Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-16 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся в суд з позовом до [PERSON], третя особа : орган опіки та піклування районної адміністрації Запорізької міської ради по Ленінському району про порядок участі у вихованні та спілкування з малолітнім сином [PERSON], 2013 року народження. В позові він вказав, що з 12.10.2012р. по 20.06.2014р. перебував у шлюбу з [PERSON]. У шлюбі з відповідачкою [PERSON] у них народився син [PERSON], [INFO]. Сімейні стосунки з відповідачкою не склалися. З початку 2014р. дружина разом з сином [PERSON] проживає окремо у своїх батьків. Рішенням Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 20.06.2014р. шлюб між ним та відповідачкою було розірвано. Згідно з рішенням Ленінського районного суду м.Запоріжжя від 04.07.2013р. він сплачує аліменти на утримання малолітнього сина [PERSON] в розмірі 1/4 частини із всіх видів заробітку та на утримання відповідачки в розмірі 500 грн. щомісячно, до досягнення сином [PERSON] віку 3-х років, починаючи з 07.06.2013р., за місцем роботи, що підтверджується довідкою № 1/11-1309 від 12.06.2014р. Після припинення шлюбних відносин відповідачка перешкоджає йому у спілкуванні з сином, позбавляє можливості брати участь у його вихованні, ігнорує вимоги щодо побачень з дитиною без жодних пояснень, чим порушує його законне право на спілкування з дитиною і на участь у вихованні сина. 21.03.2014р. головою районної адміністрації Запорізької міської ради по Ленінському району з урахуванням рішення комісії з питань захисту прав дитини районної адміністрації Запорізької міської ради по Ленінському району від 13.03.2014р., винесено розпорядження № 163р, яким встановлено порядок його участі у вихованні та спілкуванні з сином [PERSON], яке відповідачем також не виконується. Просить зобов`язати відповідача не чинити перешкоди у спілкуванні з сином та встановити порядок участі у вихованні та спілкування з малолітнім сином [PERSON], згідно з розпорядженням № 163р. голови районної адміністрації Запорізької міської ради по Ленінському району від 21.03.2014р. В судовому засіданні позивач позов підтримав, просив задовольнити його у повному обсязі з наведених вище підстав. Відповідач [PERSON] в судове засідання неодноразово не з`являлась, причини неявки суду не повідомляла, про день слухання справи повідомлялась відповідно до вимог ст.74 ЦПК України, у зв'язку з чим проведено заочний розгляд справи зі згоди позивача. Представник третьої особи - органу опіки та піклування в особі районної адміністрації Запорізької міської ради по Ленінському району - Євтушенко О.В. в судовому засіданні пояснив, що 21.03.2014р. головою районної адміністрації Запорізької міської ради по Ленінському району з урахуванням рішення комісії з питань захисту прав дитини районної адміністрації Запорізької міської ради по Ленінському району від 13.03.2014р., винесено розпорядження № 163р про встановлення порядку участі у вихованні та спілкуванні позивача з малолітнім сином [PERSON] Згідно вказаного розпорядження встановлено порядок участі у вихованні та спілкуванні [PERSON] з малолітнім сином [PERSON], 2013 року народження : - два рази у будні дні з 11:00 до 13:00 год. по місцю проживання матері з дитиною, з можливістю вільного пересування по місту в присутності матері, за попередньою домовленістю між батьками; - один з вихідних днів тижня по місцю проживання матері з дитиною, з можливістю вільного пересування по місту в присутності матері, за попередньою домовленістю між батьками. Попереджено батьків про недопустимість створення конфліктів в присутності дитини та про правові наслідки за підбурювання дитини проти одного з батьків. Надав суду висновок про стан виконання вищевказаного розпорядження, з якого вбачається, що комісією з питань захисту прав дитини встановлено, що [PERSON] не дотримується вимог розпорядження № 163р від 21.03.2014р., чим порушує ст. 15 ч.1 Закону України "Про охорону дитинства", ст.ст. 157, 158 ч.2 Сімейного кодексу України, а також права позивача як батька дитини. Розглянувши матеріали справи, вислухавши пояснення позивача, представника третьої особи, оцінивши всі представлені докази в сукупності, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 157, 158, 159 СК України питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов'язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини. Батьки мають право укласти договір щодо здійснення батьківських прав та виконання обов'язків тим з них, хто проживає окремо від дитини. Договір укладається у письмовій формі та підлягає нотаріальному посвідченню. За заявою матері, батька дитини орган опіки та піклування визначає способи участі у вихованні дитини та спілкуванні з нею того з батьків, хто проживає окремо від неї. рішення про це орган опіки та піклування постановляє на підставі вивчення умов життя батьків, їхнього ставлення до дитини, інших обставин, що мають істотне значення. рішення органу опіки та піклування є обов'язковим до виконання. Особа, яка ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, зобов'язана відшкодувати матеріальну та моральну шкоду, завдану тому з батьків, хто проживає окремо від дитини. Якщо той із батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод. Суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування. Із тлумачення ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини, ст. ст. 7, 141, 159 СК України випливає, що при вирішенні спору щодо участі у вихованні та порядку зустрічей з дитиною того з батьків, хто проживає окремо від дитини, судом мають враховувати передусім інтереси дитини. Встановлений сімейним законодавством принцип повної рівності обох батьків у питаннях виховання дітей може бути обмежений судом в інтересах дитини. Законодавством також встановлено правовий механізм визначення способу участі у вихованні дитини того з батьків, який проживає окремо у випадку неможливості досягнення батьками згоди стосовно такого способу, а саме: рішення про визначення способу участі у вихованні дитини та спілкуванні з нею того з батьків, хто проживає окремо від неї, приймається органом опіки та піклування на підставі вивчення умов життя батьків, їхнього ставлення до дитини, інших обставин, що мають істотне значення. Прийняте рішення органу опіки та піклування є обов'язковим для батьків (ст. 158 СК України). У випадку вчинення перешкод того із батьків, з ким проживає дитина, тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод. Відповідно до ст. 9 Конвенції про права дитини, яка набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини. Згідно із ст. 11 Закону України "Про охорону дитинства" батько і мати мають рівні права та обов'язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов'язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Відповідно до ч. ч. 1 і 2 ст. 15 Закону України "Про охорону дитинства" дитина, яка проживає окремо від батьків або одного з них, має право на підтримання з ними регулярних особистих стосунків і прямих контактів. Батьки, які проживають окремо від дитини, зобов'язані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини. За змістом ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав щодо дитини. Згідно із ст. 153 СК України мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом. На батьків, котрі проживають окремо, покладено обов'язок брати участь у вихованні дитини і вони мають право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитини, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини (ст. 157 Сімейного кодексу України). Відповідно до ч.2 ст. 159 СК України суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування, з урахуванням віку, стану здоров'я дитини, поведінки батьків, а також інших обставин, що мають істотне значення. В окремих випадках, якщо це викликано інтересами дитини, суд може обумовити побачення з дитиною присутністю іншої особи. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі з 12.10.2012р. по 20.06.2014р. У шлюбі [INFO] у них народився син [PERSON] Сімейні стосунки з відповідачкою не склалися. З початку 2014р. відповідачка разом з сином [PERSON] проживає окремо у своїх батьків. Рішенням Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 20.06.2014р. шлюб між ними розірвано. Згідно з рішенням Ленінського районного суду м.Запоріжжя від 04.07.2013р. позивач сплачує аліменти на утримання малолітнього сина [PERSON] в розмірі 1/4 частини із всіх видів заробітку та на утримання відповідачки в розмірі 500 грн. щомісячно, до досягнення сином [PERSON] віку 3-х років, починаючи з 07.06.2013р., за місцем роботи, що підтверджується довідкою № 1/11-1309 від 12.06.2014р. Після припинення шлюбних відносин відповідачка перешкоджає позивачу у спілкуванні з сином, позбавляє можливості брати участь у його вихованні, ігнорує вимоги щодо побачень з дитиною без жодних пояснень, чим порушує його законне право на спілкування з дитиною і на участь у вихованні сина. Для усунення порушень його права на спілкування з дитиною позивач звернувся до комісії з питань захисту прав дитини. 21.03.2014р. головою районної адміністрації Запорізької міської ради по Ленінському району з урахуванням рішення комісії з питань захисту прав дитини районної адміністрації Запорізької міської ради по Ленінському району від 13.03.2014р., винесено розпорядження № 163р про порядок участі у вихованні та спілкуванні [PERSON] з малолітнім сином [PERSON], відповідно до якого встановлено позивачу спілкування з сином : - два рази у будні дні з 11:00 до 13:00 год. по місцю проживання матері з дитиною, з можливістю вільного пересування по місту в присутності матері, за попередньою домовленістю між батьками; - один з вихідних днів тижня по місцю проживання матері з дитиною, з можливістю вільного пересування по місту в присутності матері, за попередньою домовленістю між батьками. Попереджено батьків про недопустимість створення конфліктів в присутності дитини та про правові наслідки за підбурювання дитини проти одного з батьків. З приводу невиконання матір`ю дитини розпорядження районної адміністрації [PERSON] у квітні, липні 2014 року звернувся до відділу по Ленінському району служби (управління) у справах дітей Запорізької міської ради, на що листом від 25.04.2014р. № 01-07/С-26 та 11.09.2014р. № С-0546 йому було роз'яснено право на звернення до суду з позовом про усунення перешкод (а.с.6, 22). Суд враховує, що позивач працевлаштований, має постійне місце проживання, сплачує аліменти за утримання дитини та відповідачки. Відповідачка не спростувала зазначених обставин та не надала доказів, щодо негативного впливу позивача на виховання дитини. З урахуванням викладеного суд дійшов до висновку, що підтримання регулярних особистих стосунків і прямих контактів дитини і батька не перешкоджатиме нормальному розвиткові дитини і відповідатиме інтересам дитини. Згідно висновку від 21.03.2014р., орган опіки та піклування районної адміністрації Запорізької міської ради по Ленінському району для вирішення існуючого спору прийшов до висновку встановити наступний порядок участі у вихованні та спілкуванні [PERSON] з малолітнім сином [PERSON] : - два рази у будні дні з 11:00 до 13:00 год. по місцю проживання матері з дитиною, з можливістю вільного пересування по місту в присутності матері, за попередньою домовленістю між батьками; - один з вихідних днів тижня по місцю проживання матері з дитиною, з можливістю вільного пересування по місту в присутності матері, за попередньою домовленістю між батьками. Враховуючи даний висновок, інтереси дитини, вимоги чинного законодавства, суд дійшов висновку про те, що визначений спосіб участі позивача у вихованні дитини та спілкуванні з ним не зашкодить дитині, а повністю відповідатиме можливості дитини в повній мірі сприймати піклування кожного із батьків про його здоров`я, фізичний та духовний розвиток. Вказаний графік спілкування не являється остаточним і може бути в подальшому змінений в залежності від віку дитини і відновлення її прихильності і родинних стосунків з батьком. На підставі викладеного,

Outcome: approved