Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-06 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, який обґрунтував тим, що 08.08.2007 р. між АКБ «Індустріалбанк» та відповідачем був укладений кредитний договір №КRCК/0411/472/07, за умовами якого позичальник отримав у користування кредит в розмірі 15000 грн., строком з 08.08.2007 р. по 07.08.2010 р. включно. Між АКБ «Індустріалбанк» та ЗАТ «Страхова компанія «Партнер» 01.11.2007 р. був укладений договір № 5942/2-12 добровільного страхування фінансових ризиків, зокрема фінансовий ризик, що походить із кредитного договору №КRCК/0411/472/07. Відповідач припинив виконувати свої зобов'язання за цим кредитним договором та станом на 28.12.2010 р. загальна заборгованість відповідача перед АКБ «Індустріалбанк» становила 6586,72 грн. 28.12.2010 р. між ПАТ АКБ «Індустріалбанк» та позивачем був укладений договір № 0400/02/10 відступлення права вимоги за договорами добровільного страхування фінансових ризиків за кредитними договорами, відповідно до яких первісний кредитор передає (відступає) новому кредитору право вимоги боргу за зобов'язаннями, які виникли з кредитного договору №КRCК/0411/472/07 від 08.08.2007 р. Просить суд стягнути з відповідача на його користь 6586,72 грн. в рахунок відшкодування матеріальної шкоди, завданої внаслідок не повернення кредиту. Представник позивача в судове засідання не з'явився надав на адресу суду заяву з проханням розглядати справу за його відсутністю, зазначивши що позов підтримує у повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з'явився, у письмовій заяві позов не визнав. Представник третьої особи - АКБ «Індустріалбанк» у судове засідання не з'явився, надав заяву, в якій дав аналогічні позову пояснення, просив розглянути справу за його відсутності. Представник третьої особи - ПАТ «СК «Партнер» у судове засідання не з'явився, про причину неявки суд не повідомив, клопотання про відкладення розгляду справи не надав. У судовому засіданні досліджені докази: наказ №1 від 09.11.2010 р. по ТОВ «Анлег»; копію кредитного договору від 08.08.2007 р.; витяг з особового рахунку; копію договору від 01.11.2007 р.; копію договору про відступлення права вимоги за договорами добровільного страхування фінансових ризиків та кредитними договорами від 28.12.2010 р.; додаткова угода від 11.03.2011 р. до кредитного договору; квитанції від 25.03.11. і 19.04.11 . Суд окремо зазначає, що не може прийняти до уваги уточнену позовну заяву позивача від 20.02.2014 р. вих.№1/200214, оскільки відповідачем в ній вказана [PERSON], однак клопотання про заміну відповідача у справі відповідно до ст.33 ЦПК України суду надано не було. У судовому засіданні встановлено, що 08 серпня 2007 р. між АКБ «Індустріалбанк» та відповідачем був укладений кредитний договір №КRCК/0411/472/07, за умовами якого позичальник отримала кредит в розмірі 15000 грн., строком з 08 серпня 2007 р. по 07 серпня 2010 р. включно (а.с.13-17). Відповідач припинила виконувати свої зобов'язання за кредитним договором та станом на 28.12.2010 р. мала загальну заборгованість перед АКБ «Індустріалбанк» в розмірі 6586,72 гривень, яка складається з : - суми заборгованості по кредиту - 5767,18 грн.; - суми заборгованості по відсотках - 219,54 грн.; - суми заборгованості по комісії - 600 грн.; про що свідчать виписи з особових рахунків за період з 08.08.2007 р. по 28.12.2010 р. (а.с.18-50). Вказана заборгованість відповідачем була погашена в розмірі 1048, 06 грн. (а.с.78), тому загальний розмір заборгованості склав 5538, 66 грн. заборгованості за кредитом. Також, позивачем в підтвердження правомірності своїх вимог у позові вказано, що 28 грудня 2010 р. між ПАТ АКБ «Індустріалбанк» (первісний кредитор) та позивачем (новий кредитор) був укладений договір № 0400/02/10 відступлення права вимоги за договорами добровільного страхування фінансових ризиків та кредитними договорами (а.с.62-64), тобто відповідно до ст.512 ч.1 п.1 ЦК України відбулася заміна кредитора у зобов'язанні. Разом з цим, відповідачем суду надано Додаткову угоду №2 до кредитного договору №КRCК/0411/472/07, укладену між відповідачем та ПАТ АКБ "Індустріалбанк" 11 березня 2011 р. (а.с.77). Оскільки надана відповідачем Додаткова угода укладена після відступлення права вимоги, яке нібито мало місце 28.12.2010 р., суд вважає, що ТОВ "Анлег" не надало достатньо переконливих доказів того, що між ним та ПАТ АКБ "Індустріалбанк" дійсно був укладений договір відступлення права вимоги, тим більш, що докази повідомлення відповідача про заміну кредитора у зобов'язанні суду також не надані. Тому суд відмовляє у задоволенні позову за безпідставністю вимог. Окрім того, суд зазначає, що відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 11 ЦПК суд розглядає справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб в межах заявлених вимог. З аналізу наведених договорів про переуступку права вимоги по кредитному договору та прав страхувальника за договором страхування фінансових ризиків вбачається, що набуті права позивача випливають з договірних відносин. Таким чином, зважаючи на пункти 3,4 ч.1 ст. 214 ЦПК України, що передбачають обов'язок суду при ухваленні рішення з'ясувати які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин та яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин, суд доходить висновку, про існування між сторонами договірних відносин, які регулюються відповідними положеннями про договірні зобов'язання. У той же час позивач у якості предмету позову зазначає грошові кошти як відшкодування матеріальної шкоди внаслідок неповернення кредиту, а не заборгованість за кредитним договором внаслідок невиконання чи неналежного виконання умов кредитного договору. При цьому позивач посилається на відповідні юридичній природі цього предмету позову матеріальні норми права, що регулюють недоговірні зобов'язання, зокрема, з нанесення шкоди (ст.1166 ЦК України) та права регресної вимоги, яке виникає у особи у разі відшкодування нею шкоди за винну особу (ст.1191 ЦК України). За таких обставин задоволення позову також неможливе, бо вимоги, що витікають з предмету позову, не обґрунтовані належними підставами позову, тобто життєвими обставинами, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, у даному випадку нанесенням відповідачем позивачу не договірної шкоди та/або сплату позивачем нанесеної відповідачем шкоди іншій особі. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed