Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-04 00:00:00

В січні 2016 року [PERSON] звернулась з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Авто-Просто» про визнання договору недійсним та стягнення коштів, в обґрунтування якого вказала, що 30 вересня 2010року між позивачем та ТзОВ «Авто-Просто» було укладно угоду №0327430, відповідно до ст.1 її предметом є надання позивачу послуг системи АвтоТак, спрямованих на придбання автомобіля Chery QQ по ціні 45040грн. згідно додатку №1 до угоди №0327430. В день укладення угоди, позивачем було сплачено вступний внесок в систему АвтоТак в розмірі 1621,44грн. 25.10.2010року та згідно рахунку 630,58грн. За період з 30.09.2010р. по 15.06.2015р. позивачем було сплачено відповідачу 144494,04грн. 25.06.2015р. позивачем у відповідності до п.13.9 угоди було надіслано рекомендованим листом заяву про розірвання угоди в одностороньому порядку, але інформації про розірвання угоди від ТзОВ «Авто-Просто» позивачу не надходило. В подальшому 20.07.2015р. ТзОВ «Авто-Просто» було направлено на адресу позивача лист, в якому повідомлялось, що угоду №327430 розірвано та сплачені Чисті внески підлягають поверненню згідно наданих банківських реквізитів із Фонду для повернення коштів, що складається з 5% від загальної суми, яка надходить щомісяця до Фонду групи. У відповідності до положень угоди ТзОВ «Авто-Просто» здійснює повернення чистих внесків після накопичення необхідної суми коштів у Фонді для повернення коштів. Проте товариством було повідомлено, що на момент підготовки відповідді перед позивачем знаходилось 30 учасників, повернення чистих внесків яким відбуватиметься раніше. В судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги та просив задоволити в повному обсязі з підстав викладений у позовній заяві та додаткових поясненнях до заяви від 05.05.2016 року. Представник відповідача в судове засідання не з'явився, про день та час судового розгляду повідомлявся в установленому законом порядку, подав до суду заяву, в якій просить справу слухати за відсутності представника, в задоволенні позову відмовити. Суд заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, встановив наступні обставини та відповідні правовідносини. 30 вересня 2010року [PERSON] та ТзОВ «Авто-Просто» було укладно угоду №0327430, відповідно до ст.1 її предметом є надання позивачу послуг системи АвтоТак, спрямованих на придбання автомобіля Chery QQ по ціні 45040грн. згідно додатку №1 до угоди №0327430. В день укладення угоди, позивачем було сплачено вступний внесок в систему АвтоТак в розмірі 1621,44грн. 25.10.2010року та згідно рахунку 630,58грн. За період з 30.09.2010р. по 15.06.2015р. позивачем було сплачено відповідачу 144494,04грн. 25.06.2015р. позивачем у відповідності до п.13.9 угоди було надіслано рекомендованим листом заяву про розірвання угоди в односторонньому порядку. 20.07.2015р. ТзОВ «Авто-Просто» було направлено на адресу позивача лист, в якому повідомлялось, що угоду №327430 розірвано та сплачені Чисті внески підлягають поверненню згідно наданих банківських реквізитів із Фонду для повернення коштів, що складається з 5% від загальної суми, яка надходить щомісяця до Фонду групи. У відповідності до положень угоди ТзОВ «Авто-Просто» здійснює повернення чистих внесків після накопичення необхідної суми коштів у Фонді для повернення коштів Відповідно до п.13.3. ст.13 угоди сума чистих внесків, що підлягає поверненню, розраховується відповідно до Поточної ціни Автомобіля, дійсної в місяці, коли учасник повідомляє про розірвання угоди ТзОВ «Авто-Просто» за вирахуванням Відступного за відмову від угоди у розмірі 2 (двох) Цілих Чистих внесків. Відповідно до частин першої, другої статті 215 Цивільного Кодексу України (далі ЦК України) підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Частиною першою статті 227 ЦК України визначено, що правочин юридичної особи, вчинений нею без відповідного дозволу (ліцензії), може бути визнаний судом недійсним. За змістом статті 9 Закону України від 1 червня 2000 року № 1775-III "Про ліцензування певних видів господарської діяльності" та статті 34 Закону України від 12 липня 2001 року № 2664-III "Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг" (далі Закону України "Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг") діяльність із надання фінансових послуг підлягає ліцензуванню. До фінансових послуг, зокрема, належить діяльність з адміністрування фінансових активів для придбання товарів у групах (пункт 11 1 частини першої статті 1 Закону України "Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг" (Закон від 2 червня 2011 року № 3462-VII). Відповідно до положень, закріплених у частині першій, пункті 7 частини третьої, частини шостої статті 19 Закону України "Про захист прав споживачів", забороняється здійснення нечесної підприємницької практики. Нечесна підприємницька практика включає в себе будь-яку діяльність (дії або бездіяльність), що вводить споживача в оману або є агресивною. У той самий час предметом договору, укладеного в рамках функціонування системи придбання автомобіля в групах "Авто Просто", є надання учаснику програми адміністративних послуг, у тому числі фінансового характеру, з метою придбання ним товару автомобіля. Відповідно до статті 2 договору ТОВ "Авто Просто" гарантує надання кожному учаснику отримання товару за умови виконання ним усіх зобовязань, передбачених договором. Діяльність ТОВ " Авто Просто " з адміністрування фінансових коштів є фінансовою послугою, яка регулюється Законом України "Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг". Так, відповідно до частини п'ятої статті 1 Закону України "Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг" під поняттям "фінансова послуга" розуміється операція з фінансовими активами, що здійснюється в інтересах третіх осіб за власний рахунок чи за рахунок цих осіб, а у випадках, передбачених законодавством, і за рахунок залучених від інших осіб фінансових активів, з метою отримання прибутку або збереження реальної вартості фінансових активів. Законом України від 2 червня 2011 року № 3462-ІV "Про внесення змін до деяких законів України щодо регулювання ринків фінансових послуг" (введено в дію з 9 січня 2012 року) внесено зміни до частини першої статті 4 Закону України "Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг" та доповнено пункт 111, відповідно до якого до фінансових послуг віднесено послуги з адміністрування фінансових активів для придбання товарів у групах. Відповідно до пунктів 3, 4 Прикінцевих положень до цього Закону фінансові установи зобов'язані протягом одного року з дня набрання чинності цим Законом привести свою діяльність у відповідність із вимогами цього Закону (тобто до 9 січня 2013 року), а спеціально уповноважений орган виконавчої влади у сфері регулювання ринків фінансових послуг зобовязаний у шестимісячний строк з дня опублікування цього Закону розробити та затвердити ліцензійні умови здійснення діяльності з адміністрування фінансових активів для придбання товарів у групах. На підставі цього Закону Національна комісія, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг (як уповноважений державний орган), 9 жовтня 2012 року затвердила Ліцензійні умови провадження діяльності з адміністрування фінансових активів для придбання товарів у групах (розпорядження № 1676 "Про затвердження Ліцензійних умов провадження діяльності з адміністрування фінансових активів для придбання товарів у групах") (далі Ліцензійні умови). Ліцензійні умови закріпили визначення, сутність, правовий статус учасників (і вимоги до них) такого виду фінансових правовідносин, як придбання товарів у групах, та передбачили, що діяльність таких груп направлена на легітимне використання фінансової схеми із залученням грошових коштів споживачів для придбання певного виду товарів та/або послуг. Згідно з пунктом 1.2 частини першої Ліцензійних умов адміністрування фінансових активів для придбання товарів у групі це фінансова послуга, що надається ліцензіатом і передбачає залучення грошових коштів учасників групи, об'єднання цих коштів з метою придбання та розподілу товарів між учасниками групи. Спірний договір укладено сторонами 30 вересня 2010 року, коли отримання ліцензії для надання послуг з адміністративного фінансування активів для придбання товарів у групах не вимагалось, а з 15 січня 2013 року ТОВ " Авто Просто " здійснює свою діяльність на підставі ліцензії, строк дії якої до 15 січня 2018 року. Враховуючи вищевикладене, позовні вимог задоволенню не підлягають.

Outcome: dismissed