Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-29 00:00:00

30 січня 2019 року КС "Добробут" звернулося до суду із вищезазначеним позовом, в обґрунтування якого позивач посилається на те, що 07 листопада 2017 року між Кредитною спілкою "Добробут" та [PERSON] було укладено кредитний договір № 120Н/17, згідно якого позичальник отримав кредитні кошти в сумі 12 500,00 гривень строком 12 місяців, зі сплатою процентів за користування кредитом в розмірі 25,55 % річних. Кредит був наданий на умовах строковості, зворотності, цільового характеру використання, платності та забезпеченості, а відповідач зобов`язався повернути кредит та проценти за його користування. Позивач свої зобов`язання за договором виконав в повному обсязі надавши відповідачу [PERSON] кошти у вищезазначеному розмірі. Проте, [PERSON] умови договору кредиту не виконала в повному обсязі, в результаті чого, станом на 30 січня 2019 року виникла заборгованість за кредитом у сумі 9 144,42 грн., яка складається з: заборгованість по кредиту - 5 957,80 грн.; заборгованості по процентам за користування кредитом за період з 04 жовтня 2018 року по 30 січня 2019 року - 3 186,62 грн. В якості забезпечення виконання зобов`язань [PERSON] , перед позивачем по поверненню кредиту та сплати відсотків, між позивачем з одного боку та [PERSON] з іншого боку, а також між позивачем та [PERSON] були укладені договори поруки від 07 листопада 2017 року. Відповідно до п. 3.2. договорів поруки [PERSON] та [PERSON] несуть солідарну відповідальність з [PERSON] перед КС "Добробут". Добровільно заборгованість відповідачем не погашається, тому позивач звернувся до суду з даним позовом, в якому просив суд стягнути солідарно на його користь з [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] заборгованість за кредитним договором від 07 листопада 2017 року у сумі 9 144,42 грн. грн., а також судові витрати в сумі 1 921,00 грн.. Ухвалою суду від 19 лютого 2019 року постановлено про прийняття позовної заяви до розгляду за правилами спрощеного провадження з викликом сторін (а.с. 24-25). У судове засідання представник позивача не з`явився. Відповідачі [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] у судове засідання не з`явились, про день, час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином, причин неявки суду не повідомили, клопотання про відкладення розгляду справи та відзиву на позовну заяву суду не подавали. Згідно ч. 4 ст. 223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). За згодою представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. У зв`язку з неявкою осіб, які приймають участь у справі, суд розглядає справу у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Суд, дослідивши зібрані письмові докази, дійшов такого висновку. Судом установлено, що 07 листопада 2017 року між Кредитною спілкою "Добробут" та [PERSON] був укладений кредитний договір № 120Н/17, згідно якого позичальник отримав кредитні кошти в сумі 12 500,00 гривень строком 12 місяців до листопада 2018 року, зі сплатою процентів за користування кредитом в розмірі 25,55% річних (а.с. 5). Згідно п. 1.1 Договору кредитор на підставі цього договору надає, а позичальник отримує грошові кошти в розмірі 12 500,00 грн. на умовах строковості, зворотності, цільового характеру використання, платності та забезпеченості, а позичальник зобов`язується повернути спілці грошові кошти та сплатити проценти за користування кредитом на умовах, передбачених цим договором. Позивач свої зобов`язання за договором виконав в повному обсязі надавши відповідачу кредитні кошти в сумі 12 500,00 гривень, про що свідчить видатковий касовий ордер № 475 від 07 листопада 2017 року (а.с. 7). Відповідно до п.п. 2.1., 3.1. договору позичальник зобов`язується платити суму процентів за користування позикою в розмірі 25,55 % річних, строком до листопада 2018 року. До правовідносин, що виникли між сторонами суд вважає за потрібне застосовувати наступні норми права. Так у відповідності до ст. 509 ЦК України, 1. Зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. 2. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. 3. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності справедливості. Згідно до ст. 11 ЦК України, підставою для виникнення цивільних прав і обов`язків є договори. Згідно до ст. 1054 ЦК України, по кредитному договору банк надає грошові кошти позичальнику в розмірі і на умовах, передбачених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит і сплатити відсотки за його користуванням. При укладенні Договору сторони керувались ч. 1 ст. 634 ЦК України, згідно до якої, договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому, друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Відповідно до ст. 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами. Згідно ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його не виконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. У відповідності до ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу. Відповідно до ст. 549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Відповідно до ч.1 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі на умовах встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. У відповідності до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору, а ст. 1049 ЦК України передбачено, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, встановленому в договорі. В судовому засіданні встановлено, що відповідач [PERSON] не виконав взяті на себе зобов`язання, в результаті чого станом на 27 серпня 2018 року виникла заборгованість в сумі 1718,86грн., яка складається з: заборгованість по кредиту - 768,26 грн.; заборгованості по процентам за користування кредитом з 23 березня 2018 року по 27 серпня 2018 року - 950,60 грн., про що свідчить відповідний розрахунок позивача (а.с. 2-3). Крім того, судом установлено, що 07 листопада 2017 року між позивачем та [PERSON] , а також між позивачем та [PERSON] були укладені окремі договори поруки, згідно яких вони прийняли на себе зобов`язання відповідати у повному обсязі по зобов`язанням [PERSON] (8, 10). У відповідності до ст. 553 ЦК України, за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником. Порукою може забезпечуватися виконання зобов`язання частково або у повному обсязі. Згідно з частинами 1-2 статті 554 ЦК України, у разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Внаслідок викладеного, суд приходить до висновку, що аргументи позивача, наведені в позові, обґрунтовані та підтверджені належними, допустимими й достовірними доказами, а тому, є всі підстави для задоволення позову та присудження до солідарного стягнення на користь позивача з відповідачів заборгованості за кредитним договором у розмірі, підтвердженому розрахунками, доданими до позову та заявленому позивачем до стягнення. У відповідності до вимог ст. 141 ЦПК України, з відповідачів на користь позивача належить стягнути судові витрати в сумі 1762,00 грн. (а.с.1) На підставі викладеного,

Outcome: approved