Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-02 00:00:00

У березні 2015 року ПАТ КБ «ПриватБанк» предявило через суд зазначений позов до [PERSON], посилаючись на те, що відповідно до укладеного договору №DNH4KS50371214 від 13 березня 2006 року відповідач отримала цього дня кредит в сумі 5314,64 грн. на придбання та оплату товарів за умовами надання кредиту «Розстрочка» зі сплатою за користування коштами 25,08 % річних на суму заборгованості строком повернення до 13 березня 2008 року, проте позичальником в порушення умов договору сплата коштів систематично у визначені строки не здійснювалась в результаті чого виникла заборгованість станом на 30 січня 2015 року в сумі 84935,34 грн., яка складається з заборгованості за кредитом 4578,54 грн., заборгованості по процентам за користування кредитом 25786,71 грн., заборгованості по пені за несвоєчасність виконання зобовязань за договором 54570,09 грн., частина якої в сумі 62024,32 грн. стягнута за рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 29 жовтня 2013 року, тому позивач просив суд стягнути з відповідача на свою користь решту заборгованості в сумі 22911,02 грн., а також штрафів відповідно до п. 5.3. Умов надання споживчого кредиту 500,00 грн. штраф (фіксована частина), 1145,55 грн. штраф (процентна складова). Ухвалою суду від 04 травня 2016 року за заявою відповідача [PERSON] скасоване заочне рішення суду від 03 червня 2015 року, а справа призначена до розгляду в загальному порядку. Представник позивача, будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи, в судове засідання не зявився, у поданій заяві клопотав про розгляд справи у його відсутності, наполягаючи на задоволенні вимог з наведених у позовній заяві підстав, не заперечуючи проти заочного розгляду справи. Відповідач [PERSON] заперечень проти позову не надала, будучи належним чином повідомленою про час і місце розгляду справи, в судове засідання не зявилася, причин не повідомила, свого представника до суду не направила, на підставі чого з урахуванням письмової згоди позивача відповідно до ст. 224 ЦПК України справа підлягає розглядові судом з ухваленням цього рішення заочно повторно. На підставі неявки осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, і журнал судового засідання не ведеться. Суд, дослідивши зібрані письмові докази, дійшов висновку про задоволення позову, виходячи з встановлених у судовому засіданні наступних обставин. Однією з основних засад цивільного законодавства є свобода договору, а сторони мають право врегулювати у договорі, який передбачений актами цивільного законодавства, свої відносини, які не врегульовані цими актами та відступити від положень актів цивільного законодавства і врегулювати свої відносини на власний розсуд, вибрати на власний розсуд контрагента, про що говорить ст.ст. 3, 6, 627 ЦК України. Матеріалами справи встановлено, що 13 березня 2006 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] укладений договір № №DNH4KS50371214, долучений до матеріалів справи в копії (а.с.11-12), який складається із заяви, Умов надання споживчого кредиту фізичним особам «Розстрочка», за загальними умовами яких, що є обовязковими для сторін згідно ст. 629 ЦК України, банк надав відповідачу кошти в сумі 5314,64 грн. на 24 місяці для купівлі товарів народного споживання згідно з переліком у пункті "Інформація про товар", строком повернення не пізніше 13 березня 2008 року та сплатою за користування коштами 2,09% на місяць, одноразової винагороди за надання фінансового інструменту, внесення з 21 по 28 число кожного місяця щомісячного платежу за користування кредитом в розмірі 284,79 грн. (п.п.1, 2 заяви). Відповідач, приєднавшись до цього договору на умовах ст.634 ЦК України, отримавши оплату товарів (пилосос - 668,00 грн., телевізор - 2399,00 грн., акустика - 1219,00 грн.) згідно рахунку ТОВ "Юність" безготівковим перерахунком на суму 4286,00 грн. та решту на платіжну карту, що підтверджується заявою позичальника та випискою по рахунку банку (а.с.9-10), зобов'язалася належним чином використовувати і повернути банку кредит (грошові кошти) до 13 березня 2008 року, сплатити проценти за його користування, винагороди та комісії відповідно до умов Заяви, Умов надання споживчого кредиту фізичним особам «Розстрочка», про ознайомлення і згоду з якими відповідач засвідчила підписанням заяви на видачу кредиту 13 березня 2006 року (а.с.12). Згідно з умовами кредитного договору його складовою є Умови надання споживчого кредиту фізичним особам («Розстрочка») (Стандарт). В підтвердження погодження з цими умовам и та ознайомлення з Умови надання споживчого кредиту фізичним особам, а також Тарифами, [PERSON] 13 березня 2006 року підписалася про цеокремо у договорі (а.с.12). Згідно складової кредитного договору - Умов надання споживчого кредиту фізичним особам «Розстрочка», погашення заборгованості здійснюється в наступному порядку: щомісяця в період сплати, позичальник повинен надавати банку грошові кошти (щомісячний платіж) для погашення заборгованості за кредитом, яка складається із заборгованості за кредитом, за відсотками, комісією, а також інші витрати згідно Умов. Зокрема, при порушенні позичальником зобовязань по погашенню кредиту, передбачених заявою, позичальник сплачує відсотки за користування кредитом у подвійному розмірі (п.4.2 Умов); при порушенні позичальником строків платежів по будь-якому з грошових зобов'язань, передбачених договором більш ніж на 30 днів, позичальник зобов'язаний сплатити банку штраф у розмірі 500 грн. + 5% від суми заборгованості (п. 5.3 Умов). Пунктом 5.5 цих Умов позовну давність за вимогами про стягнення заборгованості за кредитом, процентів за користування ним, пені, штрафу сторонам встановлено тривалістю пять років, що відповідає ч. 1 ст. 259 ЦК України. За вимогами ст.ст. 526, 530 ЦК України, зобов'язання повинні виконуватись належним чином і у встановлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. Відповідно до ч.1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно зі ст. 1050 та ч. 1 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк зобов'язується надати грошові кошти (кредит) громадянину у розмірі та на умовах, встановлених договором, а громадянин зобов'язується повернути кредит та сплатити відсотки відповідно до ст. ст.1048, 1056-1 цього Кодексу України. Суд за браком доказів підтвердження відповідачем виконання зобов'язання за правилами ст. 545 ЦК України дійшов висновку згідно з ст.ст. 10, 60 ЦПК України про відсутність сумнівів в правильності перевірених в судовому засіданні розрахунків суми грошового боргу, виконаних позивачем (а.с.9-10), які з огляду на не спростовану вірогідність відомостей про сплачені позивачу суми виключають добросовісність відповідача, що останньою не заперечувалось та не спростовано. Оскільки іншого не доведено, суд дійшов висновку, що відповідач в порушення ст.ст. 526, 530, 1049, 1054, 10561 ЦК України не сплачувала тіло кредиту і з порушенням ст. 529 ЦК України відступила від умов про частину, виконуваного обов'язку, і строків виконання, у зв'язку з чим станом на 30 січня 2015 року прострочила виконання згідно з ст. 612 цього Кодексу щодо повернення позивачу частини кредиту на суму 4578,54 грн., нарахованих відсотків в сумі 25786,71 грн. Разом з тим, за розгляду справи встановлено, що рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 29 жовтня 2013 року позов ПАТ КБ "ПриватБанк" до ПАТ "Акцент-Банк", [PERSON] про стягнення заборгованості задоволено; стягнуто з [PERSON] на користь ПАТ КБ "ПриватБанк" заборгованість станом на 06 червня 2013 року в розмірі 52024,32 грн., та солідарно з ПАТ "Акцент-Банк" та [PERSON] солідарно 10000,00 грн., а всього заборгованість в сумі 62024,32 грн., що складається з заборгованості за кредитом - 4578,54 грн., заборгованості по процентам за користування кредитом - 20264,99 грн., пені за несвоєчасність виконання зобов'язань - 33751,06 грн., штрафу - 500,00 грн. (фіксована частина), штрафу - 2929,73 грн. (процентна складова); стягнуто солідарно з ПАТ "Акцент-Банк", [PERSON] судовий збір в сумі 620,24 грн.; в решті вимог відмовлено (а.с.7-8). Таким, чином, з вирахуванням стягнутої за рішенням суду суми боргу за вказаним договором, а також наведеного позивачем детального розрахунку боргу, з відповідача на користь позивача підлягаю стягненню сума боргу за період з 06 червня 2013 року по 30 січня 2015 року за тілом кредиту - 0,0 грн., за процентами - 5521,72 грн., за пенею - 20819,03 грн. Між тим, суд розглядає відповідно до ст. 11 ЦПК України позов лише в межах заявлених вимог, а відтак, позовні вимоги належить задовольнити виключно в межах заявлених вимог на суму заборгованості по процентам та пені за вказаний період в розмірі 22911,02 грн. Крім того, відповідно до ч. 1 ст. 546 та ст. 549 ЦК України виконання зобовязання забезпечується, зокрема, неустойкою, яка визначається як пеня та штраф і є грошовою сумою або іншим майном, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення зобовязання (п. 3 ч. 1 ст. 611 ЦК України). За перевіреним в судовому засіданні розрахунком позивача, на його користь згідно зі ст. 550 ЦК України та Умов надання кредиту відповідач зобовязаний сплатити штраф за порушення строків платежів в сумі 500,00 грн. (фіксована частина) та 1145,55 грн. (процентна складова). Доводи відповідача про те, що вона не була обізнана про наявність рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 29 жовтня 2013 року, а судом у даній справі не взято до уваги, що позивачем пропущений строк позовної давності, суд до уваги не приймає, оскільки рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська 29 жовтня 2013 року набрало законної сили 08 листопада 2013 року і на час розгляду даної справи не скасовано та відповідно до ч.ч.2, 3 ст. 264 ЦК України позовна давність переривається у разі пред'явлення особою позову до одного із кількох боржників, а також якщо предметом позову є лише частина вимоги, право на яку має позивач, і після переривання перебіг позовної давності починається заново, тому предявленням позову у вересні 2013 року ПАТ КБ «ПриватБанк» перервало строк позовної давності, а позов у березні 2015 року предявлений в межах п?ятирічного строку позовної давност, обумовленого у п.п.5.5. Також суд відзначає, що відповідач у відповідності зі своїми процесуальними обов?язками відповідно до ст. 10, 60 ЦПК України жодних доказів на спростування доводів позивача та підтвердження своїх заперечення суду не надала. Відповідно до ст. 88 ЦПК України судові витрати відносяться на рахунок відповідача пропорційно задоволеним вимогам.

Outcome: approved