Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-13 00:00:00

Позивач - приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «ПЗУ Україна» звернулося до суду в порядку цивільного судочинства з позовом до відповідача [PERSON] , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору: Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія\~ТАС» про відшкодування завданої майнової шкоди. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовував тим, що між ПрАТ Страхова компанія «ПЗУ Україна» і Підприємством з іноземною інвестицією «ІМПЕРІАЛ ТОБАКО ЮКРЕЙН» було укладено договір добровільного страхування наземних транспортних засобів серії АМ №119741 від 28.09.2017, за яким страховик застрахував майнові інтереси страхувальника, пов`язані з експлуатацією наземного транспортного засобу, а саме: автомобіля AUDI A6, державний реєстраційний номер [NUMBER] . 06.04.2018 на автодорозі Київ-Харків сталася дорожньо-транспортна пригода за участю застрахованого автомобіля під управлінням водія [PERSON] та автомобіля Citroyen C-Elysee, державний реєстраційний номер [NUMBER] , під управлінням водія [PERSON] . В результаті ДТП було пошкоджено застрахований в ПрАТ СК «ПЗУ Україна» автомобіль. Відповідно до постанови Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 20.04.2018 року [PERSON] визнано винною особою в настанні вказаного вище ДТП та притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП. Відповідно до рахунку-фактури №КРК-00029 від 06.04.2018 року вартість відновлювального ремонту пошкодженого застрахованого автомобіля становить 27477,65 грн. ПрАТ СК «ПЗУ Україна» було визнано вищевказане ДТП страховим випадком та в подальшому сплачено Страхувальнику суму страхового відшкодування в розмірі 27477,65 грн. Виплата страхового відшкодування була здійснена ПрАТ СК «ПЗУ Україна» у відповідності до статті 25 Закону України «Про страхування» на підставі заяви страхувальника про настання страхового випадку від 06.04.2018 року та страхового акту №ГФ2018040600002/Д72/01 від 19.04.2018 року. Факт зазначеної виплати підтверджується платіжним дорученням №15018 від 19.04.2018 року. Отже, позивач зазначає, що після виплати страхового відшкодування у ПрАТ СК «ПЗУ України» виникло право вимоги до [PERSON] про відшкодування завданої майнової шкоди. Згодом, стало відомо, що цивільно-правова відповідальність [PERSON] на момент настання страхової події була забезпечена в Приватному акціонерному товаристві «Страхова група «ТАС» за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності наземних транспортних засобів №АК/6917220. ПАТ «Страхова група «ТАС» в порядку досудового врегулювання сплатило на користь позивача суму страхового відшкодування в розмірі 14265,30грн. Таким чином, враховуючи те, що різниця між фактичним розміром шкоди (27\~477,65грн) і страховою виплатою (14625,30грн), яку здійснило ПрАТ «СГ «ТАС», становить 12852,35грн., то зазначена сума підлягає стягненню з відповідача на користь позивача, тому останні звернулись до суду з даним позовом, в якому просили стягнути з відповідача страхове відшкодування в розмірі 12852,35грн та судові витрати в розмірі 2101грн. Заочним рішення суду від 22 грудня 2020 позовні вимоги ПрАТ «Страхова компанія «ПЗУ Україна» були задоволені в повному обсязі. Стягнуто з [PERSON] на користь позивача страхове відшкодування в розмірі 12852,35грн. та судовий збір в сумі 2101грн. 25.01.2021 року відповідач звернувся до суду із заявою про перегляд заочного рішення. Ухвалою суду від 05 березня 2021 року, заява відповідача була задоволена, скасовано заочне рішення від 22.12.2020 року, призначено у справі судове засідання. 12.04.2021 року від відповідача [PERSON] на адресу суду надійшов відзив на позовну заяву. З даного відзиву вбачається, що відповідач позовні вимоги не визнає в повному обсязі з огляду на те, що його цивільна-правова відповідальність на момент вчинення ДТП була застрахована і ліміт відповідальності за шкоду, заподіяну майну, становив 100000грн. Таким чином, відповідач вважає, що він є неналежним відповідачем у даній справі і таку шкоду має відшкодовувати його страховик, тобто ПрАТ «Страхова група «ТАС». 06.05.2021 року від представника позивача на адресу суду надійшла відповідь на відзив. З даного документу вбачається, що сторона позивача вказує наступне, якщо для відновлення попереднього стану речі, що мала певну зношеність були використані нові вузли, деталі, комплектуючі частини іншої модифікації, що випускаються взамін знятих з виробництва однорідних виробів, особа, відповідальна за шкоду, не вправі вимагати врахування зношеності майна або меншої вартості пошкоджених частин попередньої модифікації. Зношеність пошкодженого майна враховується у випадках стягнення на користь потерпілого його вартості (при відшкодуванні збитків). При цьому, обмеження законом обсягу відповідальності страховика цивільно-правової відповідальності не порушує право на відшкодування фактичних витрат особи, яка здійснила страхове відшкодування відповідно до договору добровільного страхування майна, адже це право може бути реалізоване шляхом подання позову до винної особи про відшкодування здійснених на відновлення пошкодженого майна витрат в частині, яку у відповідності до спеціального законодавства страховик цивільно-правової відповідальності відшкодувати не зобов`язаний. Таким чином, вказують, що страховик відповідності винної у ДТП особи на підставі спеціальної норми ст.. 29 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідності власників наземних транспортних засобів» здійснює відшкодування витрат, пов`язаних з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, а різницю між реальними збитками і відновлювальним ремонтом пошкодженого транспортного засобу з урахуванням зносу на підставі ст. 1194 ЦК України відшкодовує особа, яка завдала збитків. В судове засідання представник позивача не з`явився. Проте надав суду письмову заяву, в якій просив проводити розгляд даної справи без участі представника позивача. Додатково зазначив, що позовні вимоги підтримують та просять їх задовольнити. Відповідач в судове засідання не з`явився. Однак надав суду письмову заяву, в якій просив проводити розгляд справи без його участі. Підтримав свою позицію викладену у наданому суду відзиві на позовну заяву. Представник третьої особи ПрАТ «Страхова група «ТАС» - в судове засідання не з`явився. Причину неявки суду не повідомив. Про дату, час та місце розгляду справи був повідомленим належним чином. Повно та всебічно дослідивши наявні в матеріалах справи докази, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні позовної заяви на підставі наступного. Судом встановлено, що між ПрАТ «Страхова компанія «ПЗУ Україна» і Підприємством з іноземною інвестицією «ІМПЕРІАЛ ТОБАКО ЮКРЕЙН» було укладено договір добровільного страхування наземних транспортних засобів серії АМ №119741 від 28.09.2017 року, за яким страховик застрахував майнові інтереси страхувальника, пов`язані з експлуатацією наземного транспортного засобу, а саме: автомобіля AUDI A6, державний реєстраційний номер [NUMBER] (а.с. 8, 9-17). 06.04.2018 року на автодорозі Київ-Харків сталася дорожньо-транспортна пригода за участю застрахованого автомобіля під управлінням водія [PERSON] та автомобіля Citroyen C-Elysee, державний реєстраційний номер [NUMBER] , під управлінням водія [PERSON] . В результаті ДТП було пошкоджено застрахований в ПрАТ СК «ПЗУ Україна» автомобіль. Відповідно до постанови Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 20.04.2018 року [PERSON] визнано винним в настанні вказаного вище ДТП та притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП (а.с 18-19). Вказана постанова суду набрала законної сили 30.04.2018 року. Відповідно до рахунку-фактури №КРК-00029 від 06.04.2018 року вартість відновлювального ремонту пошкодженого застрахованого автомобіля становить 27477,65грн. (а.с. 25). В тому числі: вартість ремонтних робіт 1713,60грн.; вартість матеріалів 1587,32грн.; вартість складників 24176,74грн. ПрАТ СК «ПЗУ Україна» було визнано вищевказане ДТП страховим випадком та в подальшому сплачено страхувальнику суму страхового відшкодування в розмірі 27477,65 грн. Виплата страхового відшкодування була здійснена ПрАТ СК «ПЗУ Україна» у відповідності до статті 25 Закону України «Про страхування» на підставі заяви страхувальника про настання страхового випадку від 06.04.2018 року та страхового акту №ГФ2018040600002/Д72/01 від 19.04.2018 року. Факт зазначеної виплати підтверджується платіжним дорученням №15018 від 19.04.2018 року (а.с. 28). Таким чином, після виплати страхового відшкодування у ПрАТ СК «ПЗУ України» виникло право вимоги до [PERSON] про відшкодування завданої майнової шкоди. Разом з тим, цивільно-правова відповідальність [PERSON] на момент настання страхової події була забезпечена в Приватному акціонерному товаристві «Страхова група «ТАС» за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності наземних транспортних засобів №АК/6917220 (а.с. 29). Як вказує позивач, ПАТ «Страхова група «ТАС» в порядку досудового врегулювання сплатило на користь позивача суму страхового відшкодування в розмірі 14265,30 грн. Таким чином, враховуючи те, що різниця між фактичним розміром шкоди (27477,65грн) і страховою виплатою (14625,30грн), яку здійснило ПрАТ «СГ «ТАС», становить 12852,35грн., то позивач звернувся до суду з даним позовом, в якому просить стягнути з відповідача на їх користь кошти в розмірі 12852,35грн., як відшкодування здійснених на відновлення пошкодженого майна витрат в частині, яку у відповідності до спеціального законодавства страховик цивільно-правової відповідальності відшкодувати не зобов`язаний. Згідно вимог ст.1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно ч.2 ст.1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Статтею 6 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого. Відповідно до норми ч. 1 ст. 990 ЦК України, яка кореспондується з положеннями ч. 1 ст. 25 Закону України "Про страхування", страховик здійснює страхову виплату відповідно до умов договору на підставі заяви страхувальника (його правонаступника) або іншої особи, визначеної договором, і страхового акта (аварійного сертифіката). Страховий акт складається страховиком у формі, яка ним встановлюється. Пунктом 3 ч. 1 ст. 988 ЦК України та п. 3 ч. 1 ст. 20 Закону України "Про страхування" передбачено, що страховик зобов`язаний у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату або виплату страхового відшкодування у строк, встановлений договором. За приписами ст. 993 ЦК України та ст. 27 Закону України "Про страхування" до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. За положеннями ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до статті 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки. Отже, як вказує позивач, звернувшись до ПрАТ «Страхова група «ТАС» - страхової компанії відповідача, позивач отримав лише частину відшкодування. Відповідно до ст. 1194 ЦК України, обов`язок особи, яка застрахувала свою цивільну відповідальність з відшкодування потерпілому різниці між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням) виникає у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування). Попри це, позивачем не надано доказів перевищення ліміту страхового відшкодування, передбаченого страховим полісом серії № АК/6917220. Окремо слід зазначити, що як вбачається з вказаного вище полісу № АК/6917220 від 03.07.2017 розміру розмір страхової суми за шкоду. Завдану життю та здоров`ю потерпілих становив 200000 грн. на одного потерпілого, а розмір страхової суми за шкоду, заподіяну майну потерпілого, становив 100000 грн. Отже, обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування. З огляду на те, що позивачем не надано суду доказів на підтвердження того, що кошти у розмірі 12852,35 грн. є саме відшкодуванням здійснених на відновлення пошкодженого майна витрат в частині, яку у відповідності до спеціального законодавства страховик цивільно-правової відповідальності відшкодувати не зобов`язаний, а згідно полісу АК/6917220 від 03.07.2017р. розмір страхової суми за шкоду, заподіяну майну потерпілого, становив 100000 грн., то за таких обставин суд не вбачає підстав для задоволення позовних вимог. Відповідно до ч.1ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч. 1ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Аналізуючи вищевикладені обставини в їх сукупності, оцінивши зібрані у справі докази, беручи до уваги всі встановлені судом факти і відповідні їм правовідносин, належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, суд приходить до висновку що позовна заява не підлягає до задоволення в повному обсязі. Відповідно до ст. 141 ЦПК України понесені ПрАТ «Страхова компанія «ПЗУ Україна» витрати зі сплати судового збору у розмірі 2101 грн. відшкодуванню за рахунок відповідача не підлягають.

Outcome: dismissed