Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-28 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом і після зменшення позовних вимог просив стягнути з відповідача матеріальну шкоду у розмірі 1263,25 грн. у порядку зворотної вимоги в рахунок компенсації здійснених страхових виплат, обґрунтовуючи свої позовні вимоги тим, що у зв'язку з виплатою страхового відшкодування за пошкоджений застрахований транспортний засіб, відповідно до ст.27 Закону України "Про страхування" отримали право вимоги до особи, яка є відповідальною за завдання збитку. Також позивач просив стягнути понесені судові витрати У судовому засіданні представник позивача заявлені вимоги підтримала у повному обсязі та просила суд задовольнити позов. Відповідач та третя особа у судове засідання не з'явилися, про дату, час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином, з клопотаннями про відкладення розгляду справи не зверталися, матеріали справи містять заперечення представника відповідача, у відповідності до яких він просив у позові відмовити повністю, оскільки відповідач являється учасником бойових дій та звільнений від обов'язку страхування цивільно-правової відповідальності, тому усі витрати щодо відшкодування збитків від дорожньо-транспортної пригоди повинен нести МТСБУ - третя особа у справі. За таких обставин, підстави для відкладення розгляду справи, що передбачені ч.ч.1, 2 ст.169 ЦПК України, відсутні. Враховуючи також вимоги ст.157 ЦПК України та ст.6 Конвенції "Про захист прав людини та основних свобод", ратифікованої Законом України 17.07.1997 року, з метою недопущення затягування розгляду справи, суд вважає за необхідне розгляд справи провести в заочному порядку за відсутності відповідача, що відповідає положенням ст.169 та ст.224 ЦПК України. Вислухавши представника позивача, вивчивши та дослідивши матеріали справи та наявні у справі докази, оцінивши належність допустимість, достовірність кожного доказу окремо та у їх сукупності з урахуванням закону, суд прийшов до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. 18.02.2013 року між позивачем та страхувальником [PERSON] був укладений Договір добровільного страхування наземного транспортного засобу №035-13Д/Т/АТ, а саме автомобіля Mitsubishi Galant, державний реєстраційний номер [NUMBER]. Відповідно до Договору страхування, об'єктом страхування є майнові інтереси страхувальника, що не суперечать чинному законодавству, пов'язанні з володінням, користуванням і розпорядженням застрахованим транспортним засобом. 14.09.2013 року в м.Овідіополі Одеської області сталася дорожньо-транспортна пригода за участі відповідача та [PERSON], котра керувала зазначеним автомобілем, автомобілям було завдано механічних ушкоджень. 18.10.2013 року постановою Суворовського районного суду м.Одеси відповідача було визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП. Страховим випадком за договором страхування вважаються події, які виникають внаслідок настання страхових ризиків. Внаслідок аварійного пошкодження застрахованого транспортного засобу його власнику - страхувальнику було завдано матеріальну шкоду, що підтверджується калькуляцією та звітом автотоварознавчого дослідження. Вартість проведеного дослідження з визначення вартості завданої шкоди становить 480,00 гривень, поштові витрати становлять 182,52 грн., що сплачені позивачем. Приписами ст.1166 Цивільного кодексу України передбачені загальні підстави відповідальності за завдану шкоду згідно з якими майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. При цьому, під шкодою розуміється зменшення або втрата певного особистого чи майнового блага. За змістом ст.1187 Цивільного кодексу України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди, тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Згідно зі ст.1192 Цивільного кодексу України існує два способи відшкодування шкоди, завданої майну потерпілого: відшкодування майнової шкоди в натурі або у вигляді збитків. При цьому, розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Відповідно до ст.22 Цивільного кодексу України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Необхідною підставою для настання цивільно-правової відповідальності за заподіяння шкоди є наявність складу правопорушення, що включає в себе певні елементи, а саме: протиправної поведінки (дії чи бездіяльності) особи; шкідливого результату такої поведінки (шкоди); причинного зв'язку між протиправною поведінкою і шкодою. За результатами розгляду страхового випадку було складено страховий акт №484 та видано розпорядження про виплату страхувальнику страхового відшкодування. На підставі страхового акту, позивач виплатив страхувальнику суму страхового відшкодування у розмірі 11165,02 грн., що підтверджується рахунком №С-94642 від 20.09.2013 року. Цивільно-правова відповідальність відповідача застрахована не була, однак відповідач має право на пільги, встановлені законодавством України для ветеранів війни - учасників бойових дій (ст.999 ЦК України), що підтверджується його посвідченням (а.с.72). Так, згідно п.13.1 ст.13 Закону України „Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів ", учасники бойових дій та інваліди війни, що визначені законом, інваліди I групи, які особисто керують належними їм транспортними засобами, а також особи, що керують транспортним засобом, належним інваліду I групи, у його присутності, звільняються від обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності на території України. Відшкодування збитків від дорожньо-транспортної пригоди, винуватцями якої є зазначені особи, проводить МТСБУ у порядку, визначеному цим Законом. 12.12.2014 року, під час розгляду справи, третьою особою платіжним дорученням №8689 було перераховано позивачеві 10564,29 грн. матеріальної шкоди, що була визначена висновком експерта. Згідно ст.27 Закону України „Про страхування" до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток. Положеннями ст.993 Цивільного Кодексу України встановлено, що до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. Таким чином, з урахуванням виплати позивачем 11165,02 грн., ними не отримано 600,73 грн., що не покриваються страховою сумою та підлягають стягненню з винної особи. Також з відповідача підлягають стягненню витрати на поштові відправлення, пов'язані з повідомленнями, у розмірі 182,52 грн., що в цілому становить 783,25 грн. Вимоги про стягнення з відповідача понесених позивачем витрат за проведення експертизи у розмірі 480 грн. задоволенню не підлягають, оскільки у порядку суброгації страховик не має права вимагати такого відшкодування - такі витрати не є страховим відшкодуванням, а спрямовані на визначення розміру збитків. Такі витрати у даному випадку відносяться до господарської діяльності підприємства та не підлягають стягненню з особи, яка відповідальна за спричинену шкоду. Таким чином, вимоги позивача законні й обґрунтовані та підлягають частковому задоволенню з урахуванням значених вище обставин. Також на користь позивача, відповідно до вимог ст.ст.79, 88 ЦПК України, підлягають стягненню сплачені позивачем судові витрати зі сплати судового збору.

Outcome: partial