Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-14 00:00:00

ПАТ "Дельта Банк" звернулося до суду з позовом до [PERSON], в якому вказує, що 01 квітня 2008 року між ТОВ "Комерційний банк "Дельта" (правонаступником якого являється ПАТ "Дельта Банк") та відповідачем було укладено кредитний договір № 002-07178-010408, згідно якого позивач надав відповідачу кредит у сумі 3331,00 грн., а відповідач зобов'язався частинами здійснювати погашення суми кредиту та сплачувати проценти, виходячи зі ставки 10 % на рік, а також плату за ведення кредитної справи в розмірі 1 % в місяць. У зв'язку з неналежним виконанням [PERSON] взятих на себе зобов'язань, станом на 18 лютого 2014 року, у нього виникла заборгованість в сумі 1083,22 грн. В позові позивач просить суд стягнути з відповідача на його користь вказану заборгованість. Представник позивача та відповідач в судове засідання не з'явилися, в заявах просять справу розглянути у їх відсутність. Відповідач [PERSON] заперечує наявність у нього заборгованості за вказаним кредитним договором, а також просить суд застосувати строк позовної давності. Вивчивши матеріали справи суд доходить до наступного. Приписами ст. 6 ЦК України встановлено, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Відповідно до ст. 509 ЦК України, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Згідно з п. 2 ст. 11 ЦК України, підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини. Згідно зі ст. 525, 526 Цивільного кодексу України, зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до вимог закону, умов договору. Одностороння відмова від виконання зобов`язання не допускається крім випадків, передбачених законом. Відповідно до ст. 626 Цивільного кодексу України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Договір є двостороннім, якщо правами та обов'язками наділені обидві сторони договору. Статтею 629 Цивільного кодексу України закріплено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами. Матеріалами справи встановлено, що 01 квітня 2008 року між ТОВ "Комерційний банк "Дельта" (правонаступником якого являється ПАТ "Дельта Банк") та відповідачем був укладений кредитний договір № 002-07178-010408, згідно якого відповідачу було надано кредит у сумі 3331,00 грн., строком на 10 місяців, з кінцевим терміном повернення до 31 січня 2009 року (п. 1.2 Договору). [PERSON] зобов'язався сплачувати проценти, виходячи зі ставки 10 % на рік, а також плату за ведення кредитної справи в розмірі 1 % в місяць (п. 2.3, 2.5 Договору). У зв'язку з неналежним виконанням [PERSON] взятих на себе зобов'язань, станом на 18 лютого 2014 року, у нього виникла заборгованість в сумі 1083,22 грн., а саме 1000,54 грн. заборгованість за кредитом, 9,40 грн. заборгованість за відсотками, 73,28 грн. заборгованість за комісіями. Згідно зі ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. За правилами ч. 3 - 5 ст. 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення; сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові; якщо суд визнає поважними причини пропущення позовної давності, порушене право підлягає захисту. Матеріалами справи встановлено, що суму кредиту відповідач [PERSON] зобов'язався повернути в строк до 31 січня 2009 року, тому строк позовної давності сплив 31 січня 2012 року, позов подано до поштового відділення 29 квітня 2014 року, тобто за межами позовної давності. Будь-яких доказів, які б свідчили про поважність причин пропуску позовної давності, суду подано не було. За таких обставин суд доходить висновку, що позов задоволенню не підлягає.

Outcome: dismissed