Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-26 00:00:00

У січні 2015 року заступник Броварського міжрайонного прокурора (далі - Прокурор) в інтересах держави в особі Броварської центральної районної лікарні (далі - Броварська ЦРЛ) звернувся до суду із зазначеним вище позовом, у якому з урахуванням уточнень просить стягнути із [PERSON], [INFO], на користь Броварської ЦРЛ витрати на стаціонарне лікування потерпілих [PERSON] та [PERSON] в розмірі - 6 949 грн. 74 коп. В обґрунтування позову зазначалося про те, що вироком Броварського міськрайонного суду Київської області від 15 листопада 2013 року [PERSON] визнано винуватим у пред'явленому обвинуваченні за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 286 КК України та призначено йому покарання за цією статтею у виді обмеження волі на строк 3 роки, з позбавлення права керування всіма видами транспортних засобів на один рік. Вироком встановлено, що 27 липня 2013 року близько 21 год. 50 хв., обвинувачений [PERSON] в темну пору доби, на вулиці Київська в районі будинку № 129, не маючи посвідчення на право керування транспортним засобом, чим грубо порушив пункт 2.1-а Правил дорожнього руху України, відповідно до якого водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі посвідчення на право керування транспортним засобом, перебуваючи в стані алкогольного сп'яніння, в порушення пункту 2.9-а Правил дорожнього руху України, відповідно до якого, водієві забороняється керувати транспортним засобом, у стані алкогольного сп'яніння, керував технічно справним автомобілем "ВАЗ-2106", д.н.з. [NUMBER]. Рухаючись по вказаній вулиці та керуючи вищевказаним автомобілем, обвинувачений з швидкістю біля 60 км./годину, обвинувачений проявив злочинну неуважність та недбалість, самовпевненість та не належним чином стежив за дорожньою обстановкою, грубо порушивши вимоги пункту 2.3-б Правил дорожнього руху України, відповідно до якого, для забезпечення безпеки дорожнього руху, водій зобов'язаний бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатись від керування цим засобом у дорозі, проявив неуважність, не діяв таким чином, щоб не створити небезпеки чи перешкоди для руху інших учасників дорожнього руху, не врахував дорожню обстановку, не вибрав в установлених межах безпечної швидкості руху, щоб мати змогу безпечно керувати ним, чим грубо порушив вимоги пункту 12.1 Правил дорожнього руху України, відповідно до якого, під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху, водій повинен ураховувати дорожню обстановку, а також особливості вантажу, що перевозиться і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним. Внаслідок вищенаведеного, [PERSON] не справився з керуванням, здійснив виїзд на ліве відносно напрямку свого руху узбіччя, допустив наїзд керованого ним автомобіля на пішоходів [PERSON] та [PERSON], які рухались по лівому відносно напрямку руху автомобіля узбіччю у зустрічному з ним напрямку. Після наїзду на пішоходів, автомобіль під керуванням обвинуваченого, змінив напрямок руху, допустив виїзд на праве узбіччя де допустив наїзд на нерухомий автомобіль "ДЕО-Сенс", д.н.з. [NUMBER]. У результаті вказаного наїзду, пішохід - потерпіла [PERSON] отримала тілесні ушкодження у вигляді: переломів кісток правої голені з підвивихом голіностопного суглобу, струсу головного мозку, забійна рана підборіддя, які супроводжувались небезпечними для життя явищами на момент спричинення, відповідно до висновку судової-медичної експертизи за № 117/х від 24 вересня 2013 року, за ознакою тривалості розладу здоров'я відносяться до категорії тілесних ушкоджень, середнього ступеня тяжкості. Крім цього пішохід - потерпіла [PERSON] отримала тілесні ушкодження у вигляді: струсу головного мозку, забійні рани голови, а також перелом крила лівої повздовжньої кісті, перелом кісток тазу в межах лівої повздовжньої кісті, перелом кісток тазу в межах лівої повздовжньої кістки зі зміщенням уламків, перелом лівої седалищної кісті, розриву хрестово-повздовжньої з'єднання з обох сторін, перелом медиального відростку лівої більшеберцової кісті в дистальному відділенні, перелом 1-го пальця правої сторони, які супроводжувались небезпечними для життя явищами на момент спричинення, відповідно до висновку судової-медичної експертизи за № 119/х від 24 вересня 2013 року, за ознакою тривалості розладу здоров'я відносяться до категорії тілесних ушкоджень, середнього ступеня тяжкості. У зв'язку з отриманими тілесними ушкодженнями [PERSON] знаходилася у період з 27 липня 2013 року по 12 серпня 2013 року на стаціонарному лікуванні у травматологічному відділені Броварської ЦРЛ. Витрати на її лікування складають - 5 743 грн. 43 коп. У зв'язку з отриманими тілесними ушкодженнями [PERSON] знаходилася з 28 липня 2013 року по 29 липня 2013 року на стаціонарному лікуванні у відділені анестезіології та інтенсивної терапії Броварської ЦРЛ. Витрати на її лікування складають - 1 206 грн. 31 коп. Прокурор Щербюк В.П. та представник Броварської ЦРЛ Корнійко Л.О. у судове засідання не з'явилися. Надали до суду письмові заяви, у яких просили розглянути справу за їхньої відсутності та задовольнити позов. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явився. Надав до суду письмову заяву, у яких просив розглянути справу у його відсутність, заявлені позовні вимоги визнає в повному обсязі, згоден сплачувати суму частинами. Вказав, що стосовно задоволення позову не заперечує. Дослідивши письмові докази, судом встановлені наступні факти й відповідні їм правовідносини. Вироком Броварського міськрайонного суду Київської області від 15 листопада 2013 року встановлено, що 27 липня 2013 року близько 21 год. 50 хв. в селі Гоголів Броварського району Київської області, обвинувачений [PERSON] в темну пору доби, на вулиці Київська в районі будинку № 129, не маючи посвідчення на право керування транспортним засобом, чим грубо порушив пункт 2.1-а Правил дорожнього руху України, відповідно до якого водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі посвідчення на право керування транспортним засобом, перебуваючи в стані алкогольного сп'яніння, в порушення пункту 2.9-а Правил дорожнього руху України, відповідно до якого, водієві забороняється керувати транспортним засобом, у стані алкогольного сп'яніння, керував технічно справним автомобілем "ВАЗ-2106", д.н.з. [NUMBER], який належить йому. Рухаючись по вказаній вулиці та керуючи вищевказаним автомобілем, обвинувачений з швидкістю біля 60 км./годину проявив злочинну неуважність та недбалість, самовпевненість та не належним чином стежив за дорожньою обстановкою, грубо порушивши вимоги пункту 2.3-б Правил дорожнього руху України, відповідно до якого, для забезпечення безпеки дорожнього руху, водій зобов'язаний бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатись від керування цим засобом у дорозі, проявив неуважність, не діяв таким чином, щоб не створити небезпеки чи перешкоди для руху інших учасників дорожнього руху, не врахував дорожню обстановку, не вибрав в установлених межах безпечної швидкості руху, щоб мати змогу безпечно керувати ним, чим грубо порушив вимоги пункту 12.1 ПДР України, відповідно до якого, під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху, водій повинен ураховувати дорожню обстановку, а також особливості вантажу, що перевозиться і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним. Як наслідок, обвинувачений [PERSON] не справився з керуванням, здійснив виїзд на ліве відносно напрямку свого руху узбіччя, допустив наїзд керованого ним автомобіля "ВАЗ-2106", д.н.з. [NUMBER] на пішоходів [PERSON] та [PERSON], які рухались по лівому відносно напрямку руху автомобіля узбіччю у зустрічному з ним напрямку. Після наїзду на пішоходів, автомобіль під керуванням обвинуваченого, змінив напрямок руху, допустив виїзд на праве узбіччя де допустив наїзд на нерухомий автомобіль "ДЕО-Сенс", д.н.з. [NUMBER]. В результаті вказаного наїзду, пішохід - потерпіла [PERSON] отримала тілесні ушкодження у вигляді: переломів кісток правої голені з підвивихом голіностопного суглобу, струсу головного мозку, забійна рана підборіддя, які супроводжувались небезпечними для життя явищами на момент спричинення, відповідно до висновку судової-медичної експертизи за № 117/х від 24 вересня 2013 року, за ознакою тривалості розладу здоров'я відносяться до категорії тілесних ушкоджень, середнього ступеня тяжкості. Крім цього пішохід - потерпіла [PERSON] отримала тілесні ушкодження у вигляді: струсу головного мозку, забійні рани голови, а також перелом крила лівої повздовжньої кісті, перелом кісток тазу в межах лівої повздовжньої кісті, перелом кісток тазу в межах лівої повздовжньої кістки зі зміщенням уламків, перелом лівої седалищної кісті, розриву хрестово-повздовжньої з'єднання з обох сторін, перелом медиального відростку лівої більшеберцової кісті в дистальному відділенні, перелом 1-го пальця правої сторони, які супроводжувались небезпечними для життя явищами на момент спричинення, відповідно до висновку судової-медичної експертизи за № 119/х від 2 вересня 2013 року, за ознакою тривалості розладу здоров'я відносяться до категорії тілесних ушкоджень, середнього ступеня тяжкості. Не виконання та грубе порушення водієм-обвинуваченим [PERSON] вимог пунктів 2.1-а, 2.3-б, 2.9-а, 12.1 Правил дорожнього руху України призвело до виникнення аварійної ситуації, що являється слідчою причиною скоєння дорожньо-транспортної пригоди та знаходиться в прямому причинному зв'язку наслідками, що наступили: отриманням, потерпілими [PERSON] та [PERSON] тілесних ушкоджень, що відносяться до категорії тілесних ушкоджень, середнього ступеня тяжкості. Зазначеним вироком суду [PERSON], визнано винуватим у пред'явленому обвинуваченні за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 286 КК України/в ред.2001р./, та призначено йому покарання за цією статтею у виді обмеження волі на строк - 3 роки, з позбавлення права керування всіма видами транспортних засобів на один рік. Даний вирок суду набрав законної сили. Відповідно до частини четвертої статті 61 ЦПК України вирок у кримінальному провадженні, що набрав законної сили, обов'язковий для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. У зв'язку з отриманими внаслідок дорожньо-транспортної пригоди тілесними ушкодженнями потерпіла [PERSON], [INFO], була доставлена до Броварській ЦРЛ, де знаходилася на стаціонарному лікуванні у травматологічному відділенні 31 день у період з 27 липня 2013 року по 27 серпня 2013 року. Витрати на її лікування у вказаному медичному закладі складають - 5 743 грн. 43 коп., що підтверджується калькуляцією № 54 (а.с.17). У зв'язку з отриманими внаслідок дорожньо-транспортної пригоди тілесними ушкодженнями потерпіла [PERSON], [INFO], була доставлена до Броварській ЦРЛ, де знаходилася на стаціонарному лікуванні у відділенні анестезіології та інтенсивної терапії 1 день з 28 липня 2013 року по 29 липня 2013 року. Витрати на її лікування у вказаному медичному закладі складають - 1 206 грн. 31 коп., що підтверджується калькуляцією № 55 (а.с.16). Цивільний позов про відшкодування витрат на лікування [PERSON] та [PERSON], які потерпіли від злочину, у кримінальному провадженні не заявлявся. Згідно із частинами третьою, сьомою статті 128 КПК України цивільний позов в інтересах держави пред'являється прокурором. Особа, яка не пред'явила цивільного позову в кримінальному провадженні, має право пред'явити його в порядку цивільного судочинства. Частиною другою статті 1187 ЦК України встановлено, що шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Відповідно до вимог частини першої статті 1206 ЦК України особа, яка вчинила злочин, зобов'язана відшкодувати витрати закладові охорони здоров'я на лікування потерпілого від цього злочину, крім випадку завдання шкоди при перевищенні меж необхідної оборони або у стані сильного душевного хвилювання, що виникло раптово внаслідок насильства або тяжкої образи з боку потерпілого. Відповідно до пункту 1 Порядку обчислення розміру фактичних витрат закладу охорони здоров'я на стаціонарне лікування потерпілого від злочинного діяння та зарахування стягнення з винних осіб коштів до відповідного бюджету і їх використання, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 545 від 16 липня 1993 року, згідно із статею 1206 ЦК України кошти, витрачені закладом охорони здоров'я на стаціонарне лікування особи потерпілої від злочину підлягають відшкодуванню особою, яка вчинила злочин, у розмірі фактичних витрат. Згідно із пунктами 2, 3 даного Порядку сума коштів, яка підлягає відшкодуванню, визначається закладом охорони здоров'я, в якому перебував на лікуванні потерпілий, виходячи з кількості ліжко-днів, проведених ним в стаціонарі, та вартості витрат на його лікування в день і стягується з обвинуваченого за позовом закладу охорони здоров'я або прокурора. У зв'язку із вище викладеним, оцінивши досліджені докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов ґрунтується на законі та підлягає задоволенню. З відповідача на користь Броварської ЦРЛ підлягають відшкодуванню - 6 949 грн. 74 коп. витрат, понесених на стаціонарне лікування [PERSON] та [PERSON], які потерпіли від злочину. Згідно із пунктом 11 частини першої статті 5 Закону України "Про судовий збір" органи прокуратури при здійсненні своїх повноважень від сплати судового збору звільняються. Відповідно до частини третьої статті 88 ЦПК України якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Враховуючи ставки судового збору, визначені частиною другою статті 4 Закону України "Про судовий збір", із відповідача [PERSON] на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі - 243 грн. 60 коп. На підставі викладеного,

Outcome: approved