Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-30 00:00:00

1. Описова частина 20.09.2013 Публічне акціонерне товариство комерційний банк "Приватбанк", найменування якого змінено на акціонерне товариство комерційний банк "Приватбанк" звернулось до суду з позовом, уточнивши в підготовчому засіданні позовні вимоги до [PERSON] та [PERSON] , виправивши описку (а.с.228 -229, Том 2, а.с. 1-2, 4 Том 3, ), просить у рахунок погашення заборгованості за кредитним договором №ZRSWGA00000121 від 14.02.2007 в розмірі 35 129, 69 доларів США, яка складається з 14 622, 68 доларів США заборгованості за кредитом, 9 128, 09 доларів США - заборгованості за процентами за користування кредитом; 11 378, 92 доларів США - пені за несвоєчасність виконання зобов`язань за договором звернути стягнення на квартиру загальною площею 46,10 кв.м, житловою площею 26.60 кв.м, яка розташована за адресою: [ADDRESS] (14), встановивши спосіб реалізації шляхом продажу на прилюдних торгах у межах процедури, передбаченої Законом України «Про виконавче провадження», з дотриманням вимог Закону України «Про іпотеку» із початковою ціною реалізації предмета іпотеки в розмірі 136 350, 00 грн. Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача На обґрунтування АТ КБ «Приватбанк» вказало, що 14.02.2007 відповідач [PERSON] отримав\~ кредит в розмірі 16 800 доларів США зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 11,04% на рік\~ на суму залишку заборгованості за кредитом, з кінцевим терміном повернення 13.02.2017. Відповідач [PERSON] порушив умови кредитного договору, не виконавши зобов`язання за вказаним договором належним чином, внаслідок чого позивачу було завдано збитків, які мають вираз у залученні позивачем вільних коштів до страхового резерву, створеного в забезпечення простроченої заборгованості позичальника та нести витрати по сплаті податків та інших обов`язкових платежів з цих коштів. Станом на 06.08.2013 відповідач [PERSON] має заборгованість за кредитним договором від 14.02.2007 в розмірі 35 129, 69 доларів США, яка складається з 14 622, 68 доларів США заборгованості за кредитом, 9 128, 09 доларів США - заборгованості за процентами за користування кредитом; 11 378, 92 доларів США - пені за несвоєчасність виконання зобов`язань за договором. В забезпечення виконання зобов`язань Банк та [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] 14.02.2007 уклали договір іпотеки, відповідно до умов якого в іпотеку було передано нерухоме майно, а саме - квартиру [ADDRESS] На підставі ст. 33,39 ЗУК «Про іпотеку» в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором позивач просить звернути стягнення на предмет іпотеки, шляхом продажу вказаного предмету іпотеки на прилюдних торгах. Заяви, клопотання, інші процесуальні дії у справі Ухвалою суду від 28.10.2013 у справі відкрито провадження (а.с.33, том 1). Рішенням Бердичівського міськрайонного суду від 06.05.2015 у задоволенні позову\~ ПАТ "Приватбанк" до [PERSON] , [PERSON] про звернення стягнення на майно, виселення відмовлено (а.с. 204-208, том 1). Ухвалою апеляційного суду Житомирської області від 01.07.2015 рішення Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 06 травня 2015 року залишено без змін (а.с.234, 235, том 1). Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 11.11.2015 було скасовано рішення Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 06.05.2015 та ухвалу апеляційного суду Житомирської області від 01.07.2015. Справу передано на новий розгляд до Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області (а.с.32-34, том 2). Ухвалою від 24.12.2015 справу прийнято до провадження суддею Бердичівського міськрайонного суду Замегою О.В. (а.с.37, том 2). Ухвалою суду від 12.05.2016 провадження по справі зупинено до вирішення справи № 274/3556/15 - ц за позовом [PERSON] , [PERSON] до ПАТ КБ „ПриватБанк про визнання договору іпотеки недійсним, скасування його державної реєстрації, та виключення запису про обтяження нерухомого майна (а.с.67,68, том 2). Ухвалою суду від 18.01.2017 провадження у справі відновлено (а.с.75, том 2). Ухвалою суду від 06.06.2017 залучено до участі у справі третіх осіб на стороні відповідача - [PERSON] та [PERSON] (а.с.114, том 2). 26.10.2017 [PERSON] , [PERSON] звернулись до суду із зустрічним позовом до ПАТ КБ "ПриватБанк", [PERSON] , [PERSON] про визнання договору іпотеки недійсним (а.с.118 - 122, том 2). Ухвалою суду від 26.10.2017 зустрічну позовну заяву залишено без руху у зв`язку з ненаданням доказів сплати судового збору (а.с.137, том 2). У зв`язку із виходом у відставку судді [PERSON] , внаслідок повторного автоматичного розподілу справи, вказану справу передано на розгляд судді Хуторній І.Ю. та ухвалою суду від 23.03.2020 у справі призначено підготовче засідання (а.с.166, том 2). 19.08.2020 представником АТ КБ "Приватбанк" подано заяву про уточнення позовних вимог (а.с.189, 190, том 2). 09.09.2020 відповідач [PERSON] надав відзив на уточнену позовну заяву, де зазначив, що проти позову заперечує з тих підстав, що в п.33.3 договору іпотеки вказано квартиру за адресою: [ADDRESS] . Відповідачі є власниками квартири за адресою: [ADDRESS] (14), таким чином належна їм квартира не є предметом іпотечного договору (а.с.201, 202, том 2). Ухвалами суду від 09.11.2020 уточнену позовну заяву ПАТ КБ "ПРИВАТБАНК" до [PERSON] , [PERSON] , треті особи на стороні відповідачів: [PERSON] , [PERSON] про звернення стягнення на майно, виселення та зняття з реєстрації та позовну заяву [PERSON] , [PERSON] до ПАТ КБ\~"ПРИВАТБАНК", [PERSON] , [PERSON] про визнання\~договору іпотеки\~недійсним, повернуто позивачам (а.с.213, 214, 216, 217, том 2). 28.12.2020 представником АТ КБ "Приватбанк" подано заяву про уточнення позовних вимог (а.с.228- 229, том 2). Ухвалою суду від 29.12.2020, занесеною до протоколу судового засідання, закрито підготовче провадження (а.с.232, том 2). У судовому засіданні представник позивача АТ КБ "Приватбанк" Ляхов О.В. уточнені позовні вимоги з урахуванням заяви про виправлення описки щодо номера будинку, де знаходиться предмет іпотеки [ADDRESS] , а не [ADDRESS] , як було помилково вказано в уточненій позовній заяві, підтримав. Відповідачі [PERSON] , [PERSON] уточнені позовні вимоги не визнали. Представник відповідачів адвокат Трофімов А.В. заперечив проти позову, оскільки в уточненій позовній заяві було вказано іншу адресу квартири на яку банк просить звернути стягнення, тобто фактично заявою про виправлення описки змінено позовні вимоги. Також в ході судового розгляду представник відповідачів заявив усно про застосування строків позовної давності, оскілки останній платіж за договором внесено у 2008 році, а з позовом банк звернувся в 2013 році. Треті особи без самостійних вимог: [PERSON] , [PERSON] у судове засідання не з`явились, про розгляд справи повідомлені належним чином. Будь-яких заяв чи клопотань на адресу суду не надходило. 2. Мотивувальна частина Фактичні обставини, встановлені судом 14 лютого 2007 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] укладено кредитний договір, за умовами якого останньому надано кредит у розмірі 16 800 доларів США зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 11,04 % річних, з кінцевим терміном повернення 13 лютого 2017 року (а.с.117-119, том 1). Відповідно до п. 4.1 Кредитного договору, у випадку несвоєчасного погашення заборгованості по кредиту, позичальник сплачує банку пеню у розмірі 0,15% від суми простроченої заборгованості по кредиту за кожний день прострочки, але не менше 1 гривні. Відповідно до п.2.3.3 кредитного договору у разі порушення позичальником зобов`язань, передбачених умовами даного договору, … Банк на власний розсуд має право, зокрема а) зажадати від позичальника дострокового повернення кредиту, сплати винагороди, комісії й відсотків за його користування, виконання інших зобов`язань за цим договором у повному обсязі шляхом направлення відповідного повідомлення. З метою забезпечення виконання зобов`язань за вказаним кредитним договором між ПАТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] , яка померла [INFO] , спадкоємцем якої є [PERSON] укладено договір іпотеки, відповідно до умов якого останні передали в іпотеку банку квартиру [ADDRESS] , загальною площею 47,1 кв.м, житловою площею 26,6 кв.м ( а.с. 40, 88-99, 115-116, 120-131 Том 1). Пунктом 22 іпотечного договору передбачено, що звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється у випадках, передбачених пунктами 16.7.1, 16.7.2, 16.9 цього договору, відповідно до розділу V Закону України «Про іпотеку» на підставі рішення суду або на підставі виконавчого напису нотаріуса, або згідно із застереженням про задоволення вимог іпотекодержателя, що міститься у цьому договорі. Згідно з наданим позивачем розрахунком станом на 06 серпня 2013 року заборгованість [PERSON] перед банком за кредитним договором становить 35 129,69 доларів США, яка складається із заборгованості за кредитом - 14 622,68 доларів США, заборгованості зі сплати процентів - 9 128,09 доларів США, пені - 11 378,92 доларів США ( а.с. 6-8, Том 1) Згідно копії реєстру поштових відправлень № 2465 від 04.07.2013 ПАТ КБ "ПРИВАТБАНК" було надіслано відповідачам повідомлення від 17.06.2013 про погашення заборгованості за кредитним договором № ZRSWGA00000121 від 14.02.2007 в розмірі 25 610, 66 доларів США протягом 30 календарних днів з моменту направлення вказаного повідомлення. Роз`яснено відповідачам про те, що у разі невиконання зазначеної вимоги зі спливом тридцятиденного строку банком буде звернуто стягнення на предмет іпотеки (а.с.9-11, том 1). Відповідно до пункту 22 іпотечного договору звернення стягнення за цим договором здійснюється на підставі цього договору, виконавчого напису нотаріуса або за рішенням суду із застереженням про задоволення вимог іпотекодержателя, що міститься в цьому договорі. Згідно свідоцтва про право власності на житло від 28.12.2006 [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] є співвласниками квартири [ADDRESS] (а.с.120-122, том 1). З копії технічного паспорту, виготовленого Бердичівським БТІ 02.02.2007, на квартиру [ADDRESS] загальною площею 46,10 кв.м, житловою площею 26.60 кв.м, вбачається, що власником вказаної квартири є [PERSON] (а.с.49-53, том 1). З довідки Бердичівського МБТІ № 807 від 10.12.2013 вбачається, що станом на 31.12.2013 за [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] зареєстровано право власності на квартиру [ADDRESS] (в рівних долях) (а.с.78, том 1). З витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 29.11.2013 вбачається, що право власності на квартиру [ADDRESS] не зареєстровано (а.с.54, том 1). Згідно повідомлень Бердичівської державної нотаріальної контори № 2586/02-14 від 09.12.2013 та № 1057/02-14 від 12.04.2017 спадкоємцем щодо майна померлої [PERSON] є її дочка [PERSON] , якій 14.11.2012 видавались свідоцтва про право на спадщину. Право власності на частку в квартирі [ADDRESS] не оформлено (а.с.88, том 1; а.с.97, 103 зворот, 104 том 2). З витягу про реєстрацію в Державному реєстрі правочинів від 14.02.2007 та витягу з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна від 14.02.2007 вбачається, що приватним нотаріусом Бердичівського міського нотаріального округу Богатирчуком А.М. зареєстровано правочин - Договір іпотеки, предметом якого є квартира [ADDRESS] , також накладено арешт на вказане нерухоме майно (а.с.126, 127, том 1). З довідки ПАТ КБ "Приватбанк" від 18.03.2015 № 2283175 вбачається, що [PERSON] станом на 18.03.2015 має заборгованість по кредитному договору №ZRSWGA00000121 від 14.02.2007 у сумі 48 034, 99 доларів США, а також штрафи, судові витрати 4 942,93 грн (а.с.193, том 1). З виписки про погашення заборгованості по кредитному договору №ZRSWGA00000121 за період з 29.09.2005 по 18.03.2015 вбачається, що [PERSON] до листопада 2008 року вносив грошові кошти на погашення боргу за кредитом (а.с.194, том 1). Як вбачається з матеріалів реєстраційної та інвентаризаційної справ, наданих для огляду Бердичівським МБТІ, відповідачі є власниками квартири [ADDRESS] на [ADDRESS] на підставі рішення Бердичівської міської ради від 12.12.2013. Норми права, які застосовані судом, та висновки суду Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог, відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно зі ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (статті 610, 611 ЦК України). Частиною 1 ст. 530 ЦК України визначено, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до вимог ст.1050 ЦК України у разі, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу, за змістом частини другої якої боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням установленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. За змістом частин 1, 3 ст. 575 ЦК України іпотекою є застава нерухомого майна, що залишається у володінні заставодавця або третьої особи; правила про іпотеку землі та інші окремі види застав встановлюються законом. Частиною 1 ст. 576 ЦК України передбачено, що предметом застави може бути будь-яке майно (зокрема річ, цінні папери, майнові права), що може бути відчужене заставодавцем і на яке може бути звернене стягнення. Відповідно до положень ст. 589 ЦК України в разі невиконання зобов`язання, забезпеченого заставою, заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави. Згідно зі ст. 590 ЦК України звернення стягнення на предмет застави здійснюється за рішенням суду, якщо інше не встановлено договором або законом. Заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави в разі, коли зобов`язання не буде виконано у встановлений строк (термін), якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 1 Закону України «Про іпотеку» іпотека - вид забезпечення виконання зобов`язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов`язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом. Відповідно до ч. 1 ст.7 Закону України «Про іпотеку» за рахунок предмета іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити свою вимогу за основним зобов`язанням у повному обсязі або в частині, встановленій іпотечним договором, що визначена на час виконання цієї вимоги, включаючи сплату процентів, неустойки, основної суми боргу та будь-якого збільшення цієї суми, яке було прямо передбачене умовами договору, що обумовлює основне зобов`язання. Згідно зі ст.33 Закону України «Про іпотеку» у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов`язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов`язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя. Відповідно до ч. 1 ст.35 Закону України «Про іпотеку» у разі порушення основного зобов`язання та/або умов іпотечного договору іпотекодержатель надсилає іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмову вимогу про усунення порушення. В цьому документі зазначається стислий зміст порушених зобов`язань, вимога про виконання порушеного зобов`язання у не менш ніж тридцятиденний строк та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання цієї вимоги. Якщо протягом встановленого строку вимога іпотекодержателя залишається без задоволення, іпотекодержатель вправі прийняти рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору. Згідно до статті 37 цього Закону іпотекодержатель може задовольнити забезпечену іпотекою вимогу шляхом набуття права власності на предмет іпотеки. Правовою підставою для реєстрації права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, яке є предметом іпотеки, є договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками та передбачає передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов`язання. Частиною 1 ст. 33 та ст. 39 Закону України «Про іпотеку» передбачено право іпотекодержателя задовольнити свої вимоги за основними зобов`язаннями шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки в разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов`язання. Звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя. Відповідно до частини другої статті 43 Закону України «Про іпотеку» початкова ціна продажу предмета іпотеки встановлюється рішенням суду або за згодою між іпотекодавцем та іпотекодержателем, а якщо вони не досягли згоди, - на підставі оцінки, проведеної відповідно до законодавства про оцінку майна і майнових прав та професійну оціночну діяльність, при цьому початкова ціна продажу майна не може бути нижчою за 90 відсотків його вартості, визначеної шляхом його оцінки. Відповідно до ст. 256 ЦК України, позовна давність це строк у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Позовна давність в один рік застосовується до вимоги про стягнення неустойки (штрафу, пені) ( п. 2 ч. 1 ст. 258 ЦК України). Позовна давність, встановлена законом, може бути збільшена за домовленістю сторін. Договір про збільшення позовної давності укладається у письмовій формі (ч.1 ст. 259 ЦК України). Відповідно до ч. 1 ст. 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатись про порушення свого права або про особу, яка його порушила. За положеннями ч. 3 ст. 551 ЦК України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення. Відповідно до ч.4 ст.263 ЦПК України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Відповідно до положень ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Аналіз доводів сторін, висновки суду Повно та всебічно з`ясувавши обставини справи, дослідивши надані сторонами докази, які стосуються предмету доказування, оцінивши належність, допустимість, достовірність наданих доказів, суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог, із таких підстав. Кредитний договір №ZRSWGA00000121 від 14.02.2007 та договір іпотеки №ZRSWGA00000121 від 14.02.2007 є чинними, договори не визнані недійними, укладені договори відповідають вимогам закону, визначені в договорах умови кредитування АТ КЕБ «Приватбанк» та [PERSON] погоджені та підписані, кредитний договір виконувався позичальником до листопада 2018 року, що підтверджується випискою з особового рахунку відповідача і свідчить про добровільне волевиявлення сторін і про погодження ним усіх його умов. [PERSON] зобов`язання за вказаним кредитним договором належним чином не виконав, чим порушив умови договору, тому у позивача виникло право вимагати виконання зобов`язання за договором. Позивач надав до суду копії зазначених документів, розрахунок заборгованості по кредиту, виданий посадовою особою банку, який являється допустимим доказом у справі, а відповідач не надав суду жодного доказу, що спростовують наявність боргу за кредитним договором. Отже, враховуючи, що позичальник зобов`язання за Кредитним договором не виконав, а за Договором іпотеки та за вимогами законодавства передбачено право позивача на звернення стягнення на предмет іпотеки в разі ігнорування вимоги позивача про погашення заборгованості, суд дійшов висновку про обґрунтованість вимог щодо звернення стягнення на предмет іпотеки, а саме на нерухоме майно - на квартиру [ADDRESS] , шляхом продажу вказаного предмету іпотеки на підставі договору іпотеки ПАТ КБ «Приватбанк» шляхом проведення публічних торгів. Доводи представника відповідача, адвоката Трофімова А.В., про те, що банк, уточнивши номер будинку, у заяві поданій уже під час судового розгляду змінив предмет позову на тій стадії, коли це неможливо уже робити та з цих підстав слід відмовити в позові, суд відхиляє. Заяву представника АТ КБ «Приватбанк» від 08.04.2021 суд прийняв до розгляду, оскільки предмет спору не змінено та позовні вимоги не уточнено. Фактично позивачем було допущено описку в частині написання номеру будинку «80А» замість вірного «80», як було заявлено у первісному позові та як зазначено у договорі іпотеки та у реєстрі прав на нерухоме майно на квартиру передану в іпотеку банкові. Звертаючись до суду з даним позовом, ПАТ КБ «ПриватБанк» просив звернути стягнення на предмет іпотеки в рахунок погашення заборгованості, яка станом на 06.08.2013\~ року заборгованість становить 35 129, 69 доларів США та складається із 14 622, 68 доларів США - заборгованість за кредитом; 9 128, 09 доларів США - заборгованість за процентами за користування кредитом; 11 378, 92 долари США заборгованість по пені. Як вбачається з матеріалів справи, позивач звертався до суду з позовними вимогами про звернення стягнення на майно до відповідачів у вересні 2013 року. Разом з тим, з наданого позивачем розрахунку вбачається, що останній платіж мав місце 17.11.2008. Наступне зобов`язання щодо сплати місячного платежу боржником не було виконано. За загальним правилом відповідно до усталеної практики Верховного Суду перебіг позовної давності стосовно кожного щомісячного платежу у межах строку кредитування згідно з ч. 5 ст. 261 ЦК України починається після невиконання чи неналежного виконання (зокрема, прострочення виконання) позичальником обов`язку з внесення чергового платежу й обчислюється окремо щодо кожного простроченого платежу. Таким чином, банк пропустив строк давності звернення з позовом щодо стягнення заборгованості за кредитом, процентами та пенею, нарахованою до вересня 2010 року. Отже сума боргу, в рахунок якої має бути звернуто стягнення на предмет іпотеки в межах строків позовної давності складає: за тілом кредиту 13498,03 доларів США заборгованості за кредитом, 5814,34 доларів США заборгованості за процентами за користування кредитом та 4245,69 доларів США пені. Між тим, виходячи із принципу справедливості цивільного судочинства, зважаючи, що не встановлено розміру заподіяних банкові збитків несплатою своєчасно боргу [PERSON] , суд вважає за можливе в порядку ч. 3 ст. 551 ЦК України розмір неустойки зменшити до 100 доларів США. При зменшення неустойки судом також враховано, що [PERSON] до 2008 року спарвно вносив грошові кошти на погашення боргу за кредитом, а подальшому був визнаний потерпілим у кримінальному провадженні за вчинення шахрайських дій по факту укладання вказаного кредитного договору та у судовому засіданні пояснював, що чекав завершення розгляду кримінального провадження. Тому сума боргу за кредитним договором, на погашення якої слід звернути стягнення на предмет іпотеки складає 19 404,37 долари США, що включає в себе 13498,03 доларів США заборгованості за кредитом, 5814,34 доларів США заборгованості за процентами за користування кредитом; 100 доларів США - пені за несвоєчасність виконання зобов`язань за договором . Враховуючи позицію Верховного Суду (Великої Палати Верховного Суду) по справі № 235/3619/15-ц від 21.03.2018 року, зі змісту поняття «ціна», як форми грошового вираження вартості товару, послуг тощо, аналізу норм ст. ст.38, 39 Закону України «Про іпотеку» можна зробити висновок, що у розумінні норми ст. 39 Закону України «Про іпотеку» встановлення початкової ціни предмету іпотеки у грошовому вираженні визначається за процедурою, передбаченою ч. 6 ст. 38 цього Закону. Відповідно до ст. ст.19, 57 Закону України «Про виконавче провадження» сторони виконавчого провадження під час здійснення виконавчого провадження не позбавлені можливості заявляти клопотання про визначення вартості майна, тобто визначення іншої ціни предмета іпотеки, ніж буде зазначено в резолютивній частині рішення суду, якщо наприклад, така вартість майна змінилася. З урахуванням наведеного, у спорах цієї категорії зазначення у резолютивній частині рішення суду початкової ціни предмета іпотеки в грошовому вираженні не має вирішального значення, оскільки судовим рішенням допускається можливість зміни вартості, в тому числі у бік її збільшення, а іпотекодавець наділений правом заявити клопотання про визначення вартості зазначеного майна під час примусового виконання рішення суду. Зазначена правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 21 березня 2018 року у справі № 235/3619/15-ц. Тому застосовує до вимоги про звернення стягнення на предмет іпотеки положення ч. 2 ст. 39 Закону України «Про іпотеку» та визначає ціну предмета іпотеки на рівні, не нижчому за звичайні ціни на такий вид майна на підставі оцінки, проведеної суб`єктом оціночної діяльності або незалежним експертом на стадії оцінки майна під час проведення виконавчий дій. 07.06.2014 року набрав чинності Закон України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» (із змінами, внесеними Законом України від 16 вересня 2020 року № 895-IX), який втрачає чинність через п`ять місяців з дня набрання чинності Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо споживчих кредитів, наданих в іноземній валюті", тобто 23.09.2021). Відповідно до пункту 1 частини першої статті 1 якого не може бути примусово стягнуте (відчужене без згоди власника) нерухоме житлове майно, яке вважається предметом застави згідно із статтею 4 Закону України «Про заставу» та/або предметом іпотеки згідно із статтею 5 Закону України «Про іпотеку», якщо таке майно виступає як забезпечення зобов`язань громадянина України (позичальника або майнового поручителя) за споживчими кредитами, наданими йому кредитними установами - резидентами України в іноземній валюті, та за умови, що: таке нерухоме житлове майно використовується як місце постійного проживання позичальника/майнового поручителя або є об`єктом незавершеного будівництва нерухомого житлового майна, яке перебуває в іпотеці, за умови, що у позичальника або майнового поручителя у власності не знаходиться інше нерухоме житлове майно; загальна площа такого нерухомого житлового майна (об`єкта незавершеного будівництва нерухомого житлового майна) не перевищує 140 кв. метрів для квартири та 250 кв. метрів для житлового будинку. Аналіз наведеної норми права свідчить, що дія Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» обмежує в часі примусове стягнення майна до моменту втрати ним чинності. Отже, оскільки кредитний договір укладено на споживчі цілі, в іноземній валюті, загальна площа квартири, яка перебуває в іпотеці, не перевищує 140 кв.м та становить 46,1 кв.м., квартира є постійним місцем проживання іпотекодавців, відомості що у відповідачів у власності перебуває інше нерухоме житлове майно в матеріалах справи відсутні, суд прийшов до висновку, що рішення суду в частині звернення стягнення на предмет іпотеки слід відстрочити на період дії Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті», що узгоджується з правовою позицією Великої Палати Верховного Суду у постанові від 10 квітня 2019 року у провадженні № 14-111цс19. Крім того, суд зазначає, що упродовж строку, передбаченого Законом від 13 квітня 2021 року № 1381-IX «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо споживчих кредитів, наданих в іноземній валюті» визначеного для подання заяви про проведення відповідно до пункту 7 розділу IV "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про споживче кредитування" реструктуризації, та упродовж 60 днів після закінчення зазначеного строку забороняється примусове звернення стягнення (відчуження без згоди власника) на предмет іпотеки, що є забезпеченням виконання зобов`язань, які підлягають реструктуризації на підставі заяви про проведення реструктуризації. Таким чином, на час дії вказаних вище законодавчих актів примусове звернення стягнення на предмет іпотеки без згоди власників майна не допускається. Розподіл судових витрат Згідно ч.1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Таким чином, суд стягує з відповідачів на користь позивача витрати по сплаті судового збору пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, виходячи із належних їм часток квартири, а саме з [PERSON] на користь АТ КБ «ПРИВАТБАНК» 1012,07 грн. судових витрат та з [PERSON] на користь АТ КБ «ПРИВАТБАНК» 2024,14 грн. судових витрат.

Outcome: partial