Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-24 00:00:00

Представник позивача з вернувся до суду з позовом до [PERSON], [PERSON] про стягнення матеріальної та моральної шкоди, в якому просить стягнути солідарно з [PERSON] та [PERSON] на користь [PERSON] суму завданих дорожньо-транспортною пригодою збитків, у розмірі 98 725, 99 грн.; стягнути солідарно з [PERSON] та [PERSON] на користь [PERSON] витрати, понесені на проведення дослідження КТЗ, в розмірі 1500, 00 грн.; стягнути солідарно з [PERSON] та [PERSON] на користь [PERSON] витрати, понесені на правову допомогу, в розмірі 8 000, 00 грн; стягнути солідарно з [PERSON] та [PERSON] на користь [PERSON] моральну шкоду, в розмірі 10 000 грн.; стягнути солідарно з [PERSON] та [PERSON] на користь [PERSON] судові витрати, пов'язані з оплатою судового збору, у розмірі 1 182, 26 грн. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 11.10.2014 року, о 12 год. 55 хв., на вулиці Великій кільцевій дорозі, 8, в м. Києві, сталась дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля „Hynday Santa Fe". д.н.з. [NUMBER], який знаходився під керуванням [PERSON] та належить на праві власності [PERSON] та автомобіля „Mersedes-Benz ML 350 д.н.з. [NUMBER], який знаходився під керуванням [PERSON] та належить [PERSON]. В порушення Правил дорожнього руху України Відповідачем-2 було залишено місце дорожньо-транспортної пригоди. 31.10.2014 року Постановою Солом'янського районного суду м. Києва, [PERSON] визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ст.ст. 122-4, 124 Крдексу України про адміністративні правопорушення та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу. Внаслідок даної дорожньо-транспортної пригоди Позивачу був завданий матеріальний збиток. Для визначення матеріального збитку автомобіля „Mersedes-Benz ML 350 д.н.з. [NUMBER], внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, Позивачем було подано заяву від 28.10.2014 року про проведення авто товарознавчого дослідження колісного транспортного засобу. Дане дослідження було проведене у Товаристві з обмеженою відповідальністю „Експертна компанія „Укравтоекспертиза-Стандарт", за виконання якого Позивач поніс витрати в розмірі 1 500, 00 грн. Відповідно до Звіту про визначення вартості матеріального збитку, завданого власнику автомобіля „Mersedes-Benz ML 350 д.н.з. [NUMBER], внаслідок дорожньо-транспортної пригоди № С 14-569 від 03.11.2014 року, вартість матеріального збитку складає 148 725, 99 грн. Станом на дату скоєння ДТП цивільно-правова відповідальність відповідача не застрахована за полісом обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Даний факт підтверджується Витягом з Централізованої бази даних Моторного (транспортного) страхового бюро України. 17.10.2014 року відповідно до положень ст. 33 ЗУ „Про „ОСЦПВ", Позивач подав до МТСБУ повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду. На МТСБУ, згідно положень ЗУ „Про ОСЦПВ" покладено обов'язок відшкодувати Позивачу завданий матеріальний збиток, що обмежується страховою сумою, в розмірі 50 000, 00 грн. Оскільки вартість матеріального збитку КТЗ „Mersedes-Benz ML 350" д.н.з. [NUMBER], перевищує розмір регламентованої виплати МТСБУ, різниця має бути компенсована Відповідачами у повному обсязі. Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі. Представник відповідача [PERSON], який діє в інтересах [PERSON], проти позову заперечував, посилаючись на те, що [PERSON] передав право керування транспортним засобом [PERSON], тому цивільну відповідальність перез Позивачем має нести [PERSON] Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, причини неявки суду не повідомив. Вислухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, дослідивши матеріали справи, оцінивши надані сторонами докази в їх сукупності та взаємозв'язку, судом встановлено наступне. Постановою Солом'янського районного суду м. Києва від 31 жовтня 2014 року встановлена вина Відповідача-2 [PERSON] у дорожньо-транспортній пригоді, яка сталася 11.10.2014 року, о 12 год. 55 хв. по вул. Великій Кільцевій дорозі, 8, внаслідок якої автомобіль „Mersedes-Benz ML 350 д.н.з. [NUMBER] зазнав механічних ушкоджень Згідно з ч. 4 ст. 61 ЦПК України, - постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкова для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Власником пошкодженого автомобіля „Mersedes-Benz ML 350 д.н.з. [NUMBER], є Позивач [PERSON]. Вартість матеріального збитку, завданого Позивачу-1 [PERSON], як власнику пошкодженого автомобіля, складає, згідно звіту про визначення вартості матеріального збитку, завданого власнику „Mersedes-Benz ML 350" д.н.з. [NUMBER], внаслідок дорожньо-транспортної пригоди №С 14-569 від 03.11.2014 року, складає - 148 725, 99 грн. Судом встановлено, що цивільно-правова відповідальність відповідача не застрахована за полісом обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Відповідно до ч. 2 ст. 22 ЦК України збитками є втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Відповідно до ст. 1194 ЦК України, особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов'язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Відповідно до ст. 1166 Цивільного кодексу України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. У своїй позовній заяві позивач посилається на те, що [PERSON] передав керування належним йому автомобілем [PERSON], однак відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення АП1 № 713002 від 16.10.2014 року, складеного на Відповідача-2, посвідчення на право керування транспортним засобом, не вилучалося, в зв'язку з його відсутністю. Тому, Позивач вважає, що [PERSON], без достатніх правових підстав було передано керування транспортним засобом, особі, яка не має права керування таким транспортним засобом. За змістом статті 32 ЦПК України, участь у справі кількох відповідачів допускається, коли предметом спору є спільні права чи обов'язки кількох відповідачів, або права і обов'язки кількох відповідачів виникли з однієї підстави, або предметом спору є однорідні права і обов'язки. Відповідно до частини 2 статті 1187 ЦК України, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Правові наслідки завдання шкоди іншій особі у зв'язку з використанням транспортного засобу, врегульовані статті 804 ЦК України, відповідно до якої наймач зобов'язаний відшкодувати шкоду, завдану іншій особі у зв'язку з використанням транспортного засобу, відповідно до глави 82 цього Кодексу. Згідно пункту 6 постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01.03.2013р. № 6 «Про деякі питання застосування судами законодавства при, вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки», - особою, яка зобов'язана відшкодувати шкоду, завдану джерелом підвищеної небезпеки, є фізична або юридична особа, що на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди, позички тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Якщо особа під час керування транспортним засобом має посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії і реєстраційний документ на транспортний засіб, переданий їй власником або іншою особою, яка на законній підставі використовує такий транспортний засіб, то саме ця особа буде нести відповідальність за завдання шкоди (пункт 2.2 Правил дорожнього руху України). 28 травня 2015 року Солом'янським районним судом м. Києва було зроблено запит до Управління державної автомобільної інспекції ГУ МВС в м. Києві, що надання відомостей про те, чи видавалося посвідчення водія [PERSON]. У відповідності до листа № 10/123516 від 19.06.2015 року, який надійшов від МВС України Головного управління в місті Києві Управління державної автомобільної інспекції, згідно даних автоматизованої інформаційно-пошукової системи УДАІ ГУМВС Українигромадянин [PERSON], [INFO], отримав посвідчення водія серії [NUMBER] категорії „В1,В" від 14.05.2014 року (дублікат замість загубленого посвідчення водія серії [NUMBER] від 21.06.2002 року). Тобто, особою, яка завдала шкоду майну Позивачу, є [PERSON], в матеріалах справи наявні докази того, що вартість матеріального збитку, завданого власнику автомобіля „Mersedes-Benz ML 350 д.н.з. [NUMBER], внаслідок дорожньо-транспортної пригоди № С 14-569 від 03.11.2014 року, складає 148 725, 99 грн. 17.10.2014 року відповідно до положень ст. 33 ЗУ „Про „ОСЦПВ", Позивач подав до МТСБУ повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду. На МТСБУ, згідно положень ЗУ „Про ОСЦПВ" покладено обов'язок відшкодувати Позивачу завданий матеріальний збиток, що обмежується страховою сумою, в розмірі 50 000, 00 грн. Тому, стягненню з [PERSON] підлягає сума майнової шкоди у розмірі - 98 725, 99 грн. - різниця між фактичним розміром шкоди і регламентованою виплатою МТСБУ, оскільки 148 725, 99 грн - вартість матеріального збитку, 50 000, 00 грн. - обмежена страховою сумою регламентована виплата МТСБУ, а також витрати понесені на проведення дослідження КТЗ, в розмірі 1 500, 00 грн. Вирішуючи питання про наявність правових підстав для задоволення вимог позивача про стягнення моральної шкоди, суд виходить з наступного. Згідно зі ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав, в тому числі, моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна. Відповідно до положень постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" від 31.03.1995 року № 4, - право на відшкодування моральної шкоди виникає за наявності передбачених законом умов або підстав відповідальності за заподіяну шкоду. З огляду на п.5 постанови вказаного вище Пленуму ВСУ та вимоги ст. 1167 ЦК, зобов'язання відшкодувати моральну шкоду виникає за наявності: а)моральної шкоди як наслідку порушення особистих немайнових прав або посягання на інші нематеріальні блага; б)неправомірних рішень, дій чи бездіяльності заподіювача шкоди; в)причинного зв'язку між неправомірною поведінкою і моральною шкодою; г)вини заподіювача шкоди. Моральна шкода полягає у тому, що у зв'язку із завданням шкоди майну Позивача останній, звичайно, мав переживання і душевні страждання, а пошкодження автомобіля призвели, безперечно, до змін в організації його життя. Те, що у сукупності все це позначилось на укладі життя Позивача, безперечно, має між собою причинний зв'язок. Проте, розмір моральної шкоди, який вказаний Позивачем в сумі 10 000, 00 грн., не є адекватним завданій йому моральній шкоді. Отримання грошової компенсації в рахунок відшкодування завданої моральної шкоди не може бути засобом отримання доходу. Як зазначається у Рішеннях Європейського суду з прав людини від 25 липня 2001 року у справі "Перна проти Італії", від 09 лютого 2007 року у справі "Білуха проти України", - в окремих випадках визнання судом порушення саме по собі становить достатньо справедливу сатисфакцію за моральну шкоду, завдану особі. Відповідно до ч. 3 ст. 212 ЦПК України, - суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Оцінивши доводи сторін і надані ними докази, суд дійшов до висновку про те, що грошова компенсація в розмірі 2 000 грн. 00 коп. на користь Позивача у даному випадку відповідає засадам розумності і справедливості. Тож, вимоги Позивача в цій частині підлягають частковому задоволенню. Щодо витрат на правову допомогу, то вони підтверджені документами, тому суд застосовує положення Закону «Про компенсацію витрат на правову допомогу з розрахунку нормо-годин, проведених в судовому засіданні, якщо не надано подетального акту виконаних робіт, де зазначено час, потрачений на складання тих чи інших процесуальних документів або дій» - підлягають задоволенню. Тому, з [PERSON] пілягають стягненю на користь Позивача витрати, понесені на правову допомогу, в розмірі 8 000, 00 грн. Відповідно до ст. 88 ЦПК України якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Суд дійшов до висновку про часткове задоволення позову [PERSON] (щодо стягнення 98 725, 99 грн. майнової шкоди, 2 000, 00 грн. моральної шкоди та 8 000, 00 грн. - витрати, понесені на правову допомогу, а всього 108 725, 99 грн.), тому з [PERSON] пілягають стягненю на користь Позивача судові витрати, пов'язані з оплатою судового збору у сумі - 1 087, 26 грн. Враховуючи викладене та

Outcome: partial