Jurisdiction: civil
Date: 2020-06-02 00:00:00

Позивач звернувся до суду із позовом до відповідачів про зобов`язання вчинити певні дії. Просив зобов`язати [PERSON] надати суду та Кальміуському відділу державної виконавчої служби м.Маріуполя головного територіального управління юстиції у Донецькій області документи щодо реалізації рухомого майна ТОВ «АЗОВБЕТОН», а саме пересувного бетонно-розчинного вузла ПРБУ-80, на користь ТОВ «АЗОВБУД-ЛІДЕР», копії яких він долучав до розгляду справ №905/1036/18 та 905/42/18, аргументуючи свої нотаріальні письмові пояснення щодо законності укладення договору купівлі-продажу від 24.10.2017 №15/17. В обґрунтуванні позову посилається на те, що в провадженні Кальміуського відділу державної виконавчої служби м. Маріуполь Головного територіального управління юстиції у Донецькій області знаходиться зведене виконавче провадження №56145883 про стягнення з ТОВ «АЗОВБЕТОН» загальної суми заборгованості 1956503,58 грн. 13.08.2019 Луганською філією державного підприємства «СЕТАМ» оголошено повторні (треті) торги з реалізації рухомого майна боржника. Вважає проведення електронних торгів незаконним. Під час проведення виконавчих дій було припущено грубі порушення норм цивільного, кримінального законодавства та вимог Закону України «Про виконавче провадження». 30 серпня 2019 року Ухвалою Іллічівського районного суду міста Маріуполя задоволено заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Азовбетон» про забезпечення позову шляхом заборони (зупинення) реалізації рухомого майна боржника Товариства з обмеженою відповідальністю «Азовбетон»: пересувного бетонно-розчинного вузла ПРБУ-80,у т.ч. зупинити реалізацію Луганською філією ДП «Сетам» (93404, Луганська область, м. Сєвєродонецьк, вул. Єгорова, 22, каб. 405) вказаного майна у порядку, передбаченого Порядком реалізації арештованого майна, затвердженого наказом Міністерства юстиції від 29.09.2016 року № 2831/5 номер лоту: 369124, найменування лоту: «пересувний розчинно-бетонний вузол ПРБУ-80, дата проведення: 02.09.2019 року о 09 годині, стартова ціна: 437500 грн. без ПДВ, до вирішення по суті цивільної справи. Від Відповідача 1 надійшли письмові пояснення на позовну заяву від 14.02.2020 №30775, та від 27.05.2020 року № 49431 в яких представник вказує, що на виконанні Кальміуського ВДВС у м.Маріуполі СМУ МЮ перебуває зведене виконавче провадженні №56145883 щодо стягнення з ТОВ «Азовбетон» заборгованості у розмірі 2368369,76 грн. При виконанні зведеного виконавчого провадження 05.12.17 накладено арешт на все рухоме та нерухоме майно, яке зареєстроване за боржником. 12.06.19 Луганською філією ДП «СЕТАМ» були прийняті дві заявки на реалізацію майна боржника шляхом проведення електронних торгів. На підставі ухвали Іллічівського районного суду державним виконавцем винесено постанову про зупинення вчинення виконавчих дій в частині реалізації майна. Сторони мають право ознайомитися з матеріалами виконавчого провадження, згідно п.1 ст.19 Закону України «Про виконавче провадження». Суд, вислухавши пояснення представників сторін, дослідивши письмові матеріали справи, приходить висновку про відсутність підстав для задоволення позову. Аналізуючи позовні вимоги судом встановлено, що Позивачем не висунуто жодної позовної вимоги саме до Кальміуського відділу Державної виконавчої служби м. Маріуполя головного територіального управління юстиції Донецької області. У зв`язку із чим, суд дійшов висновку про відсутність предмету спору між Позивачем та Відповідачем 1. Але, з метою повного та всебічного розгляду справи суд вважає за необхідне надати правову оцінку діям Відповідача 1. Частиною 1 статті 13 Закону України "Про виконавче провадження" визначено, що під час здійснення виконавчого провадження виконавець вчиняє виконавчі дії та приймає рішення шляхом винесення постанов, попереджень, внесення подань, складення актів та протоколів, надання доручень, розпоряджень, вимог, подання запитів, заяв, повідомлень або інших процесуальних документів у випадках, передбачених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами. Згідно зі статтею 30 Закону України "Про виконавче провадження" виконання кількох рішень про стягнення коштів з одного боржника здійснюється державним виконавцем, який відкрив перше виконавче провадження щодо такого боржника, у рамках зведеного виконавчого провадження. Виконання кількох рішень про стягнення коштів з одного боржника здійснюється виконавцем у рамках зведеного виконавчого провадження. 29.09.2016 Міністерство юстиції України видало наказ № 2831/5, яким затвердило Порядок реалізації арештованого майна (далі - Порядок 2831). Аналіз положень Закону України «Про виконавче провадження» та Інструкції свідчить про те, що вони не встановлюють порядку та правил проведення прилюдних торгів, а лише закріплюють, як і стаття 650 ЦК України, такий спосіб реалізації майна як його продаж на електронних торгах і відсилають до інших нормативно-правових актів Кабінету Міністрів України та Міністерства юстиції України, якими повинен визначатися порядок проведення електронних торгів із реалізації арештованого майна. Відповідно до положень вищенаведених правових норм, державний виконавець здійснює лише підготовчі дії з метою проведення прилюдних торгів, а самі прилюдні торги з реалізації майна боржника організовують і проводять спеціалізовані організації в режимі електронних торгів. Правила ж проведення електронних торгів визначено Порядком 2831. Відповідно до п. 2 розділу ХІ Порядку 2831 «Визнання електронних торгів (торгів за фіксованою ціною) такими, що не відбулися, зупинення електронних торгів та зняття майна з реалізації» підставою для зупинення електронних торгів (торгів за фіксованою ціною) в цілому або за окремим лотом серед іншого є рішення суду щодо зупинення реалізації арештованого майна. Вказані вимоги чинного законодавства свідчать про те, що державний виконавець під час вчинення виконавчий дій не може без відповідного рішення суду зупинити електронні торги. Не отримання документів, що на думку Позивача, безпосередньо впливають на спірні правовідносини, не створює правових наслідків щодо зупинення/ не зупинення електронних торгів. В силу приписів ст.19 Конституції України, ст.1 Закону України "Про виконавче провадження" державний виконавець повинен вчиняти виконавчі дії з дотриманням Закону України "Про виконавче провадження" та відповідно до інших законів, які є обов`язковими при вчиненні ним тих чи інших виконавчих дій, що є гарантією належного виконання виконавцем своїх обов`язків і недопущення порушення прав сторін виконавчого провадження. У частині 1 статті 447 та частині 1 статті 448 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) визначено, що сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду зі скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи. Скарга подається до суду, який розглянув справу як суд першої інстанції. Відповідно до частини 1 статті 74 Закону України "Про виконавче провадження" рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом. Судом також встановлено, що дії або бездіяльність державного виконавця в порядку, визначеному ст.74 Закону України «Про виконавче провадження» та ст.447 ЦПК України, сторонами не оскаржувались. Що стосується позовної вимоги до [PERSON] про зобов`язання надати суду та Кальміуському відділу державної виконавчої служби м. Маріуполя головного територіального управління юстиції у Донецькій області документи щодо реалізації рухомого майна ТОВ «АЗОВБЕТОН», а саме пересувного бетонно-розчинного вузла ПРБУ-80, на користь ТОВ «АЗОВБУД-ЛІДЕР», копії яких він долучав до розгляду справ №905/1036/18 та 905/42/18, аргументуючи свої нотаріальні письмові пояснення щодо законності укладення договору купівлі-продажу від 24.10.2017 №15/17, суд зазначає наступне. За час розгляду справи Позивачем не було конкретизовано які саме документи потрібно надати суду та Кальміуському ВДВС МГТУЮ у Донецькій області, розпорядження, протоколи, рішення, договори, тощо. До матеріалів справи долучено копію рішення Господарського суду Донецької області по справі №905/1036/18. З мотивувальної частини рішення вбачається, що Компанія «Мерілін Лімітед» звернулась до господарського суду Донецької області з позовною заявою до товариства з обмеженою відповідальністю «Азовбетон» про визнання недійсним рішення загальних зборів, оформленого протоколом від 18.09.2017. Судом встановлено, що оригінал протоколу загальних зборів учасників ТОВ "АЗОВБЕТОН" від 18.09.2017 в матеріалах справи відсутній та під час розгляду справи учасникам не надавався. За результатами розгляду справи позовні вимоги Позивача були залишені без задоволення. З іншого рішення Господарського суду Донецької області по справі №905/42/18, на яке посилався Позивач, вбачається наступне. Товариство з обмеженою відповідальністю «Азовбетон», м. Маріуполь Донецької області звернулось до Господарського суду Донецької області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Азовбуд-лідер», м. Маріуполь Донецької області з вимогами про визнання недійсним договору купівлі-продажу №15/17 від 24.10.2017р. щодо продажу пересувного розчино-бетонного вузлу ПРБУ-80 та додатків до нього. Рішенням Господарського суду Донецької області від 17.05.2018р у справі №905/42/18 у задоволенні позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю «Азовбетон» було відмовлено в повному обсязі. Прийняте рішення суду обґрунтоване недоведеністю Позивачем належними та допустимими доказами факту того, що керівник Товариства з обмеженою відповідальністю «Азовбетон» - Харчук М.А. - при укладанні спірного договору купівлі-продажу №15/17 від 24.10.2017р. не мав правових підстав для вчинення даного правочину та перевищив свої повноваження, з огляду на чинність рішення Загальних зборів, оформлених протоколом від 18.09.2017р. (підписаного 23.09.2017р.), що зумовило відсутність підстав для визнання такого договору (додатків до нього) недійсним у розумінні ст.215 Цивільного кодексу України. Постановою Донецького апеляційного господарського суду від 08.08.18 по справі №905/42/18 апеляційна скарга ТОВ «Азовбетон» була залишена без задоволення, рішення Господарського суду Донецької області від 17.05.2018р - без змін. З іншого рішення Господарського суду Донецької області по справі №905/2160/18 від 04.04.2019 року вбачається, що Товариству з обмеженою відповідальністю «Азовбетон» було відмовлено в задоволенні позовних вимог повністю, що до визнання недійсним договору купівлі-продажу № 15-17 від 24.10.2017 року. З іншого рішення Господарського суду Донецької області по справі №905/2160/18, на яке посилався Позивач, вбачається наступне. Товариство з обмеженою відповідальністю «Азовбетон», м. Маріуполь Донецької області звернулось до Господарського суду Донецької області з заявою про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами до Товариства з обмеженою відповідальністю «Азовбуд-лідер», м. Маріуполь Донецької області з вимогами про визнання недійсним договору купівлі-продажу №15/17 від 24.10.2017р. щодо продажу пересувного розчино-бетонного вузлу ПРБУ-80 та додатків до нього. Рішенням Господарського суду Донецької області від 09.01.2020 р у справі №905/2160/18 у задоволенні заяви від 19.11.2019 року Товариства з обмеженою відповідальністю «Азовбетон» про перегляд рішення господарського суду Донецької області від 04.04.2019 року за нововиявленими обставинами у справі 905\\2160\\18 було відмовлено в повному обсязі. Рішення господарського суду Донецької області від 04.04.2019 року залишено в силі. Апеляційна скарга Товариства з обмеженою відповідальністю «Азовбетон» , постановою Східного апеляційного господарського суду від 28 квітня 2020 року залишено без задоволення. Ухвала господарського суду Донецької області від 09.01.2020 року у справі № 905/2160/18 залишено без змін. Відповідно до ч.4 ст.82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. З позовних вимог Позивача не можливо встановити який саме пакет документів (протоколи, договори, рішення, пояснення, тощо) необхідно зобов`язати Відповідача 2 надати Відповідачу1. Положеннями ч.6, 7 ст.81 ЦПК України встановлено, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Відповідно до частин шостої, сьомої, дев`ятої статті 81 ГПК України будь-яка особа, в якої знаходиться доказ, повинна видати його на вимогу суду. Особи, які не мають можливості подати доказ, який витребовує суд, або не мають можливості подати такий доказ у встановлені строки, зобов`язані повідомити про це суд із зазначенням причин протягом п`яти днів з дня вручення ухвали. Оскільки за змістом позовної заяви саме неподання державному виконавцю документів щодо реалізації майна, копії яких були долучені до справи №905/1036/18 та №905/42/18, позивач визначає діями відповідача 2, що порушують його права, а ці обставини не знайшли свого підтвердження у судовому засіданні, суд приходить до висновку про відмову в задоволені позову. Враховуючи викладене,

Outcome: dismissed