Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-19 00:00:00

Позивач звернувся із позовом до відповідача, в якому просить визнати недійсним свідоцтво про право на спадщину за законом від 06.07.2007 року на 1/2 частину житлового будинку [ADDRESS] на ім'я [PERSON] - недійсним. Свої вимоги мотивує тим, що [INFO] року помер [PERSON], який є батьком [PERSON], після смерті якого залишилась спадщина, яка складається з житлового будинку [ADDRESS]. У зв'язку з необхідністю отримати спадщину позивач звернувся до Третьої Херсонської нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини. Проте 17.07.2015 року стало відомо про існування свідоцтва про право на спадщину за законом від 06.07.2007 року на ? частину житлового будинку [ADDRESS] на ім'я [PERSON], яка доводилась [PERSON] онукою. 20.07.2015 року ухвалою Комсомольського районного суду м. Херсона було виправлено правильність написання прізвища з "[PERSON]" на "[PERSON]". Вважає, що зазначене свідоцтво про право на спадщину за законом є незаконним, оскільки його було видано вже після того, як визнано за [PERSON] право власності на цілу частину житлового будинку [ADDRESS]. У судовому засіданні представник позивача, адвокат Тихоша І. С. позовну заяву підтримав в повному обсязі та просив задовольнити. Відповідач в судове засідання не зявилась, про час та дату слухання справи повідомлялась у встановленому законом порядку, зокрема через повідомлення у пресі, заяв не надавала. Заслухавши представника позивача, вивчивши подані позивачем докази на підтвердження своїх вимог, суд приходить до наступних висновків та відповідних ним правовідносин. Як вбачається з дослідженого в судовому засідання свідоцтва про смерть від [INFO] року Серія [NUMBER] [PERSON] помер [INFO] року. Відповідно до свідоцтва про народження серія [NUMBER] від 29.05.1975 року [PERSON] є батьком [PERSON]. Рішенням Комсомольського районного суду м. Херсона від 10.04.2007 року визнано позивача [PERSON] таким, що прийняв спадщину у вигляді житлового будинку [ADDRESS] яка відкрилась після смерті його матері [PERSON], померлої [INFO] року. При цьому спір за вказаним рішенням був саме із [PERSON]. Ухвалою Комсомольського районного суду від 20.07.2015 року виправлено описку в рішенні Комсомольського районного суду м. Херсона від 10.04.2007 року та вказано прізвище «[PERSON]» замість помилково вказаного «[PERSON]». Вказане рішення відповдіно до відмітки набрало чинності 12.06.2007 року, та згідно досліджених судом матеріалів цивільної справи № 2-297/07, в рамках якого таке рішення було винесено, воно не оскаржувалось. Відповідно до витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі №57047133 від 30.01.2015 спадкову справу після померлого [PERSON] заведено 30.01.2015 року. Згідно свідоцтва про право на спадщину за законом від 06.07.2008 року [PERSON] успадкувала після померлої [INFO] року [PERSON] ? частину житлового будинку [ADDRESS]. При цьому право власності відповідача на частину спірного домоволодіння за вищезгаданим свідоцтвом було зареєстровано у Державному реєстрі прав влансості на нерухоме майно 20.08.2007 року. Відповдіно до ч.ч. 1, 2 ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. За припсами п. 3 ч. 2 ст. 331 цього ж Кодексу якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації. Згідно п. 5 ч. 1 ст. 19 ЗУ від 01.07.2004, № 1952-IV "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" державна реєстрація прав проводиться на підставі рішень судів, що набрали законної сили. Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ст.1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261 - 1265 ЦК України. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Відповідно до ч. 1 ст. 215 ЦК України Підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Відповідно до ст. 1301 ЦК України свідоцтво про право на спадщину визнається недійсним за рішенням суду, якщо буде встановлено, що особа, якій воно видане, не мала права на спадкування, а також в інших випадках, встановлених законом. Таким чином, оскільки спірне свідоцтво про право на спадщину за законом було видано відповідачу вже після набрання судовим рішенням законної сили, яким розглядувані спадкові права відповідача фактично було анульовано, та беручи до уваги те, що на даний час вказане рішення є дійсним, із урахуванням встановлених судом спадкових прав позивача, що випливають зокрема із такого судового рішення, приходжу до переконання про порушення спірним свідоцтвом про право власності в порядку спадкування прав позивача в частині можливості реалізації ним свого права в порядку спадкування на майно за таким свідоцтвом, через що, суд вважає позовні вимоги обгрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Outcome: approved