Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-08 00:00:00

І. ПРОЦЕДУРА 23.12.2016 року позивач ПАТ «ОТП Банк» звернулося до суду із позовом до відповідачів, в якому просить стягнути солідарно з [PERSON] та [PERSON] заборгованість за кредитним договором № ML-500/051/2006 від 19.04.2006 року у розмірі 38 491,44 дол. США, що на день проведення розрахунку по офіційному курсу НБУ становить 983 919,00 грн.; стягнути судовий збір. Ухвалою від 04.01.2017 року провадження у справі відкрито. 22.09.2017 року від ПАТ "ОТП Банк" до суду надійшли додаткові обгрунтування позовної заяви. 12.03.2018 року від ПАТ "ОТП Банк" до суду надійшла відповідь на відзив, в якій викладені додаткові пояснення в обгрунтування позовних вимог. Ухвалою Київського районного суду м. Одеси від 26.09.2018 року по справі призначено судову економічну експертизу та зупинено провадження у справі. Ухвалою від 07.02.2019 року провадження у справі поновлено в зв`язку з поверненням матеріалів справи з експертної установи без виконання експертизи. Ухвалою суду від 05.03.2019 року застосовані заходи забезпечення позову шляхом витребування доказів, необхідних для проведення експертизи. 11.04.2019 року від ПАТ "ОТП Банк" до суду надійшов пакет документів на виконання ухвали від 05.03.2019 року. Ухвалою Київського районного суду м. Одеси від 14.05.2019 року по справі призначено судову економічну експертизу, на час проведення якої провадження у справі зупинено. 04.02.2020 року з ОНДІСЕ повернуто матеріали справи з висновком експерта № 19-2994/2995 від 31.12.2019 року. Ухвалою суду від 17.02.2020 року провадження по справі поновлено. 12.10.2020 року до суду надана заява про прийняття до провадження зустрічного позову [PERSON] про визнання розрахунку заборгованості по кредитному договору недійсним та зобов`язання вчинити певні дії. Ухвалою суду від 18.03.2021 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] позовні вимоги підтримав та просить їх задовольнити, в задоволенні зустрічних позовних вимог [PERSON] просить відмовити. Представник відповідача [PERSON] - [PERSON] позовні вимоги ПАТ «ОТП Банк» не визнала, зазначає, що відповідач визнає суму заборгованості, визначену у висновку судово-економічної експертизи, просить задовольнити зустрічний позов. Відповідач [PERSON] до судового засідання не з`явилась, повідомлялась належним чином. Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 223 ЦПК України якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки. ІІ. АРГУМЕНТИ (ДОВОДИ) УЧАСНИКІВ СПРАВИ В позовних вимогах позивач посилається на те, що 19.04.2006 року між ЗАТ «ОТП Банк», що є правонаступником АКБ «Райффайзенбанк Україна», та [PERSON] був укладений Кредитний договір №ML-500/051/2006. Свої зобов`язання Банк виконав належним чином, надавши кредитні кошти в розмірі 66000,00 доларів США. Зобов`язання за кредитним договором щодо своєчасного повернення кредиту, як це визначено в графіку повернення кредиту та сплати процентів відповідач не виконує, що потягнуло виникнення простроченої заборгованості, яка станом на 10.11.2016 року складає 38491,44 доларів США. Окрім того 19.04.2006 року між [PERSON] та АТ «ОТП Банк» був укладено договір поруки, за яким [PERSON] зобов`язалась відповідати перед позивачем за повне та своєчасне виконання [PERSON] кредитних зобов`язань, в зв`язку з чим [PERSON] та [PERSON] відповідають перед банком як солідарні боржники. Банк направляв відповідачам досудову вимогу про дострокове виконання зобов`язань по кредитному договору, однак оскільки в добровільному порядку заборгованість не погашена позивач звернувся до суду за захистом своїх прав. В зустрічній позовній заяві [PERSON] посилається на те, що Банком були порушені умови Договору, оскільки з порівняння Графіку повернення Кредиту та сплати процентів та Розрахунку заборгованості за кредитним договором вбачається невідповідність розподілу суми по кредиту і суми відсотків фактично зроблених Банком по відношенню до Графіку. За результатами судово-економічної експертизи визначена різниця заборгованості позичальника [PERSON] станом на 10.11.2016 року, яка складає 10304,33 доларів США. З приводу наведеного вбачається порушення умов договору з боку кредитора та омана боржника, в зв`язку з чим [PERSON] змушений звернутись до суду з зустрічним позовом для захисту своїх прав з вимогами щодо визнання недійсного розрахунку заборгованості та встановлення остаточної заборгованості в розмірі, визначеному судово-економічною експертизою, а також встановлення розстрочки виконання рішення в зв`язку з непередбаченими обставинами, що спричинили негативний сплив на здатність позичальника забезпечувати своєчасне та в повному обсязі виконання своїх зобов`язань за споживчим кредитом. ІІІ. ФАКТИЧНІ ОБСТАВИНИ СПРАВИ 19.04.2006 року між АКБ «Райффайзенбанк Україна» та [PERSON] укладено Кредитний договір №ML-500/051/2006, відповідно до умов якого Банк надає Позичальнику Кредит у Розмірі 66000,00 доларів США, а Позичальник приймає, зобов`язується належним чином використати та повернути Банку суму отриманого Кредиту, а також сплатити відповідну плату за користування Кредитом і виконати всі інші зобов`язання, як вони визначені у цьому Договорі /т.1 а.с.4-8/. 19.04.2006 року між АКБ «Райффайзенбанк Україна» та [PERSON] укладено Договір поруки №SR-500/051/2006, за яким Поручитель зобов`язується відповідати за повне та своєчасне виконання Боржником [PERSON] його Боргових Зобов`язань перед Кредитором АКБ «Райффайзенбанк Україна» за Кредитним Договором №ML-500/051/2006, в повному обсязі таких зобов`язань. Поручитель та Боржник відповідають як солідарні боржники, що означає, що Кредитор може звернутись з вимогою про виконання Боргових Зобов`язань як до Боржника, так і до Поручителя, чи до обох одночасно /т.1 а.с.10-11/. Факт отримання кредитних коштів у визначеному розмірі сторонами не оспорюється так само, які і фактичне користування кредитними коштами та здійснення періодичних платежів відповідно до зобов`язань позичальника за кредитним договором. За несвоєчасне виконання кредитних зобов`язань [PERSON] відповідно до умов кредитного договору ML-500/051/2006 від 19.04.2006 року були нараховані пеня та штрафи. Відповідно до звернень відповідача від 16.04.2009 року, від 30.03.2009 року, від 22.07.2009 року, від 04.03.2010 року, від 24.02.2010 року, від 26.10.2011 року та від 29.11.2012 року позивачем було прийнято рішення кредитного комітету про задоволення звернень відповідача та відміни пені та штрафів. З Розрахунку заборгованості по клієнту [PERSON] ( [NUMBER] ) за кредитним договором ML-500/051/2006 від 19.04.2006 станом на 10.11.2016 року вбачається, що загальна заборгованість складає 38491,44 доларів США /т.1 а.с.62/. На підтвердження позовних вимог суду також надано Виписку з особового рахунку /т.1 а.с.72-97/. В зв`язку з невиконанням зобов`язань по кредитному договору боржнику та поручителю ТОВ «ОТП Факторинг Україна» 15.11.2016 року надсилались досудові вимоги /т.1 а.с.18,19/. Судом досліджено Висновок експерта №19-2994/2995 судово-економічної експертизи за матеріалами цивільної справи №520/16390/16-ц, складений судовим експертом ОНДІСЕ Олексюком В.П. 31.12.2019 року /т.7 а.с.83-101/. Вказаним висновком зокрема встановлено, що проведеними дослідженнями за наданими документами з урахуванням умов договору сума заборгованості [PERSON] за кредитним договором №ML-500/051/2006 від 19.04.2006 станом на 10.11.2016 складає 28187,11 доларів США, в т.ч. 25762,64 доларів США по сплаті основного боргу по кредиту 3158,91 доларів США по сплаті процентів за користування кредитом, а не як зазначено у розрахунках заборгованості позичальника [PERSON] 38491,44 доларів США, у т.ч. заборгованість за кредитом - 32908,06 доларів США і несплачені відсотки за користування кредитом - 5583,38 доларів США. Різниця заборгованості позичальника [PERSON] станом на 10.11.2016 складає 10304,33 доларів США, а відповідно вбачається, що наданий банком розрахунок заборгованості не відповідає умовам договору. Проведеними дослідженнями за наданими документами з урахуванням умов договору заборгованість за кредитним договором №ML-500/051/2006 від 19.04.2006 станом на 10.11.2016 підтверджується в сумі 28187,11 доларів США, в т.ч. 25762,64 доларів США по сплаті основного боргу по кредиту, 3158,91 доларів США по сплаті процентів за користування кредитом, з яких прострочена заборгованість становить 2926,23 доларів США, у т.ч. по кредиту 501,76 доларів США і по відсотка 2424,47 доларів США, а, отже, зазначена банком у розрахунках на вказану дату заборгованість по кредиту, процентам, простроченій заборгованості документально та нормативно не підтверджується. IV. ПРАВОВІ НОРМИ, ЩО ПІДЛЯГАЮТЬ ЗАСТОСУВАННЮ Згідно з ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно з ч. 1 ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Відповідно до ч. 1 ст. 554 ЦК України у разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Згідно з ч. 2 ст. 554 ЦК України поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 ЦК України. V. ОЦІНКА ДОВОДІВ УЧАСНИКІВ СПРАВИ ТА ВИСНОВКИ СУДУ Судом встановлено, що 19.04.2006 року між позивачем та відповідачем [PERSON] був укладений Кредитний договір №ML-500/051/2006, а також в зв`язку з його укладенням - договір поруки з відповідачем [PERSON] . Сторонами не оспорюється факт того, що відповідач [PERSON] користувався кредитними коштами, здійснював періодичні платежі відповідно до зобов`язань позичальника за кредитним договором, однак в подальшому виникла заборгованість, стосовно розміру якої виник спір. В ході судового розгляду справи за клопотанням сторони [PERSON] судом призначалась судово-економічна експертиза, з висновком якої сторона позивача ознайомлена, будь-яких клопотань щодо призначення додаткової чи повторної експертизи суду заявлено не було. З огляду на висновок судового експерта, яким встановлено невідповідність наданого позивачем розрахунку заборгованості та визначено іншу суму документально підтвердженої заборгованості, суд приходить до висновку про часткову обґрунтованість позовних вимог ПАТ «ОТП Банк», а саме в частині розміру заборгованості, визначеному судовим експертом у висновку №19-2994/2995 від 31.12.2019 року, оскільки наданими стороною позивача доказами сума заборгованості, визначена в позовних вимогах, не підтверджена. На підставі викладеного суд погоджується з доводами сторони відповідача [PERSON] щодо того, що сторонами кредитного договору на момент його підписання було досягнуто домовленості з усіх його умов, однак в подальшому з боку кредитодавця було допущено порушення умов договору щодо розподілу сплачених відповідачем сум по кредиту та відсоткам, що призвело до невірного визначення суми заборгованості станом на 10.11.2016 року, а саме збільшено суму заборгованості на 10304,33 доларів США. За таких обставин суд вважає, що зустрічна позовна вимога [PERSON] щодо встановлення остаточної заборгованості за кредитним договором №ML-500/051/2006 від 19.04.2006 року за результатами судово-економічної експертизи у розмірі 28187,11 доларів США підлягає задоволенню, так як обґрунтована та доведена. В зустрічних позовних вимогах [PERSON] також просить про встановлення розстрочки виконання рішення суду, посилаючись на свій скрутний матеріальний стан та невиконання ПАТ «ОТП Банк» Рекомендацій щодо роботи банків з позичальниками - фізичними особами, які мають заборгованість за споживчими кредитами та потрапили в скрутне фінансове становище, затверджених постановою правління КБУ від 06.08.2009 року №461. В зазначених Рекомендаціях зокрема визначено, що непередбаченими обставинами, що спричинили негативний вплив на здатність позичальника забезпечувати своєчасне та в повному обсязі виконання своїх зобов`язань за споживчим кредитом, можуть бути: зменшення заробітної плати та/або інших надходжень; втрата пільг, роботи; тяжке захворювання та/або отримання інвалідності; розлучення; смерть членів сім`ї або інше, якщо ці обставини спричинили втрату доходів або їх зниження до рівня, за яким щомісячні сукупні платежі за кредитом перевищують 30% місячного доходу позичальника. Суд зазначає, що з матеріалів справи вбачається, що 17.07.2015 року [PERSON] звертався до ПАТ «ОТП Банк» з заявою, в якій просив розглянути можливість зниження щомісячного платежу до суми в 50 доларів США з поетапним погашенням заборгованості після працевлаштування. До вказаної заяви додані відповідні довідки щодо стану здоров`я та перебування відповідача [PERSON] на обліку в центрі зайнятості /т.1 а.с.100-106/. В зустрічному позові представник відповідача [PERSON] посилається на те, що відповідно до п. 3.1 Рекомендацій НБК з метою недопущення посилення соціальної напруги серед населення банкам рекомендується коректно та з розумінням ставитися до позичальника, який потрапив у скрутне фінансове становище, та разом з ним, ураховуючи всі обставини, зокрема стан обслуговування позичальником заборгованості за споживчим кредитом до настання подій, які спричинили погіршення його фінансового становища, причин настання таких подій, поточний фінансовий стан позичальника, перспективи відновлення платоспроможності та інше, визначитися зі шляхами погашення заборгованості. Проте у даному випадку Банк не виконав рекомендації НБУ та не надав інформації щодо визначення шляху погашення заборгованості, а скоротив в односторонньому порядку строк користування кредитом шляхом подання вимоги №1005 від 15.11.2016 року та звернувся в суд та звернувся в суд з завищеним розрахунком. При прийнятті рішення суд враховує надані стороною [PERSON] докази щодо виниклого скрутного фінансового становища та приходить до висновку про наявність підстав для надання розстрочки виконання рішення суду на 6 років, приймаючи до уваги те, що саме до 2026 року [PERSON] брав на себе кредитні зобов`язання, укладаючи кредитний договір №ML-500/051/2006 від 19.04.2006 року. При цьому суд погоджується, що отримання травми позвоночника в жовтні 2011 року, втрата роботи через скорочення штату в січні 2015 року, зріст курсу долара США, наявність в родині двох дітей, втрата роботи дружиною, з приводу чого відповідач [PERSON] звертався до банку з проханням переглянути умови Договору щодо часткових виплат, є поважними причинами для надання розстрочки виконання рішення суду та підтверджуються наявними в матеріалах справи письмовими доказами. Щодо зустрічної позовної вимоги [PERSON] про визнання недійсним розрахунку заборгованості суд зазначає наступне. Під способами захисту суб`єктивних прав розуміють закріплені законом матеріально-правові заходи охоронного характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав і вплив на правопорушника. При цьому під ефективним засобом (способом) необхідно розуміти такий, що спричиняє потрібні результати, наслідки, тобто матиме найбільший ефект по відновленню відповідних прав, свобод та інтересів на стільки, на скільки це можливо. З матеріалів справи вбачається, що обраний позивачем спосіб захисту порушеного права - шляхом визнання розрахунку заборгованості недійсним - не є ефективним засобом відновлення порушеного права позивача, оскільки сам по собі розрахунок не впливає на умови укладеного сторонами кредитного договору та не породжує будь-яких прав та обов`язків сторін, а лише відображає розрахунки, здійснені позивачем та надані до суду на підтвердження позовних вимог. За таких обставин в задоволенні вказаної зустрічної позовної вимоги належить відмовити. Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року). Згідно з ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. За таких обставин, з урахуванням вищевикладеного, проаналізувавши та оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку, що вимоги позивача підлягають частковому задоволенню, так як частково обґрунтовані та доведені. Зустрічні позовні вимоги [PERSON] також підлягають частковому задоволенню. VI. РОЗПОДІЛ СУДОВИХ ВИТРАТ Згідно з ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до ч. 9 ст. 141 ЦПК України у випадку зловживання стороною чи її представником процесуальними правами, або якщо спір виник внаслідок неправильних дій сторони, суд має право покласти на таку сторону судові витрати повністю або частково незалежно від результатів вирішення спору. З урахуванням часткового задоволення позовних вимог сума сплаченого при поданні позовної заяви судового збору підлягає стягненню з відповідачів на користь позивача в рівних частках пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Також з урахуванням задоволенню двох зустрічних позовних вимог з позивача на користь відповідача [PERSON] підлягає стягненню судовий збір, сплачений відповідачем за дві вимоги немайнового характеру. З урахуванням положень ч. 9 ст. 141 ЦПК України суд приходить до висновку про покладення на сторону позивача в повному обсязі витрат, пов`язаних з оплатою проведення судово-економічної експертизи.

Outcome: partial