Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-26 00:00:00

[PERSON] звернувся до ТОВ «ЯТЕСС», ПП «ЯТЕСС» про захист прав споживача, посилаючись на те, що 23.07.2012р. року між сторонами були укладені договори надання послуг з метою надання безвідсоткової позики на умовах участі в Програмі «Кому гроші?». Про дану послугу позивач дізнався з оголошення в газеті, при підписанні даних правочинів консультанти його запевнили, що після оплати вступного внеску 10 500 грн. через 3 дні на його рахунок буде перерахована безвідсоткова позика 300 000 грн. В дійсності за умовами зазначених правочинів позивач після оплати першого внеску 10500 грн. для участі в Програмі «Кому гроші?» на умовах договору між ТОВ «ЯТЕСС», в подальшому повинен щомісячно на протязі 180 місяців сплачувати щомісячні платежі 2926,67 грн. Згідно умов даної Програми сплата учасниками вступного та щомісячних платежів здійснюється з метою формування Фонду Учасників, за рахунок цього Фонду за рішенням координаційного комітету певному, визначеному комітетом учаснику, може бути надана безвідсоткова позика 300 000 грн. за рахунок коштів, сплачених іншими учасниками. Таким чином позивач сплатив кошти не за надання конкретної послуги, а сплатив за імовірнісну можливість одержання права на надання позики, яка не відомо, коли буде йому надана чи взагалі колись буде надана. Вказував, що при укладенні даних правочинів був введений відповідачами в оману шляхом залучення його коштів з метою реалізації діяльності пірамідальної схеми, що є нечесною підприємницькою практикою, правочини, здійснені з використанням нечесної підприємницької практики, є недійсними. Крім того, залучення коштів від фізичних осіб, за законом повинно здійснюватись на ліцензійній основі, що відповідачами не дотримано. Внаслідок порушення його прав як споживача відповідачами завдана матеріальна та моральна шкода. Просив суд визнати недійсними договори № 011322 від 23 липня 2012 року між [PERSON] та ТОВ «ЯТЕСС» і ПП «ЯТЕСС» про надання послуг з метою надання безвідсоткової позики на умовах діяльності Програми «Кому гроші?», в порядку застосування недійсності правочинів, відшкодування матеріальної шкоди стягнути з ПП «ЯТЕСС» на користь [PERSON] 10 500 грн. вступного платежу для участі в Програмі «Кому гроші?» на умовах договору між позивачем та ТОВ «ЯТЕСС», стягнути з кожного відповідача моральну шкоду по 1000 грн. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] позовні вимоги підтримала, просили суд позов задоволити. Представник ТОВ «ЯТЕСС», ПП «ЯТЕСС» в судове засідання не з»явились, належним чином були повідомлені про день та час розгляду справи, причини неявки суду не повідомила. Зі згоди позивача суд ухвалює заочне рішення, що передбачено ст.224 ЦПК України. Заслухавши предстаника позивача, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає до часткового задоволення з наступних підстав. Згідно зі ст. 627 ЦК України, відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Договори про надання послуг - надання безвідсоткової позики укладаються на власний розсуд суб'єкта господарювання, який надає послуги і споживача та з урахуванням вимог цивільного законодавства, статті 4 Закону України "Про захист прав споживачів". Статтею 203 ЦК України визначені загальні вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину, зокрема зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Відповідно до ч.1 ст.215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Якщо одна з сторін навмисно ввела другу сторону в оману щодо обставин, які мають істотне значення, такий правочин визнається недійсним (ч.1 ст.230 ЦК України). Відповідно до п.6 ч.11 ст.4 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» до фінансових послуг відноситься надання коштів у позику. До юридичних осіб, які за законом маються право надавати фінансові послуги належать банки, кредитні спілки, ломбарди, лізингові компанії, довірчі товариства, страхові компанії, установи накопичувального пенсійного забезпечення, інвестиційні фонди і компанії та інші юридичні особи, виключним видом діяльності яких є надання фінансових послуг. Згідно Статуту ТОВ «ЯТЕСС» серед широкого спектра діяльності (надання комерційних послуг, торгівля, розведення, кіз, коней, переклади літератури, установлення газобалонного обладнання тощо) не передбачено надання фінансових послуг. Відповідно до ст.4 Закону України «Про захист прав споживачів» споживачі під час придбання, замовлення або використання продукції для задоволення своїх особистих потреб мають право на повну та достовірну інформацію про продукцію - товар, послугу. Права споживача в разі отримання ним послуги з надання позики передбачають обов'язок виконавця послуги повідомити строк виконання послуги з надання позики, сукупну вартість послуги, варіанти повернення позики. Підставами визнання недійсними договорів, що обмежують права споживача згідно ст.19 Закону України «Про захист прав споживачів» є використання нечесної підприємницької практики, яка включає будь-яку діяльність, що вводить споживача оману. Підприємницька практика є такою, що вводить в оману, якщо під час пропонування продукції споживачу не надається або надається у нечіткий, незрозумілий або двозначний спосіб інформація, необхідна для здійснення свідомого вибору. Відповідно до правових позицій судової палати в цивільних справах Верховного Суду України (справа № 6-35цс-12), за положеннями ч.1, п.7 ч.3, ч.6 ст.19 Закону України «Про захист прав споживачів» нечесна практика забороняється. Нечесна практика включає в себе будь-яку діяльність, що вводить споживача в оману. Забороняються як такі, що вводять в оману: утворення, експлуатація або сприяння розвитку пірамідальних схем, коли споживач сплачує за можливість одержання компенсації, яка надається за рахунок залучення інших споживачів до такої схеми, а не рахунок продажу або споживання продукції. Правочини, здійснені з використанням нечесної підприємницької практики, є недійсними. Судом встановлено, що 23.07.2012р. року між [PERSON] та ТОВ «ЯТЕСС» і ПП «ЯТЕСС» за дорученням в інтересах ТОВ «ЯТЕСС» були укладені договори № 011322 від 23 липня 2012 року надання послуг з метою надання безвідсоткової позики на умовах участі в Програмі «Кому гроші?». 23.07.2012р. [PERSON] був оплачений ПП «ЯТЕСС» вступний внесок 10 500 грн. для включення до Програми «Кому гроші?» на умовах договору з ТОВ «ЯТЕСС». Згідно пояснень предстанвика позивача [PERSON], при підписанні оспорюваних правочинів йому було повідомлено працівниками відповідачів про надання йому безвідсоткової позики у 3-денний термін. Відповідно до умов оспорюваних правочинів, зазначені договори не містять чіткого строку надання послуги з надання позики. В дійсності за умовами зазначених правочинів позивач після оплати на рахунок ПП «ЯТЕСС» першого внеску в розмірі 10500 грн. для участі в Програмі «Кому гроші?» на умовах договору між ТОВ «ЯТЕСС», в подальшому повинен щомісячно на протязі 180 місяців сплачувати щомісячні платежі 2926,67 грн. В числі інших учасників плата вступного та щомісячних платежів здійснюється з метою формування Фонду Учасників. За рахунок цього Фонду за рішенням координаційного комітету певному, визначеному на розсуд комітет учаснику, може бути надана безвідсоткова позика 300 000 грн. за рахунок коштів, сплачених іншими учасниками. Таким чином, конкретний строк надання позики позивачу, виконавцем послуги не був визначений, а залежав від розсуду рішення комітету на імовірнісних засадах. Враховуючи викладене, в судовому засіданні знайшли підтвердження доводи позову про те, що при підписанні оспорюваних правочинів відповідачами були порушені права позивача як споживача комерційної послуги, оскільки при їх підписанні позивачу не було надано повну та достовірну інформацію щодо даної послуги - строк виконання послуги, сукупну вартість послуги, варіанти повернення позики. В судовому засіданні встановлено, що договори № 011322 від 23 липня 2012 року між [PERSON] та ТОВ «ЯТЕСС» і ПП «ЯТЕСС» про надання послуг з метою надання безвідсоткової позики на умовах діяльності Програми «Кому гроші?» були укладені позивачем внаслідок введення в оману щодо надання повної та достовірної інформацію щодо послуги - надання безвідсоткової позики, з використанням нечесної підприємницької практики, що негативно вплинуло на волевиявлення позивача та спричинило невідповідність між внутрішньою волею останнього та зовнішнім волевиявленням, що призвело до того, що позивач за оспорюваними правочинами є зобов'язаний 180 місяців сплачувати 2926 грн., погашаючи ненадану йому позику, без жодних зустрічних зобов'язань зі сторони виконавця комерційної послуги - надати позику в конкретний строк, чим порушені права та законні інтереси позивача, що є підставою недійсності оспорюваних правочинів. Згідно із ч. 1 ст. 4 Закону України "Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг", в редакції чинній на час укладення спірних договорів, фінансовими вважаються такі послуги: 1) випуск платіжних документів, платіжних карток, дорожніх чеків та (або) їх обслуговування, кліринг, інші форми забезпечення розрахунків; 2) довірче управління фінансовими активами; 3) діяльність з обміну валют; 4) залучення фінансових активів із зобов'язанням щодо наступного їх повернення; 5) фінансовий лізинг; 6 надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту; 7) надання гарантій та поручительств; переказ грошей; 9) послуги у сфері страхування та накопичувального пенсійного забезпечення; 10) торгівлі цінними паперами; 11) факторинг; 11!) адміністрування фінансових активів для придбання товарів у групах; 12) інші операції, які відповідають критеріям, визначеним у п. 5 ч. 1 ст. 1 цього Закону. Пунктом 5 ч. 1 ст. 1 указаного закону визначено, що фінансова послуга - це операції з фінансовими активами, що здійснюються в інтересах третіх осіб за власний рахунок чи за рахунок цих осіб, а у випадках, передбачених законодавством, - і за рахунок залучених від інших фінансових активів, з метою отримання прибутку або збереження реальної вартості фінансових активів. Водночас відповідно до ст. 34 Закону України "Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг" діяльність з надання будь- яких фінансових послуг, що передбачають пряме або опосередковане залучення фінансових активів від фізичних осіб, може здійснюватися лише фінансовими установами після отримання відповідної ліцензії. Частиною 1 ст. 227 ЦК України визначено, що правочин юридичної особи, вчинений нею без відповідного дозволу (ліцензії), може бути визнаний судом недійсним. Відповідно до ст.216 ЦК України у разі недійсності правочину кожна з сторін зобов'язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину. Суд може застосувати наслідки недійсності правочину з власної ініціативи ( ч.5 ст.216 ЦК України). Дослідивши матеріали справи, судом встановлено, що в матеріалах справи відсутній відповідний дозвіл (ліцензія) відповідача при укладенні оспорюваних договорів. Суд вважає що у зв'язку з визнанням недійсними договори № 011322 від 23 липня 2012 року підлягають до задоволення в порядку застосування недійсності правочинів згідно ст.216 ЦК України позовні вимоги про стягнення з ПП «ЯТЕСС» на користь [PERSON] 10 500 грн. вступного платежу для участі в Програмі «Кому гроші?» згідно умов договору з ТОВ «ЯТЕСС». В решті позовні вимоги про матеріальної та моральної шкоди не підлягають до задоволення, стягнення вступного внеску 10500 грн. в порядку застосування наслідків недійсності правочину є відшкодуванням матеріальної шкоди внаслідок недійсності правочину. Згідно ст.4 Закону України "Про захист прав споживачів" право споживачів на відшкодування моральної шкоди виникає тільки в разі її заподіяння небезпечною для життя і здоров'я людей продукцією у випадках, передбачених законодавством. У справі не встановлено обставин, з якими Закон пов'язує право споживача на відшкодування моральної шкоди, вимоги про зобов'язання посадових осіб служби утримання будинків та міської ради принести вибачення виходять за межі передбачених законом способів захисту прав споживачів, тому підстави для задоволення зазначених позовних вимог відсутні. При подачі позов позивач був звільнений від оплати судових витрат, тому до стягнення з відповідача підлягає судовий збір в сумі 243,60 грн. згідно ст.88 ЦПК України.

Outcome: approved