Jurisdiction: civil
Date: 2021-07-25 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з даним позовом, який мотивує тим, що [INFO] померла [PERSON] , у зв`язку з чим відкрилася спадщина, до складу якої, в тому числі, увійшло право на земельну частку (пай) розміром 4,58 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі на місцевості на території Гвинтівської сільської ради, яке належало їй особисто, відповідно сертифікату на право на земельну частку (пай) серії СМ №0262252 та яку прийняв її батько [PERSON] відповідно до ст. ст. 529,549 ЦК Української РСР, шляхом фактичного вступу в управління та володіння спадковим майном, будучи спадкоємцем першої черги за законом, але юридично за життя не оформив і помер [INFO] . Також, [PERSON] зазначає, що вона прийняла спадщину після смерті батька у відповідності до положень ст.1269 ЦК України, подавши до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини, будучи спадкоємцем першої черги за законом та на частину спадкового майна отримала свідоцтво про право на спадщину за законом. Однак, оформити свої спадкові права на вищевказану земельну частку (пай) вона не може, оскільки правовстановлюючий документ, а саме сертифікат на право на земельну частку (пай) серії СМ №0262252 був спадкодавцем втрачений. При зверненні до відділу у Буринському районі Головного управління Держгеокадастру у Сумській області з метою отримання дублікату вищезазначеного сертифікату, вона отримала письмову відповідь, що сертифікат видавався лише в одному екземплярі, в зв`язку з чим відділ не має можливості видати його дублікат. 05.07.2021 року приватний нотаріус Анохін О.В. своїм листом відмовив їй у видачі свідоцтва про право на спадщину на земельну частку (пай) в зв`язку з відсутністю правовстановлюючого документу. На підставі викладеного, [PERSON] просить суд визнати за нею право на вищезазначену земельну частку (пай) в порядку спадкування за законом. Ухвалою Буринського районного суду Сумської області від 06.07.2021 року відкрито провадження у даній справі та призначено її до розгляду в підготовчому судовому засіданні. В судове засідання позивачка [PERSON] не з`явилася, подавши до суду клопотання про розгляд справи за її відсутності, в якому заявлені позовні вимоги вона підтримала в повному обсязі. Від відповідача Буринської міської ради до суду надійшла заява про розгляд справи без участі її представника та відсутність заперечень по суті поданої позовної заяви. З врахуванням положень ст.223 ЦПК України, суд визнав за можливе справу розглянути у відсутності учасників справи. В зв`язку з розглядом справи за відсутності учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється у відповідності до ч. 2 ст.247ЦПК України. Повно та всебічно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються заявлені вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення її по суті, суд приходить до наступних висновків. Частиною 3 ст.200 ЦПК України передбачено, що за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 206, 207 цього Кодексу (ч. 4 ст. 200 ЦПК України). Відповідно до ч.4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Судом встановлено, що згідно копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] позивачка [PERSON] є дочкою [PERSON] (а.с. 6). [INFO] померла баба позивачки [PERSON] , яка проживала в с. Нечаївка, Буринського району, Сумської області, що підтверджується копією повторного свідоцтва про смерть [PERSON] (а.с. 7). Відповідно до п.п. 1, 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року №7 "Про судову практику у справах про спадкування" відносини спадкування регулюються правилами ЦК, якщо спадщина відкрилася не раніше 1 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила Цивільного кодексу Української РСР, у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом. Відповідно до пунктів 4, 5 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України 2004 року Цивільний кодекс України застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності. Щодо цивільних відносин, які виникли до набрання чинності Цивільним кодексом України, положення цього Кодексу застосовуються до тих прав і обов`язків, що виникли або продовжують існувати після набрання ним чинності. Правила книги шостої Цивільного кодексу України застосовуються також до спадщини, яка відкрилася, але не була прийнята ніким із спадкоємців до набрання чинності цим Кодексом. Згідно з положеннями ст. ст. 524, 525 ЦК УРСР, який діяв на час відкриття спадщини після смерті [PERSON] , спадкоємство здійснювалося за законом і за заповітом. Часом відкриття спадщини визнавався день смерті спадкодавця. При спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. До числа спадкоємців першої черги належить також дитина померлого, яка народилася після його смерті (ст. 534 ЦК УРСР). Згідно ст. 548 ЦК УРСР для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Статтею 549 ЦК УРСР передбачено, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Відповідно до довідки Буринської міської ради Сумської області від 01.06.2021 року №1404 померла [INFO] [PERSON] , [INFO] , була зареєстрована та постійно проживала в с. Нечаївка Буринського району Сумської області. Спадкоємцем майна [PERSON] є її син [PERSON] , [INFO] , який прийняв спадщину шляхом фактичного вступу в управління та володіння спадковим майном. Заповіт від імені [PERSON] Гвинтівською сільською радою не посвідчувався (а.с.14). Згідно з інформаційних довідок зі Спадкового реєстру, спадкові справи після смерті [PERSON] не заводилися, свідоцтва про право на спадщину не видавалися (а.с.22-23). Таким чином, спадщину після смерті [PERSON] прийняв [PERSON] (батько позивачки), шляхом фактичного вступу в управління та володіння спадковим майном, але юридично не оформив і помер [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть останнього (а.с.17). Судом встановлено, що [PERSON] , будучи колишнім членом КСП, була включена до списку громадян, що додавався до Державного акту на право колективної власності на землю, який був виданий членам ТОВ "Нива", та отримала сертифікат серії СМ №0262252 на право на земельну частку (пай), на території Гвинтівської сільської ради, розміром 4,58 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості), про що було зроблено запис в Книзі реєстрації сертифікатів на право за земельну частку (пай) за №1024, що також підтверджується довідками відділу у Буринському районі Головного управління Держгеокадастру у Сумській області та копією списку членів товариства з обмеженою відповідальністю "Нива", де під №15 зазначена [PERSON] (а.с.8-9, 11-13). Відповідно роз`яснень п.11 постанови Пленуму Верховного суду України "Про судову практику у справах про спадкування" від 30.05.2008 року № 7 при вирішенні спору про спадкування права на земельну частку (пай) основним документом, що посвідчує таке право, є сертифікат на право на земельну частку (пай). Якщо спадкодавець мав право на земельну частку (пай) але за життя не одержав сертифіката на право на земельну частку (пай) або помилково не був включений (безпідставно виключений) до списку, доданого до державного акта на право колективної власності на землю відповідного сільськогосподарського підприємства, товариства, тощо, при вирішення спору про право спадкування на земельну частку (пай) суд застосовує положення чинного на час існування відповідних правовідносин Земельного Кодексу України 1990 року, Указу Президента України "Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам та організаціям" від 08.08.1995 року № 720/95 та відповідні норми ЦК УРСР. У цьому разі слід ураховувати, що згідно з пунктом 17 Перехідних положень Земельного кодексу України від 25.10.2001 року сертифікати на право на земельну частку (пай) є дійсними до виділення власникам таких часток (паїв) у натурі (на місцевості) земельних ділянок та видачі їм державних актів на право власності на землю. Згідно вимог ч. 9 ст. 5 ЗК України (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) кожний член колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства у разі виходу з нього має право одержати свою частку землі в натурі (на місцевості), яка визначається в порядку, передбаченому частинами шостою і сьомою статті 6 цього Кодексу. Право на земельну частку може бути передано у спадщину в порядку і на умовах, передбачених цивільним законодавством щодо успадкування майна, та статутом відповідного колективного підприємства. Пунктом 1 Указу Президента України "Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям" від 08.08.1995 року № 720/95 встановлено, що паюванню підлягають сільськогосподарські угіддя, передані у колективну власність колективним сільськогосподарським підприємствам, сільськогосподарським кооперативам, сільськогосподарським акціонерним товариствам, у тому числі створеним на базі радгоспів та інших державних сільськогосподарських підприємств. Паювання земель радгоспів та інших державних сільськогосподарських підприємств здійснюється після перетворення їх на колективні сільськогосподарські підприємства. Відповідно до п. 2 вказаного Указу право на частку (пай) мають члени колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства, в тому числі пенсіонери, які раніше працювали в ньому і залишилися членами зазначеного підприємства, кооперативу, товариства, відповідно до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю. З наведених норм матеріального права вбачається, що особа набуває право на земельний пай за наявності таких умов: перебування в числі членів колективного сільськогосподарського підприємства на час паювання; включення до списку осіб, доданого до державного акта на право колективної власності на землю; одержання колективним сільськогосподарським підприємством цього акта. Таким чином, до складу спадщини, яка відкрилась після смерті [PERSON] , увійшло право на земельну частку (пай), розміром 4,58 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості), яке належало [PERSON] на підставі сертифікату серії СМ №0262252. Згідно зі ст.ст.1216, 1218 ЦК України (в редакції, чинній на момент відкриття спадщини після смерті [PERSON] ) спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла, до інших осіб. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. У відповідності до ч.1 ст.1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Відповідно до ч. ч. 1, 5 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Частиною 1 ст.1269 ЦК України передбачено, що Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Позивачка в установлений законом шестимісячний строк прийняла спадщину після смерті батька [PERSON] і на частину спадкового майна отримала свідоцтво про право на спадщину за законом (а.с. 20). Частино 1 ст.1297 ЦК України встановлено, що спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Разом з тим, позивачка не має можливості отримати свідоцтво про право на спадщину в нотаріуса на вищевказану земельну частку (пай), оскільки оригінал правовстановлюючого документу був втрачений, що вбачається з листа приватного нотаріуса Анохіна О.В. (а.с.24). При зверненні позивачки до відділу у Буринському районі Головного управління Держгеокадастру у Сумській області з метою отримання дублікату вищезазначеного сертифікату, отримала письмову відповідь, що сертифікати видавалися лише в одному екземплярі, в зв`язку з чим відділ не має можливості видати його дублікат (а.с.10). Відповідно до ст. 1296 ЦК України відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Згідно пункту "г" ч. 1 ст. 81 ЗК України громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі прийняття спадщини. Захист прав громадян на земельні ділянки здійснюється, в тому числі, шляхом визнання права, як передбачено п. 1 ч. 3 ст. 152 ЗК України. З огляду на те, що визнання позову відповідачем не суперечить закону й не порушує права чи інтереси інших осіб, а також враховуючи, що позивачка [PERSON] прийняла спадщину, яка їй належить з часу її відкриття, але не може нотаріально оформити свої спадкові права на неї через відсутність оригіналу правовстановлюючого документу, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог, у зв`язку з чим позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved