимог ст.148-1 ЗК України щодо повідомлення Орендаря в місячний строк про зміну власника земельної ділянки. 11.08.2017 року позивач звернувся до суду із даним позовом і в додатках до позовної заяви міститься пропозиція позивача від 03.08.2017 року адресована відповідачу 07.08.2017 року розірвати укладений договір в позасудовому порядку (а.с. 15-16). За вказаних обставин, в даному випадку посилання позивача на обставину щодо зміни власника земельної ділянки як на підставу розірвання Договору не може бути взято до уваги, оскільки останнім не був дотриманий порядок зміни його умов або ж його розірвання, що передбачений чинним законодавством. Суд також звертає увагу на ту обставину, що у відповідності до умов п.34 Договору перехід права власності на орендовану земельну ділянку є тільки підставою для зміни умов або розірвання Договору, а не передбачає одностороннє розірвання договору оренди землі. Щодо пункту 32 Договору, то він не передбачає права сторін договору оренди землі в односторонньому порядку розривати його. Твердження позивача на які він посилається в своїй позовній заяві не відповідають вимогам закону, оскільки також не враховують положень ст. 31 Закону України «Про оренду землі», згідно яких розірвання договору в односторонньому порядку не допускається. Таким чином розірвання спірного договору у чинній редакції з підстав передбачених п. 34 договору можливо лише за спільною домовленістю сторін договору. Разом з тим, в матеріалах справи відсутні будь-які докази на підтвердження наявності такої спільної згоди між сторонами, їх також не було здобуто в ході розгляду справи в суді. Право орендодавця щодо розірвання договору оренди землі з підстав переходу права власності на орендовану земельну ділянку не є безмежним, а порядок припинення дії договору оренди шляхом його розірвання визначено в пункті 37 договору оренди землі. Також порядок розірвання договору та зміни його умов визначено вимогами положень ЦК України. Так, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків, що регламентовано ст.626 ЦК України. Згідно ст. 629, 651, 654 ЦК України, договір є обов'язковим для виконання сторонами. Зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Зміна або розірвання договору вчиняється в такій самій формі, що й договір, що змінюється або розривається, якщо інше не встановлено договором або законом чи не випливає із звичаїв ділового обороту. У відповідності до ст. 14 Закону України "Про оренду землі", договір оренди землі укладається у письмовій формі і за бажанням однієї із сторін може бути посвідчений нотаріально. Типова форма договору оренди землі затверджується Кабінетом Міністрів України Відповідно до вимог ст. 638 Цивільного кодексу України - договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною. Крім того, згідно зі ст. 31 Закону України "Про оренду землі" договір оренди землі може бути розірваний за згодою сторін. Розірвання договору оренди землі в односторонньому порядку не допускається, якщо інше не передбачено законом або цим договором. Враховуюче зазначені положення чинного законодавства та умови договору оренди землі позивач мав би письмово висловити свою пропозицію про намір розірвати договір оренди землі (до звернення до суду із позовною заявою), проте цього позивачем не зроблено. Тобто, в позасудовому порядку розірвання договору оренди землі мало бути здійснено у формі договору. З вищевикладеного суд приходить до висновку, що та обставина на яку посилається позивач як на підставу розірвання Договору, а саме зміна власника земельної ділянки, в даному випадку не може слугувати умовою для його розірвання, оскільки ним не дотримано процедури передбаченої чинним законодавством та умовами Договору (п.34).\~\~\~\~\~ Суд також звертає увагу на ту обставину, що в матеріалах справи в наявності відомості по сплаті орендної плати Орендодавця в порядку передбаченому умовами п.п. 7,10 Договору тобто передача продукції в рахунок орендної плати та оформлення це відповідними актами. Так, згідно відомостей, які за своєю правовою природою є актами прийому-передачі за 2015, 2016 роки (а.с. 68-70), Орендодавець отримав в рахунок орендної плати пшеницю та цукор у відповідному еквіваленті, про що свідчить підпис у відповідних графах навпроти прізвища. Даний факт свідчить про належне виконання умов Договору з боку відповідача. Інших підстав для розірвання Договору позивачем в позовній заяві не наведено, а тому інші істотні умови договору оренди земельної ділянки не можуть бути предметом дослідження в рамках даної цивільної справи. Крім того, у відповідності до ч.1, п. 2 ч. 2 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, повязані з розглядом справи, покладаються у разі відмови в позові - на позивача. За вказаних обставин, суд вважає, що вимога про стягнення судових витрат з відповідача задоволенню не підлягає. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed