Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-04 00:00:00

05.07.2017 позивач Лівобережне об*єднане управління Пенсійного фонду України м. Маріуполя Донецької області звернувся до суду з цивільним позовом до відповідача [PERSON] про стягнення суми неправомірно отриманої пенсії в розмірі 14 686.0грн (а.с. 2-4). У судовому засіданні представники позивача Бірченко М.С., Вайнштока Б.Г., діючі на підставі довіреностей, позовні вимоги підтримали у повному обсязі, просили задовольнити позов (а.с. 41, 58). Відповідач [PERSON], відповідно до вимог ст. 74 ч.8 ЦПК України, належним чином повідомлена про час та місце розгляду справи, до суду не з*явилась. Суд, вислухавши представника позивача, дослідивши зібрані у справі докази, всебічно і повно з*ясувавши всі обставини справи, на яких грунтуються позовні вимоги, приходить до переконання, що у задоволенні позову необхідно відмовити з наступних підстав. Так у ході судового засідання з достовірністю було встановлено, що: відповідач [PERSON], 13.06.1984року народження, інвалід з дитинства Шгрупи, що підтверджується пенсійний посвідченням серії АГ № 945302, яке видано Пенсійним фондом України (а.с. 10). [PERSON] постійно проживала і була зареєстрована за адресою: [ADDRESS] та перебувала на обліку в Управлінні ПФУ Петровського району м. Донецька, де знаходилась її пенсійна справа. Відповідно до довідки про взяття на облік особи, переміщеної з тимчасово окупованої території України та районів проведення антирерористичної операції № 1413015837 від 14.04.2015 [PERSON], [INFO], яка зареєстрована за адресою: [ADDRESS], перемістилася та мешкає за адресою: [ADDRESS], з 15.11.2014 (а.с. 12). Статус внутрішньо переміщеної особи врегульований Законом України "Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб" від 20.10.2014 №1706-VII (далі - Закон № 1706-VII). Згідно статті 7 Закону № 1706-VII для взятої на облік внутрішньо переміщеної особи реалізація прав, зокрема, на пенсійне забезпечення здійснюється відповідно до законодавства України. Україна вживає всіх можливих заходів, спрямованих на розв'язання проблем, пов'язаних із соціальним захистом, зокрема відновленням усіх соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам. Питання виплати пенсій врегульовані статтею 47 Закону №1058, згідно з якою пенсія виплачується щомісяця організаціями, що здійснюють виплату і доставку пенсій, у строк не пізніше 25 числа місяця, за який виплачується пенсія, виключно в грошовій формі за зазначеним у заяві місцем фактичного проживання пенсіонера в межах України або перераховується на визначений цією особою банківський рахунок у порядку, передбаченому законодавством. 03.11.2014 [PERSON] звернулася з заявою до Управління ПФУ в Орджонікідзевському районі м. Маріуполя з проханням про переведення її пенсійної справи № 147396 та виплати пенсії за фактичним місцем проживання: [ADDRESS] (а.с. 11). Відповідно до змісту вищезазначеної заяви вбачається, що [PERSON] була повідомлена та зобов*язувалась своєчасно повідомляти органи ПФУ про зміну місця проживання. Згідно розпорядження № 120548 від 20.11.2014 УПФУ Орджонікідзевського района м. Маріуполя пенсійна справа прийнята на облік, та [PERSON] виплачувались пенсійні кошти з 01.09.2014 (а.с. 21). 22.04.2015 [PERSON] звернулася з заявою до ПФУ в Орджонікідзевському районі м. Маріуполя з проханням про переведення її пенсійної справи № 147396 та виплати пенсії за фактичним місцем проживання: [ADDRESS]. В заяві не зазначала прохання запросити пенсійну справу, а вказувала на те, що останній раз отримала пенсію 06.01.2015 (а.с. 14). Розпорядженням № 63069 від 28.07.2015 УПФУ Орджонікідзевського района м. Маріуполя пенсійна справа прийнята на облік, та [PERSON] повторно виплачувались пенсійні кошти з 01.09.2014 по 30.11.2015 (а.с. 13). Тобто, [PERSON] одним і тим же УПФУ Орджонікідзевського района м. Маріуполя повторно нараховувались та виплачувались пенсійні виплати. Згідно ч. 1 ст. 50 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" суми пенсій, виплачені надміру внаслідок зловживань з боку пенсіонера або подання страхувальником недостовірних даних, можуть бути повернуті пенсіонером добровільно або стягуються на підставі рішень територіальних органів Пенсійного фонду чи в судовому порядку. Виходячи з аналізу вищезазначеної норми права, суд дійшов висновку, що виплачені надміру суми пенсій можуть бути стягненні лише у випадку доведення факту зловживання шляхом подання недостовірних відомостей з боку пенсіонера. Судом встановлено, що 03.11.2014 [PERSON] зверталася до УПФУ Орджонікідзевського района м. Маріуполя із заявою про переведення її пенсійної справи № 147396 та виплати пенсії за фактичним місцем проживання: [ADDRESS], 22.04.2015 [PERSON], нічого не приховуючи звернулась до того ж УПФУ Орджонікідзевського района м. Маріуполя лише з заявою про виплату пенсії за фактичним місцем проживання: [ADDRESS] Відповідно до розпоряджень УПФУ Орджонікідзевського района м. Маріуполя № 120548 від 20.11.2014 та № 63069 від 28.07.2015 відповідач [PERSON] отримувала надмірно виплачені кошти. А тому суд вважає, що з боку відповідача [PERSON] будь-які зловживання відсутні. Цивільне законодавство України передбачає право на захист цивільних прав та інтересів та захист та способи захисту цивільних прав та інтересів судом. Статтями 15, 16 ЦК України визачено, що: кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання; кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства; кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди. Статя 1166 ЦК України визначає загальні підстави відповідальності за завдану майнову шкоду. Майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала ( ч.1 ст. 1166 ЦК). Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини (ч. 2 ст. 1166 ЦК). Відповідно до ч.ч.3, 4 ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених законом. Суд сприяє всебічному і повному з*ясуванню обставин справи: роз*яснює особам, які беруть участь у справі їх права та обов*язки, попереджає про наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим Кодексом. Згідно ст.ст. 11, 60 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідно до ч.1 ст. 64 ЦПК України письмовими доказами є будь-які документи, акти, довідки, листування службового або особистого характеру або витяги з них, що містять відомості про обставини, які мають значення для справи При винесенні рішення відповідно до ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що грунтуються на всебічному, повному, об*єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достовірність і взаємний зв*язок доказів у їх сукупності. З матеріалів справи, наданих позивачем письмових доказів, не вбачається встановлення факту зловживань або подання інвалідом Ш групи [PERSON] недостовірних даних до УПФУ Орджонікідзевського района м. Маріуполя Донецької області, відтак, підстави, передбачені ст. ст. 49, 50 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" для стягнення з відповідача надміру виплачених сум пенсій, відсутні, тому суд приходить до висновку про відмову у задоволенні позовних вимог позивача УПФУ Орджонікідзевського района м. Маріуполя Донецької області. Вирішуючи питання щодо судових витрат по цивільнй справі суд прийшов до наступного висновку. На підставі ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує понесені нею та документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задовольняється частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. Якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від оплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, що їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Тому, суд вважає, що судові витрати по справі необхідно віднести за рахунок держави.

Outcome: dismissed