Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-16 00:00:00

Позивачі звернулися до суду з позовом до Сніжківської сільської ради Буринського району Сумської області про визнання права на спадкове майно. Позов мотивують тим, що [INFO] померла [PERSON] , у зв`язку з чим відкрилася спадщина, до складу якої, в тому числі, увійшло право на земельну частку (пай) розміром 4,61 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі на місцевості на території Сніжкіської сільської ради, яке належало їй особисто, відповідно сертифікату на право на земельну частку (пай) серії СМ №0086404 та яку прийняв їх чоловік та батько [PERSON] , відповідно до ст.ст.529, 549 ЦК Української РСР, шляхом фактичного вступу в управління та володіння спадковим майном, будучи спадкоємцем першої черги за законом, але юридично за життя не оформив і помер [INFO] . Також, зазначають, що вони прийняли спадщину після смерті [PERSON] , відповідності до положень ст.ст.1261, 1268 ЦК України, шляхом постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, не заявивши про відмову від неї протягом шести місяців з моменту відкриття спадщини, будучи спадкоємцями першої черги за законом. Однак, звернутися до нотаріуса з метою оформлення спадщини, вони не можуть, оскільки правовстановлюючий документ, а саме сертифікат на право на земельну частку (пай) серії СМ №0086404 на ім`я [PERSON] був виданий вже після смерті спадкодавця. На підставі викладеного, [PERSON] та [PERSON] просили визнати за ними у рівних долях право на вищезазначену земельну частку (пай) в порядку спадкування за законом. Ухвалою судді Буринського районного суду Сумської області [PERSON] від 02.03.2021 року відкрито провадження у даній справі та призначено підготовче судове засідання. Ухвалою Буринського районного суду Сумської області від 17.05.2021 року закрито підготовче провадження у справі та призначено її до судового розгляду по суті. Ухвалою Буринського районного суду Сумської області від 19.08.2021 року замінено первісного відповідача Сніжківську сільську раду Буринського району Сумської області на правонаступника - Дубов`язівську селищну раду Конотопського району Сумської області. Рішенням Вищої ради правосуддя від 14.09.2021 року № 1978/0/15-21 суддю [PERSON] звільнено з посади судді Буринського районного суду Сумської області у зв`язку з поданням заяви про відставку. Відповідно до розпорядження керівника апарату Буринського районного суду Сумської області від 23.09.2021 року №96 проведено повторний автоматизований розподіл, згідно якого головуючим суддею для розгляду даної справи визначено суддю Гука Т.Р.. Ухвалою судді Буринського районного суду Сумської області Гука Т.Р. від 28.09.2021 року цивільну справу прийнято до провадження та призначено її до судового розгляду по суті. В судове засідання позивач [PERSON] не з`явилася, при цьому нею було направлено до суду клопотання про розгляд справи за її відсутності, в якому заявлені позовні вимоги вона підтримує в повному обсязі. Позивач [PERSON] та її представник - адвокат Лішунов Є.О. в судове засідання не з`явилися, при цьому останнім було направлено до суду клопотання про розгляд справи за їх відсутності. Відповідач Дубов`язівська селищна рада була належним чином повідомлена про дату, час та місце розгляду справи, однак її представник в судове засідання не з`явився, про причини неявки суду не повідомив, правом на подачу відзиву на позовну заяву не скористався та заяв чи клопотань про відкладення судового розгляду не подавав. З врахуванням положень ст.223 ЦПК України, суд визнав за можливе справу розглянути у відсутності учасників справи. В зв`язку з розглядом справи за відсутності учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється у відповідності до ч. 2 ст.247 ЦПК України. Повно та всебічно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються заявлені вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення її по суті, суд приходить до наступних висновків. Судом встановлено, що 17.04.1963 року було зареєстровано шлюб між [PERSON] , 1940 р.н. та [PERSON] , 1944 р.н. Після укладення шлюбу присвоєні прізвища: чоловікові " [PERSON] ", дружині " [PERSON] " (а.с.11). Відповідно копії свідоцтва про народження батьками [PERSON] , [INFO] , були [PERSON] та [PERSON] (а.с.9). Із копії свідоцтва про укладення шлюбу серії [NUMBER] вбачається, що 22.09.1990 року було зареєстровано шлюб між [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Після укладення шлюбу присвоєні прізвища: чоловікові " [PERSON] ", дружині " [PERSON] " (а.с.10). [INFO] померла свекруха та баба позивачів [PERSON] , яка проживала в с. Сніжки, Буринського району, Сумської області, що підтверджується копією свідоцтва про смерть (а.с.7). Відповідно до п.п. 1, 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року №7 "Про судову практику у справах про спадкування" відносини спадкування регулюються правилами ЦК, якщо спадщина відкрилася не раніше 1 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила Цивільного кодексу Української РСР, у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом. Відповідно до пунктів 4, 5 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України 2004 року Цивільний кодекс України застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності. Щодо цивільних відносин, які виникли до набрання чинності Цивільним кодексом України, положення цього Кодексу застосовуються до тих прав і обов`язків, що виникли або продовжують існувати після набрання ним чинності. Правила книги шостої Цивільного кодексу України застосовуються також до спадщини, яка відкрилася, але не була прийнята ніким із спадкоємців до набрання чинності цим Кодексом. Згідно з положеннями ст.ст.524, 525 ЦК УРСР, який діяв на час відкриття спадщини після смерті [PERSON] , спадкоємство здійснювалося за законом і за заповітом. Часом відкриття спадщини визнавався день смерті спадкодавця. При спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. До числа спадкоємців першої черги належить також дитина померлого, яка народилася після його смерті (ст.534 ЦК УРСР). Згідно ст. 548 ЦК УРСР для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Статтею 549 ЦК УРСР передбачено, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Із копії запису акта про народження №85 вбачається, що батьками [PERSON] , [INFO] , були [PERSON] та [PERSON] , що також підтверджується (а.с.38, 76). Відповідно до довідки Сніжківської сільської ради Буринського району Сумської області №158 від 12.06.2020 року [PERSON] , 1912 р.н., яка померла [INFO] була зареєстрована та проживала в селі Сніжки, Буринського району Сумської області з 1960 року по день смерті. В управлінні та володіння спадковим майном, що залишилось після смерті [PERSON] фактично вступив син [PERSON] .. Заповіт від імені [PERSON] Сніжківською сільською радою не посвідчувався (а.с.14). Згідно з інформаційних довідок зі Спадкового реєстру, спадкові справи після смерті [PERSON] не заводилися, свідоцтва про право на спадщину не видавалися (а.с.53-54). Таким чином, спадщину після смерті [PERSON] прийняв її син (чоловік і батько позивачів) [PERSON] , шляхом фактичного вступу в управління та володіння спадковим майном, але юридично не оформив і помер [INFO] . Судом встановлено, що [PERSON] , будучи колишнім членом КСП, була включена до списку громадян, що додавався до Державного акту на право колективної власності на землю серії СМ №000018, який був виданий спілці селянських господарств «Сніжківська» 26.07.1995 року, під №404, що підтверджується, копією державного акту на право колективної власності на землю із додатком 1 (а.с.16-18). Крім того, 01.08.1996 року на ім`я [PERSON] було видано сертифікат серії СМ №0086404 на право на земельну частку (пай), на території Сніжківської сільської ради, розміром по 4,61 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості) кожен, про що було зроблено запис в Книзі реєстрації сертифікатів на право за земельну частку (пай) за №404, що підтверджується копією сертифікату на право на земельну частку (пай), листом відділу у Буринському районі Головного управління Держгеокадастру у Сумській області (а.с.15, 21). Відповідно роз`яснень п.11 постанови Пленуму Верховного суду України "Про судову практику у справах про спадкування" від 30.05.2008 року № 7 при вирішенні спору про спадкування права на земельну частку (пай) основним документом, що посвідчує таке право, є сертифікат на право на земельну частку (пай). Якщо спадкодавець мав право на земельну частку (пай) але за життя не одержав сертифіката на право на земельну частку (пай) або помилково не був включений (безпідставно виключений) до списку, доданого до державного акта на право колективної власності на землю відповідного сільськогосподарського підприємства, товариства, тощо, при вирішення спору про право спадкування на земельну частку (пай) суд застосовує положення чинного на час існування відповідних правовідносин Земельного Кодексу України 1990 року, Указу Президента України "Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам та організаціям" від 08.08.1995 року № 720/95 та відповідні норми ЦК УРСР. У цьому разі слід ураховувати, що згідно з пунктом 17 Перехідних положень Земельного кодексу України від 25.10.2001 року сертифікати на право на земельну частку (пай) є дійсними до виділення власникам таких часток (паїв) у натурі (на місцевості) земельних ділянок та видачі їм державних актів на право власності на землю. Згідно вимог ч.9 ст.5 ЗК України (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) кожний член колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства у разі виходу з нього має право одержати свою частку землі в натурі (на місцевості), яка визначається в порядку, передбаченому частинами шостою і сьомою статті 6 цього Кодексу. Право на земельну частку може бути передано у спадщину в порядку і на умовах, передбачених цивільним законодавством щодо успадкування майна, та статутом відповідного колективного підприємства. Пунктом 1 Указу Президента України "Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям" від 08.08.1995 року № 720/95 встановлено, що паюванню підлягають сільськогосподарські угіддя, передані у колективну власність колективним сільськогосподарським підприємствам, сільськогосподарським кооперативам, сільськогосподарським акціонерним товариствам, у тому числі створеним на базі радгоспів та інших державних сільськогосподарських підприємств. Паювання земель радгоспів та інших державних сільськогосподарських підприємств здійснюється після перетворення їх на колективні сільськогосподарські підприємства. Відповідно до п. 2 вказаного Указу право на частку (пай) мають члени колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства, в тому числі пенсіонери, які раніше працювали в ньому і залишилися членами зазначеного підприємства, кооперативу, товариства, відповідно до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю. З наведених норм матеріального права вбачається, що особа набуває право на земельний пай за наявності таких умов: перебування в числі членів колективного сільськогосподарського підприємства на час паювання; включення до списку осіб, доданого до державного акта на право колективної власності на землю; одержання колективним сільськогосподарським підприємством цього акта. Сама по собі видача сертифікату після смерті особи, яка була членом колективного сільськогосподарського підприємства та була включена до списку осіб, доданого до державного акта на право колективної власності на землю, не може бути підставою для виключення права на земельну частку (пай) із спадкової маси, оскільки сертифікат є лише документом, що підтверджує належність такого права. Аналогічний за змістом правовий висновок викладено у постанові Верховного Суду від 15.04.2020 року у справі № 178/982/18-ц (провадження № 61-19801св19). Із свідоцтва про смерть серія [NUMBER] вбачається, що [PERSON] , помер [INFO] у віці 65 років в с. Біжівка Буринського району Сумської області (а.с.12). Таким чином, до складу спадщини, яка відкрилась після смерті [PERSON] , увійшло право на земельну частку (пай), розміром 4,61 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості), яке належало його матері [PERSON] на підставі сертифікату серії СМ №0086404. Згідно зі ст.ст.1216, 1218 ЦК України (в редакції, чинній на момент відкриття спадщини після смерті [PERSON] ) спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла, до інших осіб. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. У відповідності до ч.1 ст.1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Відповідно до ч.ч. 1, 5 ст.1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Частиною 3 ст.1268 ЦК України передбачено, що спадкоємець, який постійно проживав із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст.1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Відповідно до довідки Біжівської сільської ради Буринського району Сумської області №161-02-11 від 03.07.2019 року [PERSON] , 1940 року народження на день смерті [INFO] , був зареєстрований та подоживав [ADDRESS] . Заповіт Біжівською сільською радою від імені [PERSON] не посвідчувався. Разом із [PERSON] на день смерті проживали та були зареєстровані: [PERSON] , 1944 р.н. - дружина; [PERSON] , 1969 р.н. - дочка; [PERSON] , 1961 р.н. - зять; [PERSON] , 1991 р.н. - онук; [PERSON] , 1995 р.н. - онука; [PERSON] , 1919 р.н. - теща (а.с.13). Із спадкової справи №307/2006 заведеної після померлого [INFO] [PERSON] вбачається, що спадщину його смерті прийняла його дружина [PERSON] та на частину спадкового майна, що належало йому особисто, отримала свідоцтво про право на спадщину за законом (а.с.66-72). За наведеного вбачається, що спадщину після смерті [PERSON] прийняла його дружина [PERSON] , шляхом спільного проживання з спадкодавцем та отримала свідоцтво про право на спадщину за законом та донька [PERSON] шляхом спільного проживання з спадкодавцем до дня смерті. Частино 1 ст.1297 ЦК України встановлено, що спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Разом з тим, позивачі не мають можливості отримати свідоцтво про право на спадщину в нотаріуса на вище вказану земельну частку (пай), оскільки сертифікат на право на земельну частку (пай) був виданий вже після смерті [PERSON] .. Відповідно до ст.1296 ЦК України відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Згідно пункту "г" ч.1 ст.81 ЗК України громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі прийняття спадщини. Захист прав громадян на земельні ділянки здійснюється, в тому числі, шляхом визнання права, як передбачено п.1 ч.3 ст.152 ЗК України. З огляду на зміст зазначених норм матеріального права, враховуючи, що позивачі [PERSON] та [PERSON] прийняли спадщину, яка їм належить з часу її відкриття, але не можуть нотаріально оформити свої спадкові права на неї через, те, що правовстановлюючі документи були видані після смерті спадкодавця, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог, у зв`язку з чим позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved