Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-14 00:00:00

Позивач звернувся у суд з даним позовом до відповідача. В його обґрунтування зіслався на те, що йому та відповідачці на праві спільної часткової власності у рівних частках належить квартира [ADDRESS]. Між сторонами постійно виникають суперечки, щодо спільного користування даним житлом. Так як їхня квартира є неподільною і виділення частки квартири у натурі є неможливим, просив виділити відповідачці належну йому по 1/2 частки спірної квартири з компенсацією її вартості. Позивач та його представник [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги підтримали з підстав, вказаних у позовній заяві. [PERSON] -[PERSON] додатково зазначив, що спільне користування квартирою неможливе, оскільки шлюб із відповідачкою розірвано, між ними існують неприязні відносини. Він створив нову сім'ю і в них народилась дитина. Добровільно не можуть дійти згоди, щодо розподілу даної квартири. Просив суд позов задовольнити, виділити його частку, шляхом компенсації йому її вартості. Представник відповідачки - [PERSON] у судовому засіданні позов не визнала, заперечила щодо його задоволення. В обґрунтування своїх доводів вказала, що середня заробітна плата відповідачки 2300 грн. та іншого доходу у неї немає, тому у неї відсутня реальна можливість виплатити позивачу компенсацію вартості його частки квартири. Окрім цього, звертала увагу суду на те, що згідно рішення суду відповідачці присуджено автомобіль "Volkswagen Transport", однак позивач ухиляється від повернення їй даного автомобіля, у зв'язку із чим останній перебуває у розшуку. При поверненні автомобіля зможе його продати та компенсувати частку позивачу. Вислухавши пояснення сторін, розглянувши матеріали справи, дослідивши надані докази, суд, даючи правову оцінку спірним правовідносинам, дійшов до наступного: Згідно рішення апеляційного суду Львівської області від 07.11.2012 р. сторонам на праві спільної часткової власності у розмірі по ? частки належить квартира [ADDRESS]. Судом встановлено, що сторони зареєстровані у спірній квартирі, однак після розірвання шлюбу, між ними виникли суперечки, щодо користування спільним майном, а саме квартирою [ADDRESS]. В ході судового розгляду справи з'ясовано, що на даний час у спірному житлі проживає відповідачка разом із сином. Позивач проживає за іншою адресою, має іншу сім'ю, однак фактично не може користуватись належною йому часткою спірної квартири. Відповідно до положень ст. ст. 364, 365, 367 ЦК України кожен із співвласників має право на виділ його частки майна, що є у спільній частковій власності, в натурі або його поділ з дотриманням вимог ст. 183 ЦК України; у разі якщо виділ у натурі частки із спільного майна не допускається згідно із законом або є неможливим (ч. 2 ст. 183 цього Кодексу), співвласник, який бажає виділу, має право на одержання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості його частки; компенсація співвласникові може бути надана лише за його згодою. Відповідно до положень ч. 1 ст. 365 ЦК України право особи на частку у спільному майні може бути припинене за рішенням суду на підставі позову інших співвласників, якщо: - частка є незначною і не може бути виділена в натурі; - річ є неподільною; - спільне володіння і користування майном є неможливим; - таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім'ї. Із змісту зазначеної норми закону випливає, що припинення права особи на частку у спільному майні допускається за наявності будь-якого з передбачених пунктами 1-3 частини першої статті 365 ЦК України випадку, але лише в тому разі, коли таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім'ї. Право співвласника на виділ частки зі спільного майна шляхом отримання грошової компенсації вартості частки в майні не може бути обмежене іншими співвласниками й такому його праву співвласника, що виділяється, кореспондується обов'язок інших співвласників сплатити грошову компенсацію частки, розмір якої визначається з дійсної вартості майна на час розгляду справи судом. Обов'язковою умовою призначення грошової компенсації є лише згода співвласника, який заявив вимоги про виділ частки. При цьому, не передбачається обов'язковість згоди інших співвласників на такий виділ та залежність від мотивів (перешкоди в користуванні спільним майном (квартирою), забезпечення іншим житлом), з яких власник має намір реалізувати своє право на виділ. Дана позиція висвітлена в ухвалі Верховного Суду України від 15 лютого 2012 року, що у відповідності до положень ч. 1 ст. 360-7 ЦПК України рішення, є обов'язковим для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить зазначену норму права, та для всіх судів України. Вирішуючи такі спори, суди з урахуванням вимог ст. 10 ЦПК України з метою всебічного і повного з'ясування обставин справи та забезпечення здійснення прав сторін повинні відповідно до заявлених вимог запропонувати сторонам подати або за їх клопотанням витребувати, зокрема, висновки технічної експертизи щодо вартості спірного нерухомого майна. З метою встановлення факту подільності чи неподільності квартири, а також визначення вартості квартири судом призначались судово-будівельні експертизи. Як вбачається із звіту про оцінку вартості майна від 18.11.2014 р., проведеного суб'єктом оціночної діяльності [PERSON] вартість квартири [ADDRESS] становить - 554082,97 грн. Вартість частки кожного власника спірної квартири (1/2 частки) квартири, складає 554082,97/1*2=277041 грн. 48 коп.. Окрім цього, згідно заключення КП ЛОР "Червоноградскье МБТІ" про реальний розподіл квартири, судом встановлено, що квартира [ADDRESS] не підлягає реальному розподілу, тобто є неподільною. Посилання представника відповідача на те, що [PERSON] не чинить жодних перешкод позивачу у спільному користуванні квартирою, спростовуються поясненнями позивача який вказав, що шлюб між ними розірвано, існують неприязні відносини, окрім цього він має іншу сім'ю, де у нього народилась дочка. Відповідачка чинить йому перешкоди у реєстрації місця проживання дитини від іншого шлюбу у спірній квартирі. Тому суд вважає, що спільне проживання сторін у квартирі неможливе. З метою встановлення фінансової можливості відповідача, судом взято до уваги довідку про доходи, відповідно до якої, [PERSON] працює на шахті ВП "Відродження" ДП "Львіввугілля" та її середньомісячний дохід складає близько 2300 грн. Окрім цього, суд бере до уваги і той факт, що відповідачці на праві приватної власності належить автомобіль "Volkswagen Transport", присуджений їй згідно рішення апеляційного суду Львівської області від 15.07.2013 року в порядку поділу майна подружжя. З пояснень представника відповідачки - [PERSON] вбачається, що даний автомобіль перебуває у розшуку, в порядку виконавчого провадження, яке знаходиться на виконанні у ВДВС Червоноградського МУЮ Львівської області, однак у разі повернення [PERSON] вказаного автомобіля, остання буде мати фінансову можливість сплатити позивачу вартість його частки. Також, суд приймає до уваги і той факт, що позивач в ході судового розгляду справи пропонував відповідачці розміняти спірну квартиру, а саме трикімнатну квартиру розміняти на дві однокімнатні, однак такі умови добровільного вирішення спору відповідачкою прийняті не були. Остання висловила позицію, що бажає залишитись проживати у вказаній квартирі. З огляду на це, суд приходить до висновку, що у відповідачки у разі повернення їй автомобіля, є реальна фінансова можливість компенсувати вартість частки квартири позивача. Така компенсація не завдасть відповідачці істотної шкоди. Відмова відповідачки, щодо виділення їй частки позивача, шляхом її компенсації, призведе до порушення права позивача, який є співвласником спірної квартири, а саме права володіння користування та розпорядження своїм майном. Беручи до уваги наведене, враховуючи те, що позивач бажає виділити належну йому частку [PERSON], шляхом компенсації останньою її вартості, суд приходить до висновку, що позов є обґрунтований та підлягає до задоволення. Відповідно до положень ст. 88 ЦПК України судові витрати суд покладає на відповідачку.

Outcome: approved