Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-20 00:00:00

публічне акціонерне товариство "Дельта Банк" звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. В обґрунтування вимог позивач вказує, що 25.03.2007 р. ПАТ "Дельта Банк" (правонаступник ТзОВ "Комерційний Банк "Дельта"), та [PERSON] уклали кредитний договір № 002-22056-250307. Відповідно до пункту 1.1. вказаного договору позивач зобов'язувався надати кредит в сумі 4600грн. на придбання певного майна на умовах визначених договором. Відповідно до п.2.3 договору за користування кредитом відповідач сплачує проценти виходячи із ставки 12% в рік, а також відповідно до п.2.5 договору за ведення кредитної справи відповідач сплачує кредитору плату в розмірі 1,95% в місяць. Позивач свої зобов'язання за договором виконав, надавши відповідачу кредит у сумі 4600грн., що стверджується меморіальним ордером № 9651558 від 26.03.2007 р. та рахунком-фактурою № Кор-000076 від 25.03.2007 р. Відповідач станом на 19.03.2014 р. порушив умови кредитного договору і має прострочену заборгованість на загальну суму 1969,95 грн., в т.ч.: заборгованість по тілу кредиту - 852,23 грн., заборгованість за відсотками - 12,66 грн., заборгованість по комісіям - 1105,06 грн. Позивач просить суд винести рішення, яким стягнути з відповідача на свою користь заборгованість по кредитному договору на загальну суму 1969,95 грн. та судовий збір. В судове засідання представник позивача не з'явився, в позовній заяві просить справу розглянути у його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, не заперечив шодо заочного розгляду справи у випадку неявки відповідача в судове засідання. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився. Представник відповідача в судовому засіданні позов не визнав, пояснив, що відповідач [PERSON] не має будь-яких боргових зобов'язань перед ПАТ «Дельта банк», оскільки достроково повністю розрахувався за кредитним договором № 002-22056-250307 від 25.03.2007 p., що підтверджується квитанцією № ПН23 від 24.05.2007 р. та квитанцією № ПНІ 51 від 26.04.2007 р. на загальну суму 4600грн., що складає суму отриманого кредиту. Крім того, подав суду заяву про застосування строків позовної давності, так як вважає, що позивачем порушений загальний строк позовної давності. Заслухавши пояснення представника відповідача, вивчивши матеріали справи, суд встановив наступне. Товариством з обмеженою відповідальністю "Комерційний банк "Дельта", правонаступником якого є позивач, 25.03.2007 р. було укладено з відповідачем договір № 002-22056-250307. Відповідно до пункту 1.1. вказаного договору, позивач зобов'язувався надати кредит в сумі 4600 грн. на строк 12 місяців для придбання певного майна, а саме: на придбання моторолера G Max ZOOMER згідно рахунку-фактури №Кор000076 від 25.03.2007 року. Загальна сума кредиту становить 5152 грн., в т.ч. на придбання позичальником майна - 4600 грн., на оплату позичальником страхового платежу - 552 грн.(п.1.1 договору). Відповідно до п.2.3 Договору за користування кредитом відповідач сплачує проценти, виходячи із ставки 12% в рік, а також відповідно до п.2.5 Договору за ведення кредитної справи відповідач сплачує кредитору плату в розмірі 1.95% в місяць. П.2.8 кредитного договору було встановлено, що починаючи з місяця, що слідує за місяцем, в якому наданий кредит, позичальник щомісяця не пізніше 25 числа кожного місяця сплачує кредитору рівними частинами суму грошових коштів, яка включає заборгованість за кредитом, заборгованість по сплаті процентів та плати за ведення кредитної справи у розмірі 559 грн. Вищевказане майно - моторолер G Max ZOOMER, 2006 року випуску, було придбано відповідачем [PERSON] у підприємця [PERSON], про що остання надала рахунок-фактуру № Кор-000076 від 25.03.2007 року на оплату його вартості в сумі 4600грн. Згідно п.1.3.вищевказаного Договору кошти у сумі 4600грн. позивачем були перераховані продавцю майна [PERSON] на р/р.26002052405906 в КБ «ПриватБанк», МФО 315405, що стверджується меморіальним ордером № 9651558 від 26.03.2007 року(а.с.8). У зв'язку із тим, що мопед виявився неналежної якості, у відповідності до ст.8 зЗакону України «Про захист прав споживачів» відповідач розірвав договір купівлі-продажу майна з підприємцем [PERSON] і йому останньою було повернуто кошти в сумі 4600грн. Через те що відпала необхідність користуватися кредитними коштами, відповідач 24.05.2007 р. перерахував кошти в сумі 4040 грн.00 коп. на рахунок ТОВ «Комерційний банк «Дельта», що стверджується квитанцією № ПМ23 від 24.05.2007 р. Крім того, відповідно до квитанції № ПНІ51 від 26.04.2007 р. відповідачем було погашено кредит в сумі 560грн. Після проведення вказаних проплат відповідач не здійснював більше оплат кредитору в рахунок погашення заборгованості по кредитному договору. Станом на 19.03.2014 р. відповідач має прострочену заборгованість на загальну суму 1969грн.95к., яка складається із: заборгованості за сумою кредиту 852грн.23к., заборгованості за відсотками - 12грн.66к., заборгованості за комісіями - 1105грн.05к., що підтверджується розрахунком заборгованості, який приєднаний позивачем до матеріалів справи(а.с.9-10). Згідно зі ст. 257 ЦК України, загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Згідно з ч.3-5 ст. 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Якщо суд визнає поважними причини пропущення позовної давності, порушене право підлягає захисту. Позивач звернувся до суду з пропуском трирічного строку позовної давності і будь-яких конкретних правових доказів, які б свідчили про поважність причин пропуску трирічного строку позовної давності, позивач суду не надав і судом таких доказів не здобуто. Представник відповідача заявив клопотання в якому просить до вимог позивача позовну давність. Враховуючи, що останній платіж по кредитному договору відповідачем було здійснено 24.05.2007 р., а з позовними вимогами позивач звернувся до суду тільки 29.05.2014 р., а тому позов задоволенню не підлягає у зв'язку із пропуском позивачем трирічного строку позовної давності. Оскільки в задоволенні позову відмовляється, то відповідно до положень ст. 88 ЦПК України, понесені позивачем судові витрати, не відшкодовуються.

Outcome: dismissed