overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-12 00:00:00

У травні 2018 р. МТСБУ звернулось до суду з позовом до [PERSON] про стягнення страхового відшкодування в порядку регресу, мотивуючи свої вимоги тим, що [PERSON] 20.08.2015 о 18 годині 10 хвилин, керуючи автомобілем марки "BMW", д.н.з [NUMBER] , рухався по смузі для руху маршрутних транспортних засобів по вул. Російській під знак "в`їзд заборонено" (3.21) та не надав дорогу автомобілю марки "Renault", д.н.з. [NUMBER] , внаслідок чого відбулось зіткнення, що призвело до пошкодження транспортних засобів, чим порушив 33.3. ПДР України, тобто вчинив адміністративне правопорушення, передбачене с. 124 КУпАП. У зв`язку з тим, що водій [PERSON] не мав чинного договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, МТСБУ з фонду захисту потерпілих було сплачено на користь потерпілої особи вартість страхове відшкодування в сумі 25082,80 грн. Крім того, позивачем за послуг аварійного комісара ФОП « [PERSON] » сплачено 640,00 грн. В судове засідання представник позивача не з`явився, будучи належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, в наданому до суду клопотанні просив справу розглядати у відсутність представника, не заперечував щодо ухвалення заочного рішення. Відповідач в судове засідання повторно не з`явився, про час і місце розгляду справи був повідомлений належним відповідно до вимог чинного законодавства, з заявами чи клопотаннями про неможливість розгляду справи за його відсутність до суду не звертався. Враховуючи повторну неявку відповідача в судове засідання, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутність відповідача з ухваленням заочного рішення, відповідно до ст. 280 ЦПК України, оскільки позивач не заперечував проти такого вирішення справи. Всебічно проаналізувавши обставини справи в їх сукупності, оцінивши за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному і об`єктивному розгляді справи, зібрані по справі докази,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-25 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом, в якому просить стягнути з відповідача в порядку регресу 7082,15 грн. заподіяної шкоди та 243,60 грн. понесених судових витрат. В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що 21.03.2012 року АТ "ПРОСТО-страхування" та відповідач [PERSON] уклали договір, поліс №АВ/6517508 обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, згідно якого було застраховано автомобіль марки "Ауді 100" д.н.з. [NUMBER]. Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, яка сталась 17.03.2013 року на вул. Сагайдачного в м. Дрогобичі, за участю автомобіля марки "ВАЗ 2107" д.н.з. [NUMBER], належного [PERSON] та під керуванням [PERSON], та автомобіля марки "Ауді 100" д.н.з. [NUMBER], під керуванням [PERSON], у ПАТ "ПРОСТо-страхування", як страховика цивільно-правової відповідальності [PERSON] на момент ДТП, виникло право вимоги до останнього з приводу відшкодування завданого збитку. Зазначає, що постановою Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 25.04.2013 року [PERSON] було визнано винним у вчиненні зазначеної ДТП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу. Таким чином, оскільки на момент ДТП цивільно-правова відповідальність [PERSON] була застрахована в АТ "ПРОСТО-страхування", згідно платіжного доручення №6075 від 11.10.2013 року АТ "ПРОСТО-страхування" виплатило страхове відшкодування в розмірі 7082,15 грн. Оскільки на момент вчинення дорожньо-транспортної пригоди [PERSON] перебував у стані алкогольного сп'яніння, а тому повинен відшкодувати страховику розмір сплаченого страхового відшкодування. Позивач в судове засідання не з'явився, подавши заяву про розгляд справи за його відсутності та підтримання позову. Щодо ухвалення у справі заочного рішення - не заперечує. Відповідач в судове засідання повторно не з'явився, не повідомивши причин, хоча повістка йому була направлена своєчасно на останню відому судові адресу і,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-23 00:00:00

[PERSON] (далі - позивач) звернувся до Чорнобаївського районного суду Черкаської області з цивільним позовом до ПАТ "АрселорМіттал Кривий Ріг" (далі - відповідач) про відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, спричиненої дорожньо-транспортною пригодою. В обґрунтування позову зазначалося, що 22 лютого 1999 року сталась дорожньо-транспортна пригода на трасі Кіровоград - Кривий Ріг в районі с. Гурівка за участю автомобіля марки "Nissan" (д.н.з. [NUMBER] ), під керуванням водія [PERSON] , пасажиром якого був позивач, автомобіля марки "Peugeot Partner" (д.н.з. [NUMBER] ), під керуванням водія [PERSON] , що належав ВАТ "Криворіжсталь", правонаступником якого є ПАТ "АрселорМіттал Кривий Ріг" (відповідач). Внаслідок вказаної дорожньо-транспортної пригоди позивач отримав тілесні ушкодження, у зв`язку з чим переніс кілька операцій. Висновками МСЕК від 18 серпня 1999 року позивачу була встановлена II група інвалідності, від 20 вересня 2000 року - підтверджено II групу інвалідності, від 1 вересня 2006 року - встановлено III групу інвалідності, а з 01 серпня 2013 року - встановлено II групу інвалідності безтерміново. Рішенням Центрально-Міського районного суду м. Кривий Ріг від 1 червня 2000 року встановлено вину підприємства в каліцтві позивача. Послідуючими рішеннями того ж суду ухвалено стягнути з відповідача на користь позивача грошові суми щомісячно в рахунок відшкодування втраченого заробітку за період з 18 серпня по 1 вересня 2000 року, з 1 вересня 2000 року по 1 серпня 2003 року. На підставі висновку Обласного КЗ "Бюро судово-медичної експертизи" (м. Дніпропетровськ) від 17 вересня 2009 року № 127, яким позивачу було встановлено стійку втрату профпрацездатності у розмірі 30%, ухвалено рішення Дзержинського районного суду м. Кривий Ріг від 8 липня 2010 року, яким стягнуто з відповідача по 1073,90 гривень щомісячно з 1 лютого 2010 року в рахунок відшкодування втраченого заробітку. Висновком судово-медичної експертизи від 6 серпня 2014 року за № 33-к встановлено 60% втрати професійної працездатності та визначено потребу в санаторному лікуванні. Рішенням Соснівського районного суду міста Черкаси від 22 вересня 2014 року відкореговано розмір щомісячних виплат з урахуванням збільшення відсотку втрати профпрацездатності з 30% до 60% та стягнуто з відповідача по 3011,34 гривень щомісячно з 1 серпня 2014 року.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-04 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з заявою, в подальшому уточнивши свої вимоги, в якій просила суд визнати - [PERSON], [INFO], безвісно відсутнім. В обґрунтування своєї заяви заявник посилається на те, що [PERSON], [INFO], є її колишнім чоловіком. 10 жовтня 2005 року заявник та [PERSON] розірвали шлюб у відділі ВРАЦС м. Павлограда Дніпропетровської області, на наступний день [PERSON] пішов з дому. З того часу жодних відомостей від нього не надходило, його місце знаходження не відоме,його пошуки ніякого результату не дали. Визнання [PERSON] безвісно відсутнім необхідно їй для вирішення питання про продаж квартири, співвласником якої є [PERSON] Як вбачається з довідки ОСББ "Дніпровська 416" від 08 грудня 2014 року, встановлено, що [PERSON] за адресою реєстрації не проживає на протязі трьох останніх років. Місце його перебування невідоме. Заявник в судове засідання не з'явилась, надала суду письмову заяву в якій просила проводити розгляд справи за її відсутності. Представник заінтересованої особи в судове засідання не з'явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності. Суд, дослідивши пояснення заявника, письмові матеріали справи, в тому числі: копію свідоцтва про шлюб, довідку про склад сім`ї, лист-відповідь начальника Павлоградського МВ ГУМВС України в Дніпропетровській області, лист - відповідь головного лікаря КЗ "Павлоградська міська лікарня № 4" Дніпропетровської обласної ради", копію технічного паспорту, копію свідоцтва про право власності на житло, довідку голови правління ОСББ "Дніпровська 416" де встановлено факт не проживання та відсутності [PERSON], [INFO], на протязі останніх трьох років, за місцем його реєстрації, а саме: м. Павлоград, вул. Дніпровська 416/66, вважає, що заява підлягає задоволенню, оскільки, згідно ст. 43 ЦК України фізична особа може бути визнана судом безвісно відсутньою, якщо протягом одного року в місці її постійного проживання немає відомостей про місце її перебування. В судовому засіданні встановлено, що [PERSON], [INFO], дійсно відсутній за постійним місцем проживання більше трьох років. На підстав вищезазначеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-15 00:00:00

Представник позивача звернувся до суду із вищевказаним позовом, посилаючись на те, що 19.07.1995 року на підставі спільного рішення ВАТ "Херсонські комбайни" та профспілкового комітету позивачу виданий ордер на право заняття житлових кімнат №, № 60,61 розташованих у будинку [ADDRESS], на підставі якого він разом зі своєю сім"єю вселились до вказаного житла та 02.08.1995 рок зареєструвались за вказаною адресою. В 2012 році віддповідач-1 а в 2014 році відповідачі 2,3 виїхали з зазначеної адреси та проживають окремо, де саме позивачу не відомо. Факт не проживання відповідачів за вказаною адресою більше шести місяців можуть також підтвердити сусіди, які проживають в кімнатах 53,54 та 55. Відповідачі не приймають участі в утриманні житла, не сплачують за проживання та комунальні послуги. Вказана обставина перешкоджає позивачу в повній мірі здійснювати права по користуванню житлом. Наявність реєстрації відповідачів призводить до зайвих витрат за комунальні послуги. Просить суд з урахуванням заяви про уточнення позовних вимог від 02.11.2015 року визнати [PERSON], [PERSON], [PERSON], такими, що втратили право користування жилим приміщенням, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] Представник позивача в судове засідання не прибув, подав заяву про розгляд справи без його участі, проти винесення заочного рішення не заперечував. Відповідачі до суду не з'явилися, хоча про день розгляду справи були повідомлені належним чином. Представник третьої особи в судове засідання не прибув, про причини неявки суд не повідомив, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. Суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд встановив, що згідно довідки №2883 виданої 04.09.2015 року КП "Дніпровський" виконавчого комітету Херсонської міської ради позивач та відповідачі зареєстровані за адресою: [ADDRESS]. Відповідачі не проживають у вищезазначених кімнатах з 13.04.2013 року, що підтверджено актом від 10.11.2015 року, складеним комісією КП "Дніпровський" за результатами обстеження житлового будинку №132-а, та відповідно до ордеру №2003 від 05.07.1995 року є наймачем кімнат №60,61 у вказаному будинку. Згідно п. 11 Пленуму Верховного Суду України № 2 «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України» від 12.04.1985 року вказано, що суд може визнати особу такою, що втратила право користування жилим приміщенням, лише з однієї зазначеної позивачем підстави, передбаченої ст. 71 або 107 ЖК України. Згідно зі ст. ст. 71, 72 ЖК України, наймач або члени його сімї можуть бути визнанні в судовому порядку такими, що втратили право на житлове приміщення, якщо вони не проживали в житловому приміщені більше шести місяців без поважних на те причин. Визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Враховуючи вищенаведене суд вважає, що позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-08 00:00:00

[PERSON] звернувся з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Дніпровський автобусний завод" про стягнення заборгованості по заробітній платі за період з 1 жовтня 2008 р. по 3 березня 2009 р. в розмірі 11802,02 грв. та моральної шкоди в розмірі 5000 грв. Відповідач в судове засідання не з"явився, був повідомлений про судове засідання належним чином, суд вважає можливим розгляд справи у відсутності відповідача. Суд, вивчив матеріали справи, вважає, що позовні вимоги [PERSON] підлягають повному задоволенню. 01 жовтня 2007 р. [PERSON], був прийнятий на роботу в ремонтний відділ TOB "Дніпровський автобусний завод" слюсарем-сантехніком 6 розряду, згідно наказу № 12/а-ок від 01.10.2007 р. За період з жовтня 2008 р. по березень 2009 р. підприємством не була виплачена робітникам заробітна плата, у зв'язку з чим утворилась заборгованість по виплаті [PERSON] заробітної плати в сумі 11802, 02 грн. що підтверджується довідкою відповідача про заборгованість від 29 травня 2009 р. У зв'язку з порушенням підприємством умов трудового договору, позивач за власним бажанням звільнився із TOB "Дніпровський автобусний завод", про що було видано наказ №10 ок від 02.03.2009 р. Але, ані при звільненні, ані до теперішнього часу заборгованість по заробітній платі виплачена не була. Відповідно до ст. 115 КЗпП України, заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором, але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів. Оскільки при звільненні заробітна плата позивачеві не була виплачена, його позовні вимоги в частині стягнення з відповідача заборгованості по заробітній платі в сумі 11802,02 грв. підлягають задоволенню. Відповідно до положень ст. 237-1 Кодексу законів про працю України, позивач також має право на відшкодування моральної шкоди, оскільки відповідачем були порушенні законні трудові права позивача, що призвело до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від позивача додаткових зусиль для організації свого життя. Суд вважає, що моральна шкода завдана позивачеві неправомірними діями відповідача підлягає відшкодуванню в розмірі 5000 грв.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-20 00:00:00

У лютому 2015 року заявник [PERSON] звернулася до суду з заявою про визнання [PERSON], [INFO], недієздатним та встановлення над ним опіки, з призначенням її опікуном над [PERSON], [INFO]. В обґрунтування своїх вимог заявник посилається на те, що її син [PERSON], [INFO], має хронічний, стійкий психічний розлад. Внаслідок хвороби [PERSON] перебуває на обліку у лікаря-психіатра психіатричному диспансерному відділенні комунального закладу "Павлоградська міська лікарня № 1" Дніпропетровської області по психічному захворюванню. Лікування не дає позитивного результату, стан його здоров'я погіршується. Через хворобу він не може розуміти значення своїх дій, керувати ними. У судове засідання заявник не з'явилася, надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності, заявлені вимоги підтримує в повному обсязі та просить суд їх задовольнити. Представник Органу опіки та піклування Виконавчого комітету Павлоградської міської ради в судове засідання не з'явився, не повідомив суд про причини не явки, хоча був належним чином повідомлений про день та час розгляду справи. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно довідки психіатричному диспансерному відділенні комунального закладу "Павлоградська міська лікарня № 1" Дніпропетровської області [PERSON], [INFO], перебуває на обліку у лікаря-психіатра комунального закладу "Павлоградська міська лікарня № 1" Дніпропетровської області по психічному захворюванню: хронічний тяжкий психічний розлад та потребує опіки (а.с. 12). Відповідно до висновку судово-психіатричного експерта № 60 від 24.03.2015 року відділення судово-психіатричної експертизи Комунального закладу "Дніпропетровська клінічна психіатрична лікарня" ДОР" [PERSON], [INFO], страждає хронічним стійким психічним розладом у формі помірної розумової відсталості. За своїм психічним станом [PERSON] не може розуміти значення своїх дій та керувати ними. Відповідно до ч. 1 ст. 39 ЦК України фізична особа може бути визнана судом недієздатною, якщо вона внаслідок хронічного, стійкого психічного розладу не здатна усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. Відповідно до ч. 1 ст. 241 ЦПК України суд, ухвалюючи рішення про обмеження цивільної дієздатності фізичної особи (у тому числі обмеження або позбавлення права неповнолітньої особи самостійно розпоряджатися своїми доходами) чи визнання фізичної особи недієздатною, встановлює над нею відповідно піклування або опіку і за поданням органу піки та піклування призначає їй піклувальника чи опікуна. Зазначені вимоги містить і ч. 1 ст. 60 ЦК України визначаючи, що суд встановлює опіку над фізичною особою у разі визнання її недієздатною і призначає опікуна за поданням органу опіки та піклування. З урахуванням наведеного, суд вважає, що заявлені вимоги заявника, щодо визнання [PERSON], [INFO], недієздатним та призначення її опікуном підлягають задоволенню. Відповідно до ч. 2 ст. 240 ЦПК України, судові витрати, пов'язані з провадженням справи про визнання фізичної особи недієздатною або обмеження цивільної дієздатності фізичної особи, відносяться на рахунок держави.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-07 00:00:00

03 квітня 2014 року Комунальний заклад "Павлоградський протитуберкульозний диспансер" Дніпропетровської області ради звернувся до суду з заявою про обов'язкову госпіталізацію [PERSON]. В обґрунтування своєї заяви заявник зазначає, що [PERSON] з 21 листопада 2013 року перебуває на обліку з діагнозом МРТБ (16.01.2014) легень (дисемінований) дестр+ МБТ+ м+ к+ Рез I+(НRS) Гіст 0 кат 4.1 А (ВДТБ) ког 1 (2014). Хворий не закінчив курс лікування. В даний період часу у [PERSON] діагностовано відкрита форма туберкульозу, хворий порушив протиепідемічний режим. В судовому засіданні представник заявника заявлені вимоги підтримав в повному обсязі, просив суд задовольнити заяву та госпіталізувати [PERSON] до Комунального закладу "Павлоградський протитуберкульозний диспансер" Дніпропетровської області ради строком на три місяці. [PERSON] в судове засідання не з'явився, його форма захворювання є заразною та небезпечною для оточуючих. Враховуючи, що відповідно до ч. 1 ст.285 ЦПК України особі має бути надано право особистої участі в судовому засіданні, за винятком випадків, коли за даними протитуберкульозного закладу така особа становить загрозу розповсюдження хвороби та з урахуванням клопотання заявника суд ухвалює рішення без участі [PERSON] Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що [PERSON] з 21 листопада 2013 року перебуває на обліку з діагнозом МРТБ (16.01.2014) легень (дисемінований) дестр+ МБТ+ м+ к+ Рез I+(НRS) Гіст 0 кат 4.1 А (ВДТБ) ког 1 (2014), не закінчив курс лікування. В даний період часу у [PERSON] діагностовано відкриту форму туберкульозу, що підтверджується аналізами мокроти методом бактеріоскопії від 17.03.2014 року та посіву від 27.01.2014 року, хворий самовільно залишив відділення 02.04.2014 року, чим порушив протиепідемічний режим. Згідно висновку лікаря КЗ "Павлоградський протитуберкульозний диспансер" Дніпропетровської області ради [PERSON] потребує стаціонарного лікування. Відповідно до ч.1 ст.11 Закону України „Про протидію захворюванню на туберкульоз" у разі якщо хворі на заразні форми туберкульозу, у тому числі під час амбулаторного чи стаціонарного лікування, порушують протиепідемічний режим, що ставить під загрозу зараження туберкульозом інших осіб, з метою запобігання поширенню туберкульозу за рішенням суду вони можуть бути примусово госпіталізовані до протитуберкульозних закладів, що мають відповідні відділення (палати) для розміщення таких хворих. Враховуючи, що відповідно до ч. 1 ст. 286 ЦПК України розглянувши заяву про примусову госпіталізацію до протитуберкульозного закладу або про продовження строку примусової госпіталізації, суд ухвалює рішення, яким відхиляє або задовольняє заяву, суд заслухавши пояснення заявника, вивчивши матеріали справи, вважає можливим заявлені вимоги задовольнити частково. На підставі викладеного,

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-06 00:00:00

Заявник звернувся до суду з поданням про призначення опікуна, посилаючись на те, що до комісії з розгляду питань захисту особистих немайнових і майнових прав та інтересів повнолітніх осіб, які за станом здоров'я не можуть самостійно здійснювати свої права та виконувати обов'язки, звернулася [PERSON], [INFO], яка мешкає за адресою: [ADDRESS] з проханням подати до суду подання про призначення її опікуном над її сином [PERSON], [INFO], який на даний час перебуває в КЗ "Дніпрянський психоневрологічний будинок-інтернат". Згідно довідок, виданих КЗ "Центральна міська лікарня міста Нова Каховка", [PERSON] на диспансерному обліку у лікарів нарколога та психіатра за місцем реєстрації не перебуває і може бути опікуном свого сина [PERSON] Рішенням Новокаховського міського суду від 16 червня 2009 року по справі №2-о-52/09 [PERSON], [INFO] був визнаний недієздатним і над ним була встановлена опіка. Просив суд призначити [PERSON], [INFO] опікуном її сина [PERSON], [INFO]. В судове засідання представник заявника не з'явилася, подала письмову заяву про розгляд справи без її участі, подання підтримує та просить задовольнити. Зацікавлена особа - [PERSON] в судове засідання не з`явилася, в своїй письмовій заяві просила справу розглянути без її участі; подання підтримує та просить задовольнити. Суд вважає можливим розглянути справу без участі представника заявника та зацікавленої особи, зважаючи на достатність доказів у матеріалах справи. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що до комісії з розгляду питань захисту особистих немайнових і майнових прав та інтересів повнолітніх осіб, які за станом здоров'я не можуть самостійно здійснювати свої права та виконувати обов'язки звернулася [PERSON], [INFO], з проханням подати до суду подання про призначення її опікуном над її сином [PERSON], [INFO], який на даний час перебуває в КЗ "Дніпрянський психоневрологічний будинок-інтернат, з проханням подати до суду подання про призначення її опікуном над її сином [PERSON], [INFO], який на даний час перебуває в КЗ "Дніпрянський психоневрологічний будинок-інтернат". Згідно довідок, виданих КЗ "Центральна міська лікарня міста Нова Каховка", [PERSON] на диспансерному обліку у лікарів нарколога та психіатра за місцем реєстрації не перебуває і може бути опікуном свого сина [PERSON] Рішенням Новокаховського міського суду від 16 червня 2009 року по справі №2-о-52/09 [PERSON], [INFO] був визнаний недієздатним. Відповідно до ч.1 ст. 60 ЦК України, суд встановлює опіку над фізичною особою у разі визнання її недієздатною і призначає опікуна за поданням органу опіки та піклування. За таких підстав, подання підлягає задоволенню. На підставі ст.ст. 59, 60 ЦК України;

Outcome: approved