Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-10 00:00:00

Позивач звернувся до суду із даним позовом мотивуючи тим, що 24.12.2007 року між Приватним підприємством «Алтен-Люкс» та [PERSON] укладено договір оренди землі строком на 10 років. Об'єктом оренди є земельна ділянка площею 2,8923 га, кадастровий номер [NUMBER], 06.06.2008 року у Вінницькій регіональній філії ДП «Центр ДЗК» проведено державну реєстрацію даного договору. 11.07.2013 року приватне підприємство «Алтен Люкс» реорганізовано шляхом приєднання до позивача, відтак ТОВ «Продовольча компанія «Зоря Поділля» є правонаступником всіх прав та обов'язків ПП «Алтен Люкс» за договором оренди землі від 24.12.2007 року. Протягом усього часу дії договору оренди землі від 24.12.2007 року позивач належним чином виконує умови договору, жодних претензій від відповідача [PERSON] не надходило. Із інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 11.09.2017 року позивачу стало відомо, що між [PERSON] та Фермерським господарством «Криниця» 19.05.2017 року укладено договір оренди землі на земельну ділянку площею 2,8923 га, кадастровий номер [NUMBER], право оренди на яку зареєстрованов Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 24.05.2017 року № 20574889. Таким чином об'єктом оренди за оспорюваним договором є та ж сама земельна ділянка, що є об'єктом оренди землі від 24.12.2007 року. Оспорюваний договір між відповідачами укладено до закінчення строку дії договору оренди землі від 24.12.2007 року. Враховуючи вищевикладене, позивач просить суд визнати недійсним договір оренди землі укладений 19 травня 2017 року між [PERSON] та фермерським господарством «Криниця» на земельну ділянку 2,8923 га, кадастровий номер [NUMBER], право оренди на яку зареєстровано в реєстрі речових прав на нерухоме майно 24 травня 2017 року за № 20574889 та застосувати наслідки недійсності правочину шляхом скасування рішення державного реєстратора Муховецької сільської ради Немирівського району Вінницької області № 35350853 від 24 травня 2017 року про державну реєстрацію права оренди земельної ділянки з кадастровим номером [NUMBER]. В судовому засіданні представник позивача ТОВ «Продовольча компанія «Зоря Поділля» [PERSON], позовні вимоги підтримує просить їх задовольнити, не заперечує проти винесення заочного рішення суду. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, про причини неявки суду не повідомив, хоча про час, день та місце розгляду справи повідомлявся завчасно і належним чином, а тому суд ухвалив на підставі ст. 280 ЦПК України провести заочний розгляд справи. Представник відповідача ФГ «Криниця» в судове засідання не з'явився, про причини неявки суду не повідомив, хоча про час, день та місце розгляду справи повідомлявся завчасно і належним чином, а тому суд ухвалив на підставі ст. 280 ЦПК України провести заочний розгляд справи. Представник третьої особи на стороні відповідача [PERSON] районна державна адміністрація надали суду заяву, в якій просять проводити розгляд справи без участі їх представника. Суд визнав можливим розглядати справу без участі відповідачів, оскільки їх неявка не перешкоджає розгляду справи та у справі є достатньо матеріалів про права та правовідносини сторін. Судом встановлено, 24.12.2007 року між Приватним підприємством «Алтен-Люкс» та [PERSON] укладено договір оренди землі строком на 10 років. Об'єктом оренди є земельна ділянка площею 2,8923 га, кадастровий номер [NUMBER] (а.с.5-6), актом приймання-передачі від 07.06.2008 року вказану земельну ділянку передано в користування ПП «Алтен-Люкс»(а.с.8). 11.07.2013 року приватне підприємство «Алтен Люкс» реорганізовано шляхом приєднання до позивача, відтак ТОВ «Продовольча компанія «Зоря Поділля» є правонаступником всіх прав та обов'язків ПП «Алтен Люкс» за договором оренди землі від 24.12.2007 року. Пунктом 40 договору оренди землі від 24.12.2007 р. передбачено, що перехід права власності на орендовану земельну ділянку до іншої особи, реорганізація юридичної особи-орендаря не є підставою для зміни умов або розірвання договору. Позивачем належним чином виконує усі вимоги договору: використовує земельну ділянку за цільовим призначенням, своєчасно та вповному обсязі сплачує орендну плату. Жодних претензій від [PERSON] до позивача не надходило. В силу положення ч. 2 ст. 792 ЦК України відносини щодо найму (оренди) земельної ділянки регулюються законом, зокрема ЗК України, Законом України «Про оренду землі». Відповідно до ст. 1 Закону України «Про оренду землі» оренда землі - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для проведення підприємницької та інших видів діяльності. В силу ст. 13 Закону України «Про оренду землі» договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов'язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов'язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства. Положеннями ч. 1 ст. 638 ЦК України передбачено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Згідно ст. 15 Закону України "Про оренду землі" (у редакції, яка була чинною на момент укладення договору оренди землі від 02 квітня 2008 року) істотними умовами договору оренди землі є об'єкт оренди (місце розташування та розмір земельної ділянки); строк дії договору оренди; орендна плата із зазначенням її розміру, індексації, форм платежу, строків, порядку її внесення і перегляду та відповідальності за її несплату; умови використання та цільове призначення земельної ділянки, яка передається в оренду; умови збереження стану об'єкта оренди; умови і строки передачі земельної ділянки орендарю; умови повернення земельної ділянки орендодавцеві; існуючі обмеження (обтяження) щодо використання земельної ділянки; визначення сторони, яка несе ризик випадкового пошкодження або знищення об'єкта оренди чи його частини; відповідальність сторін. Положеннями ст. ст. 18, 20 Закону України "Про оренду землі" (у редакції, яка була чинною на момент укладення договору оренди землі від 02 квітня 2008 року) передбачалось, що договір оренди землі набирає чинності після його державної реєстрації. Укладений договір оренди землі підлягає державній реєстрації. Державна реєстрація договорів оренди землі проводиться у порядку, встановленому законом. В силу ст. 125 ЗК України право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав. Відповідно до ст. 1 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" державна реєстрація речових прав на нерухоме майно - це офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення прав на нерухоме майно, обтяження таких прав шляхом внесення відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Згідно п. 1 ч. 2 ст. 9 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" державний реєстратор встановлює відповідність заявлених прав і поданих документів вимогам законодавства, а також відсутність суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими правами на нерухоме майно. Згідно п.п. 3, 6 ч. 1 ст. 24 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" в державній реєстрації прав та їх обтяжень може бути відмовлено у разі, якщо подані документи не відповідають вимогам, встановленим цим Законом, наявні зареєстровані обтяження речових прав на нерухоме майно. Підстави для припинення договору оренди земді передбачені ст. 31 Закону України «Про оренду землі». Положеннями ст. 32 Закону України «Про оренду землі» регулються питання припинення договору оренди землі шляхом його розірвання. Відповідно до ст. 27 Закону України «Про оренду землі» орендареві забезпечується захист його права на орендовану земельну ділянку нарівні із захистом права власності на земельну ділянку відповідно до закону. В силу ч. 2 ст. 24 Закону України «Про оренду землі» орендодавець зобов'язаний не вчиняти дій, які б перешкоджали орендареві користуватися орендованою земельною ділянкою. За згодою сторін у договорі оренди землі можуть зазначатися інші умови. Згідно ч. 1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Статтею 152 ЗК України визначено, що власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов'язані із позбавленням права володіння земельною ділянкою. Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється в тому числі шляхом визнання угоди недійсною. Згідно ч.1 ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства. Відповідно до ч. 1 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є не додержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Відповідно до п.4 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» від 06 листопада 2009 року оспорюваний правочин може бути визнаний недійсним лише за рішенням суду. Оцінюючи добуті в судовому засіданні докази, суд приходить до висновку, що позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Продовольча компанія «Зоря Поділля» до [PERSON], Фермерського господарства «Криниця», третя особа на стороні відповідачів [PERSON] районна державна адміністрація про визнання недійсним договору оренди землі підлягає задоволенню. На підставі ст.141 ЦПК України судові витрати покласти на відповідачів солідарно, розподіливши їх порівну та стягнути з відповідачів судовий збір в сумі 1600,00 гривень на користь позивача. На підставі викладеного,

Outcome: approved