Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-27 00:00:00

В листопаді 2014 р. [PERSON] звернулась до суду з позовом до ПАТ "Комерційний банк "Фінансова ініціатива" про стягнення банківського вкладу. Свої вимоги мотивувала тим, що 30.10.2014 р. вона уклала з ПАТ "Комерційний банк "Фінансова ініціатива" Договір банківського вкладу, відповідно до умов якого внесла на депозит вклад у сумі 95 000 грн. на строк 14 днів з автоматичним продовженням строку зберігання вкладу на аналогічний термін. Позивачка прийняла рішення отримати всі кошти зі свого рахунку готівкою 13.11.2014 р. та завчасно повідомила про це відповідача, однак зняти кошти через банкомат виявилось неможливим через відсутність готівки, а в отриманні коштів в касі Банку позивачці було відмовлено. До теперішнього часу позивачка не отримала свої гроші в повному обсязі. Такими неправомірними діями відповідача [PERSON] було завдано моральної шкоди, яку вона оцінює в 10 000 грн. 00 коп. Посилаючись на вищевикладене, позивачка просить суд: стягнути з ПАТ "КБ "Фінансова Ініціатива" на її користь суму грошового вкладу в розмірі 95 000 грн. 00 коп., суму процентів за користування вкладом в розмірі 228 грн. 00 коп., пеню в розмірі 11 400 грн. 00 коп., три проценти річних в розмірі 31,24 коп, а також компенсацію моральної шкоди в розмірі 10 000 грн. 00 коп., а всього 116 659 грн. 24 коп. Позивачка неодноразово змінювала позовні вимоги та остаточно просила суд: стягнути з ПАТ "КБ "Фінансова Ініціатива" на її користь : проценти за користування коштами на час повернення вкладу в розмірі 1 388 грн. 65 коп., пеню в розмірі 3% - 67 574 грн. 69 коп., 3 % річних в розмірі 186 грн. 11коп., а також моральну шкоду в розмірі 10 000 грн. 00 коп., усього - 79 149 грн.45 коп., судові витрати покласти на відповідача. В судовому засіданні представник позивача заявлені вимоги в остаточній редакції підтримав. Представник ПАТ "Комерційний банк "Фінансова ініціатива" в судове засідання не з`явився , відповідно до заяви, просив розглянути справу без його участі, у задоволенні позову відмовити через його безпідставність. Вислухавши пояснення представника позивачки, дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне. 30 жовтня 2014 року між ПАТ "Комерційний банк "Фінансова ініціатива" та [PERSON] був укладений Договір банківського вкладу № 360001 (вклад "Стабільне зростання"). Відповідно до умов вищезазначеного договору Банк приймає від вкладника грошові кошти в розмірі 95 000 грн. зі сплатою відсотків за його використання. Строк зберігання вкладу - 14 календарних днів, з автоматичним продовженням строку зберігання вкладу на аналогічний термін. Відповідно до п. 2 вказаного Договору сума нарахованих процентів виплачується Банком вкладнику в дату повернення, або в день повернення вкладу з інших підстав. Також у відповідності до положень Договору банківського вкладу пролонгація строку зберігання вкладу здійснюється автоматично, в дату повернення вкладу, якщо вкладник не подав до Банку заяву про відмову від пролонгації не менш як за 1 (один) банківський день до дати повернення вкладу, вказаної в договорі. 05.11.2014 р. позивачка [PERSON] звернулась до Банку з заявою про намір отримати готівкою в касі Банку 13.11.2014 р. належні їй грошові кошти в розмірі 95 000 грн. 00 коп. та нараховані відсотки. Відповідно до п.п.3.1.4., 3.1., 4.2. Договору банк зобов'язаний повернути повністю Вклад шляхом перерахування на власний поточний рахунок Вкладника, відкритий у Банку на підставі письмової заяви Вкладника. Всупереч положень Договору банківського вкладу позивачка [PERSON] не змогла отримати належні їй грошові кошти, оскільки готівка була відсутня і в касі Банку, і в банкоматах. На неодноразові звернення до відповідача з вимогою повернути належні їй грошові кошти Банк у встановленому законом порядку не відреагував. Відповідно до ч. 1 ст. 1066 ЦК України за договором банківського рахунку банк зобов'язується приймати і зараховувати на рахунок, відкритий клієнтові (володільцеві рахунка), грошові кошти, що йому надходять, виконувати розпорядження клієнта про його перерахування і видачу відповідних сум з рахунка та проведення інших операцій за рахунком. Банк не має права обмежувати права клієнта розпоряджатися грошовими коштами на власний розсуд. Відповідно до ст. 1068 ЦК України банк зобов'язаний за розпорядженням клієнта видати або перерахувати з його рахунка грошові кошти в день надходження до банку відповідного розрахункового документа, якщо інший строк не передбачений договором банківського рахунка або законом. Відповідно до ст. 2 ЗУ "Про банки і банківську діяльність" розрахункові банківські операції - рух грошей на банківських рахунках, здійснюваний згідно з розпорядженнями клієнтів або в результаті дій, які в рамках закону призвели до зміни права власності на активи. Як вбачається з матеріалів справи та пояснень позивачки, суму вкладу в повному обсязі їй було повернуто з порушенням строків, визначених в Договорів, а саме з 15.12.2014 р. по 16.12.2014 р. Згідно ст. 525 ЦК України недопустима одностороння відмова від виконання зобов'язань, якщо інше не передбачене договором або законом. Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Враховуючи вищевикладене суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] до ПАТ "Комерційний банк "Фінансова ініціатива" в частині стягнення 3 % річних, за період з 13.11.2014 року по 15.12.2014 року, в розмірі 186 грн. 11 коп. підлягають задоволенню. Із змісту преамбули Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» та положень ст.1 зазначеного закону вбачається, що його дія розповсюджується на діяльність учасників платіжних систем - банківські установи та держателів електронних платіжних засобів, якими є платіжні картки. Приписами ст.32 Закону передбачено, що банк отримувача несе відповідальність перед ним, пов'язану з проведенням переказу, відповідно до цього закону та умов укладання договору. Статею 32.2. Закону встановлено, що у разі порушення банком строків виконання доручення клієнта на переказ цей банк зобов'язаний сплатити пеню у розмірі 0,1 відсотка суми простроченого платежу за кожний день прострочення, але не більше 10 відсотків, якщо інший розмір пені не обумовлений договором між ними. Таким чином, якщо договором не передбачена штрафна відповідальність банку за прострочення виконання розпорядження клієнта, то підлягають застосуванню положення наведеної матеріальної норми. Отже, з урахуванням викладеного, суд вважає, що необхідно стягнути з відповідача на користь позивача - 5830 грн.20 коп. - пені, що не перевищує 10 відсотків простроченого платежу, тим самим задовольнивши позовні вимоги в частині стягнення пені частково. В задоволенні позовних вимог [PERSON] щодо стягнення з відповідача компенсацію моральної шкоди в розмірі 10 000 грн. 00 коп. необхідно відмовити, оскільки договір не містить умов щодо підстав відшкодування моральної шкоди, а положення ст.5 Закону України «Про захист прав споживачів» не поширюється на спір, що виник з цього договору. Також необхідно відмовити в задоволенні вимог в частині стягнення процентів за користування коштами на час повернення вкладу в розмірі 1 388 грн. 65 коп. через їх безпідставність. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь держави необхідно стягнути судовий збір в розмірі 952 грн. 59 коп.

Outcome: partial