Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-20 00:00:00

Публічне акціонерне товариство комерційний банк «Приватбанк» звернулось до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, вказуючи, що 06.10.2010 року між ними та [PERSON] укладений кредитний договір, за умовами якого позивач надав відповідачу кредит у розмірі 8000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідно до умов договору, відповідач зобовязувалася щомісяця виконувати свої зобовязання щодо повернення кредиту та сплати процентів за користування кредитом на умовах, встановлених договором. Всупереч умовам договору, відповідач свої зобовязання належним чином не виконала, в результаті чого утворилась прострочена заборгованість по тілу кредиту 5936,36 грн., заборгованість по процентам 4286,48 грн., заборгованість за пенею та комісією 788,59 грн., штраф (фіксована частина) - 500 грн., штраф (процентна складова) 550,57 грн. Загальна сума заборгованості складає 12062 грн., яку просять стягнути з відповідача в примусовому порядку. Крім того просять стягнути з відповідача 1378 грн. сплаченого судового збору. Представник позивача ПАТ КБ «Приватбанк» в судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, надав до суду заяву, згідно якої просив справу слухати у його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі і на підставах викладених в позовній заяві. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позов не визнала і пояснила, що дійсно 06.10.2010 року між нею та Банком укладено кредитний договір, вона є власником кредитної карти «Універсальна». На протязі всього періоду користування карткою сумлінно виконувала обовязки, передбачені кредитним договором. 20.03.2015 року невідомою особою було здійснено перевипуск SIM карти до її мобільного телефону, після цього з використанням нової SIM карти та її мобільного телефону з її картки «Універсальна» зникли кредитні кошти у сумі 5780,32 грн. Про нестачу коштів того ж дня повідомила оператора Банку, а 21.03.2015 року про вчинене кримінальне правопорушення подала заяву до органів міліції, відомості про вчинене кримінальне правопорушення внесенні до ЄРДР за ч. 1 ст. 190 КК України та на сьогоднішній день ведеться досудове розслідування. Ніяких персональних даних третім особам не передавала, а тому вважає, що умови та правила надання банківських послуг не порушувала, у звязку з чим у задоволенні позову просила відмовити. Вислухавши відповідача, дослідивши матеріали справи, судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. З матеріалів справи вбачається і не заперечується відповідачем, що 06.10.2010 року між ПАТ КБ Приватбанк» та [PERSON] укладений кредитний договір б/н про надання банківських послуг, за умовами якого позивач надав відповідачу кредит у розмірі 8000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. На виконання вказаного договору банком відкрито кредитний рахунок, оформлено і видано відповідачці платіжну картку та ПІН-код до неї /а.с.8/. Своїм підписом [PERSON] підтвердила, що вона ознайомилась і згодна з Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також з Тарифами банку, які були надані їй для ознайомлення у письмовому вигляді, зобовязується їх виконувати. Проте зобов'язання за вказаним договором відповідач [PERSON] належним чином не виконала, у зв'язку з чим станом на 31 січня 2016 року, згідно розрахунку позивача, має заборгованість перед позивачем за кредитним договором у сумі 12062 грн., де заборгованість по тілу кредиту 5936,36 грн., заборгованість по процентам 4286,48 грн., заборгованість за пенею та комісією 788,59 грн., штраф (фіксована частина) - 500 грн., штраф (процентна складова) 550,57 грн. /а.с.5-7/. За випискою по картковому рахунку [PERSON] 20.03.2015 року з картки відповідача за допомогою банківської послуги «Експрес-платежі» за номером 3700 здійснено списання коштів у розмірі 5780,32 грн. Після виявлення факту зняття коштів з кредитного рахунку 20.03.2015 року [PERSON] повідомила про це ПАТ КБ "Приватбанк" та звернулася з відповідною заявою до Пятихатського РВ ГУМВС України в Дніпропетровській області. 21.03.2015 року Пятихатським РВ ГУМВС України в Дніпропетровській області до ЄРДР за заявою [PERSON] внесені відомості до ЄРДР за ознаками злочину, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України, згідно якого 20.03.2015 року невідома особа шляхом шахрайства з кредитної карти «Приватбанк» № 5168-7556-0865-6449 належній заявниці зняла гроші в сумі 6000 грн./а.с.91/ Згідно зі ст.ст. 526, 530, 610, ч. 1 ст. 612 ЦК України зобов'язання повинні виконуватися належним чином, у встановлений термін, відповідно до умов та вимог чинного законодавства. Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно зі ст. 627 ЦК України відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Відповідно до ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Стаття 629 ЦК України визначає обов'язковість договору для виконання сторонами. Пунктами п. 1.1.5.5 Умов і правил надання банківських послуг передбачено, що Банк не несе відповільності у випадку, якщо інформація про рахунки Клієнта, Карті, контрольної інформації клієнта, ідентифікатор користувача, паролі системи Приват24, паролі (ніку) MobileBanking або проведених кліентом операціях стане відомо іншим особам внаслідок несумлінного виконання Клієнтом умов їх зберігання та використання і/або прослуховування або перехоплення інформації в каналах звязку під час використання цих каналів. Відповідно до постанови Національного банку України від 20.04.2004 року №223 "Про здійснення операцій з використанням спеціальних платіжних засобів" і пунктів 6.7., 6.8., 7.11., 10.1 Положення "Про порядок емісії спеціальних платіжних засобів і здійснення операцій з їх використанням" емітент у разі здійснення недозволеної або некоректно виконаної платіжної операції, якщо користувач невідкладно повідомив про платіжні операції, що ним не виконувалися або які були виконані некоректно, негайно відшкодовує платнику суму такої операції та, за необхідності, відновлює залишок коштів на рахунку до того стану, у якому він був перед виконанням цієї операції. Користувач не несе відповідальності за здійснення платіжних операцій, якщо спеціальний платіжний засіб було використано без фізичного пред'явлення користувачем або електронної ідентифікації самого спеціального платіжного засобу та його держателя, крім випадків, коли доведено, що користувач своїми діями чи бездіяльністю сприяв втраті, незаконному використанню ПІНу або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції. Згідно результатів службової перевірки ПАТ КБ «Приватбанк» вбачається, що зняття коштів відбулося з картки відповідача за допомогою банківської послуги «Експрес-платежі» за номером 3700 третьою особою, яка при здійсненні «Експерс-платежу» повідомила персональні дані кліента [PERSON] /а.с.106/. Тобто викладені докази в їх сукупності об'єктивно стверджують про те, що відповідач своїми діями (бездіяльністю) порушила вимоги Умов і правил надання банківських послуг. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 614 ЦК України особа, яка порушила зобов'язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов'язання. Відсутність своєї вини доводить особа. Згідно з правовою позицією Верховного Суду України, викладеною у постанові від 14 листопада 2012 року у справі № 6-122цс12, наявність вини позичальника, який одержав кредитні кошти за договором овердрафту та недовів, що вжив усіх залежних від нього заходів щодо належного виконання зобов'язань за цим договором згідно зі\~ст. 614 ЦК України, є підставою для покладення на нього цивільно-правової відповідальності за невиконання взятих на себе зобов'язань. Крім того, згідно з правовою позицією Верховного Суду України, викладеною у постанові від 13 травня 2015 року у справі № 6-71цс15, відповідно до пунктів 6.7, 6.8 Положення «Про порядок емісії спеціальних платіжних засобів і здійснення операцій з їх використанням», затвердженого\~постановою правління Національного банку України від 30 квітня 2010 року\~\~\~№ 223, банк у разі здійснення недозволеної або некоректно виконаної платіжної операції, якщо користувач невідкладно повідомив про платіжні операції, що ним не виконувалися або які були виконані некоректно, негайно відшкодовує платнику суму такої операції та, за необхідності, відновлює залишок коштів на рахунку до того стану, у якому він був перед виконанням цієї операції. Користувач не несе відповідальності за здійснення платіжних операцій, якщо спеціальний платіжний засіб було використано без фізичного пред'явлення користувачем або електронної ідентифікації самого спеціального платіжного засобу та його держателя,\~крім випадків,\~коли доведено,\~що користувач своїми діями чи бездіяльністю сприяв втраті,\~незаконному використанню персонального ідентифікаційного номера або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції. За змістом ст. 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Рішення суду не може ґрунтуватись на припущеннях (ч. 4 ст. 60 ЦПК України). Посилання [PERSON] на наявність кримінального провадження щодо скоєння невідомими особами злочину за ознаками ч. 1 ст. 190 КК України ( по факту заволодіння її грошовими коштами за договором ) є безпідставними, оскільки даний факт за відсутності особи, яка визнана винною у вчиненні даного злочину, не має правового значення для вирішення даного спору. Наявність кримінального провадження за положеннями статей 60,61 ЦПК України, які передбачають в такому випадку звільнення від доказування за наявності судового рішення (вироку), само по собі не спростовує наданих позивачем документів про здійснення платежів за кредитною карткою [PERSON] і наявності заборгованості за кредитним договором, розмір якого та наданий позивачем розрахунок і виписки по рахунку не спростовані відповідачем в суді. За таких обставин, оцінюючи усі докази, які були досліджені у судовому засіданні у їх сукупності, суд приходить до висновку, що в суді знайшов підтвердження факт укладення 06.10.2010 року кредитного договору між ПАТ КБ «Приватбанк» та [PERSON], згідно якого ПАТ КБ «Приватбанк» надало відповідачу кредит, а остання в свою чергу зобов'язувалася щомісяця виконувати свої зобов'язання щодо повернення кредиту та сплати процентів, однак взяте на себе зобов'язання не виконала, в результаті чого утворилась заборгованість, яка і підлягає стягненню з відповідача. Разом з цим, суд звертає увагу на те, що за положеннями статті 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення. Враховуючи вищевикладене та відповідно до статті 549 ЦК України штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення - строків виконання грошових зобов'язань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у статті 61 Конституції України\~щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення. Така ж правова позиці висловлена в постанові Верховного Суду України у справі № 6-2003цс15 від 21 жовтня 2015 року. Отже, враховуючи вищезазначене в частині вимог ПАТ КБ «Приватбанк» про стягнення з [PERSON] на користь банку штрафів за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором слід відмовити. Таким чином, загальний розмір заборгованості, що підлягає стягненню з відповідача [PERSON] становитиме 11011,43 грн. Відповідно до ст. 88 ЦПК України судові витрати позивача в сумі 1378 грн. підлягають стягненню з відповідача.

Outcome: partial