Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-16 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, вказуючи, що відповідачі, мешкаючи у квартирі [ADDRESS], підключеної до системи централізованого теплопостачання, протягом опалювальних періодів з 2007 по 2013 рр. не сплачують за поставлену теплову енергію. Відповідачі в установленому порядку не відмовилися від послуг, тому, відповідно ст. 68 ЖК України, Постанови КМ України від 21 липня 2005р. № 630 вони повинні вносити плату за затвердженими тарифами не пізніше 20 числа місяця. Розрахунки з відповідачами проводяться по окремій розрахунковій книжці за розпорядженням голови облдержадміністрації від 12 лютого 1996 р. № 72 "Про зміни порядку розрахунків населення за надані житлово-комунальні послуги". Станом на 1 вересня 2013 року заборгованість відповідача складає 9769,37 грн., яку позивач просить стягнути з відповідачів. У судовому засіданні представник позивача Суворова О.О. підтримала позов і доводи позовної заяви, просить стягнути з [PERSON] та [PERSON] солідарно 9769,37 грн. - суму заборгованості за поставлену теплову енергію та понесені ними судові витрати 229 грн.40 коп.. Відповідач [PERSON] позов не визнала, пояснивши, що мешкає в зазначеній квартирі разом з чоловіком [PERSON], та не сплачує за послуги теплопостачання через те, що користується 100% пільгами як педагогічний працівник, який проживає і працює в селищі міського типу. Крім того, просить прийняти до уваги, що займана ними квартира увесь зазначений період опалювалась неналежним чином і розрахунок заборгованості треба проводити в межах строку позовної давності, з дня звернення позивача до суду з даним позовом. Відповідач [PERSON] теж позов не визнав, привівши ті ж самі доводи, що і позивач [PERSON]. Представник управління праці та соціального захисту населення Олександрівської райдержадміністрації Камак О.В. вважає, що позов підлягає задоволенню, оскільки на обліку в Управлінні відповідачі не перебувають і пільгами на житлово-комунальні послуги не користуються. Вислухавши сторони, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Відповідно ст. 68, 67 ЖК України, наймач забов'язаний своєчасно, щомісяця вносити плату за комунальні послуги за затвердженими в установленому порядку тарифами. Згідно ст. 162 ЖК України плата за комунальні послуги в будинку (квартирі), що належить громадянинові на праві приватної власності береться за затвердженими в установленому jдженими в установленими порядку тарифами. Строки внесення плати визначаються угодою сторін. Відповідно до п. 18 Правил надання послуг з централізованного опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою КМ України № 630 від 21 липня 2005 р., розрахунковим періодом для оплати послуг є календарний місяць. Плата за послуги вноситься не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим, якщо договором не встановлено інший строк. Незважаючи на відсутність договору на опалення житла, сторони не заперечували факт надання послуг, відповідачі не звертались до позивача з заявами про те, що опалення не відповідає встановленим нормам. За вимогами ст. 7 Закону України "Про житлово-комунальні послуги", тарифи на теплову енергію встановлює орган місцевого самоврядування. Квартироутримувач повинен сплачувати послуги теплопостачання по затвердженим тарифам. Згідно Постанови № 1838 від 14.12.2010 року "Про затвердження тарифів на теплову енергію ОКП "Донецьктеплокомуненерго" затверджено тариф на теплову енергію для населення - 283,79 грн. за 1 Гкал. Судом встановлено, що відповідачі, мешкаючи у приватизованій квартирі [ADDRESS], послуги опалення житла не сплачували. На підставі виписки з особового рахунку відповідача, наданого КП „"Дружківкатепломережа" заборгованість за надані послуги за період з вересня 2007 року по 01.09.2013 року складає 9769,37 коп.. Розрахунок заборгованості зроблений на підставі затвердженного тарифу з урахуванням перерахунку щодо фактичних показників температури за час відсутності опалення та низької температури . Відповідно до п.4 ст.57 Основ законодавства України " Про освіту " педагогічні працівники, які живуть і працюють в селищах міського типу і члени їх сімей, які проживають разом з ними забезпечуються безоплатно житлом з опаленням і освітленням за встановленими нормами. Відповідно наданої довідки [PERSON] в зазначений період дійсно працювала на посаді вчителя української мови і літератури в Олександрівській ЗОШ У зв"язку з вказаним відповідачка, як працівник педагогічної установи, який проживає і працює в сільській місцевості, має право на пільги, а саме, 100% знижку по оплаті комунальних послуг, але така знижка має надаватися за рахунок бюджетної установи. Пунктом 1 Порядку надання пільг, компенсацій і гарантій працівникам бюджетних установ, військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 31 березня 2003 р. № 426, передбачений порядок надання пільг щодо знижки плати за користування житлом (квартирної плати), паливом, телефоном та плати за комунальні послуги (водопостачання, газ, електрична та теплова енергія тощо) особам, які є працівниками бюджетних установ. Відповідно до пп.2,3 Порядку надання пільг - ці пільги надаються шляхом відшкодування пільговику передбаченої законодавством частини фактичних витрат за користування комунальними послугами за рішенням керівника установи, де працює пільговик, за рахунок і в межах бюджетних асигнувань на утримання цих установ. Доводи відповідачки про те, що позивач забов"язаний нараховувати послуги по теплопостачанню з обліком встановлених пільг, як працівнику школи в сільській місцевості, суд вважає безпідставними, оскільки в силу вищевказаного порядку він (працівник) сам забов"язаний у період роботи в педагогічній установі сплачувати комунальні послуги за теплопостачання в повному обсязі, та надавати відповідні документи, які підтверджують їх сплату своєму керівникові для подальшого відшкодування пільговику передбаченої законодавством частини фактичних витрат за користування комунальними послугами. Але відповідач вимог цього порядку не виконав. Як встановлено судом, [PERSON] працює в Олександрівській ЗОШ 1-3 ступенів на посаді директора школи та викладача літератури з 11.04.2011 року, що підтверджується довідкою райвідділу освіти від 10.02.2014 року за № 5. Таким чином, оскільки відповідачка є працівником бюджетної установи, суд вважає, що на неї поширюється дія вказаного Порядку. Відповідно до а. 2 п. 22 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 р. № 630 у разі отримання права на пільги споживач подає виконавцю письмову заяву та документи, що його підтверджують. Оплата за послуги з урахуванням пільг нараховується з дати подання документів, що підтверджують право на пільгу. Суд вважає, однак, що стягнення заборгованості з відповідачки повинно проводитись в межах строку позовної давності. Відповідно до ст.257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки і розпочинається з моменту звернення до суду з даною позовною заявою, а не з моменту звернення до суду з заявою про видачу судового наказу, як вважає позивач, тому що заява про видачу судового наказу не є формою позовної заяви, до того ж, ухвалою Олександрівського районного суду від 16.05.2013 року було відмовлено в прийнятті цієї заяви. З даним позовом позивач звернувся до суду 06.01.2014 року, тому рахування заборгованості треба проводити, виходячи з наданого позивачем розрахунку - з вересня 2013 року, однак, вважаючи, що в листопаді 2012 року, як вбачається з особового рахунку, відповідач став робити проплати за теплопостачання, фактично визнавши свою заборгованість по теплопостачанню перед позивачем, перебіг позовної давності перервався згідно ч.1 ст.264 ЦК України і трирічний строк позовної давності необхідно обраховувати з жовтня 2009 року і до кінця наданого до суду позивачем розрахунку - по вересень 2013 року, з урахуванням зробленої відповідачем проплати на суму 119 грн. в листопаді 2012 року. Однак, як вбачається з наданого відповідачами рішення Олександрівського районного суду від 26.05.2010 року по аналогічним вимогам позивачеві було відмовлено в стягненні проплати за теплопостачання з відповідачів за період з жовтня 2008 року по березень 2010 року і рішення суду набрало чинності. Тому, нарахування заборгованості має проводитися не з жовтня 2009 року, а з квітня 2010 року, так як проплата по березень 2010 року вже відбулася, з урахуванням проплати на 119 грн. в листопаді 2012 року. Таким чином, сума проплат буде проводитись за період з 01 квітня 2010 року по 30 вересня 2013 року в сумі 7089 грн. 22 коп., оскільки доказів повідомлення позивача про наявність у [PERSON] відповідних пільг у вказаний період і яким чином позивач повинен був знати про наявні у неї пільги відповідач суду не надала. Розрахунок заборгованості за цей період складає: - з 01 квітня 2010 року по 30 вересня 2013 року включно - 7372 грн. 93 коп., з урахуванням перерахунку та сплати суми боргу за квитанціями. - за цей період зроблено перерахунок : 06.04 2010 року (-) - 125,74, 01.10.10 року (+) - 7,31 грн. 06.10.2010 року (-) - 11,19 грн., 11.04.2013 року - (-) - 35,09 грн. - сплачено за квитанціями за цей період: 02.11.2012 року - 119,00 грн. Таким чином, оскільки судом встановлено, що відповідач не виконує належним чином взяті на себе забов"язання по оплаті за спожиту теплову енергію, користуються послугами позивача, позов підлягає задоволенню частково - в сумі 7089 грн. 22 коп.. При зверненні до суду позивачем були сплачені судові витрати: судовий збір у сумі 229 грн. 40 коп., який на підставі частини 1 статті 88 Цивільного процесуального кодексу України підлягає стягненню по 114 грн. 70 коп. - з кожного з відповідачів на користь позивача.

Outcome: partial