Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-20 00:00:00

Позивач звернувся до суду із вищезазначеним позовом, у якому указує, що 22.07.2016 о 1 год.20 хв. на автодорозі Харків-Сімферополь з вини гр.[PERSON], який керував автомобілем [NUMBER], було скоєно ДТП, вина якого підтверджується вироком Запорізького районного суду Запорізької області від 15.02.2017. В результаті ДТП був пошкоджений автобус "Мерседес-Бенц 0303" д.н. [NUMBER], яким керував [PERSON], вартість відновлювального ремонту якого з урахуванням зносу становить 202390,67 грн. Зазначена шкода особисто винуватцем ДТП не була відшкодована потерпілій особі. Власник пошкодженого автомобіля з метою отримання відшкодування звернувся до Моторного (транспортного) страхового бюро України з відповідною заявою, яке здійснило виплату відшкодування потерпілій особі у розмірі 100000 грн. Також бюро понесло витрати на послуги з врегулювання спору у розмірі 1300 грн. Посилаючись на те, що вирішити питання шляхом досудового врегулювання спору не видалося за можливе, відповідачем вимога про сплату понесених витрат була проігнорована, бюро, відповідно до Закону, здійснило відшкодування шкоди за водія транспортного засобу, який спричинив ДТП і не мав договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, позивач просить стягнути з [PERSON] на користь позивача кошти у розмірі понесених витрат у сумі 101300 грн., а також понесені судові витрати у сумі 1762 грн. Сторони, у відповідності до ч.5 ст.279 ЦПК України, у судове засідання не викликалися, відзив на позов від відповідача, відповідь на відзив від позивача, заперечення на відповідь від відповідача до суду не надходили. Поштове відправлення (копію ухвали про відкриття провадження у справі, копію позов уз додатками до нього) відповідач отримав. 20.04.2018 (а.с.29). Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази у їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню, виходячи з таких мотивів. Матеріалами справи встановлено, що 22.07.2016 о 1 год.20 хв. на автодорозі Харків-Сімферополь з вини гр.[PERSON], який керував автомобілем [NUMBER], було скоєно ДТП, вина якого підтверджується вироком Запорізького районного суду Запорізької області від 15.02.2017 (а.с.9). На дату вчинення ДТП водій указаного автомобіля [PERSON] не мав чинного договору обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. В результаті ДТП був пошкоджений автобус "Мерседес-Бенц 0303" д.н. [NUMBER], яким керував [PERSON], вартість відновлювального ремонту якого з урахуванням зносу, згідно звіту ТОВ «Експертно-асистуюча компанія «Фаворит» від 12.11.2016 (а.с.10-14), становить 202390,67 грн. Зазначена шкода особисто винуватцем ДТП не була відшкодована потерпілій особі. Власник транспортного засобу "Мерседес-Бенц Віто" д.н. [NUMBER] - ТОВ «Генічеське АТП №1» з метою отримання відшкодування звернувся до Моторного (транспортного) страхового бюро України з відповідною заявою (а.с.7-8). Згідно ст.22 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі Закону) МТСБУ відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна життю, здоровю та майну третіх осіб під час ДТП. У звязку із настанням події, передбаченої п.п. «а» п.41.1 ст.41 Закону, МТСБУ 24.04.2017 здійснило оплату відшкодування потерпілій особі («Генічеське АТП №1») у розмірі 100000 грн. (а.с.15). З метою досудового врегулювання спору позивач звернувся до винуватця [PERSON] із листом та запропонувало у добровільному порядку компенсувати МТСБУ вищевказані понесені витрати (а.с.17), але до цього часу відповідачем витрати не компенсовані. Статтею 1191 ЦК України та п.п.38.2.1 п.38.2 ст.38 Закону передбачено, що особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування. Таким чином, враховуючи, що відповідач, будучи винною особою, винність якого доведено вироком суду, не відшкодував завдану ним шкоду внаслідок ДТП, позивач, не маючи договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, здійснив відшкодування шкоди за відповідача, який також у добровільному порядку не забажав відшкодувати позивачу сплачену суму відшкодування, тому суд приходить до висновку, що виплата відшкодування у сумі 100000 грн. підлягає до стягнення з відповідача на користь позивача. Крім того, позивач посилався на те, що ним були понесені витрати на послуги з врегулювання спору у розмірі 1300 грн., про що надав копію рахунку за №35670 від 18.11.2016 та платіжне доручення за №35670рв від 17.05.2017 (а.с.16). Суд вважає, що в цій частині позов не підлягає задоволенню, оскільки у чинному цивільному законодавстві не передбачено витрат на послуги з врегулювання спору та порядку його відшкодування. Вирішуючи питання про судові витрати у справі суд керується положеннями ст.141 ЦПК України та вважає, що з відповідача на користь позивача підлягають до стягнення документально підтверджені понесені позивачем судові витрати у сумі 1762 грн. (а.с.2, 3). На підставі викладеного та

Outcome: partial