Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-28 00:00:00

У листопаді 2014 року [PERSON], яка діє в своїх інтересах та в інтересах малолітньої [PERSON], звернулася до суду з позовом до [PERSON] про вселення та визначення порядку користування жилим приміщенням. Свої вимоги мотивує тим, що вона з 11 липня 2003 року по 29 листопада 2013 року перебувала у зареєстрованому шлюбі з відповідачем. Від даного шлюбу вони мають доньку - [PERSON], [INFO]. 13 серпня 2003 року ними було придбано квартиру [ADDRESS], яка складається з двох кімнат та в ній зареєстровано три особи. Позивачка зазначила, що влітку 2014 року відповідач змінив замки у вхідних дверях, а тому вона з донькою не може потрапити до квартири. Уточнивши позовні вимоги, посилаючись на те, що на даний час між сторонами склалася конфліктна ситуація, відповідач чинить перешкоди у вільному проживанні їй та доньці у спірній квартирі, [PERSON] просила вселити її та доньку [PERSON] у квартиру [ADDRESS], встановити порядок користування даною квартирою шляхом виділення у користування [PERSON], яка діє в своїх інтересах та в інтересах малолітньої [PERSON], кімнату площею - 14,7 кв.м., [PERSON] кімнату площею - 15 кв.м, кухню, ванну кімнату, туалет, коридор та балкон залишити у спільному користуванні, зобов'язати [PERSON] надати дублікати ключів від вхідних дверей квартири [PERSON], яка діє в своїх інтересах та в інтересах малолітньої [PERSON] У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримала у повному обсязі та просила їх задовольнити. Відповідач та його представник у судовому засіданні позов не визнав та просив відмовити у його задоволенні. Пояснив, що дійти згоди з позивачем стосовно користування квартирою не вдалося, виникають конфліктні ситуації з приводу користування спірною квартирою. Зазначив, що не заперечує проти проживання у квартирі доньки. Представник Служба у справах дітей Подільської районної у м. Києві державної адміністрації у судове засідання не з'явився, надали суду заяву, в якій просять позов [PERSON], яка діє в інтересах малолітньої [PERSON] задовольнити та розглядати справу у відсутність їх представника (а.с. 38). Заслухавши пояснення представника позивача, відповідача та його представника, вивчивши матеріали справи, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому їх дослідженні, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони з 11 липня 2003 року по 29 листопада 2013 року перебувала у зареєстрованому шлюбі (а.с. 6,11). Від даного шлюбу вони мають доньку - [PERSON], [INFO] (а.с.9). В період даного шлюбу було придбано двокімнатну квартиру [ADDRESS] (а.с. 7-8), яка була зареєстрована на ім'я [PERSON] Рішенням Апеляційного суду м. Києва від 23 жовтня 2014 року в порядку поділу майна подружжя визнано за [PERSON] право власності на 1/8 частину квартири [ADDRESS], а за [PERSON] - 7/8 частин даної квартири (а.с. 70-74). Спірна квартира має житлову площу 29,7 кв.м., та складається з двох кімнат, розміром 15,0 кв.м. та 14,7 кв. м. (а.с. 12-14). Згідно довідки форми № 3, виданої КП "Нивки Подільського району міста Києва" від 23.04.2014 року № 649 в спірній квартирі зареєстровано три особи - [PERSON], [PERSON] та [PERSON] (а.с. 10). Посилаючись на те, що між сторонами постійно виникають конфліктні ситуації з приводу порядку користування квартирою, відповідач перешкоджає позивачці з донькою проживати у даній квартирі, [PERSON] в своїх інтересах та інтересах [PERSON] звернулася до суду з даними позовами. Відповідно до ч. 1 ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Частинами 1-4 ст. 319 ЦК України передбачено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. При здійсненні своїх прав та виконанні обов'язків власник зобов'язаний додержуватися моральних засад суспільства. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав. Власність зобов'язує. Частиною 1 ст. 321 ЦК України визначено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ч. ч. 1, 4 ст. 355 ЦК України майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Згідно зі ст. 358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі, якщо поділ в натурі квартири є неможливим, суд може встановити конкретний порядок користування приміщеннями квартири за наявності позову про це. У судовому засіданні встановлено, що загальний розмір жилої площі квартири складає 45,07 кв.м., [PERSON] має у власності 7/8 частин спірної квартири, а [PERSON] належить 1/8 частина квартири. Відповідно до роз'яснень п.14 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності" № 20 від 22 грудня 1995 року (з наступними доповненнями) квартира, яка є спільною сумісною чи спільною частковою власністю, на вимогу учасника (учасників) цієї власності підлягає поділу в натурі, якщо можливо виділити сторонам ізольовані жилі та інші приміщення з самостійними виходами, які можуть використовуватися як окремі квартири або які можна переобладнати в такі квартири. У протилежному випадку може бути встановлено порядок користування приміщеннями квартири, якщо про це заявлено позов. Відповідно до ч. 1 ст. 156 ЖК України та ч. 1 ст. 405 ЦК України члени сім'ї власника житла, що проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом. У ч. 2 ст. 176 СК України зазначено, що права батьків та дітей на користування житлом, яке є власністю когось із них, встановлюється законом. Згідно ч. 2 ст. 18 Закону України "Про охорону дитинства" діти - члени сім'ї наймача або власника жилого приміщення мають право користуватися займаним приміщенням нарівні з власником або наймачем. Частинами 3, 4 ст. 29 ЦК України передбачено, що місцем проживання фізичної особи у віці від десяти до чотирнадцяти років є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров'я тощо, в якому вона проживає, якщо інше місце проживання не встановлено за згодою між дитиною та батьками (усиновлювачами, опікуном) або організацією, яка виконує щодо неї функції опікуна. Місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров'я, в якому вона проживає. Відповідно до ст. 156 ЖК України члени сім'ї власника жилого будинку (квартири), які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку (квартири), якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. З огляду на викладені норми чинного законодавства та виходячи із загальної житлової площі вказаної квартири, розміру кожної жилої кімнати, розміру жилої площі, що припадає на одну особу, конфліктної ситуації, яка склалась між сторонами, враховуючи інтереси малолітньої доньки, суд приходить до висновку про те, що порядок поділу, запропонований позивачем є розумним та справедливим, та не призведе до порушення прав, свобод чи інтересів сторін у справі, а тому слід встановити порядок користування квартирою [ADDRESS] у м. Києві шляхом виділення у користування: [PERSON], яка діє в своїх інтересах та в інтересах малолітньої [PERSON], кімнату площею - 14,7 кв.м., [PERSON] кімнату площею - 15 кв.м., кухню, ванну кімнату, туалет, коридор та балкон залишити у спільному користуванні. Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження майном. Обставини стосовно того, що відповідачем створюються перешкоди позивачу та доньці у користуванні спірною квартирою теж знайшли свого підтвердження у судовому засіданні. Так, відповідач протягом тривалого часу перешкоджає позивачці, яка діє в інтересах доньки, у користуванні спірною квартирою, не бажає надати доступ до квартири та надати ключі від вхідних дверей. З цього приводу [PERSON] зверталась із заявою до Подільського РУГУ МВС України в м. Києві (а.с. 44). Оскільки відповідач незаконно перешкоджає позивачу та їх доньці у здійсненні прав щодо користування майном, про що він не заперечував у судовому засіданні, тому необхідно зобов'язати [PERSON] не чинити перешкоди у користуванні квартирою [ADDRESS] у м. Києві шляхом надання дублікатів ключів від вхідних дверей квартири [PERSON], яка діє в своїх інтересах та в інтересах малолітньої [PERSON]. За таких підстав суд вважає необхідним задовольнити позов і в цій частині. Крім того, позовні вимоги щодо порушення права власності позивачки є також цілком законні та обгрунтовані, оскільки вона є співвласником спірної квартири, і вправі вимагати вселення до неї. Крім того, у відповідності до вимог ст. 88 ЦПК України стягненню з відповідача на користь позивача підлягають витрати по оплаті судового збору у розмірі 243 грн. 60 коп. На підставі викладеного та

Outcome: approved