Jurisdiction: civil
Date: 2020-12-10 00:00:00

Представник позивача звернувся в суд з вищевказаним позовом, в обґрунтування якого посилається на те, що між позичальником [PERSON] та Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк» (далі АКІБ «УкрСиббанк») 02 червня 2008 року був укладений кредитний договір №11345744000, за умовами якого банк надав позичальнику кредит у розмірі 17768,74 доларів США із сплатою 13% річних. Позичальник зобов`язався здійснювати сплату грошових коштів шляхом внесення готівки до каси банку або шляхом безготівкових перерахувань з метою погашення заборгованості за виданим кредитом та нарахованими процентами. З метою забезпечення належного виконання позичальником своїх зобов`язань за кредитним договором, Банк та [PERSON] уклали договір поруки №11345744000-П від 02 червня 2008 року, відповідно до якого остання зобов`язалась нести солідарну майнову відповідальність перед банком за виконання позичальником в повному обсязі зобов`язань за кредитним договором щодо сплати процентів, неустойки, вчасного та у повному обсязі погашення основної суми боргу за кредитом. 20 квітня 2012 року між Публічним акціонерним товариством «УкрСиббанк» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Кредекс Фінанс» було укладено договір про відступлення прав вимоги, відповідно до якого останнє набуло право вимоги за кредитним договором №11345744000 та договором поруки №11345744000-П від 02 червня 2008 року. Протоколом загальних зборів учасників ТОВ «Кредекс Фінанс» від 01 серпня 2018 року змінено назву товариства на Товариство з обмеженою відповідальністю "ВЕРДИКТ КАПІТАЛ". За період користування кредитними коштами позичальником здійснені часткові платежі на погашення основної суми боргу, заборгованість в повному обсязі не сплачена. Станом на 08 травня 2020 року заборгованіфсть за кредитним договором складає 62970,52 доларів США, що за курсом НБУ станом на 08.05.2020 становить 1688774,89 грн, з яких: заборгованість за тілом кредиту - 14416,71 доларів США, заборгованість за відсотками станом на дату відступлення прав вимоги - 1358,20 доларів США, заборгованість за відсотками з моменту відступлення прав вимоги - 15322,61 доларів США; залишок заборгованості по пеням і штрафам - 31873,00 доларів США. На підставі ст. 625 ЦК України позивачем було нараховано 3% річних від прострочної суми заборгованості за тілом кредиту, що склала 34849,46 грн. та пеня за подвійною обліковою ставкою НБУ, що склала 112705,66 грн. Позивач просить стягнути солідарно з відповідачів заборгованість за кредитним договором у розмірі 147555,12 грн та понесені витрати на правову допомогу в розмірі 20000 грн, а також стягнути з відповідачів сплачений судовий збір в сумі 2231,33 грн. Представник позивача в судове засідання не явився, про дату та час розгляду справи повідомлявся своєчасно, направив до суду клопотання, відповідно до якого просив провести розгляд справи без участі представника позивача. Відповідачі у судове засідання не з`явились, про час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином та своєчасно шляхом направлення судових повісток за зареєстрованим місцем їх проживання, при цьому, про причини неявки суду не повідомили,будь - яких заяв про розгляд справи за їх відсутності, відзиву на позов не надали. Враховуючи вищенаведене справа підлягає розгляду в порядку ч. 2 ст. 247 ЦПК України без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Відповідно до ст. 280 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про час і місце судового засідання і від якого не надійшло повідомлення про поважність причин неявки, відповідач не подав відзив, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Відповідно до ч. 4 ст. 223 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути справу без участі сторін в заочному провадженні за згодою представника позивача та за наявними в справі доказами за правилами спрощеного позовного провадження. Ухвалою Інгулецького районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 05 червня 2020 року відкрито провадження у справі та призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Визнана обов`язковою участі представника позивача у судових засіданнях, витребувані докази відступлення Публічним акціонерним товариством "УкрСиббанк" права вимоги за договором про надання споживчого кредиту та заставу транспортного засобу №11345744000 від 02 червня 2008 року - Товариству з обмеженою відповідальністю "ВЕРДИКТ КАПІТАЛ". Дослідивши та всебічно проаналізувавши обставини справи в їх сукупності, оцінивши зібрані по справі докази виходячи зі свого внутрішнього переконання, яке ґрунтується на повному та всебічному дослідженні обставин справи, суд приходить до наступного. 02 червня 2008 року між Акціонерним комерційним інноваційним банком "УкрСиббанк" і [PERSON] був укладений Договір №11345744000 про надання споживчого кредиту та заставу транспортного засобу, відповідно до якого останній отримав кредит у розмірі 17768,74 доларів США, що еквівалентно 86213,93 грн за курсом НБУ станом на день укладення договору. Позичальник зобов`язався повертати кредит та сплачувати проценти шляхом сплати ануїтетних платежів у розмірі 360 доларів США та повернути кредит в повному обсязі не пізніше 30 травня 2014 року. Процентна ставка за користування кредитними коштами протягом перших 30 днів встановлена в розмірі 13,00% річних, по закінченню цього строку та кожного наступного місяця кредитування процентна ставка підлягає перегляду відповідно до умов договору (а.с.9-13). В забезпечення виконання зобов`язань за договором передбачено надання поруки [PERSON] , а також передача в заставу транспортного засобу марки СНЕRY, модель TIGGO Т11, 2008 року випуску, вартістю 92200,00 грн. Сторонами також підписаний графік платежів, визначення сукупної вартості кредиту (а.с.14-15). 18 лютого 2009 року та 16 квітня 2010 року між сторонами укладені додаткові угоди до кредитного договору, якими перенесені строки виконання зобов`язань, змінено розмір ануїтетних платежів, змінений строк кінцевого повернення кредиту - не пізніше 30 липня 2014 року, змінено розмір процентної ставки на 13,5% річних (а.с.16-19). В забезпечення виконання зобов`язань позичальника [PERSON] , що випливають з вищевказаного кредитного договору, між АКІБ «УкрСиббанк» та [PERSON] укладено договір поруки № 11345744000-П 10 від 02 червня 2008 року, відповідно до умов якого [PERSON] зобов`язалася відповідати перед кредитором в тому ж обсязі, що і боржник за всіма зобов`язаннями останнього за основним договором, включаючи повернення основної суми боргу, сплату процентів, комісій, відшкодування можливих збитків, сплату пені та інших штрафних санкцій, передбачених умовами основного договору. Відповідальність поручителя і боржника є солідарною (а.с. 20). 16 квітня 2010 року між банком та поручителем [PERSON] укладена Додаткова угода до Договору поруки, відповідно до якої остання надала згоду на зміну основного зобов`язання, що забезпечується Договором, а саме щодо зміни кінцевого терміну виконання зобов`язання - 30 липня 2014 року та збільшення процентної ставки до 13,5% річних (а.с.21). 20 квітня 2012 року між Публічним акціонерним товариством «УкрСиббанк» (Клієнт) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Кредекс Фінанс» (Фактор) укладено договір факторингу №05/12, відповідно до якого Клієнт зобов`язався відступити Фактору права вимоги за кредитами, а Фактор зобов`язався придбати права вимоги за кредитами, прийняти їх і сплатити ціну продажу, передбачену цим договором (а.с.28-30, 61-64). Витягом з Додатку №1 до Договору про відступлення прав вимоги №05/12 від 20.04.2012, сформованого позивачем, підтверджується передача новому кредитору права вимоги за кредитним договором № 11345744000 від 02 червня 2008 року, позичальник [PERSON] (а.с.30 зворотній бік аркуша, а.с.65). 14 травня 2012 року між ПАТ «УкрСиббанк» та ТОВ «Кредекс Фінанс» укладено Договір про внесення змін до Договору факторингу №05/12 від 20 квітня 2012 року, відповідно до якого сторонами змінено дату передачі прав вимоги, в тому числі - 14 травня 2012 року для Прав вимоги, перелічених у частині А Додатку №1 (а.с.88-90). Відповідно до частини А додатку до вказаного договору, за порядковим номером 2436 значиться передача прав вимоги за договором № 11345744000 від 02.06.2008 до боржника [PERSON] , розмір заборгованості за основною сумою боргу станом на 14 травня 2012 року склала 14416,71 доларів США, за відсотками - 1358,20 доларів США (а.с.92-94). 01 серпня 2018 року прийнято рішення про перейменування Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредекс Фінанс» на Товариство з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал», що видно із протоколу №01/08-2018 загальних зборів учасників ТОВ «Кредекс Фінанс» від 01 серпня 2018 року (а.с.34,66-67). Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Відповідно до ч. 1 ст. 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. На підставі викладеного ТОВ «Вердикт Капітал» набув права кредитора до боржника [PERSON] за вказаним вище кредитним договором. Згідно розрахунку позивача заборгованість боржника [PERSON] по кредитному договору: пеня за несвоєчасне виконання зобов`язань за період з 08 травня 2019 року по 08 травня 2020 року складає 112705,66 грн, яка обрахована виходячи із суми боргу по кредиту в розмірі 14416,71 доларів США, що за курсом НБУ станом на 08.05.2020 (1 долар США становить 26,8185 грн) еквівалентно 386 634,54 грн. та виходячи з розміру пені у відсотках на день - 13%, але не більше подвійної облікової ставки НБУ. Три проценти річних від простроченої суми боргу 14416,71 доларів США (що за курсом НБУ станом на 08 травня 2020 року еквівалентно 386 634,54 грн), за період з 08 травня 2017 року по 08 травня 2020 року становить 34849,46 грн (а.с.24-25). Заборгованість боржника [PERSON] станом на 08 травня 2020 року по основній сумі кредиту складає 14416,71 доларів США, за відсотками на дату відступлення права вимоги - 1358,00 доларів США, заборгованість з пені - 31873,00 доларів США, що видно із розрахунку позивача (а.с.26-27). Також встановлено, що 21 грудня 2019 року між позивачем та Адвокатським об`єднанням «ВЕРДИКТ»укладено договір №21-12/2019 про надання правової допомоги (а.с.38-40). Сторони договору погодили надання правових послуг по клієнту [PERSON] на загальну суму 20 000 грн, що видно із заявки на надання правових послуг від 04 березня 2020 року. Замовлення було виконано належним чином, що підтверджується актом прийому-передачі виконаних робіт від 06 березня 2020 року (а.с.41). Із копії платіжного доручення №651 від 06 березня 2020 року видно перерахування позивачем коштів в розмірі 200 000 (двісті тисяч) грн на користь Адвокатського об`єднання «Вердикт», призначення платежу: надання правової допомоги згідно договору №21-12/2019 (а.с.40 - зворотній бік аркуша). Викладеним обставинам відповідають правовідносини із зобов`язань за кредитним договором, забезпечених порукою, недопустимості односторонньої відмови від виконання зобов`язань, а також щодо наслідків неналежного виконання зобов`язань. Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ч.ч.1, 5 ст. 81 ЦПК кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом, докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Звертаючись з вказаним позовом позивач просить стягнути солідарно з відповідачів (позичальника та поручителя) три відсотки річних та пеню за несвоєчасне виконання зобов`язань за кредитними договором. Щодо відповідальності поручителя [PERSON] слід зазначити таке. Частиною 2 статті 11 ЦК України визначено, що підставами виникнення цивільних прав і обов`язків є у тому числі договори та інші правочини. Згідно ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Згідно зі ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Статтею 526 ЦК України встановлено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Положення статті 525 ЦК України забороняють односторонню відмову від зобов`язання або односторонню зміну його умов. Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (стаття 599 ЦК України). Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Статтею 546 ЦК України встановлено, що виконання зобов`язання може забезпечуватися, зокрема, порукою. За договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником (ч.1 ст. 553 ЦК України). Відповідно до ч. 1, 2 ст. 554 ЦК України у разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Отже, порука є спеціальним заходом майнового характеру, спрямованим на забезпечення виконання саме основного зобов`язання, чим обумовлюється додатковий характер поруки стосовно основного зобов`язання. Обсяг зобов`язань поручителя визначається, як умовами договору поруки, так і умовами основного договору, яким встановлено, зокрема обсяг і строк зобов`язань боржника, забезпечення виконання яких здійснює поручитель. Згідно з ч. 4 ст. 559 ЦК України (в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин) порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов`язання не пред`явить вимоги до поручителя. Якщо строк основного зобов`язання не встановлений або встановлений моментом пред`явлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор не пред`явить позову до поручителя протягом одного року від дня укладення договору поруки. Аналіз зазначеної правової норми права дає підстави для висновку про те, що строк дії поруки (будь-який із зазначених у ч. 4 ст. 559 ЦК України) не є строком захисту порушеного права, а є строком існування суб`єктивного права кредитора й суб`єктивного обов`язку поручителя, після закінчення якого вони припиняються. Це означає, що зі збігом цього строку (який є преклюзивним) жодних дій щодо реалізації свого права за договором поруки, у тому числі застосування судових заходів захисту свого права (шляхом пред`явлення позову), кредитор вчиняти не може. З огляду на викладене характер строку поруки й обумовлене цим припинення права кредитора на реалізацію даного виду забезпечення виконання зобов`язань застосоване в другому реченні ч. 4 ст. 559 ЦК України словосполучення «пред`явлення вимоги» до поручителя протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов`язання як умови чинності поруки слід розуміти як пред`явлення кредитором у встановленому законом порядку протягом зазначеного строку саме позовної, а не будь-якої іншої вимоги до поручителя. Зазначене положення при цьому не виключає можливість пред`явлення кредитором до поручителя іншої письмової вимоги про погашення заборгованості за боржника, однак і в такому разі кредитор може звернутися з такою вимогою до суду протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов`язання. Таким чином, закінчення строку, установленого договором поруки, так само як сплив шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов`язання або одного року від дня укладення договору поруки, якщо строк основного зобов`язання не встановлений, припиняє поруку за умови, що кредитор протягом строку дії поруки не звернувся з позовом до поручителя. Вказана правова позиція викладена в постановах Верховного Суду від 31.01.2018 у справі № 209/3779/15-ц, Верховного Суду України від 06.09.2017 у справі № 6-623цс17, від 17.09.2017 року у справі № 6-53цс14. Велика Палата Верховного Суду у постанові від 17.10.2018 у справі № 490/5224/14-ц висловила правовий висновок про те, що порука - це строкове зобов`язання, і незалежно від того, встановлений строк її дії договором чи законом, його сплив припиняє суб`єктивне право кредитора. Це означає, що строк поруки відноситься до преклюзивних строків. Непред`явлення кредитором вимоги до поручителя протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов`язання у разі, якщо строк дії поруки не встановлено, є підставою для припинення акцесорного зобов`язання, а отже, й обов`язку поручителя нести солідарну відповідальність перед кредитором разом з боржником за основним зобов`язанням. Строк дії поруки не є строком для захисту порушеного права. Це строк існування самого зобов`язання поруки. Таким чином, і право кредитора, й обов`язок поручителя після його закінчення припиняються, а це означає, що жодних дій щодо реалізації цього права, в тому числі застосування примусових заходів захисту в судовому порядку, кредитор вчиняти не може. Як визначено пунктом 3.1 Договору поруки №11345744000-П від 02.06.2008 року, укладеного з [PERSON] цей договір діє до повного припинення всіх зобов`язань Боржника за основним договором. Відповідно до п. 1.2 додаткової угоди №2 від 16.04.2010 до Договору про надання споживчого кредиту та заставу транспортного засобу №11345744000 від 02.06.2008 року позичальник зобов`язався повернути кредит у повному обсязі не пізніше 30 липня 2014 року. Виходячи з наведеного, оскільки кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання зобов`язання за кредитним договором (30.01.2015) не заявив вимоги до поручителя, порука відповідно ч. 4 ст. 559 ЦК України та п. 3.1 договору поруки припинилась. Позивач, подавши 20 травня 2020 року позов про стягнення заборгованості у солідарному порядку з боржника та поручителя, пропустив строк на пред`явлення позову до поручителя. Таким чином, вимоги до відповідача [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, витрат на правову допомогу та судових витрат не підлягають задоволенню. Щодо позовних вимог про стягнення з відповідача (позичальника) [PERSON] трьох відсотків річних за несвоєчасне виконання зобов`язань за кредитними договором суд приходить до наступного. Статтею 610 ЦК України визначено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно з ч. 1 ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідач [PERSON] не скористався своїм правом, передбаченим ст.ст. 76-83, 174, 191 ЦПК України відзиву на позов позивача та доказів на його спростування до суду не подав, факту наявності заборгованості не спростував, свого розрахунку не навів. Враховуючи зазначене, суд приходить до висновку про обґрунтованість вимог позову в частині стягнення з відповідача [PERSON] 3 % річних від простроченої суми заборгованості (14416,71 доларів США, що за курсом НБУ станом на дату розрахунків становить 386634,54 грн) у заявленому позивачем розмірі - 34849,46 грн. Щодо позовної вимоги про стягнення з вказаного відповідача пені за несвоєчасне виконання зобов`язань за кредитними договором суд зазначає таке. За змістом ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. За правовою позицією Великої Палати Верховного Суду право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом, а також обумовлену в договорі неустойку припиняється після спливу визначеного цим договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Такі висновки містяться в постановах Великої Палати Верховного Суду в постановах від 28 березня 2018 року справа № 444/9519/12 (провадження № 14-10цс18), від 4 липня 2018 року у справі № 310/11534/13-ц (провадження № 14-154цс18), від 31 жовтня 2018 року у справі № 202/4494/16-ц (провадження № 14-318цс18), від 19 травня 2020 року у справі №910/23028/17 (провадження №12-286гс18). Враховуючи наведене, позов у частині стягнення пені задоволенню не підлягає, оскільки згідно з розрахунком позивача за кредитним договором, її нарахування здійснювалось після закінчення строку кредитування. Крім того, представник позивача просив стягнути з відповідачів солідарно 20 000 грн. в рахунок понесених витрат на правову допомогу. Відповідно до ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат пов`язаних з розглядом справи, належать зокрема витрати на професійну правничу допомогу. Згідно з ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до ч. 3 ст. 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, значення справи для сторін; поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. Згідно зі ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Судом встановлено, що між позивачем та адвокатським об`єднанням «Вердикт» було укладено договір про надання правової допомоги від 21 грудня 2019 року. На підтвердження понесених витрат на правову допомогу представником позивача, окрім договору про надання правової допомоги, надано заявку про надання правових послуг від 04 березня 2020 року по клієнту [PERSON] , акт прийому-передачі виконаних робіт від 06 березня 2020 року, а також платіжне доручення №651 від 06 березня 2020 року на суму 200 000,00 грн. Як вбачається з акту прийому-передачі виконаних робіт від 06 березня 2020 року, адвокатським об`єднанням «Вердикт» надано позивачу наступні послуги: надання усної консультації з приводу можливості стягнення боргу в позасудовому порядку на суму 1500 грн; надання усної консультації з приводу можливості стягнення боргу в судовому порядку на суму 1500 грн; надання письмової поглибленої консультації з посиланням на нормативні акти на суму 9000 грн; складання позовної заяви про стягнення боргу на суму 8000 грн. Сума оплати за надані послуги згідно договору складає в сукупності 20 000,00 грн. Відповідно до ч.4 ст. 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами, за клопотанням іншої сторони (ч.5 ст. 137 ЦПК України). Встановлено, що відповідачем не подано клопотання про зменшення витрат понесених позивачем на правничу допомогу. Разом з тим, надані адвокатом позивачу послуги з надання усної консультації з приводу можливості стягнення боргу в позасудовому порядку не відносяться до витрат пов?язаних із справою, а тому не можуть підлягати розподілу між сторонами. Відповідно до п.3 ч.2 ст.141 ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи у разі часткового задоволення позову, покладаються на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Виходячи з вищезазначеного, понесені позивачем витрати на правову допомогу в розмірі 18500 грн (20000 грн - 1500 грн) підлягають розподілу пропорційно задоволеним позовним вимогам в розмірі 34849,46 грн. Таким чином підлягає стягненню з відповідача [PERSON] витрати на правову допомогу в розмірі 4369,32 грн (34849,46*18500/147555,12). Отже, оцінив кожний доказ з точки зору їх належності та допустимості, а сукупності доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку, суд вважає що позов підлягає частковому задоволенню. Виходячи з того, що вимоги позивача задоволено судом частково, з урахуванням приписів частини першої статті 141 ЦПК України, понесені позивачем судові витрати з оплати судового збору підлягають відшкодуванню пропорційно розміру задоволених вимог, а саме стягненню з відповідача [PERSON] 522,74 грн (34849,46грн/ 147555,12 грн * 2213,33 грн). На підставі викладеного,

Outcome: partial