Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-17 00:00:00

\~ \~ \~05.06.2019\~року \~до суду\~звернулася позивач\~ [PERSON] ,\~ \~ з\~позовом про\~ захист\~ прав\~ споживача,\~визнання дій\~незаконними \~і зобов`язання\~ вчинити\~дії до відповідача АТ «Оператор газорозподільної\~ системи\~ «Дніпропетровськгаз» \~ \~ 26.07.2019 року ухвалою Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області відкрите провадження у справі та справу призначено до розгляду за правилами загального провадження в підготовчому судовому засіданні на 23.09.2019 року. 11.09.2019 року відповідачем наданий відзив на позовну заяву. 17.09.2019 року від позивача надійшла уточнена позовна заява 23.09.2019 року в підготовчому судовому засіданні оголошена перерва за клопотання представника відповідача для надання можливості на ознайомлення з уточненою позовною заявою. Справа призначена до розгляду на 24.10.2019 року 24.10.2019 року закінчене підготовче судове засідання. Справу призначено до розгляду в судовому засіданні на 12.12.2019 року. 12.12.2019 року в судовому засідання оголошено перерву до наступної резервної дати 18.12.2019 18.12.2019 року в судовому засідання оголошено перерву до 17.02.2020 року. Учасникам розгляду справи роз`яснені права та обов`язки у відповідності до ст. 43, 44, 49 ЦПК України. У судовому засіданні 18.02.2020 року оголошено вступну та резолютивну частини рішення. Згідно уточненої позовної заяви позивач просить визнати дії відповідача щодо демонтажу лічильника газу СГБ 64 СИГНАЛ, типорозміру 64, заводський номер № 94255 незаконними. Визнати дії відповідача щодо проведення експертизи лічильника газу СГБ 64 СИГНАЛ, типорозміру 64, заводський номер № 94255 незаконними, визнати припинення розподілу природного газу за адресою: [ADDRESS] протиправним. Відновити становище, що існувало до порушення - зобов`язавши відповідача відновити газопостачання до належного йому домоволодіння за адресою: [ADDRESS] ., шляхом підключення до газової мережі за власний рахунок. Стягнути з відповідача спричинену йому моральну шкоду в сумі 5000.00 грн. В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на наступне: між ним, як споживачем та відповідачем, як виконавцем, існують відносини, які регулюються Кодексом Газорозподільних систем. Для обліку в належній йому квартирі, розташованій за адресою: [ADDRESS] працівниками Верхньодніпровської дільниці Кам`янського відділення ПАТ «Дніпропетровськгаз», був встановлений газовий лічильник типу СГБ 64 СИГНАЛ, типорозміру 64, заводський номер № [NUMBER] незаконними. 18.10.2018 року до його домоволодіння прибули працівники Верхньодніпровської дільниці Кам`янського відділення ПАТ «Дніпропетровськгаз», які в ході перевірки газового лічильника на втручання в роботу ЗВТ, що підтверджується актом виявлення порушення від 18 жовтня 2018 року № 0320305770. За вищевказаної підстави лічильник газу типу СГБ 64 СИГНАЛ, типорозміру 64, заводський номер № 94255 працівниками Верхньодніпровської дільниці Кам`янського відділення ПАТ «Дніпропетровськгаз» було демонтовано та направлено для проведення експертизи. На його вимогу пояснити причину зняття лічильника та подальших дій йому не відповіли. Про дату час і місце проведення експертизи його не повідомили, а лише зазначили, що його буде проінформовано додатково та запрошено на експертизу. Проте вищезазначеного повідомлення він так і не дочекався. Також йому було надано рахунок на оплату збитків від 31.10.2018 року в сумі 13619.52 грн. Після чого у належній йому на праві власності квартирі працівниками відповідача було здійснено обрізку газопостачання газозваркою в точці приєднання, що підтверджується актом про відключення газопостачання № 458 від 07.02.2019 року. Вважає дії відповідача щодо демонтажу лічильника, проведення експертизи та відключення газопостачання в його будинку незаконними та протиправними, оскільки вони суперечать положенням Кодексу газорозподільних систем. А наслідком застосування такого виду примусу, як відключення від системи газопостачання за пошкодження лічильника внаслідок чого був вільний доступ до облікового механізму, мають бути доведені саме неправомірні дії з боку споживача. Але жодним документом наданим йому відповідачем, неправомірності його дій щодо пошкодження лічильника газу не було встановлено. Крім того він повинен бути повідомлений про відключення газопостачання в належному йому домоволодінні, і подальше відключення від системи газопостачання, яке повинно здійснюватись не пізніше ніж через три дні після отримання повідомлення. Складений акт про порушення № 0320305770 не відповідає вимогам додатку 16 до Кодексу газорозподільний систем. Оскільки в ньому не зазначено про здійснення обов`язкової відео зйомки через його відмову від підписання зазначеного акта. Крім того в той день було складено два акти про порушення і про відео, фото-зйомку вказано лише в акті про порушення № 1214 від 18.10.2018 року. Цей акт йому було надано без зазначення в ньому номера. А потім стало відомо, що за його відсутності у примірнику акта, наявного у споживача, дописано його номер 1214. Крім того він не згоден із проведеними йому нарахуваннями збитків. Оскільки спожитий ним природній газ фіксувався лічильником, у зимовий період йому нараховувалась субсидія. Він регулярно проводив оплату за спожитий природний газ. Показники лічильника газу в належному йому домоволодінні завжди були рівномірними і жодного разу не зменшувались. Демонтаж лічильника у належному йому житловому приміщенні проводився у його відсутність. Тому не виключено, що сам майстер міг пошкодити даний лічильник. Майстер [PERSON] , намагався вручити йому акт про порушення № 2482 від 18.10.2018 року, але він відмовився його підписувати. Під час демонтажу та транспортування лічильника до місця проведення експертизи, працівниками газопостачальної організації були допущені порушення вимог Положень про проведення експертизи. Оскільки працівник газопостачальної організації одноосібно вирішив, що демонтований лічильник до місця проведення експертизи буде доставляти він сам, чим позбавив його можливості самостійно доставити лічильник до експертів та роз`яснити йому як споживачеві таке його право. Зі змісту наданого йому акту проведеної експертизи лічильника не доведено факт його втручання в роботу лічильника газу, а тому проведення йому додаткових нарахувань за даним актом є безпідставним. Після проведення експертизи лічильник газу йому не переданий, заглушки на вхідний та вихідний отвір не поставлені, номер пломби на пакеті не зазначено, що позбавляє його можливості провести експертизу в іншій установі. Всі вищевказані дії відповідача спричинили йому моральну шкоду, оскільки він був позбавлений можливості у звичайному режимі користуватись газовими приладами, готувати їжу, мусив купувати додаткове обладнання для забезпечення йому та його рідним нормального існування, що призвело до значних душевних страждань, спричинених вимушеними змінами у його житті. Крім того він зазнав чисельних принижень зі сторони працівників Верхньодніпровського відділення ПАТ «Дніпропетровскгаз», оскільки мав доводити свою невинуватість та вислуховувати образи. Тому оцінює спричинену йому моральну шкоду в 5000.00 грн., що й стало підставою звернення до суду В судовому засіданні позивач і представник позивача позовні вимоги підтримали в повному обсязі та просили їх задовольнити, давши пояснення за обставинами, фактично викладеними в позовній заяві. Також позивач пояснив, що демонтаж лічильника газу був здійснений за його відсутності, оскільки йому стало погано і він вийшов у сусідню кімнату. При демонтажу лічильника була присутня його дочка. Йому не вручали складені акти, не повідомили, де коли буде проводиться експертиза лічильника. Коли він вийшов на вулицю газовий лічильник вже був знятий та стояв у мішку. Складені акти відрізняться за змістом: ті, які надані йому і ті, які знаходяться у відповідача. Крім того всі пломби на його лічильнику були на місці. Відповідно він не міг будь яким чином втручатись в його роботу з метою заниження показників. Представник відповідача проти задоволення позовних вимог заперечував посилаючись нате, що позивачем обраний спосіб захисту порушених прав, позовні вимоги викладені довільно. Крім того відомості зазначені в позовній заяві та повідомлені позивачем і його представником не відповідають дійсності. Так в домоволодіння позивача було виявлено підозру на втручання в роботу газового лічильника, про що був складений акт. Номеру на даному акту не було проте на ньому є підпис самого [PERSON] . Про виявлену підозру було повідомлено слюсарям, які повинні були провести демонтаж лічильника і передати для проведення експертизи. При проведенні демонтажу був присутнім позивач про що є відеофіксація. І якщо позивач кудись і відлучався, то це була саме його воля. Складний акт зачитувався позивачеві та вручався йому, що також зафіксовано на відеозаписі. Також позивачеві роз`яснялось де і коли буде проводитись експертиза належного йому лічильника газу, і той факт, що позивач був присутнім при проведенні експертизи лічильника газу свідчить про те, що він був обізнаний про дату, час та місце проведення експертизи. У висновку проведеної експертизи підтверджений факт втручання в роботу лічильника газу з метою заниження його показників, та те, що лічильник визнаний не придатним для подальшого споживання. Також позивач був присутнім на засіданні комісії при проведенні додаткових нарахувань та отримував акти, які складались комісією. В протоколі засідання комісії не передбачено зазначення того, що чи був присутнім споживач на засіданні комісії чи ні. Крім того позивачеві завчасно посилалось повідомлення про необхідність оплати додаткових нарахувань та попередження про подальше відключення від системи газопостачання. Але позивач з якихось причин його не отримав. Кодексом ГРМ не передбачено, що дане повідомлення повинно бути направлене декілька раз. І що повинно бути підтвердження про отримання його споживачем. Тому після дати зазначеної в даному повідомленні позивачеві було відключене газопостачання. На підставі чого просив відмовити у задоволені позовних вимог в повному обсязі. Відповідно до п. 1 ст. 6 Європейської Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, ратифікованої Україною, Законом України № 475/97-ВР від 17 липня 1997 року, яка відповідно до ст.9 Конституції України є частиною національного законодавства України, кожна людина при визначенні її громадянських прав та обов`язків має право на справедливий розгляд справи незалежним та безстороннім судом. Відповідно до вимог ст. 55 Конституції України кожному гарантується судовий захист його прав і свобод. Згідно ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку , встановленому цим кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів Завданням суду при здійсненні правосуддя, в силу ст. 2 Закону України Про судоустрій і статус суддів є забезпечити кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною радою України. За змістом положень вказаних норм, розпорядження своїм правом на захист є диспозитивною нормою цивільного законодавства, яке полягає у наданні особі, яка вважає свої права порушеними, невизнаними або оспорюваними, можливості застосувати способи захисту, визначені законом або договором. Відповідно до ч. 1 ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, держави та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором При цьому, предметом позову є матеріально-правова вимога позивача до відповідача, а підставою - посилання на належне йому право, юридичні факти, що призвели до порушення цього права, та правове обґрунтування необхідності його захисту. Отже, виходячи із наведеного, на момент звернення із тим чи іншим позовом, права та інтереси, на захист яких поданий позов вже мають бути порушені, невизнані або оспорювані особою, до якої пред`явлений позов, тобто, законодавець пов`язує факт звернення до суду із наявністю вже порушених прав та інтересів позивача. Метою ж позову є розгляд спору і захист вже порушених, невизнаних або оспорюваних суб`єктивних прав або законних інтересів позивача. Суд, з`ясувавши зміст позовних вимог вивчивши матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, приходить до таких висновків. Судом встановлено такі факти та відповідні їм правовідносини. Відповідно до п.п. 1,3 частини 1ст. 129 Конституції України, основними засадами судочинства є рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Згідно зі ст. 11 ЦК України, цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також дій, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Частиною 1статті 614 ЦК України передбачено, що особа, яка порушила зобов`язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно ч. 1ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановленихцим Кодексом. Згідно зі ч. 1 та ч. 2ст. 12 Закону України "Про засади функціонування ринку природного газу" - постачання природного газу здійснюється відповідно до договору, за яким постачальник зобов`язується поставити споживачеві природний газ, якісні характеристики якого визначено стандартами, в обсязі та порядку, передбачених договором, а споживач зобов`язується сплачувати вартість прийнятого природного газу в розмірі, строки та порядку, передбачених договором. Положеннями ч. 4 ст.12, ч. 3 ст.19, ч. 1 ст.23 Закону України "Про засади функціонування ринку природного газу" визначено, що несанкціонованим відбором природного газу вважається, крім іншого: споживанням природного газу поза охопленням приладами обліку. У разі порушення або невиконання своїх обов`язків споживач несе відповідальність згідно із законом. Фізичні особи, фізичні особи-підприємці та юридичні особи, які порушили законодавство з питань функціонування ринку природного газу, несуть відповідальність згідно із законом. Правопорушеннями на ринку природного газу, крім інших, є: несанкціонований відбір природного газу; самовільне під`єднання до Єдиної газотранспортної системи України, зривання або пошкодження цілісності пломб, повірочного тавра, заглушок, тощо, що впливає на безпеку постачання природного газу або результати вимірювання; відмова у доступі працівників уповноважених газопостачальних, газорозподільних та газотранспортних підприємств до приміщень, житлових та підсобних приміщень, де розташовані газові прилади (пристрої), лічильники газу. Також, відповідно до положень статті 16 Цивільного кодексу України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Згідно ст.16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: 1) визнання права; 2) визнання правочину недійсним; 3) припинення дії, яка порушує право; 4) відновлення становища, яке існувало до порушення; 5) примусове виконання обов`язку в натурі; 6) зміна правовідношення; 7) припинення правовідношення; 8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; 9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди; 10) визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Відповідно до п.1 ст.1 Закону України «Про ринок природного газу»: оператор газорозподільної системи - суб`єкт господарювання. Який на підставі ліцензії здійснює діяльність із розподілу природного газорозподільною системою на користь третіх осіб (замовників); побутовий споживач фізична особа, яка придбаває природний газ з метою використання для власних побутових потреб, у тому числі для приготування їжі, підігріву води та опалення своїх жилих приміщень, що не включає професійну та комерційну діяльність; Регулятор- національна комісія, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг. Згідно з п.1 ст.4 Закону України «Про ринок природного газу» державне регулювання ринку природного газу здійснює Регулятор у межах повноважень, визначених цим Законом та іншими актами законодавства. Відносини, які виникають між постачальником та споживачами, з урахуванням їх взаємовідносин з Операторами ГРМ регулюються Правилами постачання природного газу, затвердженими Постановою НКРЕКП від 30.09.2015 року № 2496 та зареєстрованими в Міністерстві Юстиції України 06 листопада 2015 року за № 1382/27827. Відповідно до розділу ІІІ Правил постачання, підставами для постачання природного газу побутовому споживачу є: наявність у побутового споживача договору розподілу природного газу, укладеного з оператором ГРМ, до газорозподільної системи якого підключений об`єкт споживача та присвоєння споживачу Оператором ГРМ персонального ЕІС-коду як суб`єкту ринку природного газу; наявність у побутового споживача укладеного з постачальником договору постачання природного газу побутовим споживачем та дотримання його умов. \~ \~ \~ Судом встановлено,\~що позивач\~ [PERSON] ,\~є побутовим\~споживачем послуг\~з розподілу\~природного газу,\~які надаються\~ АТ\~«Оператор \~газорозподільної \~системи Дніпропетровськгаз»\~за місцем\~реєстрації \~ по об`єкту, розташованому за адресою: [ADDRESS] . Будинок позивача підключений до системи газопостачання на підставі договору про надання послуг населенню з газопостачання від 28.05.2008 року, що підтверджується копією договору. Облік спожитого позивачем газу здійснювався встановленим в його будинку лічильником газу типу СГБ 64 СИГНАЛ, типорозміру 64, заводський номер № [NUMBER] , 30.07.2007 року виготовлення, завод виробник «Сигнал».. 18.10.2018 року був складений акт про порушення. В акті зазначено прізвища та посади трьох працівників ПАТ «Дніпропетровськгаз», номера їх посвідчень. Зазначено: підозра на втручання в роботу ЗВТ, розділ ХІ гл.2 №1. п.п 3 КГРС. В акті зазначені показники лічильника газу та вказується, що до нього додається акт відвідування, фото, відео. Акт підписаний трьома працівниками ПАТ «Дніпропетровськгаз». Підпис позивача відсутній. Відповідно до акту відвідування домоволодіння позивача від 18.10.2018 року також зазначено, що виявлено підозра на втручання в роботу ЗВТ, розділ ХІ гл.2 №1. п.п 3 КГРС. Встановлено замковий пристрій на крані перед ПЛГ. Позивач посилається, на те, що відповідач склавши відповідні акти, провівши демонтаж лічильнику газіу та направлення його не експертне дослідження діяв протиправно, оскільки з його сторони ніякого вручання в роботу лічильника газу та необхідності його демонтажу і направлення на експертизу не було. Відповідно до п. п. 5, 8, 11 п. 5.2 розділу V Типового договору постачання природного газу побутовим споживачам, затвердженогопостановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг N 2500 від 30.09.2015 року, споживач зобов`язаний не допускати несанкціонованого відбору природного газу; відшкодовувати постачальнику збитки, понесені ним у зв`язку з невиконанням або неналежним виконанням споживачем своїх зобов`язань перед постачальником, відповідно до чинних нормативно-правових актів та/або цього договору; безперешкодно допускати у свої житлові та підсобні приміщення, де розташовані газові прилади і пристрої, лічильники газу, представників Постачальника після пред`явлення ними відповідних службових посвідчень для звіряння показань фактично використаних обсягів природного газу. Як вбачається з оглянутого в судовому засіданні відеозапису, при візуальному огляді лічильника газу в домоволодінні позивача було виявлено, що захисне скло лічильника газу не зафіксоване та вільно відходить від корпусу лічильника газу. Представником відповідача звернено на дану обставину увагу. При цьому був присутній позивач, оскільки на задньому плані добре чути його голос, якому представником відповідача роз`яснено, що виявлення даного порушення є підставою для демонтажу лічильника газу та направлення його на експертизу. Тому доводи позивача, що він не був присутнім при виявленому порушенні та при демонтажу лічильника газу суд вважає безпідставними. Оскільки дана обставина зафіксована відео зйомкою. Якщо позивач і відлучався під час демонтажу лічильника. То це був його власний вибір своєї поведінки. Оскільки будь-яких доказів погіршення стану здоров`я позивачем не надано. І в по дальшому, коли здійснювалась відеозйомка відмови позивача від підписання складених актів про порушення, будь-яких ознак поганого самопочуття позивач не виявляв. Напроти ретельно перевіряв складені акти, та переписував дані складених актів на листах, які виніс із власного домоволодіння. Так, відповідно до п.5 глави 5 розділу XI Кодексу газорозподільних систем, акт про порушення після пред`явлення представником Оператора ГРМ службового посвідчення складається в присутності споживача/ несанкціонованого споживача та/або незаінтересованої особи (представника власника/користувача, на території чи об`єкті якого сталося порушення, або органу місцевого самоврядування) за умови посвідчення його особи та засвідчується їх особистими підписами. Представник Оператора ГРМ перед складанням акту про порушення зобов`язаний повідомити споживача (несанкціонованого споживача) про його право внести зауваження та заперечення до акту про порушення, викласти мотиви своєї відмови від його підписання або підписати його без зауважень. Згідно з п.4 гл. 5 Розділу XI Кодексу, у разі відмови споживача (несанкціонованого споживача) від підписання акту про порушення він вважається дійсним, якщо його підписали: або більше одного представника Оператора ГРМ, а відмова споживача (несанкціонованого споживача) від підпису акта про порушення підтверджується відеозйомкою; або представник Оператора ГРМ та одна незаінтересована особа (представника власника/користувача, на території чи об`єкті якого сталося порушення, або органу місцевого самоврядування) за умови посвідчення цієї особи. У разі відмови споживача (несанкціонованого споживача) від підписання акта про порушення, про це робиться відмітка в обох примірниках акта про порушення, один з яких надсилається споживачу (несанкціонованому споживачу) рекомендованим поштовим відправленням. Відповідно до норм Кодексу, обов`язковою умовою визнання Акта про порушення дійсним, є підтвердження факту відмови споживача від підпису відеозйомкою (за умови його підписання не менш як одним представником ГРМ). При складанні Акту про порушення від 18.10.2018 року, представник Оператора ГРМ зазначив в ньому про необхідність споживача (несанкціонованого споживача) бути присутнім на засіданні комісії, на якому буде розглянуто складений акт про порушення, та визначив: 1) місцезнаходження комісії з розгляду актів про порушення; 2) дату та орієнтовний час проведення засідання комісії, на якому буде розглядатися складений акт про порушення; 3) контактний телефон особи Оператора ГРМ (для уточнення інформації щодо часу та місця засідання комісії); З оглянутої відеозйомки факту відмови позивача від підписання складеного акту вбачається, що позивач відмовився підписувати складені акти. Складені акти про порушення були підписані трьома працівниками відповідача. Копії складених актів були надані позивачеві. Крім того позивач здійснив власні записи всіх даних, які зазначені у складених актах про порушення. Також позивачеві було роз`яснено декілька раз де та коли буде проводитись експертиза лічильника газу, де знаходиться зазначена установа та як туди добратись. Тому доводи позивача, що всі ці дані не були роз`яснення суд вважає безпідставними. Також з наданих складених актів про порушення, відео та фотозйомки вбачається, що демонтований у позивача лічильник газу був опломбований, в протоколі № 0320305770 від 18.10 2018 року зазначено всі дані про лічильник, та номера пломб які поставлені на патрубки (вхідний і вихідний) та на пакет, до якого упакований лічильник, і позивач переписав дані номери до власних нотаток. Тому доводи позивача, що лічильник міг бути пошкодженим під час транспортування суд вважає безпідставними оскільки вони є лише припущеннями. З досліджених фотознімків чітко видно цілісність пакету до якого був запакований демонтований у позивача лічильник та пломби на ньому. Доводи позивача про те, що відповідач сам доставив лічильник до експертної організації і не запропонував це зробити йому самому, суд також не приймає до уваги. Оскільки ретельно перевіряючи кожну дію працівників відповідача позивач сам не виявляв будь-якого бажання самостійно направити лічильник газу до експертної установи. Тому порушень в діях працівників відповідача під час демонтажу лічильника газу, складання актів, та направлення лічильника на експертизу суд не вбачає. Крім того з наданого позивачем акту попередньої повірки належного йому лічильника газу вбачається, що така повірка відбулась 16.01.2013 року. І зняття лічильника газу на повірку в 2018 році навіть при не виявленні порушень відповідає періоду проведення періодичних повірок лічильників газу. Відповідно до акту № 307 від 25.10.2018 року експертизи лічильника газу, належного позивачеві встановлено : на паспорті відлікового механізму наявні подряпини. Захисне скло відлікового механізму не зафіксоване, вільно відходить від корпусу лічильника газу, вільний доступ до відлікового механізму внутрішньої частини захисного скла відлікового механізму з верхньої частини наявні подряпини. Корозія лічильника газу. Висновок комісії: лічильник визнано не приданий для комерційного обліку газу згідно п.1.3, 1 та 6.4.1. Р50-071-98 з вини споживача. Виявлене несанкціоноване втручання в роботу лічильника газу з метою заниження його показників. Споживач повідомлений про додаткові нарахування згідно висновків даного акту. Таким чином зазначеним висновком експертизи підтверджено вину позивача у незаконному втручанні в роботу газового лічильника. Доводи позивача, що при наявності цілісності пломб було неможливим його втручання в роботу лічильника газу, не підтверджено будь-якими доказами, оскільки позивач мав можливість звернутись до експертної установи та отримати висновок про те, чи могло бути таке втручання чи ні при наявності цілісності пломб, а з урахуванням всіх тих даних, які були зафіксовані у складених актах про порушення, але цього не зробив. Тому ці доводи сприймаються судом як власне сприйняття позивачем та його представником обставин виявленого порушення та також є лише припущенням. Також судом не враховуються доводи позивача про те, що він не був присутнім при проведенні експертизи лічильника, оскільки з наданої відео зйомки встановлено, що позивач був у експертній установі в день проведення експертизи та відмовився від писання акту експертизи. А його доводи, що коли відбувався сам огляд лічильника газу, проводився його технічний огляд він відлучався до туалету, не є доказом неправомірності дій учасників комісії по експертизі ПГЛ і відсутність позивача при технічному огляді лічильника газу, ніяким чином не впливає на висновок експертизи. Оскільки всі члени комісії обізнані з відповідальністю за внесення завідомо неправдивих даних до висновку експертизи. Акт про порушення, разом актом експертизи у відповідності до положень Кодексу ГРМ повинні бути розглянутими комісією з розгляду актів про порушення. Так, згідно п. 8 гл. 5 Розділу XI Кодексу, акт про порушення має бути розглянутим комісією Оператора ГРМ з розгляду актів про порушення, яка визначає його правомірність та приймає щодо них відповідне рішення. Відповідно до п. 11 гл. 5 Розділу XI Кодексу, за результатами розгляду акта про порушення на засіданні комісії може бути прийнято рішення про його задоволення повністю або частково), або необхідність додаткового обстеження чи перевірки, або додаткових пояснень тощо, або скасування акта про порушення. При задоволенні комісією акта про порушення складається акт-розрахунок необлікованого (донарахованого) об`єму та обсягу природного газу і його вартості. Отже, за змістом положень вказаних норм, розпорядження своїм правом на захист є диспозитивною нормою цивільного законодавства, яке полягає у наданні особі, яка вважає свої права порушеними, невизнаними або оспорюваними, можливості застосувати способи захисту, визначені законом або договором. Тому, виходячи із наведеного, на момент звернення із тим чи іншим позовом, права та інтереси, на захист яких поданий позов, вже мають бути порушені особою, до якої пред`явлений позов, тобто, законодавець пов`язує факт звернення до суду із наявністю вже порушених прав та інтересів позивача. Метою ж позову є розгляд спору і захист вже порушених суб`єктивних прав або законних інтересів позивача. Окрім того, за змістом ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Права та законні інтереси споживачів захищаються, зокрема, шляхом визнання повністю або частково недійсними актів інших суб`єктів, що суперечать законодавству, ущемляють права та законні інтереси суб`єкта господарювання або споживача. Тобто, за змістом вказаної норми суди розглядають на загальних підставах справи у спорах про визнання недійсними актів, прийнятих іншими органами, які відповідно до закону чи установчих документів мають обов`язковий характер для учасників правовідносин, що виникають чи припиняються з прийняттям такого акту. Таку ж позицію підтримано Верховним Судом України у справі N 6-4ц11 (постанова від 06.06 2011 року), а також у справі N 6-26441св09, зокрема, в ухвалі від 23.02.2011 року зазначено, що, як правило, власник порушеного права може скористатися не будь-яким, а конкретним способом захисту свого права. Спосіб захисту порушеного права частіше за все визначається спеціальним законом, який регламентує конкретні цивільні правовідносини. Стаття 16 ЦК України визначає один із способів захисту - це визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, а такий спосіб захисту як визнання неправомірним та скасування акту не передбаченоЦК України. Ст. 16 ЦК України визначає також ще один з способів захисту - це визнання правочину недійсним. Також, припускаючи, що в розумінні позивача визнання неправомірним та скасування акту є тотожним визнанню недійсним правочину, слід зазначити, що відповідно до ст. 11 ЦК України, цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами для виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема: договори та інші правочини. Вказані вище акт про порушення, акт експертизи лічильника газу не містять істотних умов, в них не зафіксовано, які права і обов`язки виникають між сторонами. Дані акти засвідчують лише факт порушення вимог Кодексу ГРМ. З огляду на те, що дія зазначених актів не спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків, а лише фіксує певний факт, тому, такі акти не є правочином в розумінні ст. 202 ЦК України. Оскарження рішення комісії ПАТ «Дніпропетровськгаз», на теперішній час АТ «Оператор газорозподільної системи «Дніпропетровськгаз», яким оформлено факт наявність втручання в роботу лічильника газу та нараховано суму збитків 13619.52 грн. за своїми ознаками до таких актів не відноситься, оскільки не носить характеру обов`язкових до виконання ненормативних актів, а є лише фіксацією порушення, яке було виявлено при проведенні перевірки дотримання умов Договору постачання газу. Оскаржений акт може бути використаний в якості доказу, у разі звернення з позовом до суду відповідачем і підлягає оцінці судом у відповідності з вимогами ст. 212 ЦК України. Разом з тим, суд звертає увагу на те, що рішення суду повинно бути спрямоване на реальне настання правових наслідків захист чи відновлення порушеного чи оспорюваного права і законного інтересу, а також на вжиття передбачених ЦК заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням. Так, зокрема, надаючи правову оцінку належності обраного зацікавленою особою способу захисту, суду належить зважати й на його ефективність з точки зоруст.13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. У п. 145 рішення від 15 листопада 1996 року у справі Чахал проти Об`єднаного Королівства (Chahal v. the United Kingdom, (22414/93) [1996] ECHR 54) Європейський суд з прав людини зазначив, що згадана норма гарантує на національному рівні ефективні правові засоби для здійснення прав і свобод, що передбачаються Конвенцією, незалежно від того, яким чином вони виражені в правовій системі тієї чи іншої країни. Таким чином, суть цієї статті зводиться до вимоги надати людині такі міри правового захисту на національному рівні, що дозволили б компетентному державному органові розглядати по суті скарги на порушення положень Конвенції й надавати відповідний судовий захист, хоча держави - учасники Конвенції мають деяку свободу розсуду щодо того, яким чином вони забезпечують при цьому виконання своїх зобов`язань. Стаття 13 Конвенції вимагає, щоб норми національного правового засобу стосувалися сутності небезпідставної заяви за Конвенцією та надавали відповідне відшкодування. Зміст зобов`язань за ст. 13 Конвенції також залежить від характеру скарги заявника за Конвенцією. Тим не менше, засіб захисту, що вимагається згаданою статтею повинен бути ефективним як у законі, так і на практиці, зокрема, у тому сенсі, щоб його використання не було ускладнене діями або недоглядом органів влади відповідної держави (п. 75 рішення Європейського суду з прав людини у справі Афанасьєв проти України від 5 квітня 2005 року (заява N 38722/02)). Крім того, відповідно до ст. 1 Закону України "Про запобігання корупції",державний орган-орган державної влади,в тому числі колегіальний державний орган,інший суб`єкт публічного права,незалежно від наявності статусу юридичної особи, якому згідноі з законодавством надані повноваження здійснювати від імені держави владні управлінські функції, юрисдикція якого поширюється на всю територію України або на окрему адміністративно-територіальну одиницю ПАТ "Дніпропетровськгаз", на теперішній час АТ«Оператор газорозподільноїсистеми «Дніпропетровськгаз» та його посадові особи не належать до структурних органів державної влади, органів влади Автономної Республіки Крим чи органів місцевого самоврядування, а ні їх посадових осіб. А тому, суд в принципі не може визнати такі дії неправомірними, так як такого способу захисту не передбачено чинним законодавством України. Таку позицію підтримано Верховним Судом України у справі N 6-4ц11 (постанова від 06.06.2011 року), а також у справі N 6-26441св09, зокрема в ухвалі від 23.02.2011 року зазначено, що, як правило, власник порушеного права може скористатися не будь-яким, а конкретним способом захисту свого права. Спосіб захисту порушеного права частіше за все визначається спеціальним законом, який регламентує конкретні цивільні правовідносини. Враховуючи правову позицію, викладену у постанові Верховного Суду України від 12.06.2007 року у справі N 3/576н, слід зазначити, що предметом позову може бути матеріально-правова чи немайнова вимога позивача до відповідача, відносно якої суд повинен прийняти рішення. Предметом позову не можуть бути обставини, які виступають доказами у справі, зокрема, підписання, складання актів, оскільки такі акти підтверджують наявність або відсутність юридичних фактів, які входять до підстав позову. Захист майнового або немайнового права чи законного інтересу відбувається шляхом прийняття судом рішення про примусове виконання відповідачем певних дій або зобов`язання утриматись від їх вчинення. Заявлена позивачем вимога про визнання неправомірними дій ПАТ «Дніпропетровськга», на теперішній час АТ «Оператор газорозподільної системи «Дніпропетровськгаз» по складанню акту про порушення та незаконним рішення нарахування вартості необлікованого (донарахованого) об`єму та обсягу газу, не може бути виконана у примусовому порядку, оскільки відсутній механізм виконання такого рішення. Доводи позивача щодо незаконності рішення комісії з приводу розрахунку вартості необлікованого об`єму природного газу в розмірі 13619.52 грн. можуть бути запереченням у разі пред`явлення до нього позову відповідачем про стягнення заборгованості. На підставі вищевикладеного позовні вимоги в частині визнання дій відповідача щодо демонтажу лічильника газу СГБ 64 СИГНАЛ, типорозміру 64, заводський номер № 94255 незаконними. Визнання дій відповідача щодо проведення експертизи лічильника газу СГБ 64 СИГНАЛ, типорозміру 64, заводський номер № 94255 незаконними задоволенню не підлягають Вирішуючи питання про задоволення позовних вимог в частині визнання припинення розподілу природного газу за адресою: [ADDRESS] протиправним та відновити становище, що існувало до порушення - зобов`язавши відповідача відновити газопостачання до належного позивачеві домоволодіння за адресою: [ADDRESS] ., шляхом підключення до газової мережі за власний рахунок, суд виходить з наступного. Згідно з п.п.3 п.6.1 VI Типового договору постачання природного газу побутовим споживачам, затвердженогопостановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг N 2500 від 30.09.2015 року, постачальник має право ініціювати припинення постачання природного газу споживачу у порядку та на умовах, визначених цим Договором та чинним законодавством. Відповідно до п.п. 3 п.1 гл. 2 р. ХІ Кодексу газорозподільних систем, затвердженого постановою НКРЕКП від 30 вересня 2015 року № 2494, до порушень споживача та несанкціонованого споживача, які кваліфікуються як несанкціонований відбір природного газу з ГРМ (крадіжка газу) та внаслідок яких щодо них здійснюється нарахування необлікованих об`ємів (обсягів) природного газу, належить зокрема несанкціоноване втручання в роботу ЗВТ (комерційного ВОГ, зокрема лічильника газу) На підставі виявленого у позивача несанкціонованого втручання в роботу ЗВТ (комерційного ВОГ, зокрема лічильника газу) було складено акт про порушення Пунктом 11 глави 5 розділу ХІ Кодексу газорозподільних систем передбачено, що за результатами розгляду акта про порушення на засіданні комісії може бути прийнято рішення про його задоволення (повністю або частково), або необхідність додаткового обстеження чи перевірки, або додаткових пояснень тощо, або скасування акта про порушення. При задоволенні комісією акта про порушення складається акт - розрахунок необлікованого (донарахованого) об`єму та обсягу природного газу і його вартості. 31.10.2018 року вказаний акт був розглянутий комісією по розгляду актів про порушення кодексу ГРС та задоволений. Було прийняте рішення про проведення перерахунку (донарахування) об`ємів природного газу . В зв`язку із задоволенням комісією акта про порушення було складно акт - розрахунок необлікованого (донарахованого) об`єму та обсягу природного газу і його вартості від 31.10.2018 року, було визначено об`єм не облікованого (донарахованого) природного газу за період з 18.04.2018 року по 30.09.2018 року . Його вартість склала 13619 грн. 52 коп. При цьому вартість природного газу визначалася за цінами закупівлі природного газу Оператором ГРМ протягом періоду необлікованого природного газу (абз. 3 п. 11 глави 5 розділу ХІ КГС). Ціна закупівлі природного газу ПАТ «Дніпропетровськ газ» визначена наказом ПАТ «Дніпропетровськгаз» від 22 лютого 2016 року № 44/1 та наказом № 05.2Но-249-05/7 від 15 травня 2017 року про внесення змін до наказу № 44/1 з урахуванням щомісячно визначеної цін. Відповідно до ч. 1 ст. 714 ЦК України за договором постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу одна сторона (постачальник) зобов`язується надати другій стороні (споживачеві, абонентові) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач (абонент) зобов`язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечувати безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання. Відповідно до ст. 12 ЗУ «Про ринок природного газу» постачання природного газу здійснюється відповідно до договору, за яким постачальник зобов`язується постачати споживачеві природний газ належної якості у кількості та порядку. Передбаченому договором, а споживач зобов`язується оплатити вартість природного газу в розмірі, строки та порядку, передбачених договором. Якість та інші фізико-хімічні характеристики природного газу визначаються згідно із встановленим стандартами та нормативно-правовими актами. Постачання природного газу побутовим споживачам здійснюється на підставі типового договору, що затверджується регулятором та регулюється в установленому порядку. Права та обов`язки постачальників та споживачів визначаються цим законом, Цивільним та Господарським кодексами України, правилами постачання природного газу, іншими нормативно-правовими актами. А також договором постачання природного газу. Пунктом 2 розділу УІ КГС передбачено, що доступ споживачів, в тому числі і побутових споживачів до ГРМ для споживання (постачання) природного газу надається за умови та на підставі укладеного між споживачем та оператором ГРМ (до ГРМ якого підключений об`єкт споживача) договору розподілу природного газу, що укладається за формою Типового договору розподілу природного газу. Відповідно до п. 1 гл. 7 розділу 6 Кодексу ГРС - Оператор ГРМ в установленому законодавством порядку має право припинити/обмежити газопостачання (розподіл природного газу) на об`єкт споживача (у тому числі побутового споживача) з дотриманням ПБСГ та нормативних документів, що визначають порядок обмеження/припинення природного газу, у таких випадках: 1) несвоєчасна та/або неповна оплата послуг згідно з умовами договору розподілу природного газу; 2) відсутність споживача в Реєстрі споживачів будь-якого постачальника у відповідному розрахунковому періоді; 3) подання споживачем або його постачальником (який уклав з Оператором ГРМ договір на виконання робіт, пов`язаних з припиненням/обмеженням газопостачання споживачам) письмової заяви про припинення газопостачання; 4) відмова споживача від встановлення лічильника газу, що здійснюється за ініціативи та за кошти Оператора ГРМ, з урахуванням Закону України «Про забезпечення комерційного обліку природного газу»; 5) розірвання договору розподілу природного газу; 6) несанкціонований відбір природного газу або втручання в роботу ЗВТ чи ГРМ; 7) несанкціоноване відновлення газоспоживання; 8) визнання в установленому порядку аварійним станом газорозподільної системи та/або ліквідація наслідків аварій, спричинених надзвичайними ситуаціями техногенного, природного або екологічного характеру, та проведення ремонтно-відновлювальних робіт; 9) наявність заборгованості за несанкціонований відбір природного газу з ГРМ; 10) необґрунтована відмова від підписання акта наданих послуг та/або акта приймання-передачі природного газу (норма застосовується по об`єкту споживача, що не є побутовим); 11) відмова представникам Оператора ГРМ в доступі на об`єкти або земельну ділянку Споживача, де розташована газорозподільна система та/або газове обладнання, та/або комерційний вузол обліку газу, для здійснення контролю відповідності встановленого газоспоживаючого обладнання проектній документації, обстеження газових мереж до ВОГ та/або газоспоживаючого обладнання; 12) в інших випадках, передбачених законодавством. Якщо припинення газопостачання (розподілу природного газу) на об`єкт побутового споживача буде здійснюватися у випадках, визначених у підпунктах 1 - 5 (крім випадку подання споживачем письмової заяви про припинення газопостачання), 9 цього пункту, Оператор ГРМ має надіслати рекомендованим поштовим відправленням або надати з позначкою про вручення повідомлення про припинення газопостачання/розподілу природного газу побутовому споживачу не менше ніж за три доби до запланованої дати припинення газопостачання (розподілу природного газу). При цьому в повідомленні мають бути зазначені підстави та дата припинення газопостачання (розподілу природного газу) Оператором ГРМ. Судом встановлено, що позивачеві направлялось повідомлення про припинення газопостачання / розподілу природного газу, але не було отримано позивачем та повернулось до ПАТ «Дніпропетровськгаз» за закінченням встановленого терміну зберігання. І хоч зазначеною вище нормою Кодексу ГРС не передбачено обов`язкового підтвердження отримання споживачем повідомлення про припинення газопостачання у випадку направлення його поштовим відправленням, проте суд вважає, що про таке повідомлення споживач повинен знати для того, щоб скористатись наданим йому правом усунути порушення, які стали підставою для припинення газопостачання. Крім того пп.1 п. 1 гл. 7 розділу 6 Кодексу ГРС Оператор ГРМ в установленому законодавством порядку має право припинити/обмежити газопостачання (розподіл природного газу) на об`єкт споживача (у тому числі побутового споживача) з дотриманням ПБСГ та нормативних документів, що визначають порядок обмеження/припинення природного газу, у таких випадку несвоєчасної та/або неповної оплата послуг згідно з умовами договору розподілу природного газу; Як вбачається з наданих позивачем доказів, останнім своєчасно проводилась оплата за спожитий газ. А підставою відключення його від системи газопостачання стала несплата суми донараховано (не облікованого) об`єму та обсягу природного газу в зв`язку з виявленим несанкціонованим втручанням в роботу лічильника газу. Тобто не несвоєчасна плата послуг з газопостачання, а додаткові нарахування об`єму та обсягу природного газу , правомірність нарахування яких оспорюється позивачем. За даних обставин суд приходить до висновку, що позовні вимоги в частині зобов`язання відповідача відновити газопостачання в домоволодіння позивача підлягають задоволенню. Вирішуючи питання про відшкодування позивачеві моральної шкоди, суд виходить з наступного. \~ \~ \~ \~Відповідно до\~ ст.\~1167\~ЦК України\~ \~-\~ Моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Згідно роз`яснення постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику по справам про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» № 4 від 31.03.1995 року під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяній фізичній або юридичній особі незаконним діями, або бездіяльністю інших осіб. Моральна шкода може полягати. зокрема: у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушення стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків. \~Розмір відшкодування\~ моральної\~(немайнової)\~шкоди суд\~ визначає\~залежно \~від \~характеру та\~обсягу \~страждань (фізичних,\~душевних,\~психічних тощо),\~яких зазнав\~ позивач\~характеру немайнових\~ втрат\~(\~їх тривалості,\~можливості \~відновлення,\~тощо)\~та з\~урахуванням \~інших обставин.\~Зокрема враховуються\~стан здоров`я\~ потерпілого,\~тяжкість \~виражених \~змін у\~ його\~життєвих і\~виробничих стосунках,\~ступінь зниження\~престижу,\~ ділової\~репутації,\~час та\~зусилля,\~необхідні для\~ відновлення\~попереднього стану.\~При \~цьому \~суд \~має \~виходити \~із засад\~розумності,\~зваженості та\~ справедливості. Так як судом не встановлено неправомірності дій відповідача щодо демонтажу лічильника газу в домоволодіння позивача, проведення експертизи лічильника, суд не вбачає підстав для стягнення з відповідача на користь позивача грошових коштів на відшкодування спричиненої йому моральної шкоди. Крім того позивачем не доведено спричинення йому моральної шкоди. Оскільки з оглянутих відеозаписів вбачається, що працівники відповідача не допускали приниження особистості позивача, поводились з ним чемно при виконанні тих дій, які покладені на них посадовими обов`язками. На підставі чого суд приходить до висновку, що позовні вимоги про відшкодування позивачеві спричиненої моральної шкоди задоволенню не підлягають Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір в сумі 840 20 коп., тобто в мінімальному розмірі, який підлягав би сплаті позивачем при пред`явленні позову. \~ \~

Outcome: partial