Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-28 00:00:00

[PERSON] 18.04.2016 року звернулася до суду з цим позовом, вказавши, що від зареєстрованого шлюбу з відповідачем сторони мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], який проживає разом із нею та знаходиться на її утриманні. Пояснила, що з вини відповідача спільне життя не склалося й вже два місяці, як останній залишив сімю та пішов мешкати до своїх батьків за іншою адресою і з того часу вони проживають окремо. Наразі нею подано до Жмеринського міськрайонного суду позов про розірвання шлюбу. Зазначила, що вона працює у відділковій лікарні ст.Жмеринка на посаді маніпуляційної медичної сестри та згідно довідки про доходи, виданої медичним закладом за січень і лютий 2016 року їй нараховано відповідно 1865,08 грн. та 2086,48 грн., однак після обовязкових відрахувань вона фактично отримує мінімальний розмір заробітної плати та якихось інших доходів у неї не має. Вказала, що вона несе значні витрати на придбання для дитини продуктів харчування, одягу, взуття, предметів особистого вжитку, іграшок, також дитина відвідує молодшу групу дошкільного навчального закладу №5 "Джерельце" Жмеринського управління освіти, за що вона кожний місяць сплачує відповідну суму коштів, в тому числі вона витрачає кошти на квартиру, яку винаймає, оскільки власного житла не має, а тому її зарплати не вистачає на нормальний розвиток дитини, однак, незважаючи на те, що дитина потребує постійної уваги і допомоги, відповідач ухиляється від покладеного на нього обовязку по її утриманню і ніякої допомоги дитині не надає, усі обовязки щодо утримання та виховання сина вона несе самостійно. Зауважила, що угоди про добровільну сплату аліментів між ними не досягнуто, відповідач працює у Жмеринській дистанції сигналізації та звязку і має стабільний та регулярний дохід у вигляді заробітної плати та на місяць він отримує більше пяти тисяч гривень, інших утриманців у відповідача немає, стягнення за виконавчими документами з нього не проводяться. Просила стягнути з відповідача [PERSON] аліменти на її користь на утримання сина [PERSON], [INFO], в розмірі 1/3 частки від його заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 15.04.2016 року і до досягнення дитиною повноліття. Сторони, належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи, в судове засідання не зявились, подавши попередньо до суду письмові заяви щодо розгляду справи за їх відсутності, при цьому позивач вказала про зменшення нею заявлених вимог та просила стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання дитини в розмірі 1/4 частки від його заробітку (доходу) щомісячно, а відповідач змінені позовні вимоги визнав повністю та не заперечував проти їх задоволення. Вивчивши позовну заяву, дослідивши докази, суд вважає, що позов підлягає до задоволенню з наступних підстав. Згідно вимог ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. У відповідності до п.24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 12.06.2009 року №2 "Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції", у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без зясування і дослідження інших обставин справи. Згідно ч.2 ст.3 Конвенції "Про права дитини" держави-учасниці зобов'язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов'язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів. Відповідно до вимог ст.180, 181, 183 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до її повноліття; за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі; частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватись як аліменти на дитину, визначається судом. Згідно ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоровя та матеріальне становище дитини; стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів; наявність у останнього інших дітей, непрацездатних дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до положень ст.191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня предявлення позову; аліменти за минулий час можуть бути присуджені, якщо позивач подасть суду докази того, що він вживав заходів щодо одержання аліментів з відповідача, але не міг їх одержати у зв'язку з ухиленням останнього від їх сплати; у цьому разі суд може присудити аліменти за минулий час, але не більш як за три роки. Суд вважає, що даний позов підлягає задоволенню в межах заявлених вимог, так як він належно обґрунтований, доведений позивачем, відповідає матеріальному закону, безумовно визнаний відповідачем і це визнання не суперечить закону та не порушує прав, свобод чи інтересів інших осіб, у тому числі й щодо стягнення аліментів за минулий від дня подачі позову період з заявленої дати 15.04.2016 року, заперечень щодо чого відповідачем не застережено. У відповідності до п.1 ч.1 ст.367 ЦПК України рішення в частині стягнення з відповідача на користь позивачки суми платежу (аліментів) за один місяць підлягає негайному виконанню. Згідно вимог ст.88 ЦПК України, пропорційно задоволеним позовним вимогам з відповідача в дохід держави підлягає стягненню 551,20 грн. судового збору, від попередньої оплати якого в даній категорії справ звільнено позивача, з розрахунку його початкової ставки щодо заявлених вимог майнового характеру на час подачі позову до суду. Враховуючи викладене,

Outcome: approved