Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-03 00:00:00

ВИМОГИ ПОЗИВАЧА ПАТ "КБ "Надра" просить стягнути з [PERSON] заборгованість за кредитним договором №857247/ФО ві 21.08.2008 року на суму 2 0848,90 доларів США, неустойку(пеню) в розмірі 14 745,77 грн, судовий збір на суму 7 390,77 грн., а також повернути з рахунку держави на користь ПАТ «КБ «Надра» надмірно сплачений останнім судовий збір на суму 11,27 грн. ПОЗИЦІЯ ПОЗИВАЧА 21.08.2008 року між ВАТ «КБ «Надра», правоступником якого з 04.02.2011 року є ПАТ «КБ «Надра», та [PERSON] було укладено кредитний договір №857247/ФО. Згідно п.1.1, п.1.4 Кредитного договору Банк надає позичальнику кредитні кошті в сумі 23856,83 доларів США на споживчі цілі строком до 11.08.2023 року включно, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 14,49 % річних від суми кредиту. Згідно вказаного кредитного договору позичальник повертає кредит та сплачує банку відсотки шляхом сплати суми мінімально необхідного платежу, що складає 327,82 долари США щомісячно до 10 числа поточного місяця. Відповідач порушив умови кредитування та не виконував належним чином зобов`язання. Станом на 06.11.2015 року [PERSON] має заборгованість по основному боргу на суму 18 542,31 доларів США, заборгованість по відсоткам в сумі 2 306,59 доларів США та заборгованість по неустойці в сумі 675,97 доларів США(15 496,97 грн.). Останній платіж відповідачем зроблено 12.01.2015 року. Представник позивача у судове засідання не з`явився, але надіслав письмову заяву в якій просить розглянути справу у його відсутність, позовні вимоги підтримав у повному обсязі та не заперечує проти ухвалення заочного рішення. ЗАПЕРЕЧЕННЯ ВІДПОВІДАЧА Відповідач у судове засідання не з`явився, причини неявки суду невідомі. 02.08.2016 року відповідачем подано заперечення на позовну заяву, відповідно до яких останній вважає позовні вимоги безпідставними та такими, що задоволенню не підлягають. ПРОЦЕСУАЛЬНІ ДІЇ Ухвалою Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 15.04.2016 року відкрито провадження у справі. Ухвалою Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 05.01.2017 року частково задоволено клопотання представника відповідача про витребування доказів. Ухвалою Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 10.10.2017 року призначено економічну експертизу та на час її проведення зупинено провадження в справі. Ухвалою Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 28.01.2019 року поновлено провадження у справі та призначено розгляд справи. ФАКТИЧНІ ОБСТАВИНИ ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ 21.08.2008 року між ВАТ «КБ «Надра», правонаступником якого є ПАТ «КБ «Надра», та [PERSON] укладено кредитний договір №857247/ФО, за умовами пункту 1.1 якого Банк надав позичальнику у тимчасове користування на умовах забезпеченості, повернення, строковості та платності грошові кошти у сумі 23 856,83 доларів США; строком до 11.08.2023 року, зі сплатою за користування кредитом відсотків з розрахунку 14,49 % річних. Згідно пункту 3.3.2 Договору позичальник повертає кредит та сплачує банку відсотки шляхом внесення мінімально необхідного платежу, передбаченого п.3.3.1 цього Договору, а саме в сумі 327,82 грн., шляхом внесення готівкою через касу Банку на поточний рахунок № [NUMBER] , або безготівковим перерахуванням через транзитний рахунок № [NUMBER] . Кінцевий термін повернення кредиту 11.08.2023 року(п.3.3.4 Договору). Крім того, ознайомлення відповідача з умовами договору також підтверджується його підписом в анкету-заяві на оформлення Кредитного пакету «Житлові рішення» від 15.07.2008 року. Своїм підписом в кредитному договорі та анкеті заяві відповідач підтвердив факт ознайомлення з умовами договору та згоду з ними. Відповідно до наказу Тимчасового адміністратора №52 від 26.01.2011 року ПАТ «КБ «Надра» є правонаступником усіх прав та обов`язків Акціонерного комерційного банку «Надра», створеного відповідно до рішення засновників згідно установчого договору від 23.12.1993 року шляхом реорганізації Комерційного банку «Надра» з товариства з обмеженою відповідальністю у відкрите акціонерне товариство, зареєстрованого Національним банком України 26.10.1993 року, реєстраційний номер 205. На підставі рішення виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб №113 від 05.06.2015 року «Про початок процедури ліквідації ПАТ «КБ «Надра» та визначення уповноваженої особи Фонду на ліквідацію банку» у Публічному акціонерному товаристві «Комерційний банк «Надра» розпочалась процедура ліквідації та призначено уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію банку. Разом з тим, згідно висновку експерта за результатами проведення судово-економічної експертизи від 16.08.2018 року №1681/1682/17-27, 3107-3109/18-27 зарахування сум сплати кредиту здійснювалось Банком з недотримання п.3.3.2 Кредитного договору №857247/ФО від 21.08.2008, а саме: - з 21.08.2008 року на поточний рахунок [NUMBER], зазначений в умовах Кредитного договору, Банком було зараховано лише частину суми - 5610,0 дол. США, від загальної суми - 25456,0 дол. США, сплаченої [PERSON] за період по 06.01.2015, решта суми, внесеної [PERSON] в касу банківського відділення, зараховувалась Банком на транзитні рахунки, номери яких не відповідають номеру транзитного рахунку, зазначеного в п.3.3.2 Кредитного договору. Потім кошти зараховувалися в погашення заборгованості по кредиту. - зарахування коштів на позичковий рахунок [PERSON] проводилось Банком із застосуванням рахунку № [NUMBER] , який не передбачений Кредитним договором і є не типовим для відображення таких операцій згідно з Інструкцією про застосування Плану рахунків бухгалтерського обліку банків України, затвердженою Постановою НБУ від 17.06.2004 №280; - зарахування коштів Банком на позичковий рахунок [PERSON] . здійснювалося пізніше, ніж внесення готівки в касу відділення Банку. Оскільки рахунки, через які Банком проводилася сплачена клієнтом готівка, не відповідають рахунку, зазначеному в Кредитному договорі, несвоєчасне зарахування коштів Банком в рахунок погашення кредитної заборгованості є необґрунтованим. У ході експертизи встановлено різницю між сплаченими коштами (по 19- ти квитанціях, в тому числі по квитанціях) та загальною сумою, зарахованою на погашення заборгованості за Кредитним договором - в бік зменшення (не зараховано), яка складає 41,42 дол. США. Різниця виникла в зв`язку з: - утриманням Банком комісії за розрахунково-касове обслуговування (по рах. [NUMBER]); - зарахуванням Банком на позичковий рахунок платежу не в сумі, сплаченій Позичальником (по 330,0 дол. США), а в розмірі мінімального платежу, що обумовлений п.3.3.1 Кредитного договору (327,82 дол. США). За розрахунком, проведеним в ході експертизи, відповідно до умов Кредитного договору №857247/ФО від 21.08.2008, Положення про кредитування, затвердженого рішенням Правління ВАТ КБ «Надра» від 01.03.2006 (протокол №9) та п.4 ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів» від 12.05.1991 №1023-ХІІ заборгованість [PERSON] за отриманим кредитом станом на 10.11.2015 складає: - за основною сумою кредиту («тіло кредиту») - 16 441 доларів США 37 центів; - за процентами - 2 044 доларів США 85 центів. У ході експертизи встановлено, що надання фізичній особі споживчого кредиту в іноземній валюті на підставі Кредитного договору №857247/ФО від 21.08.2008, не передбачено Положенням про кредитування, затвердженим рішенням Правління ВАТ КБ «Надра» від 01.03.2006 року (протокол №9). Рішення колегіального кредитного органу Банку, яке б слугувало підставою для надання такого кредиту, відсутнє. Вказаний факт потребує надання юридичної (правової) оцінки. При укладенні Кредитного договору №857247/ФО від 21.08.2008 Банком було не дотримано вимоги, встановлені ст.11 Закону України «Про захист прав споживачів» від 12.05.1991 №1023-ХІІ та Правилами надання банками України інформації про умови кредитування та сукупну вартість кредиту, затверджених постановою Правління НБУ від 10.05.2007 №168 (п.2.1, 2.2, 2.4, 3.1, 3.2, 3.3, 3.4, 3.8). Розрахунок заборгованості, доданий до позовної заяви щодо нарахування ПАТ «Комерційний банк «Надра» заборгованості за тілом кредиту в сум: 18 542 доларів США 31 цент, не підтверджується, так як не відповідає умовам Кредитного договору №857247/ФО від 21.08.2008 року, а саме: - заява на видачу готівки №756 від 21.08.2008 року документально підтверджує видачу [PERSON] лише частину кредитних коштів в сумі 23 027 доларів США 83 центи. Оскільки відповідно до норм п.4 ст.11 Закону «Про захист прав споживачів» від 12.05.1991 .№1023-ХІІ, споживач не зобов`язаний сплачувати кредитодавцеві будь-які вартісні елементи кредиту, що не були зазначені в договорі, Банк необґрунтовано утримав з кредитних коштів [PERSON] комісію «за проведення розрахунків...» - 829 доларів США, процентний розмір та сума якої не передбачені в Кредитному договору №857247/ФО За розрахунком експерта заборгованість [PERSON] за тілом кредиту по Кредитному договору №857247/ФО від 21.08.2008 року станом на 12.01.2015 року (як і на будь-яку іншу дату після 06.01.2015 року) складає 16 441 доларіа США 37 центів. Нарахування процентів за користування кредитом, відображене Банком в Розрахунку заборгованості до позовної заяви, відповідає умовам Кредитного договору №857247/ФО від 21.08.2008 року. Проте, сума обрахованої Банком заборгованості - 2 306,59 дол. США на 261,74 дол. США менше, ніж за розрахунком, проведеним в ході експертизи. За розрахунком експерта заборгованість [PERSON] по сплаті процентів за користування кредитом станом на 10.11.2015 року (дата сплати мінімального платежу згідно умов Кредитного Договору) складає 2 044 долари США 85 центів. Розрахунок заборгованості до заяви про зменшення позовних вимог щодо нарахування ПАТ «Комерційний банк «Надра» суми пені за несвоєчасне виконання зобов`язань за Кредитним договором №857247/ФО від 21.08.2008 року, документально та нормативно не підтверджується, оскільки: - із Розрахунку заборгованості по Кредитному договору, наданому Банком до позовної заяви, не вбачається наявність заборгованості Позичальника по сплаті мінімальної суми з 13.11.2014 року. Оскільки, відповідно п.3.3.1 Кредитного договору щомісячна сума мінімального платежу встановлена в сумі 327 долари США 82 центи, а згідно первинних документів [PERSON] систематично (щомісяця) до 06.01.2015 року вносив платежі, в розмірах не менше, ніж 328 дол. США; - умови п.5.2 Кредитного договору щодо пені в розмірі подвійної облікової ставки НБУ суперечать ст. З Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань» від 22.11.1996 №543/96-ВР (розмір пені не може перевищувати розмір подвійної облікової ставки НБУ); - розрахунок пені здійснений Банком виходячи з прострочення сплати мінімального платежу, встановленого п.3.3.1 Кредитного договору (327 долари США 82 центи). Але в ході експертизи встановлено необгрунтоване утримання із суми кредиту комісії, непередбаченої умовами Договору. Як наслідок, ануїтентний (мінімальний) платіж вже буде іншим (меншим, ніж 327 доларів США 82 центи). Отже, й сума пені, розрахована Банком, не відповідає дійсності. Нарахування пені в іноземній валюті за обліковою ставкою Національного банку України діючим законодавством не передбачено. У розрахунку заборгованості за Кредитним договором №857247/ФО від 21.08.2008 року, наданому позивачем, враховані щомісячні платежі по квитанціях: від 08 вересня 2008 року в сумі 330,0 доларів (квитанція №2988); від 08 грудня 2008 року в сумі 330,0 доларів (квитанція №9932); від 06 лютого 2009 року в сумі 330,0 доларів (квитанція №2090); від 06 березня 2009 року в сумі 330,0 доларів (квитанція №7045); від 06 квітня 2009 року в сумі 330,0 доларів (квитанція №491); від 06 травня 2009 року в сумі 330,0 доларів (квитанція №9730); від 04 червня 2009 року в сумі 330,0 доларів (квитанція №3078); від 06 липня 2009 року в сумі 330,0 доларів (квитанція №7532); від 06 серпня 2009 року в сумі 330,0 доларів (квитанція №2977); від 07 вересня 2009 року в сумі 330,0 доларів (квитанція №4172); від 05 жовтня 2009 року в сумі 330,0 доларів (квитанція №4809); від 06 листопада 2009 року в сумі 330,0 доларів (квитанція №4933); від 06 січня 2010 року в сумі 330,0 доларів (квитанція №6969; від 05 березня 2010 року в сумі 330,0 доларів (квитанція №6192); від 07 квітня 2010 року в сумі 330,0 доларів США (квитанція №3389). Операції з надходження коштів в сумах та по датах, що відповідають сумам та датам у вищевказаних квитанціях, проведено по поточному рахунку [PERSON] [NUMBER], ведення якого передбачено п.3.3.2 Кредитного договору. Різниця між сплаченими коштами (по вказаних квитанціях) та загальною сумою, зарахованою на погашення заборгованості за Кредитним договором - в бік зменшення, складає 32 доларів США 72 центи. Різниця виникла в зв`язку з: - утриманням Банком комісії за розрахунково-касове обслуговування (по рах. [NUMBER]); - зарахуванням Банком на позичковий рахунок платежу не в сумі сплаченій Позичальником (по 330 доларів США), а в розмірі мінімального платежу, що обумовлений п.3.3.1 Кредитного договору (327 доларів США 82 центи). Щодо використання Банком «усіх вихідних даних для здійснення Розрахунку заборгованості»: розрахунок заборгованості [PERSON] у даній справі ПАТ КБ «Надра» проведено з урахуванням суми комісії 829 доларів США, яку 21.08.2008 року необгрунтовано утримано із кредитних коштів Позичальника. ОЦІНКА СУДУ Відповідач свої зобов`язання за кредитним договором не виконує та докази повернення кредиту до суду не надано, внаслідок чого, згідно наданого розрахунку з урахуванням зменшення позовних вимог, банком нарахована заборгованість за кредитним договором на суму 20 848 доларів США 90 центів, неустойку(пеню) в розмірі 14 745 грн 77 коп. 24.11.2015 року на адресу відповідача позивачем надіслано досудову вимогу про погашення заборгованості за кредитним договором №857247/ФО від 21.08.2008 року протягом чотирнадцяти календарних днів з дня отримання вимоги вказаної суми позики. Поштове відправлення повернулось на адресу позивача з відміткою «за закінченням терміну зберігання». У позасудовому порядку спір між сторонами вирішено не було, у зв`язку з чим позивач змушений був звернутись до суду за захистом своїх прав. З часу звернення позивача до суду та отримання відповідачем копії позову останній кредит не повернув, належних доказів про його повернення не надав. НОРМИ ПРАВА Відповідно до ч. 1 ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами кредитного договору, відповідно до змісту ч. 1 ст. 638 та ст. 1054 ЦК України, є умови про мету, суму і строк кредиту, умови і порядок його видачі, розмір, порядок нарахування та виплата процентів, відповідальність сторін. Згідно з ч. 1 ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Статтями 12, 13, 81 та 83 ЦПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Сторони та інші учасники справи подають докази безпосередньо до суду. Згідно ст. ст. 526, 530, 610, ч. 1 ст. 612, ст. 629 ЦК України зобов`язання повинні виконуватись належним чином, у встановлений термін, відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Одностороння відмова від виконання зобов`язання не допускається. Договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилась, та сплати процентів (ч. 2 ст. 1050 ЦК України). Згідно ст.1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Норми ч. 1 і ч. 3 ст. 12 ЦПК України вказують, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, надавши докази відповідно до вимог ст. ст. 76 82 ЦПК України. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (ч. 1 ст. 76 ЦПК України). Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування (ч. 2 ст. 78 ЦПК України). Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях (ч. 6 ст. 81 ЦПК України). Обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню (ч. 1 ст. 82 ЦПК України). Відповідно ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Захист цивільних прав - це передбачені законом способи охорони цивільних прав у разі їхнього порушення чи реальної небезпеки такого порушення. Стаття 15 ЦК України передбачає право кожної особи на захист свого цивільного права в разі його порушення, невизнання або оспорювання, а також на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Загальний перелік таких способів захисту цивільних прав та інтересів визначений у статті 16 ЦК України. Разом з тим, однією із засад судочинства, регламентованих п. 3 ч. 1 ст. 129 Конституції України, є змагальність сторін та свобода в наданні ними до суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. У відповідності до положень ч.3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. В силу вимог ст.81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно положень ч.1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання повинно виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до звичаїв ділового обороту у випадку належного виконання грошового зобов`язання розписка повертається боржникові з відповідною відміткою про виконання. Статтею 533 ЦК України встановлено, що грошове зобов`язання має бути виконане у гривнях. Якщо у зобов`язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом. Використання іноземної валюти, а також платіжних документів в іноземній валюті при здійсненні розрахунків на території України за зобов`язаннями допускається у випадках, порядку та на умовах, встановлених законом. При вирішенні справи суд також враховує правову позицію Верховного Суду України у справі за № 6-284цс17. Так, згідно з ст.524 ЦК України, зобов`язання має бути виражене у грошовій одиниці України - гривні. Відповідно до ч.1 ст.533 ЦК України грошове зобов`язання має бути виконане у гривнях. Отже, гривня як національна валюта є єдиним законним платіжним засобом на території України. Разом з тим ч.2 ст.524 та ч.2 ст.533 ЦК України допускають, що сторони можуть визначити в грошовому зобов`язанні грошовий еквівалент в іноземній валюті. У такому разі сума, що підлягає сплаті за зобов`язанням, визначається в гривнях за офіційним курсом Національного банку України встановленим для відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом. Договір позики може бути оплатним, тобто таким, що передбачає сплату процентів за користування сумою позики, або безоплатним - якщо виконання позичальником зобов`язання обмежується поверненням боргу. Згідно із частиною першою статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Передбачене у цій нормі право сторін на встановлення умов оплати за користування позикою з урахуванням норм ст. 6, ч. 1 ст. 627 ЦК України слід розуміти як право сторін на визначення саме розміру процентів та порядку їх сплати, а не обрання ними іншого способу оплати (наприклад, у твердій грошовій сумі без відносно до суми боргу), оскільки закон - ст. ст. 536, 1048 ЦК України визначає,що плата за користування чужими грішми встановлюється і нараховується у вигляді процентів на основну суму боргу. У даному випадку кредитним договором передбачено сплату відсотків за користування грошовими коштами в розмірі 14,49 відсотків річних від суми кредиту. Ч. 1 ст. 1050 ЦК України встановлено, що у разі порушення боржником зобов`язання він зобов`язаний сплатити неустойку. Відповідно ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Суд визнає висновок експерта за результатами проведення судово-економічної експертизи від 16.08.2018 року №1681/1682/17-27, 3107-3109/18-27 належним доказом у справі. Відповідно до ч. 3, ч. 4 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. З наданих позивачем доказів, суд не може дійти висновку про правильність і достовірність розрахунку заборгованості відповідача перед Банком. За таких обставин суд дійшов висновку, що у задоволенні позову ПАТ "КБ "Надра" до [PERSON] про стягнення кредитної заборгованості слід відмовити у зв`язку з необґрунтованістю. РОЗПОДІЛ СУДОВИХ ВИТРАТ МІЖ СТОРОНАМИ Оскільки у задоволенні позовних вимог відмовлено, понесені позивачем судові витрати на підставі ст. 141 ЦПК України слід віднести за його рахунок. Судові витрати, понесені відповідачем за проведення експертизи, які були сплачені відповідачем 22.12.2017 року в сумі 8 910 грн та відносяться до виду судових витрат, розподілити між сторонами на загальних підставах. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed