Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-09 00:00:00

[PERSON] звернулась в суд з позовом до ЗОКС "Довіра", третя особа : [PERSON], [PERSON] про визнання права власності на 1/2 частку нерухомого майна у праві спільної сумісної власності - квартиру [ADDRESS]. В позові вона вказала, що перебувала у шлюбі з [PERSON], який був зареєстрований будинком урочистої реєстрації одруження м.Запоріжжя 16.04.1966 року. 29.06.1993р. шлюб між ними був розірваний. Втім, не зважаючи на розірвання шлюбу вони продовжували проживати разом, спільно вели господарство. 17.05.2000р. вона повторно зареєструвала шлюб з [PERSON], який був зареєстрований відділом реєстрації актів громадянського стану Ленінської районної адміністрації Запорізької міської ради. Спірна квартира [ADDRESS] була придбана ними на ім."я чоловіка [PERSON] 30.11.2001р. на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу [PERSON], зареєстрованого в реєстрі за № 3123. Право власності відповідно до діючого на той час законодавства зареєстроване ОП ЗМБТІ 03.12.2001 року. Оскільки зазначена квартира придбана ними в період шлюбу, то належить обом на праві спільної сумісної власності. [INFO]. її чоловік [PERSON] помер. Після його смерті відкрилась спадщина на належну йому частину квартири [ADDRESS]. Спадкоємцями за законом І черги після смерті [PERSON] є вона, як дружина померлого, та сини : [PERSON], [PERSON]. Після смерті [PERSON] вона у встановлений законом строк звернулась до приватного нотаріуса Запорізького міського округу [PERSON] із заявою про прийняття спадщини. [PERSON] та [PERSON] відмовились від прийняття спадщини на її користь. 05.02.2014р. до Другої Запорізької державної нотаріальної контори від Запорізької обласної кредитної спілки "Довіра" - кредитора спадкодавця, надійшла вимога про боргові забов`язання спадкодавця. Підставою для зазначеної претензії було рішення Ленінського районного суду м. Запоріжжя № 2- 3915/11 від 21.05.2012 року згідно якого [PERSON], як поручитель, мав солідарну заборгованість перед ЗОКС "Довіра" в сумі 500905 грн. 54 коп. Так, вищевказаним судовим рішення стягнуто в солідарному порядку з [PERSON], [PERSON], [PERSON] суму боргу в розмірі 500905 грн. 54 коп. в рахунок виконання умов кредитного договору № 9915 від 11.02.2008р., укладеного між ЗОКС "Довіра" та [PERSON] про надання останньому кредиту в сумі 240000 грн. 00 коп. В рахунок забезпечення даного договору між [PERSON], як майновим поручителем, [PERSON] та ЗОКС "Довіра" був укладений договір іпотеки від 11.02.2008р., посвідчений приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу [PERSON], зареєстрованого в реєстрі за № 342. згідно якого предметом іпотеки стала квартира [ADDRESS]. ЗОКС "Довіра", як кредитор, заявлена вимога-претензія про задоволення його вимоги в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Вважає, що вимоги ЗОКС "Довіра" можуть стосуватись лише 1/2 частки спадкового майна, яке належить [PERSON], оскільки відповідно до закону 1/2 частка зазначеного нерухомого майна належить їй, як дружині боржника, і тому вона вправі вимагати визнання за нею права власності на 1/2 частку квартири [ADDRESS]. 09.07.2014р. позивач звернулась до приватного нотаріуса Запорізького міського нотаріального округу [PERSON] із заявою про видачу їй свідоцтва про право власності на частку у спільному майні подружжя. Постановою від 09.07.2014р. приватного нотаріуса Запорізького міського нотаріального округу [PERSON] заява залишена без задоволення, у вчиненні нотаріальної дії відмовлено, оскільки ЗОКС «Довіра», як іпотекодержавець, заперечує проти видачі зазначеного свідоцтва. Підстав для оскарження дій нотаріуса в судовому порядку не вбачається внаслідок чого вона вимушена звернутись до суду за захистом свого цивільного права та інтересу. У відповідності до ст. 392 ЦК України, власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Просить визнати за нею право власності на частку у спільному майні подружжя, а саме на 1/2 частку квартири [ADDRESS], оскільки це ніяким чином не вплине на договір іпотеки, укладений між відповідачем та її чоловіком [PERSON] 11.02.2008р., на укладання якого вона давала свою згоду. Представник позивача [PERSON] - адвокат [PERSON] в судовому засіданні надав пояснення по суті позову, просив позов задовольнити. Представник відповідача ЗОКС "Довіра" заперечував проти позову, суду пояснив, що 11.02.2008р. між ЗОКС "Довіра" та [PERSON] був укладений кредитного договору № 9915 від 11.02.2008р., на підставі якого він отримав грошові кошти в розмірі 240000 грн. 00 коп., що підтверджується видатковим касовим ордером № 1801 від 11.02.2008р. 11.02.2008р. між ЗОКС „Довіра" та [PERSON], [PERSON] був укладений договір поруки № 9915. В забезпечення виконання умов за вищевказаним кредитним договором 11.02.2008р. [PERSON] було передано в іпотеку належну йому квартиру [ADDRESS], на підставі договору іпотеки від 11.02.2008р., посвідчений приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу [PERSON], реєстровий № 341. Оскільки на момент укладення зазначеного договору іпотеки, іпотекодавець перебував у шлюбі із позивачкою по справі, [PERSON], нотаріус відібрав від неї письмовий дозвіл на передачу зазначеної квартири в іпотеку. Тобто, фактично при укладенні договору іпотеки [PERSON], який по документам є власником квартири [ADDRESS], виступив представником їхньої з позивачкою родини при укладенні даної угоди, а його дружина, [PERSON], надаючи письмову нотаріально посвідчену згоду, фактично надала йому повноваження на укладення такої угоди. Тобто, [PERSON] виступив не лише поручителем за кредитним договором, а й майновим поручителем, тому відповідає перед кредитором своїм майном, переданим в іпотеку за належне виконання кредитного договору боржником. Оскільки позичальник [PERSON] належним чином не виконував умови кредитного договору, 18.10.2011р. ЗОКС "Довіра" звернулась до Ленінського районного суду м. Запоріжжя з позовом до [PERSON], [PERSON] та [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором № 9915 від 11.02.2008р. Рішенням Ленінського районного суду м. Запоріжжя № 2-3915/11 від 21.05.2012р. позовні вимоги задоволено, стягнуто з відповідачів в солідарному порядку на користь ЗОКС "Довіра" заборгованість за кредитним договором в розмірі 501563 грн. 31 коп., а також судові витрати в розмірі 1 820 грн. 00 коп. На теперішній час рішення суду не виконано, в рахунок погашення боргу сплачено лише 4399 грн. 32 коп., залишок боргу станом на 19.11.2014року становить 497163 грн. 99 коп. 08.01.2014р. помер боржник [PERSON]. 06.02.2014р. ЗОКС "Довіра" направила до Другої Запорізької державної нотаріальної контори вимогу-претензію про обов`язок спадкодавця за кредитним договором. 13.02.2014р. на адресу ЗОКС "Довіра" надійшло повідомлення, з якого стало відомо, що згідно Інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) № 36577069 від 10.02.2014року спадкова справа після померлого [PERSON] заведена приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу [PERSON] Вимогу кредитора було направлено до вищезазначеного приватного нотаріуса для виконання за належністю. 10.06.2014р. на адресу ЗОКС "Довіра" надійшов запит приватного нотаріуса [PERSON] в якому вона просила надати згоду на видачу [PERSON] свідоцтва про право власності на 1/2 частку в спільному майні подружжя - квартири [ADDRESS]. Проте, Спілка своєї згоди не надала, оскільки боргові зобов'язання померлого [PERSON] не виконані спадкоємцями, хоча 05.02.2014р. Спілкою була направлена вимога-претензія про обов'язок спадкодавця № 250/14 до Другої державної нотаріальної контори, яка в свою чергу була направлена приватному нотаріусу [PERSON] Крім того, як вбачається із спадкової справи, спадкоємцями першої черги після смерті [PERSON] за законом є [PERSON], [PERSON] та [PERSON]. [PERSON] та [PERSON] в межах 6-місячного строку після смерті батька [PERSON] подали нотаріусу заяви про відмову від прийняття спадщини на користь матері, [PERSON] [PERSON] зверталась до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, лише на частку в спільному майні подружжя, а саме на 1/2 частину квартири. Проте із заявою про прийняття іншої 1/2 частини квартири, що залишилась їй у спадок після смерті чоловіка [PERSON] до нотаріуса не зверталась. Не зважаючи на це, [PERSON] вважається такою, що фактично прийняла спадщину після смерті чоловіка [PERSON], оскільки постійно проживала з померлим однією сім`єю на час відкриття спадщини. Відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 ЦК України він не заявив відмову від неї. Оскільки діти померлого боржника відмовились від прийняття спадщини на користь своєї матері, дружини померлого боржника, і вона єдина спадкоємиця після смерті чоловіка, боржника ЗОКС "Довіра", то вона зобов`язана задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину, як того вимагає ч. 1 ст. 1282 ЦК України. Відповідно до ч.2 ст. 1282 ЦК України, вимоги кредитора спадкоємці зобов`язані задовольнити шляхом одноразового платежу, якщо за домовленістю між спадкоємцями та кредитором інше не встановлено. У разі відмови від одноразового платежу суд за позовом кредитора накладає стягнення на майно, яке було передане спадкоємцям у натурі. Оскільки позивачка [PERSON] в добровільному порядку відмовляється задовольняти вимоги кредитора щодо погашення боргу спадкодавця, 14.08.2014р. ЗОКС "Довіра" звернулась до суду із позовною заявою про звернення стягнення на предмет іпотеки. В задоволенні позовних вимог [PERSON] до ЗОКС "Довіра" про визнання права власності на 1/2 частку нерухомого майна у праві спільної сумісної власності подружжя просить відмовити в повному обсязі. Розглянувши матеріали справи, оцінивши всі представлені докази в сукупності, суд вважає позов обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 3 п. 5 ЦК України, однією із засад цивільного законодавства є судовий захист цивільного права та інтересу. Відповідно до ч. 2 ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Частиною 2 ст.16 ЦК України передбачені способи захисту цивільних прав та інтересів, в тому рахунку шляхом визнання права. Відповідно до ст. 392 ЦК України, власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Відповідно до ст.ст. 10, 60 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених ст.61 цього Кодексу. Судом встановлено, що позивач [PERSON] перебувала у шлюбі з [PERSON], який був зареєстрований будинком урочистої реєстрації одруження м.Запоріжжя 16.04.1966 року. 29.06.1993р. шлюб між ними був розірваний. 17.05.2000р. позивачка повторно зареєструвала шлюб з [PERSON], який був зареєстрований відділом реєстрації актів громадянського стану Ленінської районної адміністрації Запорізької міської ради. Спірна квартира [ADDRESS] була придбана подружжям на ім."я [PERSON] 30.11.2001р. на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу [PERSON], зареєстрованого в реєстрі за № 3123. Право власності відповідно до діючого на той час законодавства зареєстроване ОП ЗМБТІ 03.12.2001 року. Тобто, зазначена квартира придбана в період шлюбу та належить дружині та чоловіку на праві спільної сумісної власності. [INFO]. чоловік позивачки - [PERSON] помер. Після його смерті відкрилась спадщина на належну йому частину квартири [ADDRESS]. Спадкоємцями за законом І черги після смерті [PERSON] є дружина померлого [PERSON], та сини : [PERSON], [PERSON]. Після смерті [PERSON] позивачка у встановлений законом строк звернулась до приватного нотаріуса Запорізького міського округу [PERSON] із заявою про прийняття спадщини. [PERSON] та [PERSON] відмовились від прийняття спадщини на її користь. 05.02.2014р. до Другої Запорізької державної нотаріальної контори від Запорізької обласної кредитної спілки "Довіра" - кредитора спадкодавця, надійшла вимога про обов`язок спадкодавця . Підставою для зазначеної претензії було рішення Ленінського районного суду м. Запоріжжя № 2- 3915/11 від 21.05.2012 року згідно якого [PERSON] мав солідарну заборгованість перед КС "Довіра" в сумі 500905 грн. 54 коп. Так, вищевказаним судовим рішення стягнуто в солідарному порядку з [PERSON], [PERSON], [PERSON] суму боргу в розмірі 500905 грн. 54 коп. в рахунок виконання умов кредитного договору № 9915 від 11.02.2008р., укладеного між ЗОКС "Довіра" та [PERSON] про надання останньому кредиту в сумі 240000 грн. 00 коп. В рахунок забезпечення даного договору між [PERSON], як майновим поручителем [PERSON] та ЗОКС "Довіра" був укладений договір іпотеки від 11.02.2008р., посвідчений приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу [PERSON], зареєстрованого в реєстрі за № 342. згідно якого предметом іпотеки стала квартира [ADDRESS] право власності на яку зареєстровано за іпотекодавцем. ЗОКС "Довіра", як кредитором, заявлена вимога-претензія про задоволення вимоги в межах вартості майна, одержаного у спадщину. 09.07.2014р. позивач звернулась до приватного нотаріуса Запорізького міського нотаріального округу [PERSON] із заявою про видачу їй свідоцтва про право власності на частку у спільному майні подружжя, а саме на 1/2 частину спірної квартири. Постановою від 09.07.2014р. приватного нотаріуса Запорізького міського нотаріального округу [PERSON] заява залишена без задоволення, у вчиненні зазначеної нотаріальної дії відмовлено, оскільки відповідач ЗОКС «Довіра», як іпотекодержавець, заперечує проти видачі зазначеного свідоцтва. Згідно ст. 60 Сімейного Кодексу України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності. Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Відповідно до ст. 61 СК України, об`єктами права спільної сумісної власності подружжя можуть бути будь-які речі, за винятком тих, які виключені з цивільного обороту. Відповідно до приписів ст. 70 СК України, частки майна дружини та чоловіка є рівними. У відповідності до ст. 392 ЦК України, суд вважає за необхідне визнати за позивачкою права власності на 1/2 частку квартири [ADDRESS], як на частку в спільному сумісному майні подружжя, оскільки це ніяким чином не вплине на договір іпотеки, укладений між відповідачем та чоловіком позивачки [PERSON] 11.02.2008р., на укладання якого вона давала свою згоду та на права відповідача як іпотекодержателя. На підставі викладеного та

Outcome: approved