Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-23 00:00:00

04 грудня 2014 року позивачі звернулися до суду з позовом до УСК "Гарант-Авто", в якому просять стягнути з відповідача на їх користь 29 930 грн. 90 коп. матеріального збитку, з яких 28 867 грн. 78 коп. - матеріальний збиток внаслідок ДТП, 1 000 грн. - витрати на проведення незалежної експертної оцінки, 63 грн. 12 коп. - витрати на відправлення повідомлень, а також стягнути з відповідача 5 000 грн. 00 коп. моральної шкоди, завданої внаслідок ДТП. Представник позивача надав до суду заяву про розгляд справи у їх відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, проти заочного розгляду справи не заперечує. Представник відповідача у судове засідання не з'явився, про дату, час та місце слухання справи повідомлявся судом належним чином, причини своєї неявки суду не повідомив. Представник третьої особи в судове засідання не з'явився, про дату, час та місце слухання справи повідомлявся судом належним чином, причини неявки суду невідомі. Ухвалою суду справу розглянуто у відсутність сторін, оскільки у справі достатньо даних про права та взаємини сторін, в порядку заочного розгляду. Вивчивши доводи позову, дослідивши матеріали справи, судом встановлені наступні факти та відповідні ним правовідносини. 27 листопада 2013 року у м. Миколаєві по вул. Куйбишева на перехресті з вулицею 7-го з'їзду Рад [PERSON], керуючи автомобілем "ВАЗ-21104", державний номер [NUMBER], при повороті ліворуч проявив неуважність та не надав переваги у русі транспортному засобу "MERCEDES BENS E 320", державний номер [NUMBER], який рухався в зустрічному напрямку, примусивши останнього різко змінити напрямок руху для уникнення зіткнення з наступним наїздом на перешкоду у вигляді бордюру, внаслідок чого останній транспортний засіб отримав механічні пошкодження. Вина [PERSON] встановлена постановою Ленінського районного суду м. Миколаєва від 17.12.2013 у справі № 3/489/2687/13, відповідно до якої його притягнуто до адміністративної відповідальності, передбаченої ст. 124 КУпАП. Згідно з полісом обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів від 11 лютого 2013 року за № АЕ/1475702 відповідальність [PERSON] застрахована в УСК "Гарант-Авто" (далі - Страхова компанія). Страхова сума (ліміт відповідальності) на одного потерпілого за шкоду, заподіяну майну, становить 50 000 гривень. Строк дії поліса визначено з 12 лютого 2013 року по 11 лютого 2014 року. Після ДТП позивачі звернулися до Страхової компанії для визнання події страховим випадком. 02 грудня 2013 року представником Страхової компанії Горєловим О. В. за участю позивача [PERSON] було складено протокол огляду транспортного засобу. Листом від 12.02.2014 № 67 Страхова компанія відмовила у страховому відшкодуванні з посиланням на пункт 33.3 статті 33 та підпункту 37.1.3 пункту 37.1 статті 37 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" (далі - Закон) з тих підстав, що автомобіль на час прибуття представника Страхової компанії було частково розібрано. 07 квітня 2014 року між [PERSON] та ФОП [PERSON] було укладено договір на проведення незалежної експертної оцінки. Відповідно до звіту № 022/04-14, складеного на підставі проведення незалежної експертної оцінки, що була виконана на замовлення [PERSON], вартість матеріальних збитків, спричинених пошкодженням "MERCEDES BENS E 320", державний номерний знак [NUMBER], 1996 р. в., з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу (0,7) складає 28867 грн. 78 коп. Згідно акту прийому-передачі виконаних робіт № 022/04-14 від 11.04.2014 року, укладеного між [PERSON] та ФОП [PERSON], вартість проведення незалежної експертної оцінки складає 1 000 грн. 00 коп., сплата яких позивачем підтверджується квитанцією до прибуткового касового ордеру № 7 від 11.04.2014. У зв'язку з відмовою Страхової компанії у страховому відшкодуванні, у квітні 2014 року позивачі звернулися до Ленінського районного суду м. Миколаєва з позовом до [PERSON], в якому просили стягнути з відповідача матеріальну та моральну шкоду, заподіяну внаслідок ДТП. Заочним рішенням Ленінського районного суду м. Миколаєва від 05 серпня 2014 року позов було задоволено частково, ухвалено стягнути з [PERSON] на користь позивачів 29 867 грн. 78 коп. майнової шкоди, з яких 28 867 грн. 78 коп. матеріальних збитків внаслідок ДТП, 1 000 грн. 00 коп. - витрати на проведення незалежної експертної оцінки, а також 1 000 грн. 00 коп. грошової компенсації моральної шкоди. У подальшому [PERSON] було подано апеляційну скаргу на вищевказане рішення. Рішенням Апеляційного суду Миколаївської області від 03 грудня 2014 року апеляційну скаргу було задоволено частково, заочне рішення Ленінського районного суду м. Миколаєва в частині стягнення матеріальних збитків внаслідок ДТП та витрат на проведення незалежного експертного оцінювання було скасовано і ухвалено рішення про відмову [PERSON] та [PERSON] в задоволенні позову до [PERSON] в частині відшкодування матеріальної шкоди. Апеляційний суд Миколаївської області у своєму рішенні вказує про те, що питання про відшкодування шкоди самою особою, відповідальність якої застрахована, вирішується залежно від висловленої нею згоди на таке відшкодування та виконання чи невиконання нею передбаченого ст. 33 Закону обов'язку щодо письмового надання страховику, з яким укладено відповідний договір, повідомлення про ДТП встановленого зразка. У разі відсутності такої згоди завдана потерпілому шкода підлягає відшкодуванню страховиком в межах передбаченого договором страхування страхового відшкодування. На час розгляду справи матеріальні збитки позивачам [PERSON] та [PERSON] не відшкодовані. Ст. 22 ЦК України передбачено, що збитки, які підлягають відшкодуванню у повному обсязі, є витрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права. Відповідно до ст. 979 ЦК України, за договором страхування, одна сторона (страховик) зобов'язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. Відповідно до ст. 6 Закону страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров'ю та/або майну потерпілого. Згідно з п. 22.1 ст. 22 Закону у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок ДТП життю, здоров'ю, майну третьої особи. В акті огляду транспортного засобу від 02 грудня 2013 року, який підписано представником УСК "Гарант-Авто", визначено перелік пошкоджень автомобіля "MERCEDES BENS E 320" і зазначено, що на момент огляду цей транспортний засіб був частково розібраний. Лист УСК "Гарант-Авто" від 12 лютого 2014 року свідчить, що позивачу [PERSON] відмовлено у виплаті страхового відшкодування на підставі п. 37.1.3 ст. 37 Закону з посиланням на те, що він допустив порушення п. 33.3 ст. 33 Закону, які полягали в тому, що на момент згаданого огляду автомобіль "MERCEDES BENS E 320", державний номер [NUMBER] було частково розібрано. Проте відповідно до п. 37.1.3 ст. 37 Закону, підставою для відмови у здійсненні страхового відшкодування є невиконання потерпілим або іншою особою, яка має право на отримання відшкодування, своїх обов'язків, визначених цим Законом, якщо це призвело до неможливості страховика (МТСБУ) встановити факт ДТП, причини та обставин її настання або розмір заподіяної шкоди. Однак в указаному листі про відмову у виплаті страхового відшкодування страховик не навів причин відмови, передбачених п. 37.1.3 ст. 37 Закону, а тому суд вважає обґрунтованими вимоги позивачів про стягнення з відповідача суми матеріальної шкоди, заподіяної внаслідок ДТП. Підлягає задоволенню позов і в частині стягнення витрат, понесених позивачами на проведення незалежної експертної оцінки вартості спричинених збитків, оскільки витрати безпосередньо пов'язані з завданням шкоди і намаганням усунути її наслідки. Вимоги в частині стягнення витрат як оплата послуг за відправлення повідомлень задоволенню не підлягають, оскільки відсутні докази фактичного їх понесення позивачами, а також не доведено необхідність та обов'язковість несення таких витрат і їх зв'язок зі спірними правовідносинами. Суд приходить до висновку, що вимоги в частині стягнення 1 000 грн. моральної шкоди задоволенню не підлягають виходячи з такого. Згідно зі ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна. Відповідно до ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. З матеріалів справи вбачається, що внаслідок ДТП, яка сталася з вини [PERSON], було пошкоджено автомобіль "MERCEDES BENS E 320", що знаходиться у розпорядженні позивачів на підставі нотаріально посвідченого доручення. Ці обставини було враховано Ленінським районним судом м. Миколаєва при винесенні заочного рішення від 05 серпня 2014 року, яким, з огляду на характер і обсяг страждань, наслідки ДТП, засади розумності та справедливості, достатнім розміром моральної шкоди було визначено 1 000 грн., що у подальшому було підтверджено рішенням Апеляційного суду Миколаївської області від 03 грудня 2014 року. З огляду на вищевикладене, суду не було надано підстав для стягнення з відповідача УСК "Гарант-Авто" суми моральної шкоди. Таким чином, позовні вимоги обґрунтовані та підлягають частковому задоволенню. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 298 грн. 67 коп.

Outcome: partial