Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-28 00:00:00

02.12.2009р. між СТОВ «Прогрес» с. Богуславець, Золотоніського р-ну, Черкаської обл. та [PERSON] був укладений договір оренди земельної ділянки площею 2,8058 га строком на 5 років, а саме до 31.12.2014р. Зазначена земельна ділянка відповідно до державного акту на право власності на земельну ділянку серії ІІ-ЧР № 026209 належить на праві власності та [PERSON] та розташована в адміністративних межах Богуславецької сільської ради Золотоніського р-ну. Земельну ділянку, розміром 2,8058 га, що належить [PERSON], СТОВ «Прогрес» орендувало в загальному масиві (полем) разом із земельними ділянками інших власників, без установлення меж для кожної окремої земельної ділянки та закріплення їх межовими знаками. На підставі наказу директора СТОВ «Прогрес» від 20.08.2014р. про затвердження плану розміщення сільськогосподарських культур під урожай 2015 року, поле № 4, на якому розміщена земельна ділянка [PERSON], восени 2014р. було засіяне озимою пшеницею. Позивач СТОВ «Прогрес», посилаючись на п.8 договору оренди землі від 02.12.2009р., згідно якого передбачено, що після закінчення дії договору, орендар має переважне право поновити його на новий строк, звернувся до суду із позовом до [PERSON] про поновлення договору оренди земельної ділянки та відшкодування майнової шкоди. У судовому засіданні представник позивача СТОВ «Прогрес» за дорученням адвокат [PERSON] позов підтримала та наполягала на його задоволенні, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що відповідно до п. 8 договору оренди від 02.12.2009р. орендар має переважне право, після закінчення дії договору на його поновлення на новий строк. 30.06.2014р. [PERSON] направив СТОВ «Прогрес» повідомлення про намір самостійно обробляти земельну ділянку, площею 2,8058 га, однак він не звертався до позивача із заявою про повернення земельної ділянки та відповідний акт складений не був. Земельна ділянка площею 2,8058 га, належить [PERSON] в натурі не виділена та не встановлені межові знаки, відсутній акт про встановлення меж земельної ділянки, а вона знаходиться у загальному масиві разом із земельними ділянками інших власників. Представник позивача вважає, що оскільки [PERSON] належну йому земельну ділянку не виділив у натурі та про це не повідомив СТОВ «Прогрес», то договір оренди земельної ділянки є пролонгованим на новий строк, а тому позивач у лютому 2015 року звернувся до [PERSON] із додатковою угодою про відновлення та продовження договору оренди земельної ділянки до 31.12.2019 року. Однак відповідач відмовився від підписання додаткової угоди. Крім того, відповідачем [PERSON] був знищений посів озимої пшениці на земельній ділянці розміром 3,3079 га та завдані матеріальні збитки СТОВ «Прогрес» на загальну суму 22\~278,71 грн., що включає в себе затрати на підготовку земельної ділянки та посів озимої пшениці, а саме її вартість та вартість виконаних робіт, що стверджується довідкою розрахунком, а також упущена вигода становить 66\~404,45 грн., а всього завдана шкода на загальну суму 88\~683,16 грн., яку представник позивача просить стягнути із відповідача [PERSON] на користь СТОВ «Прогрес». Представник позивача просить визнати за СТОВ «Прогрес» право на поновлення та продовження терміну дії договору оренди землі від 02.12.2009р. та визнати цей договір поновленим та продовженим на той же строк, а також визнати укладеною додаткову угоду від 02.02.2015р. до договору оренди землі від 02.12.2009р. між СТОВ «Прогрес» та [PERSON] щодо оренди земельної ділянки площею 2,8058 га на строк до 02.12.2019р. та стягнути судові витрати із відповідача згідно наявних квитанцій. Представник відповідача [PERSON] за довіреністю адвокат [PERSON] позовні вимоги не визнав повністю та в обґрунтування заперечень пояснив, що [PERSON] є власником земельної ділянки площею 2,8058 га, яка перебувала в оренді СТОВ «Прогрес» до 31.12.2014р. 30.06.2014р. [PERSON], маючи намір самостійно обробляти належну йому земельну ділянку, звернувся до СТОВ «Прогрес» із письмовим повідомленням про те, що він не має наміру продовжувати термін дії договору оренди земельної ділянки, площею 2,8058 га, яке було зареєстроване у СТОВ «Прогрес» за вх. 419 від 30.06.2014р. Він вважає, що на даний час підстав для поновлення договору оренди у [PERSON] із СТОВ «Прогрес» не має, як відсутні підстави і для укладення додаткової угоди, оскільки власник земельної ділянки - [PERSON] не має наміру передавати її будь-кому в оренду, орендар СТОВ «Прогрес» за 30 днів до закінчення строку дії договору оренди не повідомив орендодавця про намір продовжити дію договору оренди, а відповідач у письмовій формі повідомив СТОВ «Прогрес» за 6 місяців до закінчення дії договору про те, що він не має наміру продовжувати дію договору оренди земельної ділянки, площею 2,8058 га у звязку з тим, що має намір сам її обробляти. Факт встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) стверджується актом встановлення меж земельної ділянки від 18.03.2015р. Позовні вимоги в частині стягнення матеріальних збитків та упущеної вигоди представник відповідача також не визнає та вважає, що вони є недоведеними та не підтвердженими належними доказами. У задоволенні позову просить відмовити. Суд, вивчивши матеріали справи, заслухавши пояснення сторін, доводи позивача та заперечення відповідача, зясувавши фактичні обставини на яких ґрунтуються позовні вимоги, обєктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи та вирішення спору по суті, прийшов до наступного. Частиною четвертою статті 124 ЗК України передбачено, що передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у власності громадян і юридичних осіб, здійснюється за договором оренди між власником земельної ділянки і орендарем. Згідно із частиною першою статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обовязків. Сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина перша статті 627 ЦК України). За змістом частини другої статті 792 ЦК України\~ майнові відносини, що виникають з договору найму (оренди) земельної ділянки, є цивільно-правовими, ґрунтуються на засадах рівності, вільного волевиявлення та майнової самостійності сторін договору та, крім загальних норм цивільного законодавства, щодо договору, договору найму регулюються актами земельного законодавства ЗК України, Законом України «Про оренду землі». Законом України «Про оренду землі» визначаються умови укладення, зміни, припинення і поновлення договору оренди землі. Відповідно до статті 13 Закону України «Про оренду землі» під договором оренди землі розуміється договір, за яким орендодавець зобовязаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобовязаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства. Обєктом оренди є земельна ділянка. За змістом статті 79 ЗК України земельна ділянка - це частина земної поверхні з установленими межами, певним місцем розташування, з визначеними щодо неї правами. Згідно з нормою статті 791 ЗК України земельна ділянка набуває ознак обєкта цивільних прав з моменту її формування з присвоєнням кадастрового номера та внесення в Державний земельний кадастр. Відповідно до п.8 договору оренди землі від 02.12.2009р. передбачено, що після закінчення строку договору, орендар має переважне право поновлення його на новий строк. У цьому разі орендар повинен не пізніше, ніж за 30 днів до закінчення строку дії договору повідомити письмово орендодавця про намір продовжити його дію. Ці положення договору узгоджуються із загальною нормою ч.1 ст. 777 ЦК України та ст. 33 Закону України «Про оренду землі» від 06.10.1998р. Стаття 33 Закону України «Про оренду землі» фактично обєднує два випадки пролонгації договору оренди. Так, у частинах першій пятій статті 33 цього Закону передбачено, що по закінченню строку, на який було укладено договір оренди землі, орендар, який належно виконував обовязки за умовами договору, має переважне право перед іншими особами на укладення\~ договору оренди землі на новий строк. Орендар, який має намір скористатися переважним правом на укладення договору оренди землі на новий строк, зобов'язаний повідомити про це орендодавця до спливу строку договору оренди землі у строк, встановлений цим договором, але не пізніше ніж за місяць до спливу строку договору оренди землі. До листа-повідомлення про поновлення договору оренди землі орендар додає проект додаткової угоди. При поновленні договору оренди землі його умови можуть бути змінені за згодою сторін. У разі недосягнення домовленості щодо орендної плати та інших істотних умов договору переважне право орендаря на укладення договору оренди землі припиняється. Орендодавець у місячний термін розглядає надісланий орендарем лист-повідомлення з проектом додаткової угоди, перевіряє його на відповідність вимогам закону, узгоджує з орендарем (за необхідності) істотні умови договору і, за відсутності заперечень, приймає рішення про поновлення договору оренди землі (щодо земель державної та комунальної власності), укладає з орендарем додаткову угоду про поновлення договору оренди землі. За наявності заперечень орендодавця щодо поновлення договору оренди землі орендарю направляється лист-повідомлення про прийняте орендодавцем рішення. Виходячи з приписів статей 319, 626 ЦК України слід дійти висновку про те, що реалізація переважного права на поновлення договору оренди, яка передбачена частиною першою статті 33 Закону України «Про оренду землі», можлива лише за умови дотримання встановленої цією нормою процедури та наявності волевиявлення сторін. Таким чином, згідно із частинами першою пятою статті 33 Закону України «Про оренду землі» у разі поновлення договору оренди землі умови договору можуть бути змінені за згодою сторін з укладенням додаткової угоди. У разі недосягнення домовленості щодо орендної плати чи інших істотних умов договору, передбачених статтею 15 цього Закону, переважне право орендаря на укладення договору оренди землі припиняється. Отже, для застосування частини першої статті 33 Закону України "Про оренду землі" та визнання за орендарем переважного права на поновлення договору оренди необхідно встановити такі юридичні факти: орендар належно виконує свої обовязки за договором, орендар до закінчення строку дії договору\~ повідомив орендодавця в установлені строки про свій намір скористатися переважним правом укладення договору на новий строк; до листа-повідомлення орендар додав проект додаткової угоди, орендодавець протягом місяця не повідомив орендаря про наявність заперечень та своє рішення. Як встановлено в судовому засіданні, що не заперечує сторона позивача, СТОВ «Прогрес» не подано орендодавцеві [PERSON] за 30 днів до закінчення договору оренди землі від 02.12.2009р., а саме до 30.11.2014р., письмового повідомлення про намір продовжити оренду землі та проект додаткової угоди до листа повідомлення не долучено. Як вбачається із позовної заяви, така додаткова угода була складена СТОВ «Прогрес» 02.02.2015р., з якою не погодився [PERSON] Отже, позивач СТОВ «Прогрес» не подавши письмового листа-повідомлення про намір продовжити договір оренди землі від 02.12.2009р. та проекту додаткової угоди, тим самим втратив право на поновлення договору оренди землі, на підставі ч.1 ст. 33 Закону України "Про оренду землі". Крім того, як вбачається із повідомлення орендодавця [PERSON] направленого СТОВ «Прогрес» 30.06.2014р., що зареєстроване за вх. 419 від 30.06.2014р., він попередив орендаря про те, що не має наміру на продовження, дії договору на земельну ділянку, площею 2,8058 га, після закінчення його дії, оскільки має намір обробляти земельну ділянку особисто. В судовому засіданні сторонами не надано доказів, що [PERSON] уклав договір оренди земельної ділянки із новим орендарем, за умови, що підставою для відмови попередньому орендодавцю СТОВ «Прогрес» у поновленні договору оренди була необхідність використання обєкта оренди для власних потреб. Таким чином, суд приходить до висновку, що порушення переважного права орендаря, яке підлягає захисту відповідно до ст. 3 ЦК України в даних правовідносинах між сторонами не має місця. Частиною шостою статті 33 Закону України «Про оренду землі» передбачена інша підстава поновлення договору оренди: у разі, якщо орендар продовжує користуватися земельною ділянкою після закінчення строку договору оренди і за відсутності протягом одного місяця після закінчення строку договору листа-повідомлення орендодавця про заперечення у поновленні договору оренди землі, такий договір вважається поновленим на той самий строк і на тих самих умовах, які були передбачені договором. Частинами восьмою, девятою статті 33 Закону України «Про оренду землі» передбачено, що додаткова угода до договору оренди землі про його поновлення має бути укладена сторонами у місячний строк в обов'язковому порядку;\~ відмова, а також наявне зволікання в укладенні додаткової угоди до договору оренди землі може бути оскаржено в суді. Таким чином, для поновлення договору оренди землі з підстав, які передбачені частиною шостою статті 33 Закону України «Про оренду землі», необхідна наявність таких юридичних фактів: орендар продовжує користування виділеною земельною ділянкою; орендар належно виконує свої обовязки за договором, відсутнє письмове повідомлення орендодавця про відмову в поновленні договору оренди, сторони укладають додаткову угоду про поновлення договорів оренди. В судовому засіданні встановлено, що попередження (лист-повідомлення) орендодавця [PERSON] про відмову від продовження дії договору від 02.12.2009р. мало місце 30.06.2014р. та на протязі місяця після закінчення його дії до 31.01.2015р. між орендарем та орендодавцем додаткова угода укладена не була, а також є недоведеним позивачем СТОВ «Прогрес» факт продовження користування земельною ділянкою належною [PERSON], розміром 2,8058 га, після закінчення дії договору оренди, а саме починаючи із січня 2015 року. На думку суду відсутні підстави, передбачені ч.6 ст. 33 Закону України "Про оренду землі" для реалізації переважного права СТОВ «Прогрес» для поновлення договору оренди землі на новий строк. Доводи представника позивача СТОВ «Прогрес» про те, що договір оренди землі від 02.12.2009р. є автоматично пролонгованим, так як виділу земельної ділянки [PERSON] в натурі (на місцевості) не було є непереконливими та такими, що не узгоджуються із вимогами ст. 33 Закону України "Про оренду землі". Як встановлено в судовому засіданні, земельна ділянка площею 2,8058 га, що належить [PERSON] була засіяна озимою пшеницею восени 2014р. згідно наказу директора СТОВ «Прогрес» від 20.08.2014р. в загальному масиві із земельними ділянками інших власників орендованих земельних ділянок, оскільки ця земельна ділянка не була виділена в натурі (на місцевості) та не були встановлені межові знаки. Згідно інформації наданої ПП «Землемір» в листі за вх. 3173 від 09.03.2016р. роботи із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки, належної [PERSON] на праві власності виконано відповідно до договору підряду № 12-А від 11.03.2015р.. акт визначення меж земельної ділянки від 18.03.2015р. передано замовнику робіт [PERSON] для підтвердження факту встановлення меж в натурі (на місцевості) після підписання акту № 12/-А/2 від 18.03.2015р. Відповідно до акту поновлення меж земельної ділянки [PERSON] від 08.09.2015р., були встановлені межові знаки та передані на зберігання власнику земельної ділянки [PERSON] Із даного акту вбачається, що він був складений за відсутності представника СТОВ «Прогрес», який, як слідує із пояснень відповідача, не прибув на місцевість та відмовився від підпису акту. Із акта обстеження земельної ділянки № 7 від 07.05.2015р. вбачається, що було виявлено переорання посівів озимої пшениці на загальній площі 3,3079 га, що є більшою ніж належна [PERSON] земельна ділянка, площа якої становить 2,8058 га. Із довідки-розрахунку за № 109 від 19.05.2015р. затрати на посів 1 га озимої пшениці складають 6\~735 грн., а затрати на посів 3,3079 га складають 22\~278,71 грн. (а.с. 42) Суд, проаналізувавши докази, що є наявними в матеріалах справи, приходить до висновку, що позов в частині реальних затрат на посів озимої пшениці, який відбувся восени 2014р. в період дії договору оренди землі від 02.12.2009р., в сумі 22\~278,71 грн. підлягає до задоволення. При цьому суд виходить із тих обставин, що земельна ділянка, загальною площею 2,8058 га, що належить [PERSON] на час дії договору та до 08.09.2015р. не була визначена в натурі (на місцевості) та не передані фактично межові знаки на зберігання власнику земельної ділянки [PERSON], а використовувалася СТОВ «Прогрес» в загальному масиві із земельними ділянками інших власників, а також із тієї обставини, що знищення посівів [PERSON] було на площі 3,3079 га, що є значно більшою, ніж належна йому земельна ділянка (2,8058 га). Разом з тим, суд вважає, що не підлягають до задоволення вимоги про стягнення із [PERSON] на користь позивача упущеної вигоди на загальну суму 66\~404,45 грн., внаслідок недоведеності вимог в цій частині та не підтвердження їх доказами. Судові витрати відповідно до ст. 88 ЦПК Украхни, суд вважає підлягають стягненню із відповідача [PERSON] на користь СТОВ «Прогрес» пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, що становить 221,75 грн.

Outcome: partial