Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-14 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася в суд з позовною заявою до [PERSON], треті особи без самостійних вимог щодо предмету спору: [PERSON], [PERSON], Жовтневий відділ державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Криворізького управління юстиції у Дніпропетровській області, Управління пенсійного Фонду України в Жовтневому районі м. Кривого Рогу, про оспорювання батьківства і виключення відомостей про померлу особу, як батька, з актового запису про народження дитини, пояснивши свою заяву тим, що [INFO] року в наслідок нещасного випадку трагічно загинув її син [PERSON], [INFO]. 16.10.1998 року її син [PERSON] уклав шлюб з [PERSON], який зареєстрували у відділі реєстрації актів громадського стану виконкому Довгинцівської районної ради м. Кривого Рогу Дніпропетровської області. [INFO] року відповідачка народила доньку - [PERSON], а 16.03.2006 року зареєструвала її у Жовтневому відділі реєстрації актів цивільного стану Криворізького міського управління юстиції Дніпропетровської області, про що в книзі реєстрації народжень зроблено відповідний актовий запис № 316. Аліменти на онуку відповідачка стягувала згідно рішення Жовтневого районного суду м. Кривого Рога від 03.08.2006 року, також у судовому порядку нею були стягнуті аліменти на її утримання до досягнення дитиною трьох років. З донькою син бачився на підставі висновку ради опіки та піклування виконкому Жовтневої районної у місті ради від 07.08.2007 року. До загибелі її син та відповідач [PERSON], 27.05.2010 року, розірвали шлюб. [INFO] відповідачка народила сина - [PERSON], 15 травня 2013 року, зареєструвала його у Жовтневому відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Криворізького міського управління юстиції у Дніпропетровській області, при цьому, батьком вказала [PERSON], про що складено відповідний актовий запис № 571. З 2005 року сімейно шлюбні відносини між ними були припинені. З 23.11.2007 р. по 11.10.2008 року син позивачки працював та мешкав в м. Дніпродзержинськ, а з 2008 року та по час смерті [PERSON] працював в Дніпропетровській обласній прокуратурі та мешкав в м. Дніпропетровську. До загибелі син позивачки неодноразово вказував, що дитина не від нього, але йому не було відомо, що в свідоцтві про народження він вписаний як батько дитини. Відповідачка сама вказала в свідоцтві про народження [PERSON] сина позивачки як батька. 04.06.2014 року позивач надала суду уточнену позовну заяву, в якій просила виключити відомості про батьківство [PERSON] з актового запису № 571 від 15 травня 2013 року Жовтневого відділу державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Криворізького міського управління юстиції у Дніпропетровській області про народження [PERSON]. В судовому засіданні позивач та її представник, уточнені позовні вимоги підтримали в повному обсязі, просили задовольнити. Більш детально, заперечення виклали в письмовому вигляді. Відповідачка у судовому засіданні та її представник, позовні вимоги не визнали в повному обсязі, посилаючись зокрема на те, що померлий [PERSON] був обізнаний з тим, що він вказаний в свідоцтві про народження [PERSON] сина позивачки як батько та не звертався за життя з позовом про виключення цих відомостей з актового запису. Більш детально виклали свої заперечення письмово. Третя особа [PERSON], позовні вимоги підтримав, справу просив розглядати без його участі. Третя особа [PERSON], позовні вимоги підтримала, справу просила розглядати без її участі. Третя особа Управління пенсійного фонду України в Жовтневому районі м.Кривого Рогу надало письмовий відгук на позовну заяву, в якому повідомило, що [PERSON] перебуває на обліку в управлінні та отримує пенсію по втраті годувальника на двох неповнолітніх дітей в розмірі 100 % пенсії по втраті годувальника на двох неповнолітніх дітей в розмірі 100 % пенсії за віком померлого годувальника: [PERSON] та [PERSON] Зазначили, що в матеріалах пенсійної справи наявна довідка житлово-будівельного кооперативу "ЖОВТЕНЬ - 9" від 18.09.2013 року № 463, згідно з якою на момент смерті чоловіка [PERSON], діти перебували на його утриманні. Зазначили, що в матеріалах цивільного позову відсутні будь-які докази щодо внесення відомостей про батька за вказівкою лише заявника - [PERSON] або походження дитини від батька - за спільною заявою матері та батька дитини про визнання батьківства. До того ж, з матеріалів цивільного позову неможливо встановити факт отримання [PERSON] витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження для призначення допомоги на дітей одиноким матерям та факт одержання відповідної допомоги. Просили врахувати вказану інформацію під час слухання справи. Третя особа - Жовтневий відділ державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Криворізького управління юстиції у Дніпропетровській області вказав, що заперечень проти позову не мають, просять розглядати справу без їх присутності. Заслухавши пояснення сторін, допитавши свідків, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що у позовних вимогах слід відмовити з наступних підстав. Судом встановлено, що [INFO] року в наслідок нещасного випадку трагічно загинув [PERSON], [INFO] син [PERSON] та [PERSON] (т.1; а.с.8). 16.10.1998 року син [PERSON] уклав шлюб з [PERSON], який зареєстрували у відділі реєстрації актів громадського стану виконкому Довгинцівської районної ради м. Кривого Рогу Дніпропетровської області, актовий запис № 426 (т.1; а.с.9). [INFO] року у [PERSON] та [PERSON] народилась донька [PERSON] (т.1; а.с.13). 27.05.2010 року заочним рішенням Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу шлюб між [PERSON] та [PERSON] було розірвано, в мотивувальній частині зазначено, що сторони не проживають однією сім'єю з 2005 року. Рішення набрало законної сили 13.08.2010 року (т.1; а.с.11). Відповідно до витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію шлюбу із зазначенням відомостей про другого з подружжя (дата формування 07травня 2014 року) розірвання шлюбу не зареєстровано (т.1; а.с.89). Згідно рішення Жовтневого районного суду м. Кривого Рога від 03.08.2006 року, з [PERSON] було стягнуто аліменти на утримання доньки [PERSON], [INFO] та на утримання [PERSON] до досягнення донькою [PERSON] трьох років. (т.1; а.с.16-17). Відповідно до свідоцтва про народження від 15 травня 2013 року серії - [NUMBER] [INFO] народився [PERSON] відповідно до актового запису № 571 батьками вказано [PERSON] та [PERSON] (т.1; а.с. 14) Висновком ради опіки та піклування виконкому Жовтневої районної у місті ради від 07.08.2007 року "Про визначення порядку участі [PERSON] у вихованні малолітньої доньки [PERSON]", якою визначено наступний порядок участі батька у вихованні доньки: щоденно, з урахуванням режиму дня дитини; брати з собою дитину на декілька днів ( з виїздом за межі міста) у присутності та за бажанням матері дитини. Попередити про відповідальність за настроювання дитини проти кожного з батьків та за невиконання даного рішення. (т.1; а.с.15). Відповідно до виконавчого листа виданого Жовтневим районним судом м. Кривого Рогу від 13.06.2006 року за яким стягнуто з [PERSON], аліменти в розмірі ? частини з усіх видів заробітної плати на утримання доньки [PERSON] ,[INFO], до її повноліття , на користь [PERSON], починаючи стягнення з 16.05.2006 року. (т.1; а.с.16) За виконавчим листом виданим Жовтневим районним судом м. Кривого Рогу від 13.06.2006 року з [PERSON] стягнуто аліменти в розмірі ? частини з усіх видів заробітної плати щомісячно на утримання [PERSON], до досягнення дитиною [PERSON], [INFO], трьох років, починаючи стягнення з 16.05.2006 року до 03.03.2009 року. (т.1; а.с. 17). Відповідно до копії трудової книжки [PERSON], [INFO], з 23.11.2007 року по 11.10.2008 року працював слідчим прокуратури Баглійського району м. Дніпродзержинська. З 17.09.2008 року по 05.09.2013 року працював в органах прокуратури слідчого управління Дніпропетровської області 05.09.2013 року виключений зі списків особового складу прокуратури Дніпропетровської області у зв'язку зі смертю , яка настала 01 вересня 2013 року. (т.1; а.с.18-21). Згідно довідки ЖБК «Жовтень» виданої [PERSON], що мешкає за адресою: [ADDRESS] на момент смерті чоловіка [PERSON], діти [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] перебували на його утриманні. (т.1.; а.с.40). Згідно копії корінця ордеру № [NUMBER] серії Б від 01.04.2011 року [PERSON] надано квартиру [ADDRESS], склад сім'ї: [PERSON] та [PERSON] (т.1; а.с. 62). Фотографії зі спільного відпочинку [PERSON], [PERSON] та [PERSON], надані відповідачем для підтвердження фактів спільного відпочинку (т.1; а.с. 63-65). Відповідно до розрахунку суми страхової виплати по справі № 13.000784, страховий акт № 0870 від 21.11.2013 року застрахована особа [PERSON], поліс 100139874, вигодонабувачем зазначена [PERSON] (т.1; а.с. 87). Фотографіями квартири за адресою: [ADDRESS] , наданих позивачем, для підтвердження аварійності стану вищевказаної квартири (т.1; а.с.108-113). Вказані фактичні обставини, сторонами не оспорюються. Обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Судом призначалося проведення судово-медичної експертизи неодноразово, а саме 02.06.2014 року (Т.1;а.с.126-127). Відповідно до листа КЗ "ДНІПРОПЕТРОВСЬКОГО ОБЛАСТНОГО БЮРО СУДОВО-МЕДИЧНОЇ ЕКСПЕРТИЗИ" ДОР" від 05.09.2014 року № 1945 ухвалу від 02.06.2014 року було повернуто без виконання в зв'язку з неможливістю проведення, в зв'язку з тим, що для встановлення батьківства необхідно досліджувати біологічний матеріал припустимого батька (кров, кістки, біопсійні, гістологічні препарати тощо), а не його родичів(т.1; а.с.125). Ухвала від 26.01.2015 року не виконується в зв'язку з неявкою відповідача для відібрання зразків. 17 листопада 2015 року було скасовано проведення призначеної експертизи та відмовлено у призначенні нової та застосуванні приводу (Т.1;а.с. 208-209). 15.04.2016 року повторно було відмовлено в проведенні судово-медичної експертизи. Згідно до ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Статтею 60 ЦПК України передбачено, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів (ст. 57 ЦПК України). За загальними положеннями ЦПК України обов'язок суду під час ухвалення рішення вирішити, чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги позивача та якими доказами вони підтверджуються; перевірити наявність чи відсутність певних обставин за допомогою доказів шляхом їх оцінки; оцінити подані сторонами докази та дійти висновку про наявність або відсутність певних юридичних фактів. Крім того, важливим є визначення правовідносин сторін, які випливають із встановлених обставин. Саме визначення цих правовідносин дає можливість суду остаточно визначитись, яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин. Таким чином, рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, а також правильно витлумачив ці норми. Походження дитини - [PERSON] - було визначено після її народження, державна реєстрація походження дитини проведена державою, про що в книзі записів актів громадянського стану про народження 15 травня 2013 року серії - [NUMBER] зроблено актовий запис № 571 батьками визнано саме [PERSON] та [PERSON]. Згідно ч.1 ст.122 Сімейного кодексу України (надалі СК України) дитина, яка зачата і (або) народжена у шлюбі, походить від подружжя. Проте, у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу, незалежно від реєстрації такого рішення. Таким чином, на момент народження [PERSON] сторони в шлюбі не перебували. У статтях 125, 126, 135 СК України закріплено порядок визначення походження дитини у випадках, коли мати дитини не перебуває у шлюбі. Так, якщо мати та батько дитини не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від матері визначається на підставі документа закладу охорони здоров'я про народження нею дитини, а походження дитини від батька визначається за заявою матері та батька дитини або за рішенням суду. Така заява може бути подана як до, так і після народження дитини до органу державної реєстрації актів цивільного стану. Якщо заява про визнання батьківства не може бути подана особисто, вона може бути подана через представника або надіслана поштою, за умови її нотаріального засвідчення. Повноваження представника мають бути нотаріально засвідчені При народженні дитини у матері, яка не перебуває у шлюбі, у випадках, коли немає спільної заяви батьків або рішення суду, запис про батька дитини у книзі державної реєстрації народжень провадиться за прізвищем та громадянством матері, а ім'я та по батькові батька дитини записуються за її вказівкою. Згідно з ч. 3 ст. 137 СК якщо через поважні причини особа не знала про те, що записана батьком дитини, і померла, оспорити батьківство можуть її спадкоємці: дружина, батьки та діти. Аналіз даної норми свідчить про те, що спадкоємцям дозволяється оспорити батьківство померлої особи лише у випадку, коли він за життя з поважних причин не знав про те, що записаний батьком дитини. Таке право надано спадкоємцям першої черги за обов'язкової наявності поважних причин, які перешкоджали особі, яка записана батьком дізнатись про наявність такого запису. Відповідно до ч. 1 ст. 60 ЦПК кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, установлених ст. 61 цього Кодексу. На обґрунтування заперечень проти позову [PERSON] посилається на безпідставність позовних вимог [PERSON]., зазначаючи, що [PERSON] знав про народження [PERSON]. Тягар доказування обставин, передбачених ч. 3 ст. 137 СК, покладається на позивача [PERSON] Проте, [PERSON] не доведено належними та допустимими доказами, що померлий [PERSON] не знав, що записаний батьком дитини. Це зокрема підтверджується поясненнями позивачки [PERSON], під час судового засідання, а саме, що вона була присутня при сварці невістки [PERSON] та сина [PERSON], під час якої [PERSON] повідомила сина, що це не його дитина. Позивач намагалася поговорити з сином про це, проте він сказав: "Мамо, це не твоя справа". Відповідач [PERSON] суду пояснила, що в 2012 році в літку вони з [PERSON] та донькою [PERSON] разом їздили на море в Євпаторію. В 2013 році відповідач завагітніла. До розірвання шлюбу вони жили разом, але [PERSON] працював в місті Дніпродзержинську, тому бачилися по вихідних. Мешкали у батьків відповідача на [ADDRESS]. Аліменти стягувала на дитину, тому, що з [PERSON] посварилися і 3 місяці він не надавав фінансової допомоги. Вони дійсно зверталися за допомогою лікаря до медичної установи, в результаті чого запліднення відбулося штучно. Дитину зареєструвала сама, оскільки [PERSON] був на роботі в Дніпропетровську. Про те, що в [PERSON] є сумніви, що він є батьком [PERSON] показав під присягою і свідок зі сторони позивача [PERSON], який повідомив, що якось померлий сказав йому, що в нього народився син, проте він не вважає його своїм. Він пам'ятає, що десь на весні [PERSON] вітали з народженням сина на роботі, проте [PERSON] це не святкував. Працював померлий в місті Дніпропетровську, проте їздив відвідувати батьків та доньку до міста Кривого Рогу. Свідок [PERSON] пояснив, що був знайомий з [PERSON], оскільки він був другом його сина [PERSON], разом з яким загинули в аварії. Син розповідав, що у [PERSON] неприємності в родині, і тому весь час вони проводили в клубі, грали в більярд. Щодо батьківства [PERSON] йому нічого не відомо. Свідок [PERSON] , пояснила, що вона є хрещеною матір'ю [PERSON]. [PERSON] та [PERSON] підтримували стосунки, в тому числі інтимні. [PERSON] без [PERSON], тому що він був на роботі. [PERSON] поводився як батько дитини ([PERSON]), тому в суботу, неділю він був з сім'єю. [PERSON] не давали [PERSON] в тому випадку, коли він був в нетверезому стані. Іншого чоловіка у [PERSON] не було. [PERSON] - брат відповідачки, в судовому засіданні пояснив, що йому відомо про те, що [PERSON] двічі подавала заяву на розлучення з [PERSON], також йому відомо, що на користь [PERSON] [PERSON] сплачував аліменти на її утримання та доньки [PERSON]. [PERSON] часто приїздив до [PERSON] та дитини, вісім років добивались народження дитини, зверталися з цією проблемою до лікарів. Як народився син [PERSON] , усі речі та медикаменти [PERSON] купував. Свідок зазначив, що одного разу він, [PERSON], [PERSON] та [PERSON] зібралися відвідати відповідачку в пологовому будинку. Вони приїхали до лікарні, але в прийомному відділенні до відповідачки пропустили лише [PERSON], який сказав, що він батько дитини та [PERSON]. Пояснив, що [PERSON] приїздив до них привозив продукти, припускає, що можливо останній привозив продукти для своєї доньки [PERSON]. Так, скандали між відповідачем та [PERSON] були проте не часто та суть їх він не знає. Бувало, що сестра йому жалілася на [PERSON]. [PERSON] був присутній коли забирали [PERSON] додому з пологового будинку, купував йому речі. Свідок [PERSON] - сусідка відповідачки, в судовому засіданні пояснила, що вона бачила як [PERSON] відвідував квартиру, де живе відповідачка [PERSON] , виносив сміття. Коли [PERSON] з [PERSON] повернулися з пологового будинку [PERSON] був присутній, його вітали. Про розлучення [PERSON] та [PERSON] їй не відомо. Скільки конкретно разів [PERSON] був у відповідача, сказати не може, разів 10. Бачила як він гуляв з [PERSON]. Таким чином, судом встановлено, що у [PERSON] малися сумніви щодо того, що він був біологічним батьком дитини, в той же час з даного приводу щодо оспорювання батьківства [PERSON] до суду у 2013 році не звертався, що підтверджується довідкою від 27.06.2014 року № 177767 (т.1.; а.с. 124). Таким чином, дослідивши та оцінивши зібрані по справі докази, суд встановив, що [PERSON] не має права для звернення до суду з даним позовом, так як в судовому засіданні достовірно не доведено, що [PERSON] за життя не знав, що він був записаний батьком дитини. Вищенаведені обставини справи, які суд вважає встановленими є доведеними. Доводи позивача, щодо обізнаність сина позивача, про те, що він не є біологічним батьком сина відповідача, правового значення не мають, так як відповідно до ч. 3 ст. 137 СК України, право у спадкоємців на звернення з позовом про оспорювання батьківства може виникнути лише при доведеності того, що померлий батько не знав, що записаний батьком дитини. Такі обставини позивач не довела, а тому суд правомірно відмовив в задоволенні клопотання про призначення повторної генетичної експертизи та відмовив в задоволенні позову через відсутність у позивача права вимагати оспорювання батьківства. До того ж, судом призначалась вказана експертиза, яку було повернуто без виконання , в зв'язку з неможливістю проведення, оскільки для встановлення батьківства необхідно досліджувати біологічний матеріал припустимого батька (кров, кістки, біопсійні, гістологічні препарати до), а не його родичів (зокрема, матері [PERSON].). Представлені позивачем під час вирішення цього позову докази суд вважає непереконливими, оскільки висновки про походження дитини неможливо обґрунтувати лише поясненнями сторін (без медичних висновків) щодо наявності у [PERSON] проблем з репродуктивною функцією, останні не виключають можливості його одужання, батьківства, оскільки доказів відсутності зустрічей подружжя в період зачаття та народження дитини суду не подано, навпаки сторони не заперечували, що [PERSON] та [PERSON] бачилися та неодноразово проводили спільний відпочинок разом. [PERSON] зазначив [PERSON] та доньку [PERSON] при отриманні квартири в м. Дніпропетровську в складі сім'ї. Суд вважає, що обставини (а) не перебування загиблого та відповідача в шлюбі, (б) стягнення аліментів на першу дитину, (в) можливість бачитись з першою дитиною за висновком уповноваженого органу, (г) робота в іншому місті, (д) оренда житла за місцем роботи прямо не спростовують, та поза розумним сумнівом не доводять, що померлий не знав, що записаний батьком дитини. Крім того, передбачене ч.3 ст. 137 СК України право виникає у спадкоємців померлого, отже порушений інтерес пов'язаний з спадковими правами, оскільки в іншому випадку законодавець застосував би поняття близькі родичі. Проте, позивач неодноразово зазначала (див. т.2; а.с. 2), що для неї та її чоловіка дуже важливо отримати висновок судово-біологічної (генетичної) експертизи із застосуванням методики генотипоскопії (аналізу ДНК) для того, щоб заповісти своє майно дитині померлого сина. Таким чином, позивач не позбавлена права призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин. Заповідач може без зазначення причин позбавити права на спадкування будь-яку особу з числа спадкоємців за законом. У цьому разі ця особа не може одержати право на спадкування. До того ж, позивачем помилково обрано спосіб захисту порушеного права, оскільки ст. 137 СК України, на яку позивач посилається, передбачає можливість оспорювання батьківства, а не виключення запису про батька з актового запису про народження дитини. За таких обставин позовні вимоги [PERSON] слід залишити без задоволення. Згідно ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Оскільки позовні вимоги залишені без задоволення підстав для розподілу судових витрат не вбачається.

Outcome: dismissed