Jurisdiction: civil
Date: 2020-07-21 00:00:00

Позивачі звернулись з позовом до відповідача про відшкодування шкоди, заподіяної смертю [PERSON] . Мотивують позов тим, що 07.12.2018 о 08 год. 05 хв. на ділянці автодороги "Київ - Чоп М 06", 517 км + 180 м., що поблизу с. Гамаліївка, Пустомитівського району, Львівської області відбулася дорожньо-транспортна пригода за участю автобуса "БАЗ А079.24", д/н [NUMBER] , під керуванням водія [PERSON] , який скоїв наїзд на пішохода [PERSON] . Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди пішохід [PERSON] отримав тілесні ушкодження, від яких помер [INFO] , знаходячись в медичному закладі. Внаслідок смерті [PERSON] позивачам, які є батьками загиблого, заподіяно шкоду. Оскільки, цивільно-правова відповідальність власника (водія) автобуса "БАЗ А079.24", д/н [NUMBER] , на дату дорожньо-транспортної пригоди була застрахована в ПрАТ "СК "Перша", то позивачі звернулись до відповідача з повідомленням про дорожньо-транспортну пригоду та заявами на виплату страхового відшкодування в розмірі, що передбачений Законом України "Про обов?язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів". Відповідач здійснив позивачам виплату половини належного страхового відшкодування шкоди в розмірі 89352 грн., тому позивачі вважають, що їх право на відшкодування шкоди в повному обсязі є порушеним. Так, позивач [PERSON] просить стягнути з відповідача невиплачену частину відшкодування шкоди, заподіяної смертю сина в розмірі 44676 гривень, пеню в розмірі 7932.75 гривні, інфляційні втрати в розмірі 536.73 гривень та 3 % річних в розмірі 852 гривні. Позивач [PERSON] просить стягнути з відповідача невиплачену частину відшкодування шкоди, заподіяної смертю її сина в розмірі 44676 гривень, пеню в розмірі 7932.75 гривні, інфляційні втрати в розмірі 536.73 гривень та 3 % річних в розмірі 852 гривні. Крім того, просять відшкодувати витрати, пов`язані з отриманням правової допомоги. Ухвалою Сихівського районного суду м. Львова від 09.04.2020 позовну заяву прийнято до розгляду й відкрито провадження у справі. Розгляд справи призначено за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін. В судове засідання з`явилась представник позивачів [PERSON] , надала пояснення, що відповідають викладеним в позовній заяві обставинам, проти заочного розгляду справи не заперечувала. Відповідач в судове засідання не з`явився, явку уповноваженого представника не забезпечив, проте був належним чином повідомлений про місце та час розгляду справи. Відповідно до ст.280 ЦПК України суд, за згодою представника позивача, розглядає справу заочно на підставі наявних у справі доказів. Заслухавши вступне слово представника позивачів, дослідивши матеріали справи, з`ясувавши дійсні обставини справи та перевіривши їх доказами, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Спірні відносини виникли з приводу відшкодування шкоди, яка спричинена смертю особи в результаті дії транспортного засобу, як джерела підвищеної небезпеки, а отже врегульовані Законом України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" (далі - Закон) та Цивільним кодексом України (далі - ЦК України). За загальним правилом відповідальність за шкоду несе особа, яка завдала шкоду. Якщо шкода завдана джерелом підвищеної небезпеки (зокрема, діяльністю щодо використання, зберігання та утримання транспортного засобу), така шкода відшкодовується володільцем джерела підвищеної небезпеки - особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом (частина друга статті 1187 ЦК України). Згідно з частинами першою, другою та п`ятою статті 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого. Як зазначено в п. 4 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01.03.2013 №4 "Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки", шкода, завдана внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки, відшкодовується незалежно від наявності вини завдавача шкоди. При цьому у частині третій статті 1193 ЦК України передбачено, що вина потерпілого не враховується у разі відшкодування додаткових витрат, передбачених частиною першою статті 1195 цього Кодексу, у разі відшкодування шкоди, завданої смертю годувальника та у разі відшкодування витрат на поховання. Відповідно до положень частини першої статті 22 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", при настанні страхового випадку страховик або МТСБУ відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна в результаті ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи. Обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів здійснюється, зокрема, з метою забезпечення відшкодування шкоди майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників (стаття 3 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів"). Згідно зі статтею 6 вказаного Закону, страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого. Пунктом другим та третім частини першої статті 1200 ЦК України, передбачено, що у разі смерті потерпілого право на відшкодування шкоди мають непрацездатні особи, які були на його утриманні або мали на день його смерті право на одержання від нього утримання, а також дитина потерпілого, народжена після його смерті. Шкода відшкодовується чоловікові, дружині, батькам (усиновлювачам), які досягли пенсійного віку, встановленого законом, - довічно та інвалідам - на строк їх інвалідності. Відповідно до п.27.2 ст.27 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) здійснює відшкодування шкоди, заподіяної смертю потерпілого, на умовах, встановлених статтею 1200 Цивільного кодексу України, кожній особі, яка має право на таке відшкодування, рівними частинами. Загальний розмір страхового відшкодування (регламентної виплати) утриманцям одного померлого не може бути меншим, ніж 36 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законом на день настання страхового випадку. Відповідно до п.27.3 ст. 27 Закону, страховик (у випадках, передбачених підпунктами "г" і "ґ" пункту 41.1 та підпунктом "в" пункту 41.2 статті 41 цього Закону, - МТСБУ) відшкодовує моральну шкоду, заподіяну смертю фізичної особи, її чоловіку (дружині), батькам (усиновлювачам) та дітям (усиновленим). Загальний розмір такого страхового відшкодування (регламентної виплати) цим особам стосовно одного померлого становить 12 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законодавством на день настання страхового випадку, і виплачується рівними частинами. Згідно з положеннями ч. 2 ст. 1168 ЦК України, моральна шкода, завдана смертю фізичної особи, відшкодовується її чоловікові (дружині), батькам (усиновлювачам), дітям (усиновленим), а також особам, які проживали з нею однією сім`єю. Судом встановлено, що 07.12.2018 о 08 год. 05 хв. на ділянці автодороги "Київ - Чоп М 06", 517 км + 180 м., що поблизу с. Гамаліївка, Пустомитівського району, Львівської області відбулася дорожньо-транспортна пригода за участю автобуса "БАЗ А079.24", д/н [NUMBER] , під керуванням водія [PERSON] , який скоїв наїзд на пішохода [PERSON] . Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди пішохід [PERSON] отримав тілесні ушкодження від яких помер [INFO] , знаходячись в медичному закладі. (а.с.8,9) Тобто, дана дорожньо-транспортна пригода є страховим випадком в розумінні ст. 6 Закону України Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів". З копії постанови про закриття кримінального провадження від 27.04.2019 вбачається, що кримінальне провадження, внесене до Єдиного державного реєстру досудових розслідувань за № 12018140270002059 від 07.12.2018 за фактом даної дорожньо-транспортної пригоди закрите у зв`язку з відсутністю в діях водія [PERSON] ознак складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України. (а.с.10-11) З`ясовано, що батьками загиблого є позивачі, це вбачається з копії свідоцтва про народження [PERSON] , [INFO] (а.с.12). Відповідно до пенсійного посвідчення № [NUMBER] , виданого 01.08.2013, позивач [PERSON] , [INFO] є пенсіонером за віком; позивач [PERSON] , [INFO] , станом на дату смерті сина [PERSON] досягла пенсійного віку та, згідно з довідкою до акта огляду МСЕК серії 10 ААА №472005 від 11.08.2010, їй встановлено третю групу інвалідності безтерміново. Тобто, позивачі є непрацездатними особами. (а.с.13,14) Відповідно до довідки з місця проживання про склад сім`ї і прописки №590 від 31.01.2019 позивачі проживали разом з сином [PERSON] (а.с.16) З`ясовано, що цивільно-правова відповідальність водія автобуса "БАЗ А079.24" д/н [NUMBER] , [PERSON] , на дату дорожньо-транспортної пригоди застрахована в ПрАТ "СК "Перша". (а.с.15) З повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, заяви на виплату страхового відшкодування вбачається, що позивачі звернулись до ПрАТ "СК "Перша" про виплату моральної шкоди по 22 338 грн. кожному та шкоди заподіяної, втратою годувальника по 67014 грн. кожному. (а.с.19-22) Встановлено, ПрАТ "СК "Перша" виплатило в користь позивачів 22338 грн. відшкодування моральної шкоди та 67014 грн. відшкодування шкоди, заподіяної втратою годувальника, тобто половину від заявленого розміру відшкодування шкоди.(а.с.23,24) Як вбачається з відповіді ПрАТ "СК "Перша" від 08.05.2020 відповідач визнав законними та обґрунтованими вимоги [PERSON] та [PERSON] на суму 134028 грн., які являють собою регламентну виплату утриманцям померлого, проте, посилаючись на ч. 2 ст. 1188 ЦК України та п. 36.3 Закону, поділив відшкодування навпіл та виплатив відшкодування шкоди в розмірі 67014 грн., вважаючи, що відповідальними за заподіяння неподільної шкоди взаємопов`язаними, сукупними діями є дві особи: водій [PERSON] та пішохід [PERSON] . Така позиція відповідача вимогам законодавства не відповідає з огляду на наступне. Зі змісту ст. 1188 ЦК України вбачається, що стаття підлягає до застосуванню у разі заподіння шкоди внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки. Згідно з частинами першою та другою ст. 1188 ЦК України, шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: 1) шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою; 2) за наявності вини лише особи, якій завдано шкоди, вона їй не відшкодовується; 3) за наявності вини всіх осіб, діяльністю яких було завдано шкоди, розмір відшкодування визначається у відповідній частці залежно від обставин, що мають істотне значення. Якщо внаслідок взаємодії джерел підвищеної небезпеки було завдано шкоди іншим особам, особи, які спільно завдали шкоди, зобов`язані її відшкодувати незалежно від їхньої вини. Аналогічні положення містяться і п. 36.3 ст. 36 Закону, де вказано, що у разі якщо відповідальними за заподіяння неподільної шкоди взаємопов`язаними, сукупними діями є декілька осіб, розмір страхового відшкодування (регламентної виплати) за кожну з таких осіб визначається шляхом поділу розміру заподіяної шкоди на кількість таких осіб. Оскільки, позивачам заподіяно шкоду внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки, а не взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, то відповідальним за заподіяну шкоду є лише особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого (ч. 5 ст. 1187 ЦК України). Суд враховує висновки Верховного Суду, викладені у постанові від 05.12.2018 (справа 757/59802/16-ц), де вказано, що шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, завжди є неправомірною та передбачає безвинну відповідальність власника такого джерела. Незалежно від вини фізичної особи відшкодовується і моральна шкода внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки. Особливістю відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, є те, що володілець небезпечного об`єкта зобов`язаний відшкодувати шкоду незалежно від його вини. Перед потерпілим несуть однаковий обов`язок відшкодувати завдану шкоду, як винні, так і невинні володільці об`єктів, діяльність з якими є джерелом підвищеної небезпеки. Разом із цим, відповідальність за шкоду, заподіяну джерелом підвищеної небезпеки, має свої межі, за якими відповідальність виключається. До них належать непереборна сила та умисел потерпілого. Доказів умислу потерпілого [PERSON] (сина позивачів) або непереборної сили матеріали справи не містять. Тобто, у водія забезпеченого транспортного засобу "БАЗ А079.24", д/н [NUMBER] [PERSON] настала безвинна відповідальність за шкоду, заподіяну в результаті дорожньо-транспортної пригоди. Так як його цивільно-правова відповідальність застрахована, то в порядку передбаченому Законом України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" відповідач зобов`язаний здійснити відшкодування шкоди позивачам. Особами, які мають право на відшкодування шкоди, заподіяної смертю потерпілого відповідно до п. 27.2 та п. 27.3 ст. 27 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" є батьки загиблого [PERSON] - [PERSON] та [PERSON] . Відповідно до ст. 8 Закону України "Про Державний бюджет на 2018 рік", розмір мінімальної заробітної плати у місячному розмірі становив: з 1 січня - 3723 гривні. Загальний розмір страхового відшкодування, передбаченого п. 27.2 ст.27 Закону не може бути меншим ніж 36 мінімальних заробітних плат (36 х 3723) = 134 028 грн. Отже, [PERSON] та [PERSON] відповідач зобов`язаний сплатити по 67014 грн. відшкодування, передбаченого п. 27.2 ст. 27 Закону. Загальний розмір страхового відшкодування, передбаченого п. 27.2 ст.27 Закону не може бути меншим 12 мінімальних заробітних плат (12 х 3723) = 44 676 грн. Отже, [PERSON] та [PERSON] відповідач зобов`язаний сплатити по 22338 грн. відшкодування моральної шкоди. Враховуючи те, що відповідач здійснив половину належного позивачам відшкодування шкоди в розмірі (67014+22338) = 89352 грн., тобто кожному по 33507 грн. відшкодування шкоди, передбаченого п. 27.2 ст. 27 Закону та по 11169 грн. відшкодування моральної шкоди, передбаченого п. 27.3 ст. 27 Закону, то право позивачів на відшкодування шкоди, заподіяної смертю сина [PERSON] є порушеним відповідачем, який зобов`язаний доплатити частину страхового відшкодування шкоди, що залишилась невідшкодованою. Таким чином, стягненню з відповідача на користь [PERSON] підлягає (67014/2) = 33507 грн. відшкодування шкоди, передбаченого п. 27.2 ст. 27 Закону та (22338/2) = 11169 грн. відшкодування моральної шкоди, передбаченого п. 27.3 ст. 27 Закону, що разом складає 44676 грн. відшкодування шкоди, заподіяної смертю [PERSON] . Так само, стягненню з відповідача на користь [PERSON] підлягає (67014/2) = 33507 грн. відшкодування шкоди, передбаченого п. 27.2 ст. 27 Закону та (22338/2) = 11169 грн. відшкодування моральної шкоди, передбаченого п. 27.3 ст. 27 Закону, що разом складає 44676 грн. відшкодування шкоди, заподіяної смертю [PERSON] . Відповідно до п. 36.2 ст. 36 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", страховик (МТСБУ) протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у статті 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов`язаний у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими - прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його. Згідно з п. 36.5 ст. 36 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", за кожен день прострочення виплати страхового відшкодування (регламентної виплати) з вини страховика (МТСБУ) особі, яка має право на отримання такого відшкодування, сплачується пеня з розрахунку подвійної облікової ставки Національного банку України, яка діє протягом періоду, за який нараховується пеня. Відповідно до ч.2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Враховуючи те, що повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду з заявами на виплату страхового відшкодування подані 21.05.2019 заявниками власноручно, тому страховик зобов`язаний протягом 90 днів, тобто до 19.08.2019 здійснити позивачам страхове відшкодування шкоди. Відповідно до висновку Верховного Суду України, сформульованому у постанові від 1 червня 2016 року у справі № 6-927цс16, позивач (потерпілий), хоча і не є стороною договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, укладеного відповідачами, але наділяється правами за цим договором: на його або третьої особи користь страховик зобов`язаний здійснити страхове відшкодування. Отже, зважаючи на юридичну природу правовідносин сторін як грошових зобов`язань, на них поширюється дія частини другої статті 625 ЦК України як спеціального виду цивільно-правової відповідальності за прострочення виконання зобов`язання. Аналогічної позиції дотримується і Велика Палата Верховного Суду про що вказано у постанові від 20.06.2018 (справа № 308/3162/15-ц). Оскільки, відповідач сплатив лише половину страхового відшкодування шкоди, то з відповідача на користь [PERSON] підлягає стягненню пеня в розмірі 7932,75 грн., інфляційні втрати в розмірі 536,73 грн. та 3 % річних в розмірі 852 грн., нараховані на невиплачену частину відшкодування шкоди в розмірі (33507+11169) = 44676 грн. за період з 20.08.2019 по 08.04.2020. Так само, з відповідача на користь [PERSON] підлягає стягненню пеня в розмірі 7932,75 грн., інфляційні втрати в розмірі 536,73 грн. та 3 % річних в розмірі 852 грн., нараховані на невиплачену частину відшкодування шкоди в розмірі (33507+11169) = 44676 грн. за період з 20.08.2019 по 08.04.2020. Відповідно до п. 1 ч. 3 статті 133 ЦПК України, до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу. Згідно з нормами ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача. (п.1 ч.2). Частиною 8 статті 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). До справи долучені: договір про надання правової допомоги від 01.02.201, розрахунок розміру правової допомоги, Акт виконаних робіт від 07.04.2020, квитанцію про оплату № ПН 805 від 07.04.2020 (а.с.29-34). Тому суд стягує з відповідача на користь позивачів витрати на правову допомогу в сумі 10000 грн. На підставі ст.ст.1168, 1200 ЦК України, Законом України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів",

Outcome: approved