Jurisdiction: civil
Date: 2018-07-15 00:00:00

11 грудня 2017 року позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача в особі Товариства з обмеженою відповідальністю «Агро-Юні» (далі ТОВ «Агро - Юні) про визнання договорів недійсними. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що на підставі Державного акту на право приватної власності на землю серії [NUMBER] вона є власником земельної ділянки загальною площею 5,3659 га., що розташована на території Осипенківської сільської ради Бердянського району Запорізької області, КСП «Іскра» ДП 25 п. 462 кадастровий номер [NUMBER], цільове призначення - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва; та Державного акту на право приватної власності на земельну ділянку серії [NUMBER] є власником земельної ділянки загальною площею 6,2776 га., розташованої на території Осипенківської сільської ради Бердянського району Запорізької області, КСП «Іскра» ДП 25 п. 463 кадастровий номер [NUMBER] цільове призначення - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Вказані земельні ділянки перебували у фактичному користуванні ТОВ «Агро - Юні» код ЄДРПОУ 30611819 на підставі договору оренди землі. У зв'язку із хворобою та складним матеріальним становищем 10 січня 2012 року нею було запозичені грошові кошти у третьої особи [PERSON], який є власником (засновником) та керівником відповідача в особі ТОВ «Агро - Юні» з подальшою домовленістю, що він три роки буде отримувати нараховану орендну плату у товаристві від її імені. На вчинення наведених вище дій нею була надана [PERSON] довіреність посвідчена секретарем Осипенківької сільської ради Бердянського району Запорізької області за № 11 від 10 січня 2012 року. У відповідності до положень ч.3 ст.245 ЦК України, довіреність надавала право отримувати орендну плату в грошовому і натуральному вигляді. 28 листопада 2017 року вона дізналася, що директор ТОВ «Агро-Юні» [PERSON] на підставі виданої довіреності, уклав та зареєстрував від її імені договори оренди на належні їй земельні ділянки від 02 квітня 2012 р. та 07 листопада 2012 р. строком на 49 років. Вважає, що вищенаведені договори укладені з перевищенням повноважень наданих [PERSON], як представнику та суперечить закону оскільки укладені ним у власних інтересах, що фактично позбавило права на розпорядження земельними ділянками. Представник позивача в судовому засіданні позов підтримав у повному обсязі, наполягав на його задоволенні. Додатково пояснив, що у зв'язку з хворобою та складним матеріальним становищем 10 січня 2012 р. [PERSON] було запозичено грошові кошти у [PERSON] Задля повернення запозичених коштів останньому була надана довіреність, яка посвідчена секретарем Осипенківської сільської ради за реєстровим номером 11 від 10 січня 2012 р. вказана довіреність, відповідно до положень ч. 3 ст. 249 ЦК України надавала представнику право отримувати орендну плату в грошовому і натуральному вигляді. Починаючи з 2012 до 2015 р.р. [PERSON] отримував орендну плату від ТОВ «Агро - Юні» від імені [PERSON], у відповідності до довіреності котра посвідчена секретарем Осипенківської сільської ради. Починаючи з 2015 до 2017 р.р. включно отримував орендну плату від ТОВ «Агро-Юні» від імені [PERSON] без будь - якої довіреності, мотивуючи свої дії тим, що він ще не в повному обсязі повернув раніше запозичену суму. Звернув увагу на те, що письмові докази додані відповідачем, а саме додаткові угоди до спірних договорів оренди та видатковий касовий ордер, носять фіктивний характер (є нікчемними), оскільки відомості про їх походження, дата створення позивачу невідомі. З огляду на пропуск процесуальних строків встановлених судом щодо подачі відзиву і не порушення питання про їх поновлення перед судом, просив суд не брати їх до уваги. Представник відповідача в судовому засіданні заперечувала проти задоволення позовних вимог, посилаючись на обґрунтування викладені у письмовому запереченні, просила суд відмовити у його задоволенні з наступних підстав. Відносини між сторонами, які стали предметом спору, як зазначив позивач виникли з січня 2012 року, коли позивачем були запозичені грошові кошти у [PERSON], який є власником (засновником) та керівником ТОВ «Агро - Юні» з подальшою домовленістю, що він три роки буде отримувати нараховану орендну плату від її імені, як орендодавця, та на вчинення вказаних дій надала [PERSON] довіреність, а тому сама позивач усвідомлювала тривалий характер орендних правовідносин з ТОВ «Агро - Юні», і надаючи довіреність, дала на них згоду. Звернула увагу на те, що з матеріалів справи вбачається, що дії позивача свідчать про усвідомлення і підтвердження згоди на укладання договору, з його умовами. Більше того, у 2017 році [PERSON] на підтвердження правовідносин стосовно оренди землі особисто уклала з ТОВ Агро - Юні» додаткову угоду про внесення змін та доповнень до вже укладеного раніше спірного договору оренди землі. Того ж року позивач надала заяву з проханням виплатити їй орендну плату за укладеним договором оренди землі, за період, що становить 44 роки. У липні 2017 р., за договором оренди землі, які наразі оскаржуються в суді, позивач отримала орендну плату за 44 роки, тобто за весь період дії оспорюваних нею договорів оренди землі. Крім того, просила суд застосувати строки позовної давності, з огляду на те, що з 2012 року, тобто впродовж п'яти років [PERSON] не здійснювала жодних дій, які б вказували на те, що оренда землі не з її волі, вважає, що саме з 2012 року й починається дія загального строку перебігу позовної давності. Просила суд застосувати до позову строк позовної давності і у зв'язку з цим відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі. Третя особа [PERSON], позовні вимоги вважає безпідставними, не обґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню. Суд, вивчивши матеріали справи, заслухавши учасників процесу, дослідивши матеріали справи, встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. Позивач [PERSON] на підставі Державного акту на право приватної власності на землю серії [NUMBER] є власником земельної ділянки загальною площею 5,3659 га., що розташована на території Осипенківської сільської ради Бердянського району Запорізької області, КСП «Іскра» ДП 25 п. 462 кадастровий номер [NUMBER], цільове призначення - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва; та Державного акту на право приватної власності на земельну ділянку серії [NUMBER] є власником земельної ділянки загальною площею 6,2776 га., розташованої на території Осипенківської сільської ради Бердянського району Запорізької області, КСП «Іскра» ДП 25 п. 463 кадастровий номер [NUMBER] цільове призначення - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва (а.с. 13, 14). Як вбачається з копії довіреності від 10 січня 2012 року, що була надана до заперечень на цивільний позов по справі 310/8672/17 (а.с. 92), [PERSON] уповноважила дорученням [PERSON] на представництво інтересів, одержувати всю належну їй орендну плату, як в натуральному так і в грошовому вигляді за оренду земельної ділянки площею 6,2776 гектарів та 5,3659 гектарів для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташованої на території КСП «Іскра» та заключити договір оренди земельної ділянки згідно державного акту на право приватної власності на землю серії [NUMBER] від 05 серпня 2008 р. та [NUMBER] від 16 липня 2003 р. (а.с. 93). Наведена довіреність видана строком на три роки, зареєстрована в реєстрі за № 11 та посвідчена [PERSON] секретарем Осипенківської сільської ради Бердянського районного нотаріального округу Запорізької області. Відповідно копії протоколу № 1 загальних зборів ТОВ «Агро- юні» від 05 жовтня 1999 року, копії довідки АБ № 663979 з єдиного державного реєстру підприємств та організацій, наказу № 1 ТОВ «Агро-юні» від 25 грудня 1999р., копії витягу х Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань, [PERSON] є засновником та директором вищевказаного підприємства. (а.с.55-57,121- 123). 02 квітня 2012 р. між [PERSON] та ТОВ «Агро-Юні» в особі керівника [PERSON] було укладено договір оренди землі, згідно якого в строкове на 49 років платне користування надається земельна ділянка сільськогосподарського призначення, яка знаходиться на території Осипенківської сільської ради Бердянського району Запорізької області, (кадастровий номер земельної ділянки: [NUMBER]), загальною площею 6,2776 га, нормативна грошова оцінка земельної ділянки становить 118678,06 грн. (а. с. 5,6). 07 листопада 2012 р. між [PERSON] та ТОВ «Агро-Юні» в особі керівника [PERSON] було укладено договір оренди землі, згідно якого в строкове на 49 років платне користування надається земельна ділянка сільськогосподарського призначення, яка знаходиться на території Осипенківської сільської ради Бердянського району Запорізької області, (кадастровий номер земельної ділянки: [NUMBER]), загальною площею 5,3659 га, нормативна грошова оцінка земельної ділянки не визначена (а. с. 9,10). Згідно актів прийому - передачі (а.с. 8,11), складених в с. Осипенко Бердянського району Запорізької області від 2012 року, [PERSON] передала, а ТОВ «Агро-Юні» прийняв вищенаведені земельні ділянки, в стані, придатному для використання, згідно з умовами договору оренди, для ведення сільськогосподарського виробництва, які розташовані на території: Осипенківської сільської ради Бердянського району Запорізької області. Актами за 2012 рік, визначені межі земельних ділянок в натурі і наведені акти є підставою для прийняття рішення по фактичному землекористуванню з наступним оформленням документів, що посвідчують право користування земельною ділянкою.( а.с. 7, 12) 29 червня 2017 року були укладені додаткові угоди про внесення змін та доповнень до договору оренди землі від 07 листопада 2012 р. б/н, зареєстрованого у відділі Держкомзему у Бердянському районі Запорізької області 28 грудня 2012 р. за № 232068554003605 та від 02 квітня 2012 р. б/н, за реєстровим номером 232068554002730 від 26 липня 2012 р.(а.с.94, 103). Суд, вислухавши обґрунтування представника позивача з приводу заявлених вимог та відповідно заперечення представника відповідача і третьої особи, вивчивши матеріали, задовольняє позов з наступних підстав: Статтями 12, 81 ЦПК України передбачено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, при цьому докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, а доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ст. ст. 78, 152 Земельного Кодексу України, ст. 319 ЦК України власник має право володіти, користуватися і розпоряджатися земельною ділянкою на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Захист прав громадян на земельні ділянки здійснюється шляхом визнання угоди недійсною. Відповідно до положень ч. 1 ст. 202 ЦК України, правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав і обов'язків. Відповідно до ч. 1, 3 ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити ЦК України, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам та встановлено, що волевиявлення учасника правочину має бути вільним та відповідати його внутрішній волі. Відповідно до ст. 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Вирішуючи питання щодо наявності порушення права позивача, за захистом якого він звернувся до суду, суд бере до уваги роз'яснення п. 8 постанови Пленуму Верховного суду України № 9 від 06.11.2009р. "Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними", згідно яким відповідно до частини першої ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання стороною (сторонами) вимог, які встановлені ст. 203 ЦК, саме на момент вчинення правочину. Підставами визнання правочину недійсним є недодержання в момент вчинення правочину стороною вимог, які встановлені ч.ч.1-3,5 та 6 ст. 203 ЦК України. Згідно ч. 1 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою- третьою, п'ятою та шостою ст. 203 цього Кодексу. А саме, невідповідність змісту правочину ЦК України, акту цивільного законодавства, моральним засадам суспільства; відсутність у сторони правочину необхідного обсягу цивільної дієздатності; відсутність вільного волевиявлення або його невідповідність його внутрішній волі; відсутність спрямованості правочину на реальне настання правових наслідків, що ним обумовлені; порушення прав та інтересів малолітніх, неповнолітніх або непрацездатних дітей батьками (усиновлювачами) при вчиненні правочину. Укладаючи у 2012 році спірні договори оренди землі з орендодавцем без досягнення згоди з усіх істотних умов договору відповідач порушив право позивача як власника землі. Згідно положень ст. 626, 627 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Частиною 1 ст. 638 ЦК України передбачено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди, сторони договору, дійшовши згоди щодо всіх істотних умов договору оренди землі, складають і підписують договір, надаючи згоді встановленої форми. Відповідно до ч. 2 ст. 792 ЦК України відносини щодо найму (оренди) земельної ділянки регулюються законом. Відповідно до ч.1 ст. 93 ЗК України та ст. 1 Закону України "Про оренду землі", право оренди земельної ділянки - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для провадження підприємницької та іншої діяльності. Відповідно до ч.4 ст. 124 ЗК України передбачено, що передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у власності громадян і юридичних осіб, здійснюються за договором оренди між власником земельної ділянки і орендарем. Згідно зі ст. 13 Закону України "Про оренду землі", договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов'язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов'язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства. В ч. 1 ст. 14 Закону України "Про оренду землі" передбачено, що договір оренди укладається у письмовій формі. Типова форма договору оренди землі затверджується Кабінетом Міністрів України. Відповідно до ст. 16 Закону України "Про оренду землі", укладення договору оренди земельної ділянки із земель приватної власності здійснюється за згодою орендодавця та особи, яка згідно із законом вправі набувати право оренди на таку земельну ділянку. Відповідно до ст. 236 ЦК України правочин, визнаний судом недійсним, є недійсним з моменту його вчинення. Якщо за недійсним правочином права та обов'язки передбачалися лише на майбутнє, можливість настання їх у майбутньому припиняється (ч. 2 ст. 236 ЦК України). Відповідно до ч. 1, 3 ст. 237 ЦК України представництвом є правовідношення, в якому одна сторона (представник) зобов'язана або має право вчинити правочин від імені другої сторони, яку вона представляє. Представництво виникає на підставі договору, закону, акта органу юридичної особи та з інших підстав, встановлених актами цивільного законодавства. Судом встановлено, що спірні договори, які були укладені у 2012 році третьою особою [PERSON] від імені позивача [PERSON] (на підставі довіреності) у своїх власних інтересах (тобто з ним же самим), та відповідно підписаний одноособово і за позивача, і за ТОВ «Агро-Юні». Згідно до ч. 3 ст. 92 ЦК України, органи чи інші особи, які виступають від імені юридичної особи, зобов'язані діяти і її інтересах добросовісно і розумно та не перевищувати своїх повноважень. В ч. 3 ст. 238 ЦК України зазначено, що представник не може вчиняти правочин від імені особи, яку він представляє, у своїх інтересах або в інтересах іншої особи, представником якої він одночасно є, за винятком комерційного представництва, а також щодо інших осіб, встановлених законом. Виходячи з наведеного, суд прийшов до висновку, що договори оренди земельних ділянок укладені всупереч вимогам ч.3 ст. 238 ЦК України, оскільки їх було укладено від імені орендодавця та орендаря однією і тією ж самою особою, з несправедливими умовами для орендодавця на максимальний термін користування - 49 років, тобто правочин вчинений на реалізацію інтересів однієї особи - орендаря. Суд критично ставиться до довіреності від 10 січня 2012 року, за якою, [PERSON] уповноважила [PERSON] на представництво інтересів, одержувати всю належну їй орендну плату, як в натуральному так і в грошовому вигляді за оренду земельної ділянки площею 6,2776 гектарів та 5,3659 гектарів для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташованої на території КСП «Іскра» та заключити договір оренди земельної ділянки згідно державного акту на право приватної власності на землю серії [NUMBER] від 05 серпня 2008 р. та [NUMBER] від 16 липня 2003 р. з огляду на наступне. У абзаці четвертому ч.2 ст. 245 ЦК України визначено, що довіреність особи, яка проживає у населеному пункті, де не має нотаріусів, може бути посвідчена уповноваженою на це посадовою особою органу місцевого самоврядування, крім довіреностей на право розпорядження нерухомим майном, довіреностей на управління і розпорядження корпоративними правами та довіреностей на користування і розпорядження транспортними засобами. Виходячи з вищенаведеного, в силу ч.3 ст. 245 ЦК України довіреність посвідчена посадовою особою органом місцевого самоврядування не надавала представнику права на розпорядження нерухомим майном, в тому числі на укладання довгострокового договору оренди. Таким чином, на час підписання оскаржуваних договорів оренди [PERSON] не мав права на вчинення від імені [PERSON] будь-яких дій спрямованих на розпорядження земельними ділянками, а тому підписуючи договори від імені позивача не мав представницьких повноважень. Статтею 241 ЦК України встановлено, що правочин, вчинений представником з перевищенням повноважень, створює, змінює, припиняє цивільні права та обов'язки особи, яку він представляє, лише у разі наступного схвалення правочину цією особою. Суд критично ставиться до доказів наданих представником відповідача, а саме: додаткових угод до спірних договорів оренди та видаткового касового ордеру на суму 384686,96 грн. (а.с. 94, 95, 103, 104, 114 ) з огляду на наступне. По-перше, вони подані з порушенням процесуальних строків, при цьому питання про поновлення строків представником не порушувалося; по-друге надані докази не стосуються предмету доказування, оскільки позовні вимоги про визнання недійсними договорів ґрунтуються на ст. 203, 215, ч.3 ст. 238 ЦК України та ін. Стосовно застосування строку позовної давності заявленого представником відповідача, обґрунтованого тим, що з 2012 року (впродовж п'яти років) [PERSON] не здійснювала жодних дій, які б вказували на те, що оренда землі відбувається не з її волі, суд виходить з наступного. У статті 256 ЦК України, зазначено, що позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Згідно статті 257 ЦК України, загальна позовна давність встановлюється у три роки. Відповідно до ст. 261 ЦК України, перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася, або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Наведені обґрунтування представника позивача з приводу того, що тільки у 2017 році [PERSON] стало відомо про порушення прав та законних інтересів як власника земельних ділянок знайшли своє підтвердження, не спростовуються матеріалами справи. Так з копій договорів оренди від 02 квітня 2012 р. та 07 листопада 2012 р., актів визначення меж земельних ділянок в натурі (на місцевості), актів прийому - передачі земельних ділянок (а.с.5-12) вбачається, що наведені документи підписані [PERSON] і за орендодавця [PERSON] і за ТОВ «Агро-Юні». У п. 44 спірних договорів прописано, що договір укладено у трьох примірниках, що мають однакову юридичну силу, один з них знаходиться в орендодавця, другий - орендаря, третій - у відділі Держкомзему у Бердянському районі Запорізької області. При цьому, суд звертає увагу на те, що представником відповідача в особі ТОВ «Агро - Юні» не надано доказів вручення примірників договорів оренди на виконання п. 44 Договору оренди землі саме [PERSON] Натомість, з копій державних актів, вбачається, що належні примірники для позивача були вручені лише 28 листопада 2017 року провідним документознавцем відділу міськрайонного управління держгеокадастру у Бердянському районі та м. Бердянську [PERSON] (а.с.13,14). Виходячи з наведеного, позивачем [PERSON] не порушений загальний строк позовної давності встановлений законом, тому відсутні підстави для відмови у задоволенні позовних вимог за пропуском строку звернення до суду за захистом порушених прав та законних інтересів. Приймаючи до уваги вищенаведене, спірні договори оренди земельних ділянок від 02 квітня 2012 року та від 07 листопада 2012 року є недійсними, а земельні ділянки на підставі статті 216 ЦК України підлягають поверненню, тому позов підлягає задоволенню, оскільки ґрунтується на законі, як такий, що підтверджений встановленими обставинами та наданими доказами.

Outcome: approved