Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-23 00:00:00

Представник ТОВ «Фангарант Груп» - Гаврилюк О.С. звернувся до суду з позовом до [PERSON] , в якому просить стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за договором №60200058607 від 02.11.2019 року в розмірі 29369,33грн. та 2270,00 грн. сплаченого судового збору. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що 02.11.2019 між ФОП [PERSON] та [PERSON] було укладено договір №60200058607 про отримання товарів в системі ПлатиПізніше. Цей договір укладено в електронній формі. Згідно умов даного договору відповідачу передано в оренду на умовах лізингу «Телефон мобільний Apple iPhone 11 Pro Max 64Gb Midnight Green (MWH22) » (далі-товар), встановленою вартістю 50021,43грн. Передача товарів засвідчена підписом відповідача в договорі. Умовами пакету фінансування визначеними в договорі встановлено розмір і порядок оплати місячних платежів: щомісяця рівними частинами до 20 числа кожного місяця, починаючи з наступного за місяцем укладення Договору. Станом на 18.01.2021 відповідач не виконав прийнятих на себе зобов`язань, щодо своєчасної, повної та належної оплати вартості отриманого товару. За весь період дії договору відповідачем в якості оплати вартості отриманого товару було сплачено: 02.11.2019 - 5002,00грн. (платіж при отриманні товару); 16.12.2019 - 5002,15 грн.; 21.01.2020р. - 5002,15грн.; 15.06.2020р. - 16856,32грн. Разом з тим, на день подачі позовної заяви заборгованість відповідача перед позивачем складає 29369,33 грн., в тому числі: 18158,81грн. - сума заборгованості за основним зобов`язанням з оплати вартості отриманого товару та 11210,52грн. - сума штрафних санкцій відповідно до п.п. 12.2-12.3 Договору. Представник відповідача, адвокат Ракущинець А.А. подав суду відзив на позов, в якому проти позову заперечує, посилаючись на те, що за твердження його довірителя останній не підписував надані позивачем документи, зокрема договір №60200058607 від 02.11.2019. Крім того, зазначає, що відповідач придбав телефон за 35015грн., які повністю оплатив відповідачу. До того ж вартість такого телефону на загальнодоступному сайті складає 27000грн.. а не 50000грн., як стверджує позивач. Також відповідач стверджує, що у відповідача з позивачем відсутні жодні відносини. Якби позивач придбав право вимоги за вказаним договором, то мав би його додати до позовної заяви, однак, не подав. Позивач у відповіді на відзив зазначає про подання відзиву відповідачем з порушенням процесуального строку, у зв`язку з чим просить суд не приймати його, та долучені до нього відповідачем докази, до уваги. Позивач стверджує, що договір №60200058607 від 02.11.2019 було укладено шляхом використання електронного підпису та зазначив про порядок укладання такого. Також вказує, що відповідачем на виконання умов договору в день його укладення, а в подальшому 20.01.2020 та 15.06.2020 було здійснено оплату вартості отриманого товару, що також свідчить про факт укладення договору, а факт отримання товару за договором не заперечується і самим відповідачем. Представник відповідача, адвокат Ракущинець А.А., подав заперечення, в якому заперечує проти позову та відповіді на позов. Зокрема, вказує, що дія Закону України «Про електронну комерцію» не поширюється на правочини, стороною в яких є фізичні особи. Згідно п.12.6 договору наданого позивачем, даний спір підлягає розгляду в Третейському суді. Також зазначає, що оскільки договір реалізації продукції укладено поза торгівельними, офісними приміщеннями, продавець зобов`язаний був надати споживачеві документ, який посвідчує факт укладення договору і є підставою виникнення взаємних прав та обов`язків. Факт сплати відповідачем платежів позивачу не є підтвердженням укладення договору, оскільки продавець посилаючись на відсутність власного банківського рахунку, зазначив реквізити позивача. Також представник відповідача стверджує, що позивачем не доведено, що саме відповідачем з допомогою електронного цифрового підпису підписано договір. Ухвалою судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 22.02.2021 року прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, вирішено розглядати справу в порядку спрощеного позовного провадження, про що повідомлено сторони. Позивач у судове засідання свого уповноваженого представника не направив, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Клопотань про відкладення даного судового засідання на адресу суду не надходило. При цьому, представник позивача [PERSON] в прохальній частині позову просить розглянути справу без участі представника позивача. Відповідач у судове засідання не з`явився, хоча був належним чином повідомлений про час та місце проведення судового засідання. Представник відповідача, адвокат Ракущинець А.А., просив у задоволенні позову відмовити з мотивів, викладених у позовній заяві. Враховуючи наведене, суд вважає за можливе провести розгляд справи за відсутності представника позивача, що відповідає вимогам ч.3 ст.211 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, з`ясувавши всі обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази у їх сукупності та кожен окремо, що мають значення для вирішення справи по суті, встановивши фактичні дані та відповідні їм правовідносини, приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що 25.02.2019 між ТОВ «Фінансова компанія «Фангарант Груп» (Процесинг - центр) та ФОП [PERSON] (Постачальник) укладено Договір №2019022502 про участь постачальника в системі ПлатиПізніше (Факторингу), за яким Постачальник постачає товари (надає послуги) та відступає Процесинг - центру права вимоги платежів та право власності на товари в якості забезпечення грошових вимог за договорами з клієнтами, а Процесинг - центр здійснює факторингове фінансування відступлених Постачальником Процесинг - центру прав разом з усіма правами вимоги до клієнтів, що випливають з умов, на яких було здійснене постачання клієнтам товарів та надання послуг. Також встановлено, що 02.11.2019 між ФОП [PERSON] , [NUMBER] та [PERSON] було укладено договір №60200058607 про отримання товарів в системі ПлатиПізніше (а.с. 6). Цей Договір укладено в електронній формі, що згідно п. 12 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» за правовими наслідками прирівнюється до укладення Договору в письмовій формі та підписаного власноручно. Згідно з п. 8.1 Договору Клієнт отримує товари (послуги) від Постачальника на умовах Договору та згідно обраного Клієнтом Пакету фінансування (далі - Пакет фінансування), а Постачальник забезпечує надання товарів (послуг) Клієнту. В момент підписання Договору всі існуючі та майбутні права Постачальника за Договором відступаються на користь Процесинг-центра (Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фангарант Груп»). Відповідно до п. 8.2. Договору, порядок отримання товарів (послуг) Клієнтом визначається Договором та Правилами отримання товарів в системі ПлатиПізніше в редакції згідно Наказу №05/02-18 від 05.02.2018 р., що є невід`ємною частиною Договору. Клієнт ознайомлений з копією Правил в електронній формі на сайті www.paylater.com.ua, а також з порядком укладення договору за допомогою електронного підпису, що визначено в Розділі 5 Правил. Відповідно по п. 1.4 Правил отримання товарів (послуг) в системі ПлатиПізніше Правила є договором приєднання у розумінні ст. 634 Цивільного кодексу України. Підписанням Договору Клієнт приєднується до Правил. Правила є невід`ємною частиною кожного Договору з моменту його укладення. Пунктом 9.1. Договору визначено, що якщо за умовами Пакету фінансування не вказано інше, надання Клієнту товарів (послуг) відбувається в момент підписання цього Договору Клієнтом та Постачальником. У разі якщо момент підписання цього Договору не співпадає у часі з моментом надання Клієнту товарів (послуг), Клієнт може отримати товари (послуги) на підставі іншого первинного документа (накладної або акту). При цьому, датою отримання Клієнтом товарів (послуг) вважається дата підписання Клієнтом відповідного первинного документа (накладної або акту). Підпис Клієнта на цьому Договорі та/або накладній (акті) свідчить про отримання товарів (послуг) в належній якості, кількості та комплектації. Згідно умов вказаного Договору [PERSON] передано в оренду на умовах лізингу товар. Передача товару відповідачу засвідчена його підписом на договорі. Розрахункова загальна сума платежів -50021,43грн., у тому числі платіж при укладенні Договору - 5002,14 грн. Кількість місячних платежів (крім першого): дев`ять. Вид договору: прямий лізинг. Розмір і порядок оплати місячних платежів: щомісяця рівними частинами до 20 числа кожного місяця, починаючи з наступного за місяцем укладення Договору. Перехід права власності на товари до Клієнта: виплата всіх зобов`язань за договором. Пунктом 14 Договору встановлено графік сплати місячних платежів: до 20.12.2019 - 5002,14 грн; до 20.01.2020 - 5002,14 грн; до 20.02.2020 - 5002,14 грн; 20.03.2020 - 5002,14 грн; 20.04.2020 - 5002,14грн.; 20.05.2020 - 5002,14 грн.; 20.06.2020 - 5002,14 грн.; 20.07.2020 - 5002,14 грн.; 20.08.2020 - 5002,14 грн. Згідно розрахунку суми заборгованості згідно договору №60200058607 від 02.11.2019 станом на 18.01.2021 р. така становить 29369,33 грн., в тому числі: 18158,81грн. - сума заборгованості за основним зобов`язанням з оплати вартості отриманого товару та 11210,52грн. - сума штрафних санкцій. Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи. Відповідно до ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності. За змістом статей 12 та 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно п. 1 ч. 2 ст. 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини. Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Відповідно до принципу свободи договору, закріпленого в ст.627 ЦК України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. При цьому, стаття 629 ЦК України встановлює, що договір є обов`язковим для виконання сторонами. Згідно із частиною першою статті 633 Цивільного кодексу України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Оскільки умови договорів приєднання розробляються підприємцем, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим він має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений. Відповідно до вимог ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Порядок укладання договорів в електронній формі регламентується Законом України «Про споживче кредитування» та Законом України «Про електронну комерцію». За приписами статті 3 Закону України «Про електронну комерцію», електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею (стаття 11 Закону України «Про електронну комерцію»). Відповідно до ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: -надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; -заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; -вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. Статтею 12 цього закону регламентуються вимоги до підпису сторін договору. Так, згідно ч. 1 цієї статті, якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання, зокрема: електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом. Відповідно частини першої ст. 5 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг», електронний документ - документ, інформація в якому зафіксована у вигляді електронних даних, включаючи обов`язкові реквізити документа. Також, відповідно до частини першої, другої ст. 6 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг», електронний підпис є обов`язковим реквізитом електронного документа, який використовується для ідентифікації автора та/або підписувача електронного документа іншими суб`єктами електронного документообігу. Накладанням електронного підпису завершується створення електронного документа. За договором лізингу одна сторона (лізингодавець) передає або зобов`язується передати другій стороні (лізингоодержувачеві) у користування майно, що належить лізингодавцю на праві власності і було набуте ним без попередньої домовленості із лізингоодержувачем (прямий лізинг), або майно, спеціально придбане лізингодавцем у продавця (постачальника) відповідно до встановлених лізингоодержувачем специфікацій та умов (непрямий лізинг), на певний строк і за встановлену плату (лізингові платежі). До договору лізингу застосовуються загальні положення про найм (оренду) з урахуванням особливостей, встановлених цим параграфом та законом (ст. 806 ЦК України). Виходячи з наведеного, Договір №60200058607 від 02.11.2019 є письмовим правочином, який відповідає формі згідно ст.ст. 207, 208 ЦК України, підписаний уповноваженими особами, що підтверджується досягнення всіх істотних умов договору. Так, з матеріалів справи вбачається, що [PERSON] отримала в оренду на умовах лізингу товар, про що свідчить її підпис у договорі №60200058607 про отримання товарів в системі ПлатиПізніше. При цьому, розрахунком заборгованості підтверджується, що у відповідача перед позивачем наявна заборгованість за договором №60200058607 від 02.11.2019, яка станом на 18.01.2021 р. становить 29369,33 грн., в тому числі: 18158,81грн. - сума заборгованості за основним зобов`язанням з оплати вартості отриманого товару (місячних платежів) та 11210,52грн. - сума штрафних санкцій (неустойка). Суд критично оцінює доводи відповідача про непідписання ним договору №60200058607 від 02.11.2019, з огляду на таке. Так, відповідно до розділу 5 Правил отримання товарів в системі ПлатиПізніше, в редакції згідно Наказу №05/02-18 від 05.02.2018, що є невід`ємною частиною договору, порядок укладення договору здійснюється наступним чином. Для укладення договору, Клієнт першочергово, обравши товар, який бажає отримати, подає Постачальнику заявку з анкетними даними в електронному вигляді. В подальшому Постачальник передає дану заявку на узгодження до Процесинг-центру. У разі прийняття позитивного рішення по заявці Клієнта, Процесинг-центр інформує Клієнта шляхом відправлення СМС-повідомлення на телефонний номер, зазначений в заявці або шляхом надсилання електронного повідомлення на електронну адресу зазначену в заявці. Електронне повідомлення про прийняття позитивного рішення в наданні товарів (послуг) у системі ПлатиПізніше містить гіперактивне посилання. Здійснюючи перехід по гіперактивному посиланню Клієнт заходить на веб-сайт Процесинг-центра www.dogovor.paylate.com.ua Після цього, для підписання елетронної форми Договору, клієнт здійснює вхід до своєї облікової сторінки на веб-сайті Процесинг-центра www.dogovor.paylate.com.ua. Здійснивши авторизований вхід до своєї облікової сторінки на веб-сайті Процесинг-центра, Клієнт проходить ідентифікацію своєї особи, обравши на свій розсуд канал ідентифікації за допомогою сервісу BankID. Після чого для ознайомлення йому надаються Правила, з якими він ознайомлюється ставлячи відповідну відмітку. Ставлячи відповідну відмітку про ознайомлення з правилами, Клієнт підтверджує, що він ознайомлений, погоджується з усіма визначеннями, умовами та змістом, повністю розуміє і зобов`язується неухильно дотримуватись положень цих Правил. Отже, договір підписано відповідачем за допомогою електронного цифрового підпису, оскільки без СМС-повідомлення або електронного повідомлення на електронну адресу, без здійснення входу на сайт за допомогою логіна і пароля особистого кабінету (ідентифікації особи) договір між позивачем та відповідачем не був би укладений, а товар відповідно отриманий. Крім того, факт схвалення договору відповідачем підтверджується отриманням останнім товару, що ним не заперечується, та здійсненням проплат на рахунки вказані у договору, відкриті на ім`я позивача. Відповідно до статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно із частини 1 статті 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Відповідно до статті 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; сплата неустойки (пункти 1 та 3 частини 1статті 611 ЦК України). Крім того, у відповідності до п. 12.1. Договору сторони несуть відповідальність, встановлену цим Договором, Правилами та чинним законодавством України. Виходячи з наведених положень чинного законодавства України, положеннями п.п. 12.2-12.3 Договору встановлено, що у разі прострочення сплати платежів на строк до 10 (десяти) календарних днів відповідач сплачує неустойку в розмірі 5 (п`ять) відсотків від суми заборгованості за прострочення кожного платежу. У разі прострочення сплати платежів на строк більше 10 (десяти) календарних днів, відповідач зобов`язаний сплатити позивачу неустойку в розмірі 10 (десять) відсотків від суми заборгованості за кожен місяць прострочення. Згідно п. 12.4. Договору, у разі прострочення відповідачем сплати платежів на строк більше 30 (тридцяти) календарних днів, останній зобов`язаний за першою вимогою позивача протягом 10 (десяти) календарних днів з моменту отримання такої вимоги достроково одноразово сплатити на користь останнього всі платежі, належні до сплати згідно з Пакетом фінансування. Відповідно до положень п. 12.5. Договору у разі прострочення сплати платежу, повністю або частково, на строк більше 30 (тридцяти) днів, Відповідач зобов`язаний самостійно повернути товари за адресою місцезнаходження Процесинг-центра. Повернення товарів не позбавляє Відповідача від обов`язку сплатити наявну поточну заборгованість за Договором. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності (ст. 89 ЦПК України). Враховуючи наведене, а також те, що в ході розгляду справи знайшла своє підтвердження обставина, що відповідачем порушений передбачений договором порядок погашення заборгованості, а протилежного стороною відповідача доведено не було, відтак суд приходить до висновку, що вимоги позивача підставні та підлягають до задоволення в повному обсязі. Стосовно посилання представника відповідача на те, що дія Закону України «Про електронну комерцію» не поширюється на правочини, стороною в яких є фізичні особи, то суд зазначає, що дане обмеження стосується сторони, яка реалізує або пропонує до реалізації товари, виконує роботи, надає послуги з використанням інформаційно-телекомунікаційних систем, а не споживача (покупця) яким є відповідач. Також є необґрунтованим посилання представника відповідача на п.12.6 договору №60200058607 від 02.11.2019 стосовно розгляду справи Третейським судом з огляду на таке. Статтею 6 Закону України «Про третейські суди» визначено категорії справ, що виникають з цивільних та господарських правовідносин, розгляд яких заборонено третейськими судами. Законом України "Про внесення змін до статті 6 Закону України "Про третейські суди" щодо підвідомчості справ у сфері захисту прав споживачів третейським судом" частина перша статті 6 Закону України "Про третейські суди" доповнена пунктом 14, згідно з яким третейські суди не можуть розглядати справи у спорах щодо захисту прав споживачів, у тому числі споживачів послуг банку (кредитної спілки). Зазначений Закон набрав чинності 12 березня 2011 року. Розділом II "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про внесення змін до статті 6 Закону України "Про третейські суди" щодо підвідомчості справ у сфері захисту прав споживачів третейським судом" передбачено, що після набрання чинності цим Законом третейські суди припиняють розгляд справ у спорах щодо захисту прав споживачів, у тому числі споживачів послуг банку (кредитної спілки), розгляд яких було розпочато до дня набрання чинності цим Законом, про що виноситься мотивована ухвала. Аналіз зазначених норм права дає підстави для висновку про те, що спори між постачальником та покупцем (споживачем) за договором про отримання товарів в системі «ПлатиПізніше», що виникають як під час укладення, так і виконання цього договору, відповідно до пункту 14 частини першої статті 6 Закону України "Про захист прав споживачів", незважаючи на наявність третейського застереження в договорі, не можуть бути предметом третейського розгляду, оскільки цим Законом від 3 лютого 2011 року виключено з компетенції третейського суду вирішення спорів щодо захисту прав споживачів. Щодо інших доводів відповідача, то вони спростовані встановленими та викладеними у рішенні обставинами з посиланням нормами права. Також суд зазначає, що Європейський суд з прав людини зауважує на тому, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року). У відповідності до положень ст.141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 2270,00 грн.

Outcome: approved