Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-13 00:00:00

[PERSON] звернувся із позовом до [PERSON] про зменшення розміру аліментів. На обґрунтування своїх вимог посилається на те, що 16 лютого 2013 року між ним та [PERSON]був зареєстрований шлюб. 16.07.2013 року від шлюбу у них народилася дочка - [PERSON]. Проте, їх подружнє життя не склалося і 02 жовтня 2015 року рішенням Царичанського районного суду Дніпропетровської області шлюб між ними було розірвано. Після розрівання шлюбу, дочка [PERSON] стала проживати з матір'ю та її батьками, а з його сторони сплачуються аліменти на утримання дитини відповідно до рішення Царичанського районного суду Дніпропетровської області від 02.10.2015 року. З місця роботи ним отримана довідка про доходи та розмір сплати аліментів. Проте, з народженням другої дитини [PERSON] у шлюбі з [PERSON], яка також потребує належного матеріального забезпечення, сплата аліментів на користь дитини від попереднього шлюбу у повному розмірі не є можливою, так як його доходи не забезпечують навіть мінімальні потреби його родини і враховуючи те, що відповідач є працездатною особою, вони, як батьки, які мають рівні права та обов'язки щодо їх спільної дитини, можуть в рівних частках забезпечувати її матеріальні потреби. Вважає, що аліменти в розмірі 1/3 частки з усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, які стягуються з нього на утримання дочки [PERSON] рішенням Царичанського районного суду Дніпропетровської області від 02 жовтня 2015 року, підлягають зменшенню в порядку ст.192 СК України. Враховуючи вищевикладене та посилаючись на вимоги ст.192 СК України, прохає суд зменшити розмір аліментів, стягнутих з нього на утримання дочки [PERSON], [INFO], в розмірі 1/3 частки з усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, встановивши їх у розмірі 1/5 частини з усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму, встановленого для дитини відповідного віку, починаючи з дня народження другої дитини [PERSON], тобто з 28.09.2017 року. Позивач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримав повністю та прохав їх задовольнити з підстав, викладених в позовній заяві та пояснивши, що в новому шлюбі у нього народилася друга дитина, яка хворіє, та в його дружини на утриманні мається ще малолітня дитина віком три роки, яку він теж утримує. Хоча в нього і підвищилася заробітна плата, але також зросли і витрати. [PERSON] працездатного віку, а тому може працювати і на рівних з ним умовах утримувати їх спільну дитину. Представник відповідача [PERSON] - [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги не визнав повністю, пояснивши, що матеріальний стан позивача є достатнім, щоб сплачувати аліменти на утримання доньки в розмірі, присудженому рішенням суду. При цьому, враховуючи ту обставину, що дитина хворіє, перебуває на диспансерному обліку в КЗ "Дніпропетровська обласна дитяча клінічна лікарня" ДОР" з діагнозом дискінезія жовчовивідних шляхів, потребує постійного догляду, періодичного лікування та дієтичного харчування, що в свою чергу потребує додаткових витрат, що підтверджується копіями медичних виписок та чеків по придбанню ліків, а тому в задоволенні позовних вимог слід відмовити. Суд, заслухавши думку сторін та перевіривши матеріали справи вважає, що позов підлягає частковому задоволенню за наступних підстав. Згідно ст.11 ч.1 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст.61 цього Кодексу (ч.1 ст.60 ЦПК України). Відповідно до ст.180 СК України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення повноліття. Відповідно до ст.181 ч.3 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ст.192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. В даному випадку у судовому засіданні відповідно до норм ч. 1 ст. 61 ЦПК України встановлено наступне. Сторони в справі перебували в зареєстрованому 16 лютого 2013 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Царичанського районного управління юстиції у Дніпропетровській області, шлюбі, який рішенням Царичанського районного суду Дніпропетровської області від 02 жовтня 2015 року розірвано (а.с.7, 8). Від цього шлюбу відповідно до копії свідоцтва про народження серії І-КИ №439766, виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Царичанського районного управління юстиції у Дніпропетровській області 23 липня 2013 року, позивач в даній справі є батьком [PERSON], [INFO] (а.с.6). Рішенням Царичанського районного суду Дніпропетровської області від 02 жовтня 2015 року з [PERSON] (позивача в даній справі) стягнуто аліменти на утримання дочки - [PERSON], [INFO], у розмірі 1/3 частини з усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, на користь матері [PERSON] (відповідача в даній справі), до повноліття дитини, починаючи з 12 серпня 2015 року (а.с.9, 10). 07 липня 2017 року [PERSON] зареєстрував шлюб з [PERSON] у Петриківському районному відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, актовий запис №54. Після реєстрації шлюбу прізвище [PERSON] - "Чорнобривець" (а.с.13). Від шлюбу з [PERSON] у них 28 вересня 2017 року народився син - [PERSON], згідно свідоцтва про народження серії І-КИ №650641, виданого Царичанським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області (а.с.12). Відповідно до виписного епікризу та висновків ультразвукового обстеження КЗ "Дніпропетровська обласна дитяча клінічна лікарня" ДОР" малолітня [PERSON], [INFO], перебуває на диспансерному обліку з діагнозом дискінезія жовчовивідних шляхів та рекомендовано дієта №5 і обмеження фізичних та психоемоціональних навантажень (а.с.20-31). Відповідно до Виписки з медичної картки стаціонарного хворого від 30.11.2017 року [PERSON], [INFO], теж перебуває на обліку у лікарні з діагнозом перенеотомія ураження центральної нервової системи (а.с.43). Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.27 Конвенції ООН про права дитини від 10 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України №789 ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року, що набрала чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. У відповідності зі ст.192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них. Статтею 182 СК України встановлено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу. Згідно роз'яснень даних в п.17 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» № 3 від 15.05.2006 року, суд повинен враховувати: стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Згідно з п.23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв'язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров'я когось із них. Враховуючи зміст ст.ст.181,192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв'язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів. Згідно ст.182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я і матеріальне становище дитини та платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, інших обставин, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу. Згідно із ч.8 ст.7 СК України регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. З урахуванням системного аналізу зазначених вище норм та матеріалів справи, а також за умов розумності та справедливості, враховуючи ту обставину, що після ухвалення судом рішення про стягнення із [PERSON] на користь [PERSON] аліментів на утримання дочки [PERSON]., 02 жовтня 2007 року, змінився сімейний стан позивача, у нього народився син, який теж хворіє, суд вважає за можливе зменшити розмір аліментів, стягнутих за рішенням Царичанського районного суду Дніпропетровської області від 02 жовтня 2015 року на утримання дочки [PERSON], [INFO], з 1/3 частини усіх видів заробітку позивача, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до 1/4 частини усіх видів заробітку позивача, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, що не буде меншим визначеного законодавством прожиткового мінімуму для дитину відповідного віку та не порушить права та законні інтереси дитини. Пунктом 23 Постанови № 3 Пленуму Верховного суду України від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» роз'яснено, що у новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили. Таким чином, позовні вимоги [PERSON] про зменшення розміру аліментів слід задовольнити частково. Відповідно до вимог ст.88 ч.1 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Позивач [PERSON] в позовній заяві та в судовому засіданні вимоги про стягнення з відповідача на його користь судових витрат не заявляв, тому судовий збір слід залишити за позивачем. На підставі викладеного,

Outcome: partial