Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-26 00:00:00

ПАТ "ВТБ Банк" звернулося до Верховинського районного суду із вищезазначеним позовом до [PERSON] В обґрунтування своїх вимог, позивач зазначив, що відповідно до укладеного договору №400-12/Ц від 21.03.2012 року, [PERSON] отримала кредит у розмірі 100 000,00 грн., на строк користування по 21.03.2017 року з щомісячною сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 25% річних. Погашення кредиту та сплата процентів за користування кредитом здійснюється щомісячно 28 числа кожного місяця відповідно до Графіка повернення кредиту і сплату процентів та розрахунку вартості сукупних послуг. Кошти надавалися Позичальнику на споживчі потреби. Згідно п.4 Кредитного договору, кредит надається шляхом безготівкового перерахування коштів на поточний рахунок Позичальника, операції за яким можуть здійснюватися з використанням спеціальних платіжних засобів №26252000917685 у Відділенні "Станіславське" ПАТ "ВТБ Банк". Днем видачі кредиту вважається день безготівкового перерахування коштів. Позивач свій обовязок по Кредитному договору щодо надання відповідачу кредиту виконав в повному обсязі, кредитні кошти були надані шляхом безготівкового перерахунку на картковий рахунок 21.03.2012 року в сумі 100000,00 грн. Однак, відповідачка користуючись грошовими коштами в межах кредитного договору, свої зобовязання за кредитним договором належним чином не виконувала. Тому 06.08.2015 р. за вих. № 6682/1-2.2 на адресу Відповідачки був надісланий лист-вимога про погашення заборгованості, однак, Відповідачка вимогу банку не виконала, заборгованість не погасила. Таким чином, в результаті порушення умов Кредитного договору щодо строків сплати процентів за користування кредитом та сплати тіла кредиту з 29.08.2012 р. у Банка виникло право вимоги щодо повернення Позичальником в повному обсязі заборгованості по кредиту та нарахованих відсотків. На неодноразове прохання погасити заборгованість по кредиту та відсотках, Відповідач не реагував та не виконав свої зобовязання по Договору. Просить стягнути з відповідачки [PERSON] заборгованість за кредитним договором №400-12/Ц від 21.03.2012 року, яка станом на 15.07.2015 року склала 71982,91 грн. Відповідно до заяви про зміну позовних вимог від 21.12.2015 року, заборгованість відповідачки [PERSON] перед позивачем за кредитним договором №400-12/Ц від 21.03.2012 року станом на 10.12.2015 року склала 84 997,73 грн., а тому позивач просить стягнути з відповідача на свою користь вказану заборгованість за Договором та понесені судові витрати. Від представника позивача до суду надійшла заява про розгляд справи за його відсутності. Позовні вимоги підтримує, просив їх задовольнити в повному обсязі. Проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідачка в судове засідання не зявилася, подала заяву, в якій позовні вимоги визнає частково, просить зменшити позовні вимоги в частині нарахування пені, врахувавши її матеріальне становище та наявність на її утриманні двох неповнолітніх дітей, просить справу розглядати без її участі. Дослідивши надані докази, суд вважає позов є обґрунтованим і таким, що підлягає до часткового задоволення з наступних підстав. В ст.1054 ЦК України визначено зміст кредитного договору. За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Істотними умовами кредиту є розмір кредиту та строк повернення кредиту. За змістом ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Судом встановлено, що на підставі Кредитного договору №400-12/Ц від 21.03.2012 року, [PERSON] отримала кредит у розмірі 100 000,00 грн., на строк користування по 21.03.2017 року з щомісячною сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 25% річних. Погашення кредиту та сплата процентів за користування кредитом здійснюється щомісячно 28 числа кожного місяця відповідно до Графіка повернення кредиту і сплату процентів та розрахунку вартості сукупних послуг. Кошти надавалися Позичальнику на споживчі потреби. Згідно п.4 Кредитного договору, кредит надається шляхом безготівкового перерахування коштів на поточний рахунок Позичальника, операції за яким можуть здійснюватися з використанням спеціальних платіжних засобів №26252000917685 у Відділенні "Станіславське" ПАТ "ВТБ Банк". Днем видачі кредиту вважається день безготівкового перерахування коштів (а.с.9-14). Відповідно до заяви [PERSON] про перерахування коштів в сумі 100 000,00 грн. (а.с.17), Відповідачці 21.03.2012 року кредитні кошти були надані шляхом безготівкового перерахунку на картковий рахунок №26252000917685 в сумі 100000,00 грн., що підтверджується меморіальним ордером №41079 від 21.03.2012 року (а.с.16). Відповідно до ч.1 ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобовязаний сплатити грошову суму відповідно до ст.625 ЦК України. Частиною 2 ст.625 ЦК України передбачена відповідальність за порушення грошового зобовязання. Крім того п. 5.1 Кредитного договору передбачено, що у разі прострочення Позичальником зобовязань з повернення кредиту та/або сплати процентів за його користування та/або інших платежів згідно умов договору, Позичальник зобовязаний сплатити на користь Банку пеню за кожен день прострочення у розмірі 0,5% від суми прострочених зобовязань за кожен день порушення виконання зобовязань, включаючи день погашення. У звязку з порушенням відповідачкою умов договору, станом на 10.12.2015 року в [PERSON] виникла заборгованість в сумі 84997,73 грн., яка складається з наступного: заборгованість за кредитом 64991,64 грн., заборгованість по процентам за користування кредитом 8335,22 грн., пеня за несвоєчасну сплату процентів та кредиту в розмірі 0,5 % - 11 670,87 грн. (а.с.57-61). Відповідачкою по справі заявлено клопотання про зменшення суми заборгованості в частині нарахування пені врахувавши її матеріальний стан. Відповідно до ст. ст. 549-551 ЦК України неустойкою ( штрафом, пенею ) - є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. Також за нормами ч. 3 ст. 551 ЦК України розмір неустойки (пені) може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення. Згідно п. 27 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних та кримінальних справ "Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин" від 30.03.2012 року № 5, положення частини третьої ст.551 ЦК України про зменшення розміру неустойки може бути застосовано судом лише за заявою відповідача до відсотків, які нараховуються як неустойка. Істотними обставинами в розумінні частини третьої ст.551 ЦК України можна вважати, зокрема, ступінь виконання зобов'язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов'язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу (наприклад, відсутність негативних наслідків для позивача через прострочення виконання зобов'язання). Із акту обстеження матеріально-побутових умов від 01.12.2015 року виданого Верхньоясенівської сільською радою Верховинського району Івано-Франківської області вбачається, що відповідачка [PERSON] має на утриманні двоє неповнолітній дітей, проживає у складних матеріальних умовах, в будинку своєї бабусі [PERSON], так як власного житла не має, ніхто з членів сімї не працевлаштований, проживає за рахунок пенсії бабусі, даних коштів їй не вистачає на сплату кредиту (а.с.40-41). Таким чином, суд вважає можливим застосувати норми ч.3 ст. 551 ЦК України та зменшити розмір неустойки, яка включена до суми заборгованості за кредитним договором №400-12/Ц від 21.03.2012 року з 11497,25 грн. до 1000,00 грн., враховуючи те, що відповідачка перебувають у важкому матеріальному становищі, що відповідає засадам добросовісності, розумності та справедливості. Відповідно до положень ст. ст. 16, 20 ЦК України передбачено право особи захистити своє порушене право шляхом звернення до суду. При цьому право на захист особа здійснює на свій розсуд. В даному випадку позивач просить про захист його порушеного права шляхом стягнення з позичальника заборгованості за кредитним договором. Таким чином, аналізуючи матеріали справи, оцінивши докази надані позивачем, суд приходить до висновку, що відповідачка порушила умови виконання зобов'язання за кредитним договором, а тому з відповідачки слід стягнути в користь позивача заборгованість за цим договором в сумі 74326,86 грн. (сімдесят чотири тисячі триста двадцять шість) грн. 86 коп., яка складається з: борг за кредитом з урахуванням індексу інфляції та 3% річних, нарахованих у звязку з порушенням зобовязань щодо повернення кредиту - 64991,64 грн., борг за процентами (плата за користування кредитом) з урахуванням 3% річних, нарахованих в звязку з порушенням зобовязань щодо сплати процентів - 8335,22 грн., пеня, нарахована у звязку з несвоєчасною сплатою процентів та кредиту за кожен день прострочення платежу-1000 грн. Також, на підставі ст. 88 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в розмірі 1218 грн. 00 коп., сплачений останнім при подачі позову (а.с.1).

Outcome: partial