Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-09 00:00:00

У серпні 2015 р. публічне акціонерне товариство "Дельта Банк" (далі - ПАТ "Дельта Банк" або позивач) звернулося до суду з позовом до [PERSON] про звернення стягнення на предмет іпотеки, а саме: однокімнатну квартиру загальною площею 52,80 кв.м., житловою площею 22,20 кв.м., за адресою: [ADDRESS], шляхом визнання права власності на квартиру за позивачем. Позов обґрунтований такими обставинами. На підставі кредитного договору від 25 грудня 2007 р. № 2622/1207/71-099 відкрите акціонерне товариство «Сведбанк» (далі - ВАТ «Сведбанк») надало [PERSON] кредит в сумі 120000 доларів США під 11,9% річних на строк до 18 грудня 2037 р. З метою забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором [PERSON] передав в іпотеку банку квартиру за адресою: [ADDRESS]. На підставі укладеного 25 травня 2012 р. між ВАТ «Сведбанк» та ПАТ "Дельта Банк" договору купівлі-продажу прав вимоги за кредитами позивач набув статусу нового кредитора за кредитними та забезпечувальними договорами. Позичальник [PERSON] умови кредитного договору належним чином не виконує, у зв'язку з чим станом на 13 липня 2015 р. виникла заборгованість в сумі 2 504 866,13 грн., що включає: заборгованість за кредитом в сумі 2 079 317,56 грн., заборгованість за процентами в сумі 317272,87 грн. та пеню в сумі 101875,28 грн. Враховуючи невиконання позичальником зобов'язань за кредитним договором, іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за рахунок предмета іпотеки. Представник позивача Байрамов С.В. подав письмове клопотання про розгляд справи у його відсутність. Відповідач [PERSON] про розгляд справи повідомлявся у встановленому законом порядку за зареєстрованим місцем його проживання, проте в судове засідання він повторно не з'явився, про причини неявки не повідомив, письмових заперечень на позов не подав. Враховуючи неявку відповідача в судове засідання, суд ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, оскільки представник позивача не заперечує проти такого вирішення справи. Нез'явлення сторін є підставою для розгляду справи без фіксування судового засідання технічними засобами. Вивчивши наявні у справі докази, суд вважає встановленими такі обставини та визначені відповідно до них правовідносини. 25 грудня 2007 р. ВАТ «Сведбанк» (банк) та [PERSON] (позичальник) уклали кредитний договір № 2622/1207/71-099 (а.с. 6-19). Відповідно до умов цього договору банк зобов'язався надати позичальнику кредит в іноземній валюті в сумі 120000 доларів США на строк по 18 грудня 2037 р. для розрахунку з продавцем за договором купівлі-продажу квартири, а позичальник зобов'язався повернути кредит в порядку, на умовах та у строки, що визначені договором, сплативши за користування кредитом проценти за ставкою 11,9% річних. Сторони договору погодили, що повернення кредиту та сплата процентів буде здійснюватися щомісячно, з 1 по 10 число включно, рівними частинами - по 335 доларів США, відповідно до графіку погашення кредиту. Відповідно до пункту 8.1. договору за порушення строків погашення заборгованості за кредитом та/або строків сплати процентів за користування кредитом позичальник сплачує пеню за кожний день прострочення в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми простроченої заборгованості. Згідно з умовами, визначеними у пункті 3.9. кредитного договору, у випадку порушення позичальником строків платежів банк має право вимагати дострокового повернення кредиту та сплати процентів. На забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором відповідно до іпотечного договору від 25 грудня 2007 р. № 2622/1207/71-099-Z-1 [PERSON] (іпотекодавець) передав в іпотеку ВАТ «Сведбанк» (іпотекодержателю) нерухоме майно - однокімнатну квартиру загальною площею 52,80 кв.м., житловою площею 22,20 кв.м., за адресою: [ADDRESS], заставною вартістю 134722 долари США або 680347,80 грн. (а.с. 20-23). Згідно з договором купівлі-продажу прав вимоги від 25 травня 2012 р. публічне акціонерне товариство «Сведбанк» (правонаступник ВАТ «Сведбанк») продало (відступило) ПАТ «Дельта Банк» права вимоги за рядом кредитних та забезпечувальних договорів, в тому числі і за договорами, укладеними з [PERSON] (а.с. 31-38, 39). Отже на підставі вищевказаного договору у відповідності з положеннями пункту 1 частини 1 статті 512 ЦК України ПАТ «Дельта Банк» набуло прав кредитора у цьому зобов'язанні. Згідно з приписами статті 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути кредитодавцеві кредит у строк та в порядку, що встановлені договором. За загальними правилами, встановленими статтями 526, 530, 611, 629 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу та у встановлений строк, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, а договір є обов'язковим для виконання сторонами. Судом встановлено, що до квітня 2014 р. [PERSON] виконував свої зобов'язання за кредитним договором, а з травня 2014 р. будь-які сплати за кредитним договором припинив (а.с. 143-144). Відповідно до положень статей 1054, 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути кредитодавцеві кредит у строк та в порядку, що встановлені договором. За загальними правилами, встановленими статтями 526, 530, 611, 629 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу та у встановлений строк, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, а договір є обов'язковим для виконання сторонами. За приписом частини 2 статті 1050 цього Кодексу прострочення позичальником повернення чергової частини позики (кредиту) кореспондує праву позикодавця (кредитодавця) вимагати дострокового повернення частини позики (кредиту), що залишилася, та сплати процентів. Відповідно до частини 2 статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу…, а також три проценти річних від простроченої суми. Отже з огляду на порушення позичальником [PERSON] термінів повернення кредиту та сплати процентів банк відповідно до умов кредитного договору та наведених вище положень закону вправі вимагати від позичальника дострокового повернення кредиту, нарахованих процентів та сплати передбаченої договором пені і трьох процентів річних від простроченої суми. 24 липня 2015 р. ПАТ «Дельта Банк» повідомив позичальника [PERSON] про заміну кредитора у зобов'язанні та заявив вимогу про дострокове повернення кредиту протягом 30 днів з попередженням про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання цієї вимоги (а.с. 25, 26-27). Судом встановлено, що вимогу про дострокове повернення кредиту відповідач не виконав. Згідно з наданим позивачем розрахунком загальний розмір заборгованості позичальника [PERSON] станом на 13 серпня 2015 р. складає 109351,05 доларів США, що згідно курсу НБУ еквівалентно 2 396 590,43 грн., в тому числі: заборгованість по тілу кредиту - 94874,60 доларів США, що в еквіваленті складає 2079317,56 грн.; заборгованість по відсотках - 14476,45 доларів США, що в еквіваленті складає 317272,87 грн.; три проценти річних від простроченої заборгованості по тілу кредиту - 1679,44 грн.; три проценти річних від простроченої заборгованості по по відсотках -4720,98 грн. (а.с. 24, 143-144). За умовами іпотечного договору у разі невиконання іпотекодавцем основного зобов'язання повністю або частково іпотекодержатель набуває права звернути стягнення на предмет іпотеки (пункт 11. договору). Вказана умова договору кореспондує положеннями частини 1 статті 33 Закону України "Про іпотеку", згідно яких іпотекодержатель (заставодержатель) має право у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання, забезпеченого іпотекою, задовольнити свої вимоги за рахунок предмету іпотеки (застави). Відповідно до статті 7 Закону України "Про іпотеку" за рахунок предмета іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити свою вимогу за основним зобов'язанням у повному обсязі або в частині, встановленій іпотечним договором, що визначена на час виконання цієї вимоги, включаючи сплату процентів, неустойки, основної суми боргу та будь-якого збільшення цієї суми, яке було прямо передбачене умовами договору, що обумовлює основне зобов'язання. Якщо інше не встановлено законом або іпотечним договором, іпотекою також забезпечуються вимоги іпотекодержателя щодо відшкодування витрат, пов'язаних з пред'явленням вимоги за основним зобов'язанням і зверненням стягнення на предмет іпотеки…; збитків, завданих порушенням основного зобов'язання чи умов іпотечного договору. Згідно з положеннями пунктів 10.3., 12 іпотечного договору іпотекодержатель має право обирати порядок звернення стягнення на предмет іпотеки та за своїм вибором застосувати такі способи звернення стягнення на предмет іпотеки: за рішенням суду, на підставі виконавчого напису нотаріуса або іншим способом, що буде передбачений законодавством на момент звернення стягнення на предмет іпотеки. Частина 3 статті 36 Закону України "Про іпотеку" передбачає такий спосіб задоволення вимог іпотекодержателя як передача іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов'язання у порядку, встановленому статтею 37 цього Закону. Відповідно до статті 37 Закону України «Про іпотеку» іпотекодержатель може задовольнити забезпечену іпотекою вимогу шляхом набуття права власності на предмет іпотеки. Правовою підставою для реєстрації права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, яке є предметом іпотеки, є договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками та передбачає передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов'язання. Однак встановлення договором і законом можливості в позасудовому порядку задовольнити вимоги іпотекодержателя не є перешкодою для реалізації його права звернутися за захистом своїх порушених прав до суду. Враховуючи встановлені обставини, суд вбачає підстави для звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом визнання за позивачем права власності на нього за вартістю, визначеною на момент такого набуття на підставі оцінки предмета іпотеки суб'єктом оціночної діяльності, оскільки такий спосіб задоволення вимог іпотекодержателя передбачений статтею 37 Закону України "Про іпотеку". Оскільки рішення ухвалюється на користь позивача, суд на підставі положень статті 88 ЦПК України присуджує з відповідача понесені позивачем судові витрати, які складаються з судового збору в сумі 3654 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved