Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-21 00:00:00

17.03.2010р. позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON] Пенсійного фонду України у Залізничному районі м. Львова, в якій просить суд постановити рішення, яким поновити строк звернення до суду щодо вимог за 2007 рік та зобовязати відповідача нарахувати та виплатити недоплачену щомісячну державну соціальну допомогу "Дітям війни" за період з 2007-2009 роки та 2 місяці 2010 року з врахуванням підвищення пенсії на ЗО відсотків мінімальної пенсії за віком, передбаченого ст. 6 Закону України" "Про соціальний захист дітей війни". В обґрунтування позовних вимог зазначає, що відповідно до ст.6 Закону України „Про соціальний захист дітей війни з 1 січня 2006 р. "дітям війни" повинна виплачуватись щомісячна соціальна допомога у розмірі 30% мінімальної пенсії за віком. Відповідачем, всупереч вимог вказаного Закону, така грошова допомога протягом 2006-2010 рр. не виплачувалася. При цьому відповідач, згідно ст.19, 22 Конституції України, зобовязаний діяти на підставі та в межах повноважень у спосіб, передбачений Конституцією та Законами України. Оскільки управлінням Пенсійного фонду були порушені її конституційні права, тому вона змушена звернутись до суду. Крім того, про належні їй як дитині війни виплати їй стало відомо лише після висвітленні у пресі рішення Конституційного Суду України 09 липня 2007 року, тому вона просить поновити термін звернення до суду стосовно позовних вимог що стосуються виплат 2007 року, як такий, що пропущений ним з поважних причин. В судове засіданні позивачка [PERSON] не з»явилася, однак в позовній заяві просить проводити розгляд справу у її відсутності. Просить позов задовольнити. Представник відповідача [PERSON] Пенсійного фонду України в Залізничному районі м. Львова [PERSON] в судовому засіданні позов не визнала, підтримавши представлені письмові заперечення, долучені до матеріалів справи. Заслухавши пояснення представника відповідача, дослідивши зібрані по справі докази, зясувавши дійсні обставини справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає до часткового задоволення з наступних підстав. Судом встановлено, що позивачці [PERSON],[INFO], надано статус «дитина війни» відповідно до Закону України "Про соціальний захист дітей війни". Функції з призначення, нарахування та виплати пенсії позивачу здійснює Пенсійний фонд України в особі [PERSON] Пенсійного фонду у Залізничному районі м. Львова та відповідно обов»язок щодо нарахування зазначених вище виплат також покладено на зазначений вище орган, що вбачається з вимог п.15 Положення про Пенсійний фонд України, затвердженого постановою КМ України № 1261 від 24.10.2007 року. Статтею 6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни" передбачено, що дітям війни пенсії або щомісячне довічне грошове утримання чи державна соціальна допомога, що виплачується замість пенсії, підвищується на ЗО відсотків мінімальної пенсії за віком. Відповідно до Закону України "Про Державний бюджет України на 2007 рік" дія вказаної статті зупинена. Проте, згідно рішення Конституційного Суду України від 09.07.07 р. № 6-рп у справі за конституційним поданням 46 народних депутатів України щодо відповідності Конституції України положень статей 29,36, частини другої ст. 56, ч.2 ст. 62, ч.1 ст. 66, п. 7,9,12,13, 14, 23, 29, ЗО, 39, 41,43, 44, 45, 46, ст. 71, ст.ст.98, 101, 103, 111 Закону України "Про Державний бюджет України на 2007 рік" визнано таким, що не відповідає Конституції України п. 12 ст. 71 Закону України "Про Державний бюджет України на 2007 рік", яким зупинено на 2007 рік дію статті 6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни", з врахуванням ст. 111 цього Закону. 22.05.2008р. Конституційним судом України (рішення №10-рп) в аналогічному порядку було вирішено питання щодо неконституційності положень Закону України «Про Державний бюджет України на 2008рік» щодо фінансування виплат, передбачених Законом України "Про соціальний захист дітей війни". Відповідно до вимог ст.152 ч. 2 Конституції України Закони, інші правові акти або їх окремі положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність. Судом не приймаються до уваги покликання представника відповідача на відсутність бюджетного фінансування передбачених законом України «Про соціальний захист дітей війни» доплат до пенсії як на причину невиконання покладених на нього зобов»язань, оскільки реалізація особою права, що пов»язане з отриманням бюджетних коштів, яке базується на спеціальних та чинних на час виникнення спірних правовідносин нормативно-правових актах національного законодавства, не може бути поставлена у залежність від бюджетних асигнувань (рішення Європейського суду з прав людини у справі « Кечко проти України»), Судом встановлено, що всупереч Рішень Конституційного Суду України [PERSON] Пенсійного фонду України в Залізничному районі м. Львова зазначена щомісячна державна соціальна грошова допомога позивачці за період з 09.07.2007р. по 31.12. 2007 року - не виплачувалась, з 22.05.2008р. по 30.06.2008 р,- сплачувалась по 48,10 грн., з 01.07.2008 р. по 30.09.2008 р,- сплачувалась по 48,20 грн., з 1.10.2008 року по 31.12.2008 р.- сплачувалось по 49 грн.80коп., в 2009-2010 р. р. не виплачувалась. Відтак, вимоги позивачки підлягають до задоволення - в частині зобовязання проведення донарахування і виплати пенсії в розмірі ЗО відсотків мінімальної пенсії за віком, починаючи з 09.07.2007р. по 31.12.2007 року, з 22.05.2008р. по 31.12.2008 р.,2009 рік та за два місяці 2010р. З часу, коли позивачка довідалася про порушення свого права до її звернення до суду щодо позовних вимог, що стосується 2007 року, то суд вважає, що слід поновити термін звернення до суду, як такий, що пропущений з поважних причин. Оцінюючи зібрані по справі докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов підставний та підлягає задоволенню. Крім того, слід стягнути з [PERSON] Пенсійного фонду України у Залізничному районі м. Львова в користь [PERSON] судовий збір в сумі 8 грн.50коп.

Outcome: partial