Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-28 00:00:00

До Красноармійського міськрайонного суду звернувся АТ «Державний ощадний банк України» в особі філії - Донецьке обласне управління АТ «Ощадбанк» з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитом. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що Відкрите акціонерне товариство «Державний ощадний банк України» в особі філії - Донецьке обласне управління АТ «Ощадбанк» відповідно до договору про іпотечний кредит №7720 від 05.02.2008 надав відповідачу [PERSON] кредиту у розмірі 238221,00 гривень зі сплатою 15% річних в порядку та на умовах та в строк визначені цим договором. Кредит надається на 240 місяців не пізніше 04.02.2028 на придбання житла. Позивачем всі зобов`язання за кредитним договором були виконані належним чином, відповідачу було надано кредит у сумі 238221,00 гривень. Відповідачем зобов`язання за договором не виконуються, у зв`язку з чим станом на 09.07.2021 виникла заборгованість в розмірі 936977,32 гривень (з урахуванням заборгованості за основним боргом, сплаті процентів, 3 % річних, інфляційної складової та пені). Виходячи з викладеного, позивач просить суд стягнути з відповідача [PERSON] заборгованість за кредитом в розмірі 936977,32 гривень та понесені позивачем судові витрати, а саме, сплачений при поданні позовної заяви судовий збір в сумі 14054,65 гривень. Ухвалою суду від 29 вересня 2021 року відкрито провадження у справі, призначено розгляд справи по суті в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Представник позивача в судове засідання не прибув. До суду надійшло клопотання про розгляд справи без участі представника банку, позовні вимоги підтримують в повному обсязі. Відповідача було належним чином повідомлено про дату, час та місце розгляду цивільної справи шляхом розміщення інформації про судові засідання на сторінці Красноармійського міськрайонного суду Донецької області офіційного веб-порталу "Судова влада в Україні" в мережі Інтернет. Однак, відповідач в судове засідання не прибув, про наявність поважних для цього причин суд не повідомив, відзив на позов не подав. Частина 1 статті 280 ЦПК України передбачає, що у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, про поважність причин неявки не повідомив, відзиву на позов не подав, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. З огляду на це, суд вважає за можливе здійснювати заочний розгляд цивільної справи за правилами глави 11 розділу ІІІ ЦПК України. Частиною 2 статті 247 ЦПК України передбачено, що у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, з`ясувавши всі обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, що мають значення для вирішення справи по суті, встановивши фактичні дані та відповідні їм правовідносини, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. 05 лютого 2008 року між Відкритим акціонерним товариством «Державний ощадний банк України» та [PERSON] укладено кредитний договір №7720 (а.с.14-19). Відповідно до п.1.1. договору банк зобов`язується надати позичальнику на умовах цього договору грошові кошти в сумі 238221,00 гривень, а позичальник зобов`язується прийняти, належним чином використати та повернути кредит в сумі 238221,00 гривень, а також сплатити проценти за користування кредитом в розмірі 15% річних, на умовах та в строки, визначені цим договором. Пунктом 1.2 передбачено, що кредит надається на 240 місяців з терміном остаточного погашення кредиту не пізніше 04 лютого 2028 року на придбання житла. Відповідно до п.2.1 виконання позичальником зобов`язань за цим договором (в тому числі і додатковими угодами до нього) забезпечується: нотаріально посвідченим договором іпотеки нерухомого майна, що розташоване за адресою: [ADDRESS] . Право банку вимагати від позичальника дострокового повернення суми кредиту в цілому, або у визначеній банком частині, сплати процентів за його користування та інших платежів, що належать до сплати за цим договором, передбачено п.3.4 договору, у випадку невиконання або неналежного виконання позичальником будь-яких зобов`язань за цим договором або невиконання чи неналежного виконання позичальником будь-яких зобов`язань за іпотечним договором. 05 лютого 2008 року між ВАТ «Державний ощадний банк України» та [PERSON] укладений іпотечний договір №7720, предметом іпотеки за яким є нерухоме майно, що може бути відчужене іпотекодавцем на яке може бути звернене стягнення, а саме: 4-х кімнатна квартира [ADDRESS] (а.с.8-13). Відповідно до п.2.1 іпотечного договору іпотекою забезпечено зобов`язання за кредитним договором №7720 від 05.02.2008, укладеного між іпотеко держателем і боржником та додатковими угодами до нього, які можуть бути укладені в майбутньому. Позивач свої зобов`язання за укладеним договором виконав в повному обсязі, надавши відповідачеві кредит у встановленому договором порядку та розмірі. Відповідач, скориставшись кредитними коштами, в порушення умов договору зобов`язання з погашення кредиту та сплати процентів належним чином не виконує. Станом на 09.07.2021 року, відповідач має заборгованість по кредиту в загальному розмірі 936977,32 гривень (а.с.23-32, 33), яка складається з наступного: - заборгованість за основним боргом - 232 333,70 гривень; - заборгованість по процентам - 23 073,46 гривень; - сума пені - 134 064,29 гривень; - 3% річних від прострочених сум заборгованості за кредитом - 73 538,39 гривень; - 3% річних від прострочених сум заборгованості за відсотками - 7 304,65 гривень; - розрахунок сум інфляційних втрат від прострочених сум заборгованості за кредитом - 425 635,34 гривень; - розрахунок сум інфляційних втрат від прострочених сум заборгованості за відсотками - 41 027,49 гривень. За змістом статті 11 ЦК України, підставою виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, договір. Статтями 526 та 527 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цивільного законодавства. Боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Згідно ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов`язується надати грошові кошти позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини, позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 ЦК України. Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. В силу ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Боржник, який прострочив виконання зобов`язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки. У порушення зазначених норм закону та умов договору Відповідач свої зобов`язання за договором належним чином не виконує. Частиною другою статті 625 ЦК України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Згідно з положеннями пунктів 3.1. та 3.2. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов`язань" від 17.12.2013 № 14 інфляційні нарахування на суму боргу, сплата яких передбачена частиною другою статті 625 ЦК України, не є штрафною санкцією, а виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення коштів внаслідок інфляційних процесів за весь час прострочення в їх сплаті. Суд вважає, що укладений між сторонами договір відповідає вимогам закону. Підпис у договорі не оспорюється. Не виконуючи належним чином зобов`язання за договором відповідач порушив зазначені вище норми законодавства та умови договору. Отже, у банка виникло законне право вимагати від відповідача повернення суми заборгованості. Щодо стягнення з відповідача нарахованих сум пені, суд зазначає, що відповідач зареєстрований за адресою: [ADDRESS] . Законом України від 02.09.2014 № 1669-VII «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» накладений мораторій на виконання договірних зобов`язань та на нарахування пені та штрафів на основну суму заборгованості за кредитними та іншими договірними зобов`язаннями. Так, статтею 2 зазначеного Закону передбачено, що на час проведення антитерористичної операції забороняється нарахування пені та/або штрафів на основну суму заборгованості із зобов`язань, зокрема за договорами позики з 14 квітня 2014 року громадянам України, які зареєстровані та постійно проживають або переселилися у період з 14 квітня 2014 року з населених пунктів, визначених у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція. Відповідно до ч.ч.1, 2, 3 ст.11 «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 1669 -УП цей Закон набирає чинності з дня, наступного за днем його опублікування і втрачає чинність через шість місяців з дня завершення антитерористичної операції, крім пункту 4 ст.11 «Прикінцеві та перехідні положення» цього Закону. На виконання абзацу 3 п.5 ст.11 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» розпорядженням Кабінету Міністрів України від 30.10.2014 р. № 1053-р затверджено перелік населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція. Розпорядженням Кабінету Міністрів України від 05.11.2014 р. № 1079-р зупинено дію розпорядження Кабінету Міністрів України від 30.10.2014 р. у № 1053 «Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція». 02 грудня 2015 року Кабінетом Міністрів України прийнято розпорядження № 1275-р «Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, та визнання такими, що втратили чинність, деяких розпоряджень Кабінету Міністрів України». Пунктом 1 та 3 вказаного Розпорядження, затверджено перелік населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, згідно з додатком та визнано такими, що втратили чинність: розпорядження Кабінету Міністрів України від 30 жовтня 2014 року № 1053 «Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція»; розпорядження Кабінету Міністрів України від 5 листопада 2014 року № 1079 «Про зупинення дії розпорядження Кабінету Міністрів України від 30 жовтня 2014 року № 1053». Місцем проживання відповідача є: [ADDRESS] . Місто Донецьк Донецької області відповідно до розпоряджень КМУ від 30.10.2014 р. та від 02.12.2015 р. входить до переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція. Відповідно до статті 1 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» період проведення антитерористичної операції - час між набранням чинності Указом Президента України «Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року «Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України» від 14 квітня 2014 року №405/2014 та датою набрання чинності Указом Президента України про завершення проведення антитерористичної операції або військових дій на території України». Відповідно до ч.2 статті 11 Прикінцеві та перехідні положення Закону України "Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції" дія цього Закону поширюється на період проведення антитерористичної операції та на шість місяців після дня її завершення. Проте, Указ про завершення проведення антитерористичної операції Президентом України не видавався, а тому і Закон України "Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції" на теперішній час є чинним. В Указі Президента України від 30 квітня 2018 року №116/2018 «Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 30 квітня 2018 року «Про широкомасштабну антитерористичну операцію в Донецькій та Луганській областях» не йдеться мова про завершення проведення антитерористичної операції. А рішення Ради національної безпеки і оборони України від 30 квітня 2018 року «Про широкомасштабну антитерористичну операцію в Донецькій та Луганській областях є засекреченим. Таким чином, з відповідача не підлягає стягненню заборгованість з нарахованої пені. Виходячи з викладеного, суд приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог, а саме стягненню з відповідача на користь позивача підлягає: 232 333,70 гривень - заборгованість за основним боргом; 23 073,46 гривень - заборгованість по процентам; 73 538,39 гривень - 3% річних від прострочених сум заборгованості за кредитом; 7 304,65 гривень - 3% річних від прострочених сум заборгованості за відсотками; 425 635,34 гривень - інфляційні втрати від прострочених сум заборгованості за кредитом; 41 027,49 гривень - інфляційні втрати від прострочених сум заборгованості за відсотками. Загальна сума стягнення з відповідача становить - 802 913,03 гривень. На підставі ст. 2 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» в задоволенні позовних вимог банку про стягнення з відповідача пені слід - відмовити. Згідно із статтею 133 ЦПК України судовий збір включено до складу судових витрат. Відповідно до статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. АТ «Ощадбанк» при поданні позовної заяви сплачено судовий збір у розмірі 14054,65 гривні, що підтверджено наданим позивачем платіжним дорученням від 30.07.2021 року (а.с.1). У зв`язку з частковим задоволенням позовних вимог стягненню з відповідача підлягає сума судового збору в розмірі 12087,00грн.

Outcome: partial