Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-01 00:00:00

[PERSON] (далі - позивач) звернулася до суду з позовом до територіальної громади в особі Троковицької сільської ради (далі - відповідач) про визнання права приватної власності на житловий будинок (разом з господарськими будівлями та спорудами) [ADDRESS] в порядку спадкування за законом (далі - позовна заява або позов). Позовні вимоги позивач обгрунтовує тим, що [INFO] помер її батько - [PERSON]. Після його смерті відкрилася спадщина, до складу якої входить житловий будинок (разом з господарськими будівлями та спорудами) [ADDRESS] (далі - будинок). За життя [PERSON] заповіт не склав. Позивач своєчасно у встановлений законодавством шестимісячний термін прийняла спадщину шляхом подання до нотаріальної контори заяви про прийняття спадщини. Постановою Черняхівської державної нотаріальної контори позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом через відсутність правовстановлюючих документів на будинок та його реєстрації як об'єкта нерухомості. А тому позивач просить визнати за нею право власності на будинок в порядку спадкування за законом після смерті її батька - [PERSON] В судовому засіданні 05.05.2015 позивач уточнила позовні вимоги та просила визнати за нею право приватної власності на будинок після смерті її матері - [PERSON], яка померла [INFO], яка прийняла спадщину після [PERSON] Також позивач в судовому засіданні позов з урахуванням внесених змін підтримала та просила задовольнити його у повному обсязі. Відповідач заперечень проти позову не подав. Листом від 30.04.2015 № 52 (а.с. 36) відповідач повідомив, що позов визнає, проти його задоволення не заперечує, а також просив розглянути справу у відсутності представника відповідача. Враховуючи, що визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд не вбачає підстав для відмови у прийнятті визнання відповідачем позову, передбачених ч. 4 ст. 174 ЦПК України. За наслідками з'ясування і аналізу обставин справи, пояснень сторін, дослідження та оцінки наявних в матеріалах справи доказів за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, суд приходить до висновку про задоволення позову в повному обсязі з огляду на наступне. [PERSON] помер [INFO], що підтверджується свідоцтвом про смерть від 17.09.2001 (а.с. 6). Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 524 Цивільного кодексу Української РСР від 18 липня 1963 року, який був чинним станом на момент смерті [PERSON] (далі - ЦК України 1963 року) спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Спадкоємство за законом має місце, коли і оскільки воно не змінено заповітом. В матеріалах справи відсутні докази складення [PERSON] за життя заповіту. А значить спадкування за [PERSON] здійснюється за законом. Відповідно до ч. 1 ст. 529 ЦК України 1963 року при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. До числа спадкоємців першої черги належить також дитина померлого, яка народилася після його смерті. Згідно зі ст. 548 ЦК України 1963 року для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв... . Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Відповідно до п. 1 ч. 1, ч. 2 ст. 549 ЦК України 1963 року визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном ... . Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Після смерті [PERSON] спадщину в шестимісячний термін фактично прийняла [PERSON] слідуючим чином: обробляла земельну ділянку та прийняла в користування особисті речі, що підтверджується довідкою виконкому Троковицької сільської ради від 11.12.2014 № 908 (а.с. 12). [PERSON] є дружиною [PERSON], що підтверджується витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію шлюбу із зазначенням відомостей про другого з подружжя від 05.12.2014 (а.с. 14). У період з [INFO] по даний час заяви від імені Троковицької сільської ради Черняхівського району Житомирської області про визнання відумерлою спадщини [PERSON] не подавались, що підтверджується листом Троковицької сільської ради Черняхівського району Житомирської області від 12.05.2015 № 51 (а.с. 54). Враховуючи, що [PERSON]: є дружиною [PERSON], а тому входить до числа його спадкоємців першої черги; 1) фактично прийняла спадщину [PERSON] у шестимісячний термін з дня відкриття спадщини шляхом вступу в управління спадковим майном; 2) в матеріалах справи відсутні докази прийняття спадщини [PERSON] іншими його спадкоємцями першої черги спадкування за законом, що додатково підтверджується листом Черняхівської державної нотаріальної контори від 23.04.2015 № 379/01-16 (а.с. 34); 3) станом на момент розгляду справи спадщина [PERSON] не визнана відумерлою, суд приходить до висновку, що єдиним спадкоємцем [PERSON], який прийняв спадщину, є його дружина [PERSON], та саме їй належить спадщина [PERSON] з моменту відкриття спадщини ([INFO]). В свою чергу, [PERSON] померла [INFO], що підтверджується свідоцтвом про смерть від 21.02.2014 (а.с. 42). Згідно з ч. 2 ст. 1223 ЦК України у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261 - 1265 цього Кодексу. Відповідно до ст. 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу. В матеріалах справи відсутні докази зміни черговості одержання права на спадкування у порядку, визначеному положеннями ст. 1259 ЦК України. А значить спадкування за [PERSON] здійснюється у порядку черговості, визначеної положеннями ЦК України. Згідно зі ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Відповідно до відомостей, наданих Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Черняхівського районного управління юстиції Житомирської області у листі від 12.05.2015 № 508/04-26 (а.с. 53), дітьми [PERSON] та [PERSON] є: [PERSON], народилася [INFO]; 1) [PERSON], народилася [INFO]; 2) [PERSON], народилася [INFO]; 3) [PERSON], народився [INFO]. В матеріалах справи відсутні докази укладення [PERSON] нового шлюбу після смерті її чоловіка [PERSON], а також докази перебування [PERSON] у зареєстрованому шлюбі станом на момент її смерті ([INFO]). При цьому, її чоловік, [PERSON], помер [INFO], що підтверджується свідоцтвом про смерть від 17.09.2001 (а.с. 6). З огляду на це суд приходить до висновку, що на момент смерті [PERSON] був відсутній інший з її подружжя, який її пережив, а тому він не входить до першої черги спадкування за законом після [PERSON] В матеріалах справи відсутні докази, що батьки [PERSON] були живими на момент її смерті. При цьому, з пояснень позивача, які не спростовані іншими наявними в матеріалах справи доказами, вбачається, що батьки [PERSON] померли раніше, а тому вони не входять до першої черги спадкування за законом після [PERSON] В матеріалах справи відсутні докази того, що [PERSON] за життя була усиновлювачем, а тому суд приходить до висновку про відсутність усиновлених [PERSON] осіб та не враховує їх право на спадкування, передбачене положеннями ст. 1260 ЦК України. Крім того, на час відкриття спадщини усі діти [PERSON] були живими, а тому відсутні підстави для залучення до спадкування спадкоємців за правом представлення згідно зі ст. 1266 ЦК України. Позивач є донькою [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про народження [PERSON] від 08.06.1973 (а.с. 5), довідкою виконкому Троковицької сільської ради від 11.12.2014 № 906 (а.с. 11), рішенням Богунського районного суду м. Житомира від 26.03.2015 у справі № 295/19750/14-ц, яке набрало законної сили 29.04.2015 (а.с. 15, 63), листом Відділу державної реєстрації актів цивільного стану Черняхівського районного управління юстиції Житомирської області від 12.05.2015 № 508/04-26 (а.с. 53). З огляду на це суд приходить до висновку, що позивач є спадкоємцем [PERSON] за законом першої черги. Згідно з ч. ч. 1, 3, 4 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Малолітня, неповнолітня, недієздатна особа, а також особа, цивільна дієздатність якої обмежена, вважаються такими, що прийняли спадщину, крім випадків, встановлених частинами другою - четвертою статті 1273 цього Кодексу. Відповідно до ч. 1 ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Згідно з ч. 1 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. В матеріалах справи відсутні докази, що станом на момент смерті [PERSON] з нею разом проживали її спадкоємці першої черги. Крім того, з аналізу відомостей про спадкоємців [PERSON] за законом першої черги суд приходить до висновку, що усі її спадкоємці на час відкриття спадщини були повнолітніми. В матеріалах справи відсутні докази визнання спадкоємців [PERSON] за законом першої черги недієздатними або обмеження їх дієздатності у порядку, визначеному положеннями ст.ст. 39, 40 та ст.ст. 36, 37 ЦК України відповідно. А тому суд приходить до висновку про відсутність осіб, які прийняли спадщину після [PERSON] у порядку, визначеному положеннями ч. ч. 3, 4 ст. 1268 ЦК України. Спадкоємцем [PERSON] є [PERSON], дочка померлої, яка прийняла спадщину за заявою про прийняття спадщини від 23.07.2014 за № 363, що підтверджується постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії, винесеною 03.12.2014 Пилипчуком В. І., державним нотаріусом Черняхівської державної нотаріальної контори Житомирської області (а.с. 8) та листом Черняхівської державної нотаріальної контори від 23.04.2015 № 379/01-16 (а.с. 34). В матеріалах справи відсутні докази прийняття спадщини після [PERSON] протягом строку для прийняття спадщини іншими її дітьми, крім позивача, а саме [PERSON], [PERSON] та (або) [PERSON] Відсутність заяв від інших спадкоємців, крім позивача, про прийняття спадщини підтверджується постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії, винесеною 03.12.2014 Пилипчуком В. І., державним нотаріусом Черняхівської державної нотаріальної контори Житомирської області (а.с. 8) та листом Черняхівської державної нотаріальної контори від 23.04.2015 № 379/01-16 (а.с. 34). Відповідно до ч. 1 ст. 1272 ЦК України якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. В матеріалах справи відсутні письмова згода спадкоємців [PERSON], які прийняли спадщину, на подання заяви про прийняття спадщини після спливу строку на прийняття спадщини, а також судові рішення про визначення спадкоємцям [PERSON] додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини. А тому суд приходить до висновку, що позивач є єдиним спадкоємцем [PERSON], який прийняв спадщину. Згідно з ч. 1 ст. 1267 ЦК України частки у спадщині кожного із спадкоємців за законом є рівними. Оскільки позивач є єдиним спадкоємцем [PERSON] за законом, який прийняв спадщину, суд приходить до висновку, що позивач має право на усю спадщину [PERSON] без врахування положень ч. ч. 2, 3 ст. 1267 ЦК України про зміну розміру часток у спадщині. Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно зі ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Як зазначено позивачем у позові та підтверджується матеріалами справи, до складу спадщини [PERSON] входить, зокрема, житловий будинок (разом з господарськими будівлями та спорудами) [ADDRESS] (далі - будинок). Станом на момент розгляду справи право власності на будинок за [PERSON], [PERSON] або за будь-якими іншими особами не зареєстроване, що підтверджується довідкою Комунального підприємства "Житомирське обласне міжміське бюро технічної інвентаризації" Житомирської обласної ради від 12.11.2014 № 529 про наявність (відсутність) зареєстрованого майна (а.с. 9, 48), листом Комунального підприємства "Житомирське обласне міжміське бюро технічної інвентаризації" Житомирської обласної ради від 28.04.2015 № 396 (а.с. 40), інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно щодо об'єкта нерухомого майна від 22.04.2015 (а.с. 31), інформацією з Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна від 22.04.2015 (а.с. 32). Крім того, станом на момент розгляду справи право власності на земельну ділянку, на якій розташовано будинок, за [PERSON], [PERSON] або за будь-якими іншими особами не зареєстроване, що підтверджується довідкою виконкому Троковицької сільської ради від 18.05.2015 № 447 (а.с. 60), інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно щодо об'єкта нерухомого майна від 22.04.2015 (а.с. 31), інформацією з Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна від 22.04.2015 (а.с. 32). Земельна ділянка, на якій розміщено будинок, була виділена [PERSON] для будівництва та обслуговування будинку, проте документи не збереглися і відновити їх неможливо, що підтверджується довідкою виконкому Троковицької сільської ради від 11.12.2014 № 907 (а.с. 49). Водночас, з огляду на визнання відповідачем позову суд приходить до висновку, що факт виділення земельної ділянки [PERSON] для будівництва та обслуговування будинку є обставиною, що згідно з ч. 1 ст. 61 ЦПК України визнана сторонами, а тому не підлягає доказуванню. З огляду на це суд приходить до висновку, що будинок розміщений на земельній ділянці, наданій [PERSON] саме для будівництва будинку. А значить [PERSON] земельна ділянка використана відповідно до мети її виділення. Належність [PERSON] будинку підтверджується відомостями з погосподарської книги № 5 за 2001-2005 роки, особовий рахунок [NUMBER], що підтверджується довідками виконкому Троковицької сільської ради від 04.11.2014 № 830 (а.с. 13), від 12.05.2015 № 426 (а.с. 5), витягом з погосподарської книги № 5 на 2001-2005рр., особовий рахунок [NUMBER] (а.с. 61). Відповідно до технічного паспорту на садибний (індивідуальний) житловий будинок № 49 вулиця Житомирська село Троковичі від 06.11.2014 (а.с. 16-18) (далі - технічний паспорт) будинок побудовано в 1950 році. Згідно з абз. 3 ч. 3 ст. 19 Закону України від 1 липня 2004 року N 1952-IV "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" державна реєстрація прав власності, з подальшою видачею відповідного свідоцтва про право власності, на об'єкти (індивідуальні (садибні) житлові будинки, садові, дачні будинки, господарські (присадибні) будівлі і споруди, прибудови до них), що розташовані на територіях сільських рад та які закінчені будівництвом до 5 серпня 1992 року, щодо яких раніше не здійснювалася державна реєстрація прав власності, для осіб, за якими закріплені особові рахунки в погосподарських книгах відповідних сільських рад, здійснюється на підставі поданої заяви та виписки із зазначених книг, наданої виконавчим органом сільської ради (у разі, якщо такий орган не створений, - сільським головою) або відповідною архівною установою, а також інших документів, визначених у Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень. А отже, положеннями вказаного закону випискам з погосподарських книг надано сили документів, що підтверджують право власності на індивідуальні (садибні) житлові будинки, садові, дачні будинки, господарські (присадибні) будівлі і споруди, прибудови до них. З огляду на це суд приходить до висновку, що вказані вище записи у погосподарській книзі з урахуванням визнання відповідачем позову, є належними і допустимими доказами належності будинку саме [PERSON] на праві приватної власності. Відповідно до акту обстеження житлового будинку в [ADDRESS] від 20.05.2015 № 34 (а.с. 64) будинок відповідає будівельним нормам та придатний для проживання, що додатково підтверджується довідкою виконкому Троковицької сільської ради від 15.05.2015 № 438 (а.с. 62). Враховуючи, що будинок було збудовано на земельній ділянці, яка була відведена саме з цією метою, відомості про власника будинку були внесені до погосподарських книг у порядку, чинному на момент такого внесення, відсутність доказів, що при будівництві будинку були порушені будівельні норми і правила, суд приходить до висновку, що будинок не є самочинним будівництвом у розумінні ст. 376 ЦК України та що на час відкриття спадщини будинок належав [PERSON], а тому будинок відповідно до ст. 1218 ЦК України входить до складу спадщини [PERSON] Як встановлено судом, [PERSON] є єдиним спадкоємцем [PERSON], який прийняв спадщину. При цьому, відповідно до ч. 2 ст. 548 ЦК України від 1963 року прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. З огляду на це суд приходить до висновку, що будинок з моменту смерті [PERSON] ([INFO]) належав [PERSON] В свою чергу, згідно з ч. 5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Оскільки позивач є єдиним спадкоємцем [PERSON] за законом, який прийняв спадщину, суд приходить до висновку, що будинок належить позивачу з часу відкриття спадщини за [PERSON] - з [INFO]. При цьому, відповідно до ч. 2 ст. 328 ЦК України право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. З аналізу постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії, винесеної 03.12.2014 Пилипчуком В. І., державним нотаріусом Черняхівської державної нотаріальної контори Житомирської області (а.с. 8), а також довідки виконкому Троковицької сільської ради від 11.12.2014 № 907 (а.с. 49) суд приходить до висновку про втрату правовстановлюючого документа на право власності на будинок на ім'я [PERSON] та неможливість з огляду на це отримання позивачем свідоцтва про право на спадщину за законом згідно зі ст. ст. 1296-1298 ЦК України. Будинок є нерухомою річчю у розумінні ч. 1 ст. 181 ЦК України. При цьому, відповідно до ч. 1 ст. 182 ЦК України право власності та інші речові права на нерухомі речі, обтяження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації. Згідно з абз. 2 ч. 2 ст. 15 Закону України від 1 липня 2004 року N 1952-IV "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" перелік документів для здійснення державної реєстрації прав визначається Кабінетом Міністрів України у Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень. В свою чергу, відповідно до ч. 1 п. 36 Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 жовтня 2013 р. N 868, для проведення державної реєстрації речових прав необхідними документами є документи, що підтверджують виникнення, перехід або припинення таких прав на нерухоме майно, та інші документи, визначені цим Порядком. При цьому, згідно з п. 37 вказаного порядку свідоцтво про право на спадщину є одним із документів, що підтверджують виникнення, перехід та припинення речових прав на нерухоме майно. А тому, з огляду на неможливість реєстрації позивачем права власності на будинок суд приходить до висновку про необхідність визнання за позивачем права власності на будинок у порядку спадкування за законом після [PERSON], яка, в свою чергу, є єдиним спадкоємцем [PERSON] Вимоги про розподіл судових витрат позивачем у позові не заявлено. При цьому, згідно з ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. А тому відсутні підстави для прийняття судом рішення про розподіл судових витрат між сторонами. На підставі викладеного,

Outcome: approved