Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-04 00:00:00

Позивач у березні 2018 року звернувся до суду з вищезазначеним позовом, посилаючись на те, що 16 червня 2016 року о 9 годині 30 хвилини по вул. Стеценка в м. Києві сталася дорожньо-транспортна пригода за участі автомобіля "Samand", державний номер [NUMBER], під керуванням водія [PERSON] та автомобіля "Mitsubishi", державний номер [NUMBER], під керуванням [PERSON] Також позивач зазначає, що відповідно до постанови Шевченківського районного суду м. Києва від 15 вересня 2016 року у справі № 761/24280/16-п Відповідача визнано винним в скоєні адміністративних правопорушень, передбачених ст. 124, ч. 1 ст. 130 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік. Крім того, в обґрунтування своїх вимог позивач вказує, що в результаті ДТП з вини [PERSON] був пошкоджений автомобіль "Mitsubishi", державний номер [NUMBER], що на праві власності належить [PERSON]. Згідно зі звітом № 467/06/16Б про оцінку вартості (розміру) майнової шкоди, завданої власнику КТЗ, складеного ФОП [PERSON] 13 липня 2016 року, вартість матеріального збитку завданого власнику автомобіля "Mitsubishi", державний номер [NUMBER], з урахуванням зносу становить 46 572,16 грн. Однак на момент скоєння ДТП відповідач не мав чинного договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, через що Позивач на вимогу потерпілої особи, та відповідно до Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (п.п. "а" п. 41.1 ст. 41, ст. 41.4.), здійснив відшкодування шкоди з фонду захисту потерпілих та перерахував на рахунок [PERSON] грошові кошти в розмірі 41 812,57 грн, а, також, перерахував грошові кошти у розмірі 591,98 грн за послуги аварійного комісара (за огляд авто та збір документів). Представник позивача в позові просить суд стягнути з відповідача грошові кошти в розмірі понесених витрат в сумі 42 404,55 грн. та судовий збір в розмірі 1762,00 грн. Ухвалою суду від 02 квітня 2018 року відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження; призначено підготовче судове засідання в приміщенні суду на 27 червня 2018 року о 12 годині 00 хвилин; встановлено відповідачу строк для подання відзиву на позов до 18 червня 2018 року; роз'яснено учасникам справи, що вони можуть отримати інформацію щодо справи, яка розглядається на веб-сторінці на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет за наступною адресою http://sv.ki.court.gov.ua/fair/; в підготовче судове засідання викликано осіб, які беруть участь у справі. Відповідач та представник позивача у підготовче засідання не з'явились, про день, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. В установлений строк відповідач відзив на позовну заяву не подав. Під час підготовчого засідання по справі судом були виконані всі дії, передбачені ч. 2 ст. 197 ЦПК України, а саме вивчені письмові матеріали справи, з'ясовані фактичні обставини справи, що підлягають з'ясуванню під час судового розгляду, долучені письмові докази. Згідно зі ст. 189, ст. 196-198, ст. 200 ЦПК України судом закрито підготовче провадження у справі, призначено справу до судового розгляду по суті на 05 вересня 2018 року на 12 годин 00 хвилин у приміщенні суду. Позивач в судове засідання призначене на 05 вересня 2018 року на 12 годин 00 не з'явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Представник позивача подав клопотання від 06 серпня 2018 року, в якій просив на підставі ч.3. ст. 211 ЦПК України розглядати справу за відсутності позивача та його представника. Також в клопотанні представник позивача вказує, що він позов підтримує, просить його задовольнити в повному обсязі, а у випадку неявки відповідача, не заперечує проти розгляду справи в заочному порядку. Відповідач у судове засідання не з'явився, про час та місце слухання справи повідомлявся належним чином, однак конверти із судовою повісткою повернулись до суду без вручення адресату відповідачу [PERSON] з відміткою поштового відділення "закінчився термін зберігання". Судом встановлено, що позивачем поданий даний позов із відомостями про проживання та реєстрацію відповідача за адресою: [ADDRESS]. Відомості про проживання та реєстрацію відповідача було підтверджено відповіддю на запит суду з Відділу обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання ГУ ДМС України в м. Києві (а. с. 26). Отже судом були вчинені усі допустимі заходи з належного повідомлення відповідача [PERSON] за підтвердженою адресою його проживання та місця реєстрації про дату, час і місце судового засідання, у зв'язку з чим суд визнає неявку останнього без поважних причин та на підставі ст. 280 ЦПК України, вважає можливим розглянути справу у відсутність Відповідача та Позивача та ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Вивчивши і дослідивши матеріали справи, оцінивши та проаналізувавши обставини справи, та перевіривши їх доказами, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що 16 червня 2016 року о 9 годині 30 хвилини по вул. Стеценка в м. Києві сталася дорожньо-транспортна пригода за участі автомобіля "Samand", державний номер [NUMBER], під керуванням водія [PERSON] та автомобіля "Mitsubishi", державний номер [NUMBER], під керуванням [PERSON]. Постановою Шевченківського районного суду м. Києва від 15 вересня 2016 року у справі 761/24280/16-п Відповідача визнано винним у вчиненні правопорушень, передбачених ст. 124, ч. 1 ст. 130 КУпАП, та визначено йому адміністративне стягнення у вигляді позбавлення права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік, який обчислювати з дня набрання постановою законної сил (а. с. 12). Також в постанові Шевченківського районного суду м. Києва від 15 вересня 2016 року у справі 761/24280/16-п вказано, що відповідно до схеми ДТП, автомобіль "Mitsubishi" (державний номер [NUMBER]) отримав пошкодження передніх та задніх правих дверей, правого заднього крила та порогу, задньої правої стойки та напіввісі, заднього бамперу з правого боку, диску заднього правого колеса. Судом встановлено, що цивільно-правова відповідальність власника автомобіля автомобіль "Mitsubishi", державний номер [NUMBER], що на праві власності належить [PERSON], на момент скоєння ДТП була застрахована в ПрАТ «СК «Юнівес» згідно полісу №АЕ/3106770 терміном дії з 23.09.2015 до 22.09.2016 року (а.с. 11). Належність автомобіля автомобіль "Mitsubishi", державний номер [NUMBER] на праві власності [PERSON] підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу (а.с. 10). Судом встановлено, що на момент вчинення ДТП [PERSON] не мав договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, що підтверджується довідкою з централізованої бази даних МТСБУ (а.с. 13). Власник пошкодженого транспортного засобу звернувся до позивача із повідомленням від 21 червня 2016 року про дорожньо - транспортну пригоду, що мала місце 16.06.2016 р. за участі автомобіля "Samand", державний номер [NUMBER], під керуванням водія [PERSON] та автомобіля "Mitsubishi", державний номер [NUMBER], під керуванням [PERSON] (а.с. 9). 13 липня 2016 року Фізична особа - підприємець [PERSON] склав звіт № 467/06/16Б про оцінку вартості (розміру) майнової шкоди, завданої власнику КТЗ, відповідно до якого вартість матеріального збитку завданого власнику автомобіля "Mitsubishi", державний номер [NUMBER], який належить [PERSON], з урахуванням зносу становить 41 812,57 грн без врахування ПДВ на запчастини (а.с. 14-18). [PERSON] звернувся до позивача із заявою від 28 вересня 2016 року, в якій просив відповідно до ст. 35 та п. 41.1. ст. 41 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" здійснити відшкодування оціненої шкоди заподіяної в результаті ДТП. Позивач розглянув заяву власника пошкодженого автомобіля та прийняв наказ № 7941 від 13.10.2016 про відшкодування шкоди з фонду захисту потерпілих та перерахував на рахунок [PERSON] грошові кошти в розмірі 41 812,57 грн, що підтверджується платіжним дорученням №7941р. від 17 жовтня 2016 року (а.с. 19-20). Також позивачем сплачено ФОП [PERSON] грошові кошти у розмірі 591,98 грн на підставі рахунку № 103 від 13 липня 2016 року за складання звіту про оцінку вартості (розміру) майнової шкоди, що підтверджується платіжним дорученням №103рв від 15 серпня 2016 року (а.с. 21). Позивач направив на адресу Відповідача лист з пропозицією добровільно компенсувати витрати, пов'язані зі виплатою страхового відшкодування, який залишений Відповідачем без відповіді та задоволення (а.с. 22 -23). Згідно з п. п. "а" п. 41.1 ст. 41 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" МТСБУ, за рахунок коштів фонду захисту потерпілих, відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом, у разі її заподіяння транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім шкоди, заподіяної транспортному засобу, який не відповідає вимогам п. 1.7 ст. 1 цього Закону, та майну, яке знаходилося в такому транспортному засобі. На підставі п. п. 38.2.1 п. 38.2 ст. 38 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", МТСБУ, після сплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до власника транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду та який не застрахував свою цивільно-правову відповідальність крім осіб, зазначених у пункті 13.1 статті 13 цього Закону. Відповідно до п. 41.4 ст. 41 Закону України МТСБУ за рахунок коштів відповідного централізованого страхового резервного фонду здійснює оплату послуг осіб, залучених для встановлення причин, обставин подій, за якими може бути проведена регламентна виплата, та розміру заподіяної внаслідок них шкоди, а також банківських витрат МТСБУ при здійсненні регламентних виплат. У відповідності до ст. 993 ЦК України до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. На підставі ч. 2 ст. 999 ЦК України до відносин, що випливають із обов'язкового страхування, застосовуються положення цього Кодексу, якщо інше не встановлено актами цивільного законодавства. Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою яка її завдала. Згідно з ч. 2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі володіє транспортним засобом. У відповідності до ч. 1 ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права має право на їх відшкодування. Відповідно до ч. 6 ст.82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративні правопорушення, які набрали законної сили, є обов'язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалено вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що до позивача перейшло у межах фактичних витрат право вимоги, яке особа, що одержала відшкодування, мало до Відповідача як особи, відповідальної за завдані збитки внаслідок ДТП. Судом достовірно встановлено, що ДТП мало місце з вини відповідача. Отже суд приходить до висновку, що позовні вимоги є обґрунтованим та знайшли своє підтвердження в судовому засіданні, та підлягають задоволенню. Згідно з ч.1 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно з частиною 2 статті 4 Закону України "Про судовий збір", за подання до суду позовної заяви майнового характеру, яка подана юридичною особою ставка судового збору складає 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб і не більше 350 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб При подані позову позивачем сплачено судовий збір в розмірі 1762,00 грн., що підтверджується платіжним дорученням № 1262982 від 14 лютого 2018 року (а.с. 4). З урахуванням викладеного з відповідача підлягає стягненню на користь позивача судовий збір в розмірі 1762,00 грн.

Outcome: approved