Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-31 00:00:00

Позивач, Публічне акціонерне товариство "Дельта Банк" звернувся до суду з позовом до [PERSON], Державної реєстраційної служби України про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом передачі та набуття у власність квартири [ADDRESS] за договором про надання споживчого кредиту № 11325783000. Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що 03.04.2008 року між АК інноваційним банком «УкрСиббанк» (правонаступник ПАТ «УкрСиббанк») та [PERSON] було укладено кредитний договір № 11325783000, відповідно до умов якого кредитор надав позичальнику кредитні кошти в порядку та умовах, визначених у кредитному договорі у сумі 12 468 доларів США 89 центів зі сплатою 12,4 %, строком до 03.04.2025 року. В забезпечення виконання зобов'язань відповідача за кредитним договором від 03.04.2008 року між кредитором і [PERSON] було укладено іпотечний договір, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Коптєловою О.Р., відповідно до якого відповідач передав банку в іпотеку нерухоме майно - квартиру [ADDRESS], що належить іпотекодавцю на праві приватної власності. Зазначив, що банк повністю виконав умови договору та здійснив виплату кредитних коштів. 08.12.2011 року між ПАТ «УкрСиббанк» та ПАТ «Дельта Банк» було укладено Договір купівлі-продажу прав за кредитами, відповідно до якого до позивача перейшло право вимоги. Відповідач порушує умови кредитного договору та не виконує взяті на себе зобов'язання, в результаті чого сума заборгованості за кредитним договором № 11325783000 складає 18 751 долар США 09 центів, що за курсом НБУ становить 149 877 грн. 46 коп., яка складається з заборгованості за кредитом в розмірі 11 713 доларів США 25 центів, що згідно курсу НБУ становить 93 624 грн. 01 коп., заборгованості по процентам за користування кредитом в розмірі 7 037 доларів США 84 центів,що згідно курсу НБУ становить 56 253 грн. 45 коп. Оскільки відповідач порушив умови кредитного договору та допустив заборгованість за даним договором, а до позивача відповідно до договору купівлі-продажу прав вимоги за кредитами перейшли права первісного кредитора за цим договором позивач просить суд в рахунок погашення заборгованості за Кредитним договором № 11325783000 від 03.04.2008 року звернути стягнення на предмет іпотеки -квартиру [ADDRESS] шляхом передачі іпотекодержателю предмета іпотеки у власність, визнання за іпотекодержателем права власності на предмет іпотеки, припинення право власності та виселення [PERSON] та усіх мешканців, які проживають та зареєстровані за вказаною адресою. Ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 21 лютого 2014 року (суддя Басалаєва А.В) відкрито провадження по справі № 753/3149/14. Розгляд справи призначено на 25.03.2014 року. У зв'язку із перебуванням судді Басалаєвої А.В. у відпустці у зв'язку із вагітністю та пологами, 09.04.2014 року в порядку ст. 11-1 ЦПК України справу було передано судді Лужецькій О.Р. Ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 09.04.2014 року суддею Лужецькою О.Р. справу прийнято до свого провадження. Ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 04.06.2014 року позовну вимогу Публічного акціонерного товариства "Дельта Банк" до [PERSON] про виселення [PERSON] та усіх мешканців, які проживають та зареєстровані в квартирі [ADDRESS] залишено без розгляду. Ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 04.06.2014 року провадження у справі за позовом Публічного акціонерного товариства "Дельта Банк" до [PERSON], Державної реєстраційної служби України про звернення стягнення на предмет іпотеки, визнання права власності, припинення права власності, виселення з квартири за договором про надання споживчого кредиту № 11325783000 від 03.04.2008 року в частині вимог до Державної реєстраційної служби України закрито у зв'язку з відмовою позивача від позову. 11.06.2014 року [PERSON] звернувся до Дарницького районного суду м. Києва з позовною заявою до Публічного акціонерного товариства "Дельта Банк" про захист прав споживача шляхом розірвання договору про надання споживчого кредиту, мотивуючи свої вимоги тим, що 03.04.2008 року між АК інноваційним банком «УкрСиббанк» та [PERSON] було укладено кредитний договір № 11325783000, на предмет видачі Кредитором Позичальнику кредитних коштів в порядку та умовах, визначених у кредитному договорі у сумі 12 468 доларів США 89 центів зі сплатою 12,4 %, строком до 03.04.2025 року. Вказав, що кредитні кошти [PERSON] ні до, ні після підписання оспорюваного кредитного договору не отримувалися. Крім того, йому не було відомо про уступку права вимоги за Договором купівлі-продажу прав за кредитами від 08.12.2011 року, укладеного між ПАТ «УкрСиббанк» та ПАТ «Дельта Банк». Враховуючи вищевикладене, звернувся до суду з позовом про розірвання договору про надання споживчого кредиту № 11325783000 від 03.04.2008 року, укладеного між АК інноваційним банком «УкрСиббанк» та [PERSON]. 13.06.2014 року ухвалою Дарницького районного суду м. Києва відкрито провадження по справі № 753/10809/14. 25.06.2014 року ухвалою Дарницького районного суду м. Києва об'єднано в одне провадження цивільну справу № 753/10809/14 за позовною заявою [PERSON] до Публічного акціонерного товариства "Дельта Банк" про захист прав споживача шляхом розірвання договору про надання споживчого кредиту із цивільною справою № 753/3149/14 за позовною заявою Публічного акціонерного товариства "Дельта Банк" до [PERSON] про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом передачі та набуття у власність та присвоєно об'єднаній справі № 753/3149/14. 02.07.2014 року Публічне акціонерне товариство "Дельта Банк" звернулося до суду з позовною заявою до [PERSON], третя особа - Державна реєстраційна служба України про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом передачі та набуття у власність за договором про надання споживчого кредиту № 11325766000 від 03.04.2008 року. Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що 03.04.2008 року між АК інноваційним банком «УкрСиббанк» (правонаступник ПАТ «УкрСиббанк») та [PERSON] було укладено кредитний договір № 11325766000, відповідно до умов якого кредитор надав позичальнику кредитні кошти в порядку та умовах, визначених у кредитному договорі у сумі 200 000 доларів США зі сплатою 12,4 %, строком до 03.04.2025 року. В забезпечення виконання зобов'язань відповідача за кредитним договором від 03.04.2008 року між кредитором і [PERSON] було укладено іпотечний договір, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Коптєловою О.Р., відповідно до якого відповідач передав банку в іпотеку нерухоме майно - квартиру [ADDRESS], що належить іпотекодавцю на праві приватної власності.Зазначив, що банк повністю виконав умови договору та здійснив виплату кредитних коштів. 08.12.2011 року між ПАТ «УкрСиббанк» та ПАТ «Дельта Банк» було укладено Договір купівлі-продажу прав за кредитами, відповідно до якого до позивача перейшло право вимоги. Відповідач порушує умови кредитного договору та не виконує взяті на себе зобов'язання, в результаті чого сума заборгованості за кредитним договором № 11325766000 складає 344 012 доларів США 04 центів, що за курсом НБУ становить4068227 грн. 56 коп., яка складається з заборгованості за кредитом в розмірі 197989 доларів США 94 центів, що згідно курсу НБУ становить 2341395 грн. 17 коп., заборгованості по процентам за користування кредитом в розмірі 146022 доларів США 10 центів,що згідно курсу НБУ становить 1726832 грн. 39 коп. Оскільки відповідач порушив умови кредитного договору та допустив заборгованість за даним договором, а до позивача відповідно до договору купівлі-продажу прав вимоги за кредитами перейшли права первісного кредитора за цим договором позивач просить суд в рахунок погашення заборгованості за Кредитним договором № 11325766000 від 03.04.2008 року звернути стягнення на предмет іпотеки - квартиру [ADDRESS] шляхом передачі іпотекодержателю предмета іпотеки у власність, визнання за іпотекодержателем права власності на предмет іпотеки, припинення право власності та виселення [PERSON] та усіх мешканців, які проживають та зареєстровані за вказаною адресою. Крім того, позивач просив суд об'єднати цивільні справи № 753/3149/14 та № 753/12176/14 в одне провадження, оскільки предметом застави кредитних договорів виступає один і той же предмет іпотеки, що знаходиться за адресою: [ADDRESS]. Ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 08.09.2014 року відкрито провадження по справі№ 753/12176/14. Ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 23.09.2014 року об'єднано в одне провадження цивільну справу № 753/12176/14 за позовною заявою Публічного акціонерного товариства "Дельта Банк" до [PERSON], третя особа - Державна реєстраційна служба України про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом передачі та набуття у власністьіз цивільною справою № 753/3149/14 та присвоєно об'єднаній справі № 753/3149/14. Ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 01.04.2015 року провадження у справі в частині вимог про виселення [PERSON] та усіх його мешканців з квартири [ADDRESS] - закрито. В судовому засіданні представник позивача Публічного акціонерного товариства "Дельта Банк" позов підтримала у повному обсязі, посилаючись на обставини, зазначені у позовній заяві. Проти позову [PERSON] до Публічного акціонерного товариства "Дельта Банк" про захист прав споживача шляхом розірвання договорів про надання споживчого кредиту від 03.04.2008 року № 11325783000, № 11325766000 заперечувала. Представник [PERSON], [PERSON] в судовому засіданні пояснив суду, що [PERSON] взагалі не підписував спірні кредитні договори. Разом з тим, звернувся до суду з позовними вимогами до Публічного акціонерного товариства "Дельта Банк" про захист прав споживача шляхом розірвання договорів про надання споживчого кредиту. В судовому засіданні наголосив, що у зв'язку з тим, що відповідач як новий кредитор намагається на підставі оспорюваних договорів стягнути кредитні кошти, які позивач не отримував, та у зв'язку з відсутністю необхідності отримання цих коштів на сьогоднішній день, виникла потреба у розірванні обох кредитних договорів. Проти задоволення позову Публічного акціонерного товариства "Дельта Банк" заперечував та просив суд відмовити в задоволенні позову, посилаючись на підстави, вказані у позовній заяві та заяві від 04.11.2014 року. Представник третьої особи в судове засідання не з'явився, направив на адресу суду заяву з проханням слухати справу без участі їх представника. Вислухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд виходить з наступного. 03.04.2008 року між АКІБ «УкрСиббанк» (правонаступник ПАТ «УкрСиббанк») та [PERSON] було укладено Договір про надання споживчого кредиту № 11325783000, відповідно до умов якого кредитор зобов'язався надати позичальнику кредитні кошти в іноземній валюті, в порядку та умовах, визначених у кредитному договорі у сумі 12 468 доларів США 89 центів, що еквівалентно 62 967 грн. 89 коп. зі сплатою 12,40 %, строком до 03.04.2025 року, а позичальник зобов'язався прийняти, належним чином використовувати та повернути банку кредитні кошти (кредит) та сплатити плату за кредит у порядку та на умовах, зазначених у Договорі. Відповідно до абз.2 п.1.1кредитного договору позичальник має право отримати кредитні кошти у вигляді одного траншу або декількох траншів, загальна сума яких не може перевищувати розміру суми кредиту, зазначеного в цьому пункті договору, для чого надає до банку письмову заяву (за формою згідно вимог банку), в якій зазначає бажану суму траншу (в межах загальної суми кредиту) та бажану дату його отримання. Така заява позичальника, укладена та надана згідно умов цього договору є підставою для видачі банком траншу позичальнику. Сторони домовилися, що банк надає позичальнику кредит у формі кредитної лінії, ліміт якої встановлюється у розмірі суми кредиту, зазначеному в цьому пункті договору, при цьому надані в межах загальної суми кредиту транші після їх повернення до банку поновлюють загальну суму кредиту(а.с. 11-17). З метою забезпечення виконання зобов'язань [PERSON] грошових зобов'язань за Кредитним договором між АКІБ «УкрСиббанк» та відповідачем укладено іпотечний договір № 81568 від 03.04.20108 року, відповідно до якого [PERSON] передав банку в іпотеку нерухоме майно - квартиру [ADDRESS], що належить іпотекодавцю на праві приватної власності (а.с. 30-32). 10.10.2008 року між АКІБ «УкрСиббанк» (правонаступник ПАТ «УкрСиббанк») та [PERSON] було укладено Додаткову угоду № 2 до Договору про надання споживчого кредиту № 1132578300/2 від 03.04.2008 року, відповідно до якого кредитор зобов'язався надати позичальнику кредитні кошти в іноземній валюті у сумі 12 468 доларів США 89 центів, що еквівалентно 61 435,47 грн. за курсом НБУ на день укладення договору (а.с.181). 10.10.2008 року [PERSON] звернувся до банку з заявою про надання кредиту (траншу) в розмірі 12 468,89 доларів США на його поточний рахунок № [NUMBER], відкритого в АКІБ «УкрСиббанк», код МФО 351005 (т.1, а.с.180). АТ «УкрСиббанк» виконало свої зобов'язання за договором в повному обсязі, що підтверджується випискою по кредитному договору, копєю меморіального ордеру № 0613619648 від 10.10.2008 року, який підтверджує факт надходження на рахунок № [NUMBER] кредитних коштів за кредитним договором № 11325783000 від 03.04.2008 року в розмірі 12 468,89 доларів США, що еквівалентно 61 435,47 грн. за курсом НБУ (т.1 а.с.39-45, т.2, а.с.161, 162). Відповідач свої зобов'язання за кредитним договором належним чином не виконав, у зв'язку з чим, відповідно до розрахунку позивача, утворилась заборгованість у розмірі 18 751 долар США 09 центів, що за курсом НБУ складає 149 877 грн. 46 коп., з яких: сума заборгованості за кредитом - 11 713 доларів США 25 центів, що за курсом НБУ складає 93 624 грн. 01 коп.; сума заборгованості за відсотками- 7 037 доларів США 84 центи, що за курсом НБУ складає 56 253 грн. 45 коп. Крім того, 03.04.2008 року між АКІБ «УкрСиббанк» (правонаступник ПАТ «УкрСиббанк») та [PERSON] було укладено Договір про надання споживчого кредиту № 11325766000, відповідно до якого кредитор зобов'язався надати позичальнику кредитні кошти в порядку та умовах, визначених у кредитному договорі у сумі 200 000 доларів США 00 центів, що еквівалентно 1 010 000 грн. 00 коп. зі сплатою 12,40 %, строком до 03.04.2025 року, а позичальник зобов'язався прийняти, належним чином використовувати та повернути банку кредитні кошти (кредит) та сплатити плату за кредит у порядку та на умовах, зазначених у Договорі (а.с. 206 - 213). З метою забезпечення виконання зобов'язань [PERSON] грошових зобов'язань за Кредитним договором між АКІБ «УкрСиббанк» та відповідачем укладено іпотечний договір № 81568 від 03.04.20108 року, відповідно до якого [PERSON] передав банку в іпотеку нерухоме майно - квартиру [ADDRESS], що належить іпотекодавцю на праві приватної власності. Також, 03.04.2008 року між АКІБ «УкрСиббанк» та [PERSON], [PERSON] було укладено Договір поруки № 193242 та Договір поруки № 193241, відповідно до умов яких поручитель зобов'язується перед кредитором відповідати за невиконання [PERSON] усіх його зобов'язань перед кредитором, що виникли з кредитного договору № 11325766000 від 03.04.2008 року, укладеного між кредитором та боржником в повному обсязі як існуючих в теперішній час так і тих, що можуть виникнути в майбутньому(т.2 а.с.138). Заперечуючи проти позову, представник відповідача [PERSON] в судовому засіданні, призначеному на 01.04.2015 року уточнив свої пояснення та зазначив суду, що обидва спірні кредитні договори [PERSON] підписані не були. Необхідно зазначити, що обов`язок доведення зазначеної обставини лежить на стороні, а експертиза може бути призначена судом лише за заявою осіб, які беруть участь у справі на виконання судом вимог ч.4 ст.10 ЦПК України. Суд роз'яснював учасникам процесу вимоги ч.4 ст. 10 ЦПК України, а саме право заявляти клопотання про призначення судової експертизи для підтвердження факту не підписання спірних кредитних договорів, проте таке клопотання сторонами заявлено не було. З матеріалів справи вбачається, що АТ «УкрСиббанк» виконало свої зобов'язання за договором в повному обсязі, що підтверджується випискою по кредитному договору, заявою про видачу готівки № 34 від 03.04.2008 року в розмірі 200 000 доларів США, що еквівалентно 1010 000,00 грн. за курсом НБУ (т.1.а.с.241-247, т.2 а.с.140). Відповідач свої зобов'язання за кредитним договором належним чином не виконав, у зв'язку з чим, відповідно до розрахунку позивача утворилась заборгованість у розмірі 344 012 доларів США 04 центи, що за курсом НБУ складає 4 068 227 грн. 56 коп., з яких: сума заборгованості за кредитом - 197 989 доларів США 94 центи, що за курсом НБУ складає 2 341 395 грн. 17 коп.; сума заборгованості за відсотками - 146 022 доларів США 10 центів, що за курсом НБУ складає 1 726 832 грн. 39 коп. Відповідно до ч.1 ст.509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Відповідно до ст.ст. 525, 526, 530 ЦК України зобов'язання мають виконуватись належним чином та у встановлений строк, одностороння відмова від зобов'язання не допускається. Неналежне виконання взятих на себе зобов'язань за договором кредиту відповідачем, а саме непогашення кредиту згідно графіка, передбаченого зазначеним договором та несплата відсотків за користування кредитними коштами призвело до виникнення заборгованості. 08.12.2011 року між ПАТ "УкрСиббанк" та ПАТ "Дельта Банк" був укладений Договір купівлі-продажу прав вимоги за кредитами, відповідно до якого в порядку, обсязі та на умовах, визначених даним Договором, ПАТ "УкрСиббанк" передає (відступає) ПАТ "Дельта Банк" права вимоги за кредитними та забезпечувальними договорами, внаслідок чого ПАТ "Дельта Банк" замінює ПАТ "УкрСиббанк" як кредитора (стає новим кредитором) у зазначених зобов"язаннях, а внаслідок передачі від ПАТ "УкрСиббанк" до ПАТ "Дельта Банк" прав вимоги до боржників, до позивача переходить (відступається) право вимагати від боржників повного, належного та реального виконання обов"язків за кредитними та забезпечувальними договорами. Згідно з ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. А відповідно до ч. 1 ст. 516 ЦК України заміна кредитора у зобов'язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. З аналізу ст.516 ЦК України вбачається, що внаслідок заміни кредитора право вимоги переходить до нового суб'єкта, що не ускладнює позицію боржника, не змінює обсягу його обов'язків. Враховуючи вище викладене, а також те, що у спірних правочинах відсутня вимога щодо обов'язкової згоди боржника про відступлення права вимоги, позивач набув право вимоги за вищевказаними кредитними договорами та договором іпотеки. Частиною 2 статті 516 ЦК України передбачено, якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов'язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов'язку первісному кредиторові є належним виконанням. Положення ч.2 ст. 516 ЦК України спонукають нового кредитора повідомити боржника про те, що відбулося відступлення права вимоги. Оскільки, в разі якщо боржник не був повідомлений про заміну кредитора в зобов'язанні, має новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. 04.12.2013 року та 09.12.2013 року ПАТ "Дельта Банк" звертався до [PERSON] з повідомленнями про звернення стягнення на предмет іпотеки в разі невиконання порушеного зобов'язання у тридцяти денний строк та вимогою про добровільне звільнення приміщення, передачу ключів та документації. Зазначеним повідомленням відповідача було проінформовано про те, що 08.12.2011 року своє право вимоги, що виникло з кредитного договору та договорів, якими забезпечено виконання зобов'язань у ПАТ «УкрСиббанк», останнім передано ПАТ «Дельтабанк» (що підтверджується договором купівлі-продажу прав вимоги за кредитами від 08.12.2011 року) (а.с. 46-47, а.с 249-250,т.2.а.с.4). Однак, вказані вимоги були залишені відповідачем, [PERSON] без задоволення. Згідно зі статтею 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Частиною 2 статті 16 ЦК України передбачено, що суд також може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. За змістом ст. 572 ЦК України в силу застави кредитор (заставодержатель) має право у разі невиконання боржником (заставодавцем) зобов'язання, забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом (право застави). А відповідно до ч. 1 статті 589 ЦК України у разі невиконання зобов'язання, забезпеченого заставою, заставодержатель набуває права звернення на предмет застави. Іпотекою, в свою чергу, є застава нерухомого майна, що залишається у володінні заставодавця або третьої особи (частина 1 статті 575 ЦК України). Частиною 1 статті 33 Закону України "Про іпотеку" також встановлено, що у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. При цьому, згідно зі ст. 35 Закону України "Про іпотеку" у разі порушення основного зобов'язання та/або умов іпотечного договору іпотекодержатель надсилає іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмову вимогу про усунення порушення. В цьому документі зазначається стислий зміст порушених зобов'язань, вимога про виконання порушеного зобов'язання у не менш ніж тридцятиденний строк та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання цієї вимоги. Якщо протягом встановленого строку вимога іпотекодержателя залишається без задоволення, іпотекодержатель вправі прийняти рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору. Пунктом 4.2 Договору іпотеки сторонами визначено, що звернення стягнення здійснюється на підставах: рішення суду або виконавчого напису нотаріуса, позасудового врегулювання у відповідності до умов цього договору та Закону України «Про іпотеку», з інших, передбачених законодавством України підстав. Цим же договором сторони погодили можливість звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання, яке може бути здійснене шляхом: 1) передачі іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки на підставі окремого Договору про задоволення вимог іпотекодержателя у порядку, встановленому Законом України «Про іпотеку»; 2) отримання права іпотекодержателем продати Предмет іпотеки будь-якій особі на підставі договору купівлі-продажу від імені іпотекодаця на підставі окремого Договору про задоволення вимог іпотекодержателя у порядку, встановленому Законом України «Про іпотеку» (п. 5.2.1., п. 5.2.2. договору іпотеки). Статтею 37 Закону України «Про іпотеку» передбачено, що іпотекодержатель може задовольнити забезпечену іпотекою вимогу шляхом набуття права власності на предмет іпотеки. Правовою підставою для реєстрації права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, яке є предметом іпотеки, є договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками та передбачає передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов'язання. Разом з тим, 07 червня 2014 року набрав чинності Закон України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті», згідно з яким протягом дії цього Закону не може бути примусово стягнуте (відчужене без згоди власника) нерухоме житлове майно, яке вважається предметом застави згідно зі ст.4 Закону України «Про заставу» та/або предметом іпотеки згідно зі ст. 5 Закону України «Про іпотеку», якщо таке майно виступає як забезпечення зобов'язань громадянина України (позичальника або майнового поручителя) за споживчими кредитами, наданими йому кредитними установами - резидентами України в іноземній валюті, та за умови, що таке нерухоме житлове майно використовується як місце постійного проживання позичальника/майнового поручителя або є об'єктом незавершеного будівництва нерухомого житлового майна, яке перебуває в іпотеці, за умови, що у позичальника або майнового поручителя у власності не знаходиться інше нерухоме житлове майно; загальна площа такого нерухомого житлового майна не перевищує 140 кв.м. для квартири. Отже, зважаючи на те, що квартира [ADDRESS] відповідачем передана в забезпечення виконання взятих на себе зобов'язань по поверненню отриманого кредиту в іноземній валюті, беручи до уваги, що договір по якому отримані кредитні кошти є споживчим, враховуючи, що житлове майно використовується відповідачем [PERSON] для постійного проживання, доказів наявності у його власності іншого нерухомого майна суду надано не було, загальна площа квартири становить 108,50 кв. м., суд вважає, що дія даного Закону поширюється на правовідносини, що виникли між сторонами. Відповідно до ст.5 ЦК України акт цивільного законодавства не має зворотної дії у часі , крім випадків, коли він пом`якшує або скасовує цивільну відповідальність. Таким чином, зважаючи на дію мораторію щодо звернення стягнення на майно, що є забезпеченням кредитних зобов'язань у іноземній валюті, суд вважає, що у позовах Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» слід відмовити. Що стосується позову [PERSON] до Публічного акціонерного товариства "Дельта Банк" про захист прав споживача шляхом розірвання договорів про надання споживчого кредиту № 11325766000 від 03.04.2008 року та №11325783000 від 03.04.2008 року, у зв'язку з тим, що [PERSON] кредит не отримував, та у зв'язку з відсутністю необхідності отримання цих коштів на сьогоднішній день, суд вважає, зазначити наступне. Відповідно до ч.2 ст. 651 ЦК України договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору. Будь-яких належних в розумінні ст.57, 58 ЦПК України доказів про неотримання грошових коштів та доказів істотного порушення договору в порядку ст. 651 ЦК України [PERSON] не надано. Таким чином, позовні вимоги [PERSON] до Публічного акціонерного товариства "Дельта Банк" про захист прав споживача шляхом розірвання договорів про надання споживчого кредиту задоволенню не підлягають. У відповідності до ч. 1 ст. 88 ЦПК України, що стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею та документально підтверджені судові витрати. На підставі вищевикладеного та

Outcome: dismissed