Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-27 00:00:00

Позивач звернувся з позовом до відповідача, в якому просить стягнути з відповідача грошові кошти в розмірі понесених витрат в сумі 12235,25 грн. виплаченого страхового відшкодування в порядку регресу та судовий збір. В обґрунтування позову зазначає, що 28 грудня 2012 року о 18 годині 00 хвилин, [PERSON] керуючи автомобілем [NUMBER], по вул. Чернишевського в напрямку пр. Гагаріна в м. Дніпропетровську, не витримав безпечної дистанції та допустив зіткнення з автомобілем "ДЕУ" реєстраційний номер [NUMBER], який в результаті зіткнення скоїв наїзд на автомобіль [NUMBER], під керуванням [PERSON], у зв`язку з чим автомобілі отримали механічні пошкодження, а також завдано тілесні ушкодження [PERSON] Постановою Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 13 лютого 2013 року [PERSON] визнано винним в скоєні адміністративного правопорушення передбаченого ст.124 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді позбавлення права керування транспортними засобами строком на один рік. В результаті ДТП з вини [PERSON] був пошкоджений автомобіль [NUMBER], що на праві власності належить [PERSON], цивільно-правова відповідальність якого була застрахована в ТДВ "СК "ПРОВІТА" на підставі полісу обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів [NUMBER], терміном дії від 28 серпня 2012 року по 27 серпня 2013 року. Згідно з висновком №0603/13/МС експертного дослідження про оцінку вартості матеріального збитку, складеного судовим експертом-автотоварознавцем ТОВ "ДРЦ "Магістраль Сервіс" [PERSON] 14 березня 2013 року вартість матеріального збитку, завданого власнику автомобіля [NUMBER], внаслідок його пошкодження у ДТП складає 13 818,31 грн. Автомобіль відповідача станом на дату ДТП застрахованим не був, завдана шкода особисто винуватцем ДТП відшкодована не була. Власник пошкодженого автомобіля, з метою отримання страхового відшкодування звернувся до Моторного (транспортного) страхового бюро України (далі - МТСБУ) з відповідною заявою від 26 березня 2013 року. У зв'язку з настанням події, передбаченої п.п.«а» п.41.1 ст. 41 ЗУ «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», розглянувши заяву власника пошкодженого автомобіля та зібрані аварійним комісаром документи по ДТП, МТСБУ було прийнято рішення (Наказ №2930 від 27 серпня 2013 року) про відшкодування шкоди з фонду захисту потерпілих та виплачено [PERSON] грошові кошти в розмірі 11 515,25грн., що підтверджується платіжними дорученнями № 1/20136 від 27 серпня 2013 року. Крім того, МТСБУ було сплачено ТОВ "ДРЦ "Магістраль Сервіс" за послуги аварійного комісару за огляд автомобіля та збір документів по ДТП у розмірі 360,00грн. що підтверджується платіжним дорученням № 47 від 09 червня 2015 року. та актом виконаних робіт від 08 червня 2015року. Позивач звернувся до відповідача із проханням добровільно компенсувати завдані збитки, але сума відшкодування сплачена не була, що змусило позивача звернутися із позовом до суду. Від представника позивача у судове засідання надійшла заява про розгляд справи без участі представника. На позовних вимогах наполягав, не заперечував проти заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання не з'явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, причини неявки не пояснив, заяви про розгляд справи за його відсутності не надавав. Згідно ч.1 ст.224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про час і місце розгляду справи і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. У зв'язку з тим, що сторони в судове засідання не з'явились, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. З урахуванням зазначених положень закону та думки представника позивача, який в наданій заяві не заперечував проти заочного розгляду справи, суд ухвалив провести заочний розгляд справи. Вивчивши матеріали справи, суд вважає за можливе задовольнити позовні вимоги з огляду на наступні обставини. Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов до наступного висновку. Судом встановлено, що 28 грудня 2012 року о 18 годині 00 хвилин, [PERSON] керуючи автомобілем [NUMBER], по вул. Чернишевського в напрямку пр. Гагаріна в м. Дніпропетровську, не витримав безпечної дистанції та допустив зіткнення з автомобілем "ДЕУ" реєстраційний номер [NUMBER], який в результаті зіткнення скоїв наїзд на автомобіль [NUMBER], під керуванням [PERSON], у зв`язку з чим автомобілі отримали механічні пошкодження, а також завдано тілесні ушкодження [PERSON] Постановою Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 13 лютого 2013 року [PERSON] визнано винним в скоєні адміністративного правопорушення передбаченого ст.124 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді позбавлення права керування транспортними засобами строком на один рік /а.с.13/. В результаті ДТП з вини [PERSON] був пошкоджений автомобіль [NUMBER], що на праві власності належить [PERSON], цивільно-правова відповідальність якого була застрахована в ТДВ "СК "ПРОВІТА" на підставі полісу обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів [NUMBER], терміном дії від 28 серпня 2012 року по 27 серпня 2013 року /а.с.8-9, 10, 11/. 28 лютого 2013 року складено акт огляду транспортного засобу "Міцубіші" реєстраційний номер [NUMBER], належного [PERSON] /а.с.21-22/. Згідно з висновком №0603/13/МС експертного дослідження про оцінку вартості матеріального збитку, складеного судовим експертом-автотоварознавцем ТОВ "ДРЦ "Магістраль Сервіс" [PERSON] 14 березня 2013 року вартість матеріального збитку, завданого власнику автомобіля [NUMBER], внаслідок його пошкодження у ДТП складає 13 818,31 грн. /а.с.16-20/. Автомобіль відповідача станом на дату ДТП застрахованим не був /а.с.14/, завдана шкода особисто винуватцем ДТП відшкодована не була. Власник пошкодженого автомобіля - [PERSON], з метою отримання страхового відшкодування звернувся до Моторного (транспортного) страхового бюро України (далі - МТСБУ) з відповідною заявою від 26 березня 2013 року /а.с.15/. У зв'язку з настанням події, передбаченої п.п.«а» п.41.1 ст. 41 ЗУ «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», розглянувши заяву власника пошкодженого автомобіля та зібрані аварійним комісаром документи по ДТП, МТСБУ прийнято Наказ № 2930 від 27 серпня 2013 року про відшкодування шкоди з фонду захисту потерпілих та виплату [PERSON] грошові кошти в розмірі 11 515,25грн. /а.с.27/. Кошти перераховані на розрахунковий рахунок [PERSON] 29 серпня 2013 року що підтверджується платіжними дорученнями № 1/20136 від 27 серпня 2013 року /а.с.28/. Крім того, МТСБУ сплачено ТОВ "ДРЦ "Магістраль Сервіс" за послуги аварійного комісару за огляд автомобіля та збір документів по ДТП у розмірі 360,00грн. що підтверджується платіжним дорученням № 47 від 09 червня 2015 року /а.с.29/ та актом виконаних робіт від 08 червня 2015 року. 29 серпня 2013 року позивач звертався до відповідача із вимогою добровільно компенсувати завдані збитки /а.с.30/. Доказів сплати виплаченої суми страхового відшкодування відповідачем суду не надано. Відповідно до ст. 3 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров'ю та/або майну потерпілих унаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників. Відповідно до пп.а) п.41.1 ст. 41 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих відшкодовує шкоду на умовах законом, у разі її заподіяння транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність. Згідно ст. 22 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» МТСБУ відшкодовує шкоду, яка була заподіяна життю, здоров'ю та майну третіх осіб під час дорожньо-транспортної пригоди. Згідно зі ст.27 Закону України «Про страхування», ст.ст. 993, 1191 ЦК України до страхової організації, що сплатила страхове відшкодування за майновим страхуванням в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яку особа, яка одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяну шкоду. Згідно з підпунктом 38.2.1 пункту 38.2 ст. 38 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», Моторне (транспортне) страхове бюро України після сплати страхового відшкодування має право вимагати в порядку регресу з власника транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, який не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім осіб, зазначених у пункті 13.1 ст. 13 цього Закону. Відповідно до ч. 1 ст. 1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлено законом. Внаслідок викладеного, суд вважає позовні вимоги обґрунтованими та наявні всі підстави для задоволення позову із стягненням на користь позивача з відповідача суми в розмірі 11515,25 грн. При цьому, суд вважає за необхідне відмовити в задоволенні позову про стягнення витрат на залучення аварійного комісара, оскільки стягнення витрат на послуги аварійного комісара не передбачено чинним законодавством, через те, що ці витрати не віднесені до фактичних витрат, що були сплачені потерпілому, а є наслідком виконаних робіт за дорученням МТСБУ. Крім того, умови та порядок провадження діяльності аварійних комісарів, які з'ясовують причини настання страхового випадку та визначають розмір збитків відповідно до Закону України «Про страхування», визначені Типовим положенням про організацію діяльності аварійних комісарів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України №8 від 05 січня 1998 року, відповідно до ст. ст. 2, 5 якого аварійний комісар - особа, яка з'ясовує причини настання страхового випадку та визначає розмір збитків і відповідає кваліфікаційним вимогам, установленим Нацкомфінпослуг та діяльність аварійного комісара щодо з'ясування обставин і причин настання страхового випадку та визначення розміру збитків провадиться на підставі договору із страховиком. Відповідно до ст.ст. 16, 17 зазначеного Типового положення на підставі проведеного дослідження і зібраних документів аварійний комісар складає аварійний сертифікат. Аварійний сертифікат - це документ, в якому зазначаються обставини і причини настання страхового випадку та розмір заподіяної шкоди. За вимогами п.п. 18, 19, 20 Типового положення аварійний комісар, який складає аварійний сертифікат, несе персональну відповідальність за достовірність відомостей, зазначених у ньому і такий сертифікат підписується аварійним комісаром, що з'ясував обставини і причини настання страхового випадку, і завіряється штампом. Аварійний сертифікат складається у двох примірниках, один з яких видається страховику (страхувальнику), а другий зберігається в аварійного комісара. Матеріали справи не містять аварійного сертифікату, складеного відповідно до зазначеного положення, а містять звіт авто товарознавчого дослідження, складений спеціалістом авто товарознавцем, внаслідок чого підстав для стягнення витрат на залучення аварійного комісара суд не вбачає. У відповідності до ст. 88 ЦПК України суд також вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь Моторного (транспортного) страхового бюро України з урахуванням задоволених майнових вимог позивача судові витрати в розмірі 1378,00 грн., понесені позивачем при зверненні до суду. На підставі викладеного,

Outcome: partial