Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-19 00:00:00

Позивачі [PERSON], [PERSON] звернулись до суду з позовною заявою до [PERSON], Моторно (транспортного) страхового бюро України з вимогами про стягнення з відповідачів на користь позивача [PERSON] в рахунок відшкодування матеріальної шкоди 33883,18 грн., яка складається з вартість відновлюваних робіт автомобіля "Тойота", державний номерний знак [NUMBER] в розмірі 31769,44 грн. та величини втрати товарної вартості пошкодженого автомобіля в розмірі 2113,74 грн., а також стягнути з відповідачів на користь позивача [PERSON] в рахунок відшкодування матеріальної шкоди 500 грн., які були сплачені позивачем за проведення оцінки шкоди, стягнути з відповідача [PERSON] на користь позивачів у рахунок відшкодування моральної шкоди 6000 грн., по 3000 грн. на користь кожного з позивачів. Також просить стягнути з відповідачів на користь позивачів витрати в розмірі 3000 грн., понесені ними за надання правової допомоги. В обґрунтування позовних вимог зазначають, що 03 квітня 2013 року о 14:20 годині у Київському районі м. Донецька відбулася ДТП за участю автомобіля марки "Ніссан Мікра", державний номерний знак [NUMBER] під керуванням відповідача [PERSON] та автомобілем марки "Тойота" державний номерний знак [NUMBER] під керуванням позивача [PERSON] Внаслідок цієї дорожньо-транспортної пригоди автомобілі отримали механічні пошкодження. Постановою Ленінського районного суду м. Донецька від 25 квітня 2013 року [PERSON] визнано винною у вчинені адміністративної відповідальності та накладено стягнення у вигляді штрафу на користь держави в розмірі 340 грн. Як зазначають позивачі, згідно висновку №249/04 експертного автотоварознавчого дослідження за фактом спричинення пошкоджень автомобілю "Тойота" державний номерний знак [NUMBER] від 12 квітня 2013 року - вартість відновлювального ремонту автомобіля "Тойота" державний номерний знак [NUMBER] становить 31769,44 грн., величина втрати товарної вартості автомобіля "Тойота" державний номерний знак [NUMBER] становить 2113,74 грн. За проведення вказаного дослідження позивачем [PERSON] було сплачено 500 грн. У зв'язку з тим, що позивачі не володіють спеціальними знаннями у галузі права вони були змушені звернутися за наданням правової допомоги. Витрати, понесені позивачами за надану їм правову допомогу становлять 3000 грн. Також зазначають, що внаслідок протиправних дій відповідача вони отримали моральну шкоду, зокрема [PERSON] будучи учасником ДТП, отримав сильне душевне потрясіння, емоційний стрес, нервове напруження, [PERSON] перенесла емоційне потрясіння, а також обидва позивачів залишилися без засобу пересування, що негативно відобразилось на робочих та сімейних планах. За викладених обставин позивачі В судові засідання позивачі [PERSON] та [PERSON] не з'явились, були належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду справи, причини неявки суду не повідомили, враховуючи що в судових засіданнях приймає участь їх представник, суд вважає за можливим розглянути справу за їх відсутністю. В судовому засіданні представник позивачів [PERSON], яка діє на підставі перевірених судом повноважень, підтримала позовні вимоги, просила їх задовольнити в повному обсязі на підставах, викладених в позовній заяві, в подальші судові засідання не з'явилась, була належним чином повідомлена про дату, час та місце судового розгляду, надала до суду заяву про розгляд справи за її відсутністю, не заперечувала проти ухвалення заочного рішення по справі. В судові засідання відповідачі [PERSON] та представник Моторно (транспортне) страхове бюро України не з'явились, про дату, час та місце розгляду справи були належним чином повідомлені, клопотання про відкладення судового розгляду до суду не надходили, причини неявки не повідомляли, письмові пояснення чи заперечення суду не надавали. Враховуючи, що позивачі та їх представник не заперечують проти ухвалення заочного рішення, суд відповідно до ч. 1 статті 224 ЦПК України вважає необхідним розглянути справу на підставі доказів, наявних в матеріалах справи з ухваленням заочного рішення по справі. Суд, дослідивши матеріали справи у їх сукупності, всебічно та повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позовна заява, об'єктивно оцінивши докази, що мають істотне значення для її розгляду і вирішення по суті, приходить до висновку, що позовна заява підлягає частковому задоволенню з огляду на наступне. Судом встановлено, що відповідно до копії полісу №АС/0944869 обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (а.с.6) [PERSON] застрахував свій автомобіль марки "Тойота" державний номерний знак [NUMBER]. З копії свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу вбачається, що автомобіль марки "Тойота" державний номерний знак [NUMBER] належить [PERSON] (арк. справи 7). Згідно копії посвідчення водія (арк. справи 8) [PERSON] має право керувати транспортними засобами. Відповідно до копії висновку №249/04 експертного авто-товарознавчого дослідження за фактом пошкодження автомобілю TOYOTA RAV4, реєстраційний номер [NUMBER] (арк. справи 9-14) вартість відновлювального ремонту автомобіля марки TOYOTA RAV4, реєстраційний номер [NUMBER] складає 31769,4 грн., величина втрати товарної вартості автомобіля TOYOTA RAV4, реєстраційний номер [NUMBER] складає 2113,74 грн. За вказане експертне дослідження позивачами сплачено 500 грн., що підтверджується копією квитанції до прибуткового касового ордеру №55 від 04 квітня 2013 року (арк. справи 21). З копії протоколу огляду транспортного засобу від 04 квітня 2013 року вбачається, що був оглянутий транспортний засіб марки TOYOTA RAV4, реєстраційний номер [NUMBER], при огляді якого було встановлено характер та обсяг пошкоджень (арк. справи 15-17). Згідно копії постанови Ленінського районного суду м. Донецька (арк. справи 19) від 25 квітня 2013 року [PERSON] визнана винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, а саме в тому, що 03 квітня 2013 року о 14-20 годині керуючи автомобілем “Nissan-Micra” державний номерний знак [NUMBER] по вул. Челюскінців у м. Донецьку не обрала безпечний боковий інтервал, внаслідок чого вчинила зіткнення з автомобілем марки TOYOTA RAV4 державний номерний знак [NUMBER] Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди були пошкоджені транспортні засоби, на [PERSON] накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу на користь держави в розмірі 340 грн. Відповідно до копії квитанцій до прибуткового касового ордеру без номеру (арк. справи 20) [PERSON], [PERSON] сплатив [PERSON] за надання правової допомоги по 1500 грн. кожен за надання правової допомоги в розмірі 1500 грн. З копії довідки про дорожньо-транспортну пригоду №9182754 (арк. справи 22) вбачається, що місце вчинення ДТП є Київський район м. Донецька вул. Челюскінців (аптека Арніка), дата вчинення 03 квітня 2013 року о 14-20 годині, учасники ДТП: легковий автомобіль “Nissan-Micra” державний номерний знак [NUMBER] під керуванням [PERSON] та TOYOTA RAV4, реєстраційний номер [NUMBER] під керуванням [PERSON] Дорожньо-транспортна пригода сталася внаслідок порушення [PERSON] ПДР України. Згідно копії листа директора ТОВ "Експерт" Давидович О.О. від 17 січня 2014 року представник [PERSON] - [PERSON] повідомляється про те, що 05 квітня 2013 року до ТОВ "Експерт" з повідомленням про ДТП, яка сталася 03.04.2013 року звернувся [PERSON] ТОВ "Експерт" не виступало в якості представника МТСБУ по справі, що стосується ДТП від 05.04.2013 року, але надавало допомогу по відправленні повідомлення, що стосується зазначеної ДТП до МТСБУ. Вказане повідомлення 08 квітня 2013 року по електронній пошті було направлено до МТСБУ. Прийняття рішення по даному зверненню не входить до компетенції ТОВ "Експерт". Відповідно до копії повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду [PERSON] 05 квітня 2013 року повідомив МТ СБУ аварійного комісара ТОВ "ЕКСПЕРТ" про те, що 03 квітня 2013 року о 14-20 годині, сталося ДТП, учасники ДТП: легковий автомобіль “Nissan-Micra” державний номерний знак [NUMBER] під керуванням [PERSON] та TOYOTA RAV4, реєстраційний номер [NUMBER] під керуванням [PERSON] Автомобіль [PERSON] не застрахований. Заочним рішенням Київського районного суду м. Донецька від 07.10.2013 року позовні вимоги [PERSON], [PERSON] до [PERSON], Моторно (транспортного) страхового бюро України, про стягнення матеріальної шкоди і моральної шкоди, завданих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди задоволено частково. Ухвалою Київського районного суду м. Донецька від 19 грудня 2013 року скасовано заочне рішення за заявою представника відповідача Моторно (транспортного) страхового бюро України. Відповідно до статті 55 Конституції України права і свободи людини громадянина захищаються судом та відповідно до вимог чинного цивільного процесуального законодавства України кожній особі гарантується право звернення безпосередньо до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав. Відповідно до статті 22 Цивільного кодексу України особа має право на відшкодування збитків, що йому заподіяні в результаті порушення її цивільного права. Збитками є витрати, що особа понесла в зв'язку з знищенням або ушкодженням майна, а також витрати, що вона повинна, понести для відновлення порушеного права. Відповідно до статті 1166 Цивільного кодексу України, шкода завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до статті 1167 Цивільного кодексу України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. Відповідно до ст.1187 Цивільного кодексу України, джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов'язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Особа, яка неправомірно заволоділа транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, завдала шкоди діяльністю щодо його використання, зберігання або утримання, зобов'язана відшкодовувати її на загальних підставах. Якщо неправомірному заволодінню іншою особою транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом сприяла недбалість її власника (володільця), шкода, завдана діяльністю щодо його використання, зберігання або утримання, відшкодовується ними спільно, у частці, яка визначається за рішенням суду з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого. Відповідно до ч.1 ст. 1188 Цивільного кодексу України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. Згідно п.3 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди" № 6 від 27.03.1992р. володілець джерела підвищеної небезпеки не відповідає за шкоду, заподіяну цим джерелом, якщо доведе, що воно вибуло з його володіння внаслідок протиправних дій інших осіб, а не з його вини. Особи, які вчинили ці протиправні дії, відшкодовують шкоду за правилами відповідальності володільців джерел підвищеної небезпеки, а коли цьому сприяла винна поведінка володільця (не була забезпечена належна охорона і т.п.), відповідальність за шкоду, заподіяну джерелом підвищеної небезпеки, може бути покладено на особу, що протиправно заволоділа цим джерелом, і на його володільця відповідно до ступеня вини кожного з них. Згідно п.4 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди" № 6 від 27.03.1992р. під володільцем джерела підвищеної небезпеки розуміється юридична особа або громадянин, що здійснюють експлуатацію джерела підвищеної небезпеки в силу права власності, повного господарського відання, оперативного управління або з інших підстав (договору оренди, довіреності тощо). Згідно вимог ст.1192 Цивільного кодексу України розмір шкоди, що підлягає відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для поновлення пошкодженої речі. Відповідно до ч. 1 статті 11 Цивільного процесуального кодексу України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно до ч.2 ст.59 Цивільного процесуального кодексу України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. На підставі статті 60 Цивільного процесуального кодексу України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами. Які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Докази подаються сторонами та іншими особами які беруть участь у справі. Згідно ч.3 статті 61 Цивільного процесуального кодексу України, обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказується при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. З матеріалів справи вбачається, що відповідач [PERSON] на час вчинення дорожньо-транспортної пригоди не застрахувала свою цивільно-правову відповідальність як власник наземного транспортного засобу, у зв'язку з чим на момент дорожньо-транспортної пригоди у неї відсутній поліс обов'язкового страхування. Враховуючи, що цивільно-правова відповідальність позивача [PERSON] застрахована ПРАТ "Страхова компанія "Арсенал" в розумінні статті 6 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" дорожньо-транспортна пригода, що відбулася 03.04.2013 року вважається страховим випадком. Законом України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" від 01 липня 2004 року передбачені випадки, коли потерпілі мають можливість отримання відшкодування від МТСБ України. Відповідно до п.п. "а" п.41.1ст. 41 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих відшкодовує шкоду на умовах, визначених Законом, у разі її заподіяння транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім шкоди, заподіяної транспортному засобу, який не відповідає вимогам п.1.7 ст. 1 цього Закону, та майну, яке знаходилось в такому транспортному засобі. Згідно листа директора ТОВ «Експерт» від 17.01.2014 року вбачається, що 05.04.2013 року до ТОВ «Експерт» звертався [PERSON] з повідомлення про ДТП, яка сталася 03.04.2013 року. ТОВ «Експерт» не виступало в якості представника МТСБУ по справі, що стосується ДТП від 05.04.2013 року, але надавало допомогу по відправленню повідомлення, що стосується зазначеної ДТП до МТСБУ. Вказане повідомлення 08.04.2013 року по електронній пошті було направлено до МТСБУ. Пунктом 35.1 ст. 35 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" передбачено, що для отримання страхового відшкодування, за шкоду заподіяну внаслідок ДТП, особа, яка має право на відшкодування, подає страховику (або якщо страховик невідомий - МТСБУ) відповідну заяву. До заяви додається довідка про ДТП, довідка відповідних закладів охорони здоров'я щодо тимчасової втрати працездатності або довідка спеціалізованих установ про встановлення стійкої втрати працездатності даної ДТП, завірені у встановленому порядку. МТСБУ приймає рішення щодо виплати страхового відшкодування після з'ясування обставин ДТП протягом місяця з дня отримання документів, зазначених у п. 35.2 ст. 35 Закону. Разом з тим, в матеріалах справи відсутні належні письмові докази в підтвердження виконання позивачем вимог п. 35.1 статті 35 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" щодо звернення до МТСБУ з відповідною заявою про відшкодування понесених витрат разом з необхідними додатками. Рішення про виплату або відмову у виплаті страхового відшкодування відповідачем МТСБУ не приймалися, у зв'язку чим суд приходить до висновку, що зобов'язання МТСБУ виплатити відшкодування за рахунок фонду страхових гарантій є передчасним, оскільки позивачами не було дотримано порядок, встановлений Законом України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» для проведення такого відшкодування. За таких обставин, суд відмовляє в задоволенні позовних вимог в частині відшкодування вартості відновлювального ремонту пошкодженого внаслідок ДТП автомобілю з відповідачів до отримання рішення МТСБУ в порядку, встановленому Законом України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", що не позбавляє позивачів в разі не згоди з винесеним рішення звернутися до суду з позовною заявою про відшкодування завданих збитків. Вирішуючи вимоги про стягнення з відповідачів на користь позивачів величини втрати товарної вартості пошкодженого автомобілю суд приходить до наступного. Згідно пункту 32.7 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" страховик не відшкодовує шкоду, пов'язану із втратою товарного вигляду транспортного засобу. Згідно п.1 частини 1 статті 1188 Цивільного кодексу України шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. Згідно загальних положень Методики, величина втрати товарної вартості є умовною величиною зниження ринкової вартості транспортного засобу, відновленого за нормативними вимогами після пошкодження, порівняно з ринковою вартістю подібного непошкодженого транспортного засобу, вказана втрата товарної вартості за змістом п.1 частини 2 статті 22 Цивільного кодексу України є збитками, яких особа зазнала у зв'язку із пошкодженням речі. З урахуванням обставин справи, враховуючи, що відсутні умови, визначені Методикою товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів за яких величина втрати товарної вартості автомобіля не може бути нарахованою, зокрема критерії щодо строку експлуатації автомобілю, наявність іншого аварійного пошкодження, корозійного руйнування та інше, з огляду на положення п. 1 частини 1 статті 1188 Цивільного кодексу України суд приходить до висновку, що позовні вимоги про стягнення з відповідача [PERSON] величини втрати товарної вартості автомобілю підлягають задоволенню в розмірі 2113 грн. 74 коп. Окрім цього, суд вважає за можливим стягнути з відповідача [PERSON] на користь позивача [PERSON], витрати, пов'язані з оплатою експертного авто-товарознавчого дослідження №249/04 від 12.04.2013 року в розмірі 500 грн., які були ним сплачені фізичній особі-підприємцю [PERSON] згідно квитанції від 04.04.20013 року Відповідно до статті 23 Цивільного кодексу України, розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, а також з урахуванням інших обставин, що мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Згідно частини 22.3 статті 22 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" потерпілому відшкодовується також моральна шкода, передбачена пунктами 1, 2 частини другої статті 23 Цивільного кодексу України. Така шкода відшкодовується у встановленому судом розмірі відповідно до вимог статті 23 Цивільного кодексу України. При цьому страховик відшкодовує не більше ніж 5 відсотків ліміту, визначеного у пункті 9.3 статті 9 цього Закону. Різницю між сумою відшкодування, визначеною судом, та сумою, яка має бути відшкодована страховиком, сплачує особа, яку визнано винною у скоєнні дорожньо-транспортної пригоди. Згідно статті 26-1 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" страховиком (у випадках, передбачених підпунктами "г" і "ґ" пункту 41.1 та підпунктом "в" пункту 41.2 статті 41 цього Закону - МТСБУ) відшкодовується потерпілому - фізичній особі, який зазнавушкодження здоров'я під час дорожньо-транспортної пригоди, моральна шкода у розмірі 5 відсотків страхової виплати за шкоду, заподіяну здоров'ю. Якщо судом встановлено відшкодувати потерпілому моральну шкоду, передбачену пунктами 3, 4 частини другої статті 23 Цивільного кодексу України, таке відшкодування у розмірі, визначеному судом, здійснює особа, яку визнано винною у скоєнні дорожньо-транспортної пригоди. Враховуючи глибину душевних страждань позивачів [PERSON] та [PERSON], ступеня вини в заподіянні шкоди, а також вимоги розумності, виваженості і справедливості, ті обставини, що з моменту вчинення ДТП позивачам не відшкодована спричинена матеріальна шкоду, суд вважає необхідним частково задовольнити вимоги позивачів щодо стягнення моральної шкоди, стягнувши на їх користь з відповідача [PERSON] по 500 грн. на користь кожного позивача. Вирішуючи питання про стягнення з відповідача на користь позивачів компенсації витрат на правову допомогу суд приходить до наступного. Відповідно до статті 84 Цивільного процесуального кодексу України витрати, пов'язані з оплатою правової допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, несуть сторони, крім випадків надання безоплатної правової допомоги. Граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу встановлюється законом. Згідно ч. 1 статті 56 Цивільного процесуального кодексу України правову допомогу може надавати особа, яка є фахівцем у галузі права і за законом має право на надання правової допомоги. Вона допускається до участі в розгляді справи ухвалою суду за заявою особи, яка бере участь у справі. Між позивачами та [PERSON], яка є фахівцем в галузі права, укладено договір про надання правової допомоги від 07.06.2013 року. Згідно копій квитанції до прибуткого касового ордера від 07.06.2013 року позивачами були сплачені представнику витрати на правову допомогу в розмірі 1500,00 гривень кожним. Відповідно до ст. 84 Цивільного процесуального кодексу України, Закону України "Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах" від 20.12.2011 року № 4191-VI розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних справах, в яких така компенсація виплачується стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, іншою стороною, а в адміністративних справах - суб'єктом владних повноважень, не може перевищувати 40 відсотків встановленої законом мінімальної заробітної плати у місячному розмірі за годину участі особи, яка надавала правову допомогу, у судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням та під час ознайомлення з матеріалами справи в суді, що визначається у відповідному судовому рішенні. Представник приймав участь в судових засіданнях: 16.08.2013 року - 5 хвилини 11.09.2013 року - 5 хвилини. Враховуючи, що розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних справах не може перевищувати 40 відсотків встановленої законом мінімальної заробітної плати у місячному розмірі за годину участі особи, яка надавала правову допомогу в судовому засіданні, розмір компенсації становить: 1147*40%:60*4=30,58 1147*40%:60*4=30,58 1218*40%:60*1=8,12 30,58+30,58+8,12 = 97,55 гривень, де 1147 - мінімальна заробітна плата за відповідний період, встановлений Законом України "Про державний бюджет на 2013 рік", 1218 - мінімальна заробітна плата за відповідний період, встановлений Законом України "Про державний бюджет на 2014 рік". За таких обставин суд вважає за необхідне позовні вимоги в частині стягнення компенсації за надання правової допомоги задовольнити частково, стягнувши з відповідача на користь позивачів за угодою від 07.06.2013 року витрати на правову допомогу - 97,55 гривень. Відповідно до ст. 88 Цивільного процесуального кодексу України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, у зв'язку з чим суд вважає необхідним стягнути з відповідача на користь позивачів понесені судові витрати в розмірі 1701 грн. На підставі вищевикладеного,

Outcome: partial