Jurisdiction: civil
Date: 2018-08-08 00:00:00

У березні 2018 року Уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «КБ «Надра» Стрюкова І.О. звернулась до суду з позовом до [PERSON], [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором № 13/2007/2011Фжк від 31.08.2007, відповідно до якого [PERSON] отримав кредит у розмірі 56 800 доларів США, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 12,49% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення до 20.06.2023. Для забезпечення виконання зобов'язань між ПАТ «КБ «Надра» та [PERSON] 31.08.2007 укладено договір іпотеки № 13/2007/2011Фжк, відповідно до якого в якості іпотеки виступило нерухоме майно, а саме квартира [ADDRESS] загальною площею 63,55 кв.м. Крім того, 31.08.2007 для забезпечення повернення кредитних коштів між ПАТ «КБ «Надра» та [PERSON] укладено договір поруки № 13/2007/2011Фжк, відповідно до якого [PERSON] поручилась перед Банком за виконання боржником свого обов'язку щодо повернення кредиту, та відповідає перед кредитором за порушення боржником взятих на себе зобов'язань. Однак, станом на 21.08.2017 у відповідача виникла заборгованість за вказаним кредитним договором в сумі 137 580,88 доларів США, що в еквіваленті за курсом НБУ станом на 21.08.2017 складає 3 506 991,80 грн., яка до цього часу не сплачена, у зв'язку з чим позивач був вимушений звернутися до суду із вказаним позовом в якому просить суд стягнути солідарно з відповідачів суму заборгованості за вказаним кредитним договором в розмірі 3 506 991,80 грн. В судове засідання представник позивача не з'явився, в позовній заяві просив суд розглядати справу за його відсутності, проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, повідомлялася належним чином про місце та час розгляду справи, однак судову повістку за місцем реєстрації не отримала. Згідно ст.131 ч.1 ЦПК України учасники судового процесу зобов'язані повідомляти суд про зміну свого місця проживання (перебування) або місцезнаходження під час провадження у справі. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання або місця знаходження, судова повістка надсилається учасникам справи на останню відому судові адресу і вважається доставленою, навіть якщо учасник судового процесу за цією адресою більше не проживає або не знаходиться. Відповідно до матеріалів справи вбачається, що [PERSON] зареєстрований за адресою: [ADDRESS], однак відповідно до відміток поштового відділення за вказаною адресою не проживає. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явилась, про час та місце розгляду справи повідомлялась відповідно до ч. 11 ст. 128 ЦПК України шляхом розміщення оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України, оскільки зареєстроване місце перебування вказаної особи суду невідоме. Суд постановив розглядати справу заочно згідно ст. 281 ЦПК України, у загальному позовному провадженні, за відсутності сторін у справі, на підставі наявних у справі доказів. Розглянувши матеріали справи, проаналізувавши всі докази, суд вважає що позов є обґрунтованим та підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Згідно зі ст.ст. 526, 530 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору, вимог ЦК України, а якщо у зобов'язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно з ч. 1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Факт укладання між сторонами кредитного договору підтверджується копією договору №13/2007/2011Фжк від 31.08.2007 р., розмір заборгованості відповідача перед банком підтверджується розрахунком по кредитному договору, відповідно до якого сума боргу за кредитом складає 137580,88 доларів США, що за курсом НБУ станом на 21.08.2017 р. складає 3 506 991,80 грн., з якої: заборгованість за кредитом - 55 606,38 доларів США, що за курсом НБУ станом на 21.08.2017 р. складає 1 417 428,92 грн., заборгованість по сплаті відсотків складає 60 827,52 долари США що за курсом НБУ станом на 21.08.2017 р. складає 1 550 517,88 грн., пеня за прострочення сплати кредиту складає 21 146,98 доларів США, що за курсом НБУ станом на 21.08.2017 р. складає 539 045 грн. Факт укладення договору поруки між ПАТ «КБ «Надра» та [PERSON] підтверджується копією договору поруки № 13/2007/2011Фжк від 31.08.2007 р. Відповідно до п.1.1 договору поруки [PERSON] прийняла на себе зобов'язання відповідати за повне та своєчасне виконання боржником його зобов'язань перед кредитором за кредитним договором, в повному обсязі таких зобов'язань. Згідно з пунктами 1.2-1.4 договору поруки у випадку невиконання боржником боргових зобов'язань перед кредитором за кредитним договором кредитор має право звернутись до поручителя з вимогою про виконання боргових зобов'язань в повному обсязі чи в частині. Відповідальність поручителя виникає як у випадку невиконання позичальником будь-якої частини зобов'язань, так і при невиконанні позичальником зобов'язання в цілому. Поручитель відповідає перед кредитором у повному обсязі всім належним йому на праві власності майном та грошовими коштами. Пунктом 5.3 вищезазначеного договору поруки встановлено, що договір діє до належного виконання позичальником своїх зобов'язань за кредитним договором. Відповідно до частини першої статті 553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. За приписами ч. 4 ст. 559 цього Кодексу порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя. Якщо строк основного зобов'язання не встановлений або встановлений моментом пред'явлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор не пред'явить позову до поручителя протягом одного року від дня укладення договору поруки. Відповідно до ч. 1 ст. 251 ЦК України строком є певний період у часі, зі спливом якого пов'язана дія чи подія, яка має юридичне значення. Строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами (частина перша статті 252 ЦК України). Разом з тим із настанням певної події, яка має юридичне значення, законодавець пов'язує термін, який визначається календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати (частина друга статті 251 та частина друга статті 252 ЦК України). З договору поруки вбачається, що в ньому не встановлено строку, після якого порука припиняється, а умова договору поруки про його дію до повного виконання боржником своїх зобов'язань перед банком за кредитним договором не є встановленим сторонами строком припинення дії поруки, оскільки суперечить частині першій статті 251 та частині першій статті 252 цього Кодексу, тому в цьому разі підлягають застосуванню норми частини четвертої статті 559 ЦК України про те, що порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя. Отже, порука це строкове зобов'язання і незалежно від того, встановлений строк її дії договором чи законом, його сплив припиняє суб'єктивне право кредитора. Це означає, що строк поруки відноситься до преклюзивних строків. Строк поруки не вважається строком для захисту порушеного права. Це строк існування самого зобов'язання поруки. Таким чином, і право кредитора, і обов'язок поручителя після його закінчення припиняються, а це означає, що жодних дій щодо реалізації цього права, в тому числі застосування примусових заходів захисту в судовому порядку, кредитор вчиняти не може. Отже, вимогу до поручителя про виконання взятого ним зобов'язання має бути пред'явлено в межах строку дії поруки (6 місяців, 1 року чи будь-якого іншого строку, який установили сторони в договорі). У кредитному договорі №13/2007/2011Фжк від 31 серпня 2007 року (а.с.9-11) строк виконання основного зобов'язання чітко визначений до 20 червня 2023 року (пункт 1.4). Разом з тим, умовами договору сторони передбачили строки виконання окремих зобов'язань (внесення щомісячних платежів), що входить до змісту зобов'язання, яке виникло на основі договору - до 20 числа поточного місяця (пункт 3.3). Строк виконання боржником кожного щомісячного зобов'язання згідно з частиною третьою стаття 254 ЦК України спливає у відповідне число останнього місяця строку. У разі пред'явлення банком вимог до поручителя більше ніж через шість місяців після настання строку для виконання відповідної частини основного зобов'язання в силу положень частини четвертої статті 559 ЦК України порука припиняється в частині певних щомісячних зобов'язань щодо повернення грошових коштів поза межами цього строку. Разом із тим правовідносини поруки за договором не можна вважати припиненими в іншій частині, яка стосується відповідальності поручителя за невиконання боржником окремих зобов'язань за кредитним договором про погашення кредиту до збігу шестимісячного строку з моменту виникнення права вимоги про виконання відповідної частини зобов'язань, та в частині вимог про дострокове погашення кредитних коштів. Крім того, при застосуванні частини 4 статті 559 ЦК України слід ураховувати таке. Регулюючи правовідносини з припинення поруки у зв'язку із закінченням строку її чинності частина четверта статті 559 ЦК України передбачає три випадки визначення строку дії поруки: протягом строку, встановленого договором поруки (перше речення частини четвертої статті 559 ЦК України); протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання, якщо кредитор не пред'явить вимоги до поручителя (друге речення частини четвертої статті 559 ЦК України); протягом одного року від дня укладення договору поруки (якщо строк основного зобов'язання не встановлено або встановлено моментом пред'явлення вимоги), якщо кредитор не пред'явить позову до поручителя (третє речення частини четвертої статті 559 ЦК України). Зі змісту цієї норми вбачається, що у тексті частини четвертої статті 559 ЦК України застосовуються поняття "пред'явлення вимоги" та "пред'явлення позову" як умови чинності поруки. Враховуючи правову конструкцію зазначеної правової норми, викладеної в одному абзаці, подібність правовідносин, які вона регулює, та на підставі системного, послідовного, логічного тлумачення змісту цієї норми слід дійти висновку про те, що передбачений цією нормою підхід до правового регулювання строків дії поруки та її припинення є однаковим. Аналіз зазначеної норми дає підстави для висновку про те, що строк дії поруки (будь-який із зазначених у частині четвертій статті 559 ЦК України) не є строком захисту порушеного права, а є строком існування суб'єктивного права кредитора й суб'єктивного обов'язку поручителя, після закінчення якого вони припиняються. Це означає, що зі збігом цього строку (який є преклюзивним) жодних дій щодо реалізації свого права за договором поруки, у тому числі застосування судових заходів захисту свого права (шляхом пред'явлення позову), кредитор вчиняти не може. З огляду на преклюзивний характер строку поруки й обумовлене цим припинення права кредитора на реалізацію даного виду забезпечення виконання зобов'язань, застосоване в другому реченні частини четвертої статті 559 ЦК України словосполучення "пред'явлення вимоги" до поручителя протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання як умови чинності поруки слід розуміти як пред'явлення кредитором вимоги у встановленому законом порядку (ст.122 ЦПК України) протягом зазначеного строку саме позовної давності, а не будь-якої іншої вимоги до поручителя. Зазначене положення при цьому не виключає можливість пред'явлення кредитором до поручителя іншої письмової вимоги про погашення заборгованості за боржника, однак і в такому разі кредитор може звернутися з такою вимогою до суду протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання. Отже, виходячи з положень другого речення частини четвертої статті 559 ЦК України слід дійти висновку про те, що вимогу до поручителя про виконання ним солідарного з боржником зобов'язання за договором повинно бути пред'явлено в судовому порядку в межах строку дії поруки, тобто протягом шести місяців з моменту настання строку погашення чергового платежу за основним зобов'язанням (якщо умовами договору передбачено погашення кредиту періодичними платежами) або з дня, встановленого кредитним договором для дострокового погашення кредиту в порядку реалізації ним свого права, передбаченого ч.2 ст.1050 ЦК України, або з дня настання строку виконання основного зобов'язання (у разі якщо кредит повинен бути погашений одноразовим платежем). Таким чином, аналізуючи частину 4 ст.559 ЦК України, слід дійти висновку про те, що застосоване в цій нормі поняття "строк чинності поруки" повинен розглядатися однаково, тобто як строк, протягом якого кредитор може в судовому порядку реалізувати свої права за порукою як видом забезпечення зобов'язання. Відповідно закінчення строку, установленого договором поруки, так само як сплив шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання припиняє поруку за умови, що кредитор протягом строку дії поруки не звернувся з позовом до поручителя. Саме таких правових висновків дійшов Верховний Суд України у постанові від 17 вересня 2014 року по справі № 6-53 цс14, від 23 грудня 2015 року по справі 6-436 цс15. Крім того, згідно зі ст.554 ЦК України у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. За умовами кредитного договору (пункт 3.3.3 Договору) чергові платежі боржник повинен був здійснювати не пізніше 20 числа поточного місяця, а останній платіж боржник повинен був здійснити не пізніше 20 червня 2023 року, тому з часу несплати кожного з платежів відповідно до статті 261 ЦК України починається перебіг позовної давності для вимог до боржника та обрахування встановленого частиною четвертою статті 559 ЦК України шестимісячного строку для пред'явлення вимог до поручителя щодо щомісячних платежів. Позичальник припинив вносити щомісячні платежі на погашення кредиту з 01.07.2012 року. Таким чином, враховуючи графік повернення кредитних коштів, про порушене право щодо сплати позичальником щомісячних платежів банк дізнався 20 липня 2012 року. Із позовом ПАТ КБ «Надра» звернулося до суду 02 березня 2018 року, а отже суд не має підстав для стягнення з поручителя простроченої заборгованості, що утворилася станом до 02 вересня 2017 року, тобто понад шість місяців до звернення Банку з відповідним позовом до суду, оскільки порука за щомісячними платежами до 02 вересня 2017 року в силу ч.4 ст.559 ЦК України припинена, тоді як прострочена заборгованість, починаючи з 03 вересня 2017 року підлягає стягненню з поручителя солідарно з боржником. Як вбачається з наданого позивачем розрахунку (а.с. 23-25), за кредитним договором станом на 21 серпня 2017 року заборгованості за відсотками складає 1 550 517,88 грн. (60 827,52 дол. США); пеня за прострочення сплати кредиту складає 539 045 грн. (21 146,98 дол. США) . Вказана заборгованість підлягає стягненню лише з позичальника [PERSON], оскільки утворилась за шість місяців до звернення позивача до суду. Заборгованість за кредитом в розмірі 1 417 428,92 грн. (55 606,38 дол. США) підлягає стягненню солідарно з обох відповідачів. Вирішуючи спір, суд відповідно до ст. 141 ЦПК України, присуджує з відповідачів на користь позивача суму сплаченого судового збору у розмірі 52 604,88 грн., що підтверджується платіжним дорученням №31499_8 від 13.02.2018 р. На підставі вищевикладеного,

Outcome: partial