Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-12 00:00:00

В квітні 2020 року Товариство з обмеженою відповідальністю " Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення боргів" (надалі - ТОВ «ФК «ЄАПБ») звернулося до суду з позовом про стягнення заборгованості за кредитним договором, в якому просили стягнути з [PERSON] на свою користь заборгованість за Кредитним договором № 4361679089 від 17.02.2017 року в розмірі 89313 грн. 19 коп., яка складається з: 33111,56 грн. - заборгованість за основною сумою боргу; 8215,85 грн. - заборгованість за відсотками; 29554,25 грн. - сума заборгованості за платою за управлінням кредитом; 18432,25 грн. - сума заборгованості за пенею, а також судові витрати в сумі 2102,00 грн.. Ухвалою Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 17.04.2020 року відкрито провадження у справі, призначено судовий розгляд в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) учасників справи. Заочним рішенням Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 31.08.2020 року позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення боргів" до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором задоволені у повному обсязі. 14.08.2020 року [PERSON] подано заяву про перегляд заочного рішення. Ухвалою суду від 28.05.2021 року заочне рішення від 31.0-8.2021 року скасовано, справу призначено до судового розгляду. Представник позивача просив розглядати справу без його участі, позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив їх задовольнити. Представник відповідача в судове засідання не з`явився, направив на адресу суду заяву про розгляд справи у їх відсутності на підставі наявних в матеріалах справи документах, у задоволенні позовних вимог відмовити, застосувавши до вимог позивача строк позовної давності. Справа розглядається за відсутності учасників справи, тому у відповідності до ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши письмові докази у справі, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, застосувавши до спірних правовідносин відповідні норми матеріального та процесуального права, вважає, що заявлений позов підлягає частковому задоволенню з таких підстав. Згідно ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Судом встановлено та підтверджено матеріалами справи, що між Товариством з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Центр Фінансових Рішень" та [PERSON] було укладено кредитний договір № 4361679089 від 17 лютого 2017 року. 26.06.2019 року між ТОВ "Фінансова компанія "Центр Фінансових Рішень" та ТОВ "Фінансова компанія" Європейська агенція з повернення боргів" укладено договір відступлення права вимоги № 20190626 у відповідності до умов якого, ТОВ "Фінансова компанія "Центр Фінансових Рішень" відступило Позивачу належне йому право вимоги до Відповідача коштів (включаючи проценти, комісії, штрафні санкції та інші платежі), право на одержання яких належить ТОВ "Фінансова компанія "Центр Фінансових Рішень", а Позивач набув право вимоги грошових коштів від Відповідача. Згідно п. 1.2. Договору відступлення прав вимоги, внаслідок передачі (відступлення) Портфеля Заборгованості за цим Договором, ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» заміняє ТОВ «Фінансова компанія «Центр фінансових рішень» у Кредитних Договорах, що входять до Портфеля Заборгованості та відповідно вказані у Реєстрі Боржників, та набуває прав грошових вимог ТОВ «Фінансова компанія «Центр фінансових рішень» за цими Кредитними договорами, включаючи право вимагати від Боржників належного виконання всіх грошових та інших зобов`язань Боржників за Кредитними договорами. Відповідно до Додатку № 1 до Договору відступлення права вимоги № 20190626 від 26.06.2019 року Позивач набув права грошової вимоги до Відповідача по кредитному договору № 4361679089 від 17 лютого 2017 року в сумі 89313 грн. 91 коп., яка складається з: 33111,56 грн. - заборгованість за основною сумою боргу; 8215,85 грн. - заборгованість за відсотками; 29554,25 грн. - сума заборгованості за платою за управлінням кредитом; 18432,25 грн. - сума заборгованості за пенею. Згідно п. 6.2.3. Договору відступлення прав вимоги, Права Вимоги переходять до ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» з моменту підписання сторонами цього договору, після чого ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» стає кредитором по відношенню до Боржників стосовно їх заборгованості. При цьому виконання ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» та ТОВ «Фінансова компанія «Центр фінансових рішень» умов, що визначені цим пунктом, є необхідною та достатньою підставою для оформлення відступлення Права Вимоги. Додаткового оформлення відступлення Права Вимоги у цих випадках не вимагається. Згідно п. 3.1. Договору відступлення прав вимоги, ТОВ «Фінансова компанія «Центр фінансових рішень» гарантує, що йому належить Право Вимоги за Портфелем Заборгованості до боржників, зазначених у Реєстрі Боржників. Таким чином, ТОВ "Фінансова компанія "Центр Фінансових Рішень" відступив позивачу право вимоги від [PERSON] належного виконання всіх грошових та інших зобов`язань (включаючи проценти, комісії, штрафні санкції та інші платежі), право на одержання яких належить ТОВ "Фінансова компанія "Центр Фінансових Рішень" на підставі Кредитного договору № 4361679089 від 17 лютого 2017 року, а позивач набув право вимоги грошових коштів від відповідача. Матеріалами справи підтверджено, що на виконання вимог п.6.6 Договору відступлення права вимоги ТОВ "Фінансова компанія "Центр Фінансових Рішень" 09 липня 2019 року відправлено на адресу відповідача лист-повідомлення № 003412792 про відступлення права грошової вимоги по кредитним договорам на користь ТОВ "Фінансова компанія" Європейська агенція з повернення боргів". На виконання умов Договору відступлення права вимоги № 20190626 від 26.06.2019 року, згідно вимог ст. 512-514,516 Цивільного кодексу України, ТОВ "Фінансова компанія" Європейська агенція з повернення боргів" 09.07.2019 року вих. № 003412792-1 було відправлено лист-повідомлення відповідачу про зміну умов Кредитного договору, наявну суму заборгованості по кредитному договору № 4361679089 від 17 лютого 2017 року та порядок її погашення. Кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги) (п.1 ч.1 ст.512 ЦК України). До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (ст.514 ЦК України). За змістом Глави 73 ЦК України, ч. 1 статті 1077 ЦК України клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Сторонами у договорі факторингу є фактор і клієнт. Клієнтом у договорі факторингу може бути фізична або юридична особа, яка є суб`єктом підприємницької діяльності. Фактором може бути банк або інша фінансова установа, яка відповідно до закону має право здійснювати факторингові операції (ст.1079 ЦК України). Відповідно до ч.1 статті 1082 ЦК України боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. Відповідач [PERSON] у зазначені у повідомлені строки заборгованість не погасила, а також взятих на себе зобов`язань по поверненню кредиту та сплаті відсотків не виконала у терміни, передбачені графіком платежів; кредит, щомісячні проценти за його користування (плату за обслуговування кредиту) не сплатила у повному обсязі, порушивши вимоги кредитного договору та ст.ст. 525-526, 530, 1054 ЦК України. Згідно з розрахунком заборгованості за кредитним договором № 4361679089 від 17 лютого 2017 року відповідач має заборгованість перед позивачем станом на 26.06.2019 року у розмірів сумі 89313 грн. 91 коп., яка складається з: 33111,56 грн. - заборгованість за основною сумою боргу; 8215,85 грн. - заборгованість за відсотками; 29554,25 грн. - сума заборгованості за платою за управлінням кредитом; 18432,25 грн. - сума заборгованості за пенею. Відповідно до вимог ст. ст. 6, 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагентів та визначенні умов договору з урахуванням вимог Цивільного Кодексу України, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Згідно зі ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови, визначені на розсуд сторін і погодженні ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Положеннями ч.1 статті 634 ЦК України передбачено, що договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором кредитодавець зобов`язується надати грошові кошти позичальнику в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити відсотки. Частиною 2 статті 1050 ЦК України визначено, що якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Згідно з ч. 1 ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки встановлені договором або законом. Відповідно до ст. 625 ч. 1 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливості виконання ним грошового зобов`язання. Враховуючи порушення відповідачем взятих на себе зобов`язань щодо повернення кредиту, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог у частині стягнення з відповідача заборгованості: за кредитним договором № 4361679089 від 17 лютого 2017 року, в сумі 59759,66 грн., що складається з 33111,56 грн. - сума основного боргу, 8215,85 грн. - сума заборгованості за відсотками, 18432,25 грн. - сума заборгованості за пенею. Щодо стягнення з відповідача заборгованості за щомісячними процентами (плати за управління кредитом) суд зазначає наступне. Положення пунктів 22, 23 статті 1, статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів» з подальшими змінами у взаємозв`язку з положеннями частини четвертої статті 42 Конституції України треба розуміти так, що їх дія поширюється на правовідносини між кредитодавцем та позичальником (споживачем) за договором про надання споживчого кредиту, що виникають як під час укладення, так і виконання такого договору. Відповідно до пункту 3.6 Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту, затверджених Постановою правління Національного банку України від 10 травня 2007 року № 168, банки не мають права встановлювати платежі, які споживач має сплатити на користь банку за дії, які банк здійснює на власну користь (ведення справи, договору, облік заборгованості споживача тощо), або за дії, які споживач здійснює на користь банку (прийняття платежу від споживача, тощо), або що їх вчиняє банк або споживач з метою встановлення, зміни або припинення правовідносин (укладення кредитного договору, внесення змін до нього, прийняття повідомлення споживача про відкликання згоди на кредитного договору тощо). Суд дійшов висновку про те, що управління кредитом є супутньою послугою, за надання якої можливе встановлення плати, та вважає, що встановивши в кредитному договорі сплату щомісячних процентів, тобто платежів за управління кредитом, позивач не зазначив, які саме послуги за вказану плату надаються відповідачу. При цьому, позивач нараховував плату за послуги, що супроводжують кредит, що є незаконним. Такі правові позиції викладені в постанові Верховного Суду України 16 листопада 2016 року у справі № 6-1746цс16 та у постанові Верховного Суду у справі № 695/3474/17, які обов`язкові для всіх судів. Таким чином, позовні вимоги в частині стягнення з відповідача суми 29554,25 грн. - заборгованості за щомісячними процентами (платою за управління кредитом) задоволенню не підлягають. Що стосується застосування строків позовної давності, висловленої представником відповідача у своїй заяві, щодо позовних вимог про стягнення основної суми заборгованості та щомісячних платежів, суд виходить з наступного. В силу положень статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність, відповідно до статті 257 ЦК України, встановлена тривалістю у три роки. Згідно із частиною четвертою статті 267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Частинами першою, п`ятою статті 261 ЦК України встановлено, що перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права. За зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання. Для обчислення позовної давності застосовуються загальні положення про обчислення строків, що містяться у статтях 252-255 ЦК України. При цьому початок перебігу позовної давності пов`язується не стільки зі строком дії (припинення дії) договору, як з певними моментами (фактами), які свідчать про порушення прав особи. За змістом цієї норми початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд. Судом встановлено, що позивач, ТОВ «ФК «ЄАПБ» звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором 01 квітня 2020 року. З кредитного договору № 4361679089 від 17 лютого 2017 року вбачається, що кредит надається строком на 24 місяці, тобто на два роки. З графіків платежів, зазначеному у кредитних договорах, визначені граничні дати щомісячних платежів за кредитним договором № 4361679089 від 17 лютого 2017 року за період з 17.02.2017 по 01.03.2019. З довідок графіку руху коштів по кредиту та розрахунків заборгованості вбачається, що відповідач здійснював оплату заборгованості по кредиту періодичними платежами, останній платіж був здійснений відповідачем в червні 2017 року на суму 1190,31 грн.. Наведені вище обставини свідчать про те, що дія кредитного договору № 4361679089 від 17 лютого 2017 року була визначена строком на два роки - з 17.02.2017 по 17.02.2019 року, окрім того, умовою кредитного договору передбачені окремі самостійні зобов`язання, а саме обов`язок боржника повернути весь борг частинами, встановленими у графіку платежів, тобто умовами договорів встановлена самостійна відповідальність позичальника за невиконання цього обов`язку, тому право кредитора вважається порушеним з моменту недотримання боржником строку погашення кожного чергового платежу. Зважаючи на викладене, суд вважає, що позивачем строк позовної давності не пропущений, оскільки строк позовної давності у цій справі слід відраховувати з моменту закінчення строку дії кредитного договору (виконання зобов`язання), а не з моменту порушення боржником обов`язку сплати чергового платежу, що визначений у договорі. Оскільки, позивач звернувся до суду з позовом про захист свого порушеного права 01 квітня 2020 року, а встановлений договором кінцевий строк виконання зобов`язань визначений 17 лютого 2019 року, то встановлений законом трирічний строк позовної давності не був пропущений. Згідно ч.1 ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках. У відповідності до ч.3 ст.12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ч.1 ст.76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ч. 6 ст. 81 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Отже, підсумовуючи вищенаведене, суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог, а саме про стягнення з відповідача на користь позивача заборгованість за кредитним договором № 4361679089 від 17 лютого 2017 року у розмірі 59759,66 грн., що складається з 33111,56 грн. - сума основного боргу, 8215,85 грн. - сума заборгованості за відсотками, 18432,25 грн. - сума заборгованості за пенею. Згідно з ч. 1 ст. 141 ЦПК України, за принципом пропорційного розподілу судових витрат до задоволених позовних вимог, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір за подання позовної заяви в сумі 1406,44 грн. з урахуванням того, що позовні вимоги задоволені частково. У разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення в порядку ч. 4 ст. 268 ЦПК України. На підставі викладеного,

Outcome: partial