Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-12 00:00:00

20 лютого 2018 року позивач звернулася до суду з позовом до відповідача про стягнення додаткових витрат на дитину. В позовній заяві зазначила, що 21 квітня 2000 року вона уклала шлюб з [PERSON] Від шлюбу мають неповнолітнього [PERSON], [INFO]. 23 листопада 2005 року шлюб було розірвано. Після розірвання шлюбу син залишився проживати з позивачем і повністю знаходиться на її забезпеченні. 01 квітня 2016 року [PERSON] змінив прізвище на "[PERSON]". Згідно договору від 07 серпня 2017 року про надання освітніх послуг, [PERSON] з 01 вересня 2017 року почав навчання на денній формі в НУК ім. адм. Макарова в м. Миколаєві. Закінчує навчання 01 вересня 2021 року. Загальна вартість навчання складає 59 840,00 грн. 13 червня 2006 року дитині встановлено діагноз вроджене недорозвинення зорового аналізатора ОS, атрофія зорового нерва ОS. З 01 грудня 2006 року він є інвалідом по зору, в зв'язку з чим двічі на рік потребує лікування в обласній офтальмологічній лікарні Миколаївської обласної ради, що потребує значних витрат. 08 лютого 2018 року лікарем-офтальмологом виписаний рецепт на окуляри, загальна вартість яких складає 3389,00 грн. Загальну суму витрат позивач визначила 63229,00 грн., з них за навчання 59840,00 грн. та на лікування 3389,00 грн. Вважаючи, що відповідач зобов'язаний прийняти участь у витратах пов'язаних з навчанням та лікуванням сина у розмірі половини понесених нею витрат, позивачка просила стягнути з відповідача додаткові витрати на сина, у розмірі 31614,5 грн. В судове засідання позивач надала заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримала в повному обсязі (а.с.25). Відповідач направив відзив на позовну заяву в якому зазначив, що позов визнає частково, погодився сплатити половину вартості придбаних [PERSON] окулярів, та половину вартості за перший семестр навчання в університеті, в сумі 3000 грн. Наперед сплачувати за навчання відмовився, пославшись на відсутність коштів, оскільки він не працює та має на утриманні неповнолітнього сина [PERSON], [INFO] від іншого шлюбу, про що надав копію свідоцтва про народження. Справу просив слухати у його відсутність (а.с.29-32, 35). Дослідивши докази у справі суд встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. 21 квітня 2000 року сторони уклали шлюб, який зареєстрували у Березнегуватському відділі РАГС Миколаївської області. 23 листопада 2005 року вказаний шлюб розірвано, що підтверджується копією свідоцтва про розірвання шлюбу, виданого відділом реєстрації актів цивільного стану Березнегуватського районного управління юстиції Миколаївської області, про що зроблено відповідний актовий запис № 86 (а.с.6). Відповідно до копії свідоцтва про народження серії [NUMBER], виданого відділом реєстрації актів громадянського стану Миколаївської області, актовий запис №21, сторони є батьками [PERSON], [INFO] (а.с.7). Після розірвання шлюбу дитина залишилася проживати з матір'ю та повність знаходиться на її утриманні. Заочним рішенням Березнегуватського районного суду Миколаївської області від 30 травня 2006 року з відповідача на користь позивача стягнуто аліменти на утримання їх сина, [PERSON] в розмірі 1/4 частини заробітку та усіх видів доходу щомісячно, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 03 квітня 2006 року до виповнення дитиною повноліття (а.с.17-18). 01 квітня 2016 року [PERSON] змінив прізвище на "[PERSON]", про що отримав свідоцтво серії [NUMBER], видане відділом державної реєстрації актів цивільного стану Березнегуватського районного управління юстиції у Миколаївській області (а.с.8). З 01 вересня 2017 року [PERSON] навчається на денній формі навчання в національному університеті кораблебудування імені адмірала Макарова (НУК) в м. Миколаєві, про що укладено договір 07 серпня 2017 року №17 ДГП06 про надання освітніх послуг, термін навчання до 30 червня 2021 року. Відповідно до п.5.3 договору сплата за надання освітньої послуги здійснюється посеместрово або, за згодою ректора, помісячно. Розмір плати за один семестр навчання становить: 1 - 5980грн., 11 - 5980грн., 111 - 6880грн., 1V - 6880грн., V - 7930грн., V1 - 7930грн., V11 - 9130грн., V111 - 9130грн. (а.с.26). На даний час [PERSON] навчається на першому курсі зазначеного закладу і за перший семестр внесено оплату за навчання, в сумі 5980грн., що вбачається з квитанції №40 від 12.12.2017 року (а.с.19). Крім того [PERSON] є дитиною-інвалідом, що підтверджується посвідченням серії [NUMBER], виданим 08 грудня 2007 року Березнегуватським УПСЗН на термін з 01 грудня 2006 року по 07 березня 2016 року. Йому встановлено діагноз: вроджена вада розвитку зорового нерву, часткова атрофія зорового нерву OS, в зв'язку з чим проводилось відповідне лікування. 08 лютого 2018 року лікарем-офтальмологом йому виписано рецепт на окуляри, які позивач придбала за 3389,00 грн. згідно рахунку №942 від 12 лютого 2018 року (а.с.11,12-16,20). Відповідно до ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно з ч.3 ст.181 вказаного Кодексу аліменти на дитину присуджуються в частці від заробітку (доходу) її матері, батька і виплачуються щомісячно. Відповідно до ст.185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов'язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно. Отже, з аналізу статті 185 СК України вбачається, що правила та порядок участі батьків у додаткових витратах на дитину поширюється на правовідносини щодо обов'язку батьків по утриманню неповнолітніх дітей, а тому її правила не можуть бути розповсюджені на правовідносини, які виникли між сторонами на утримання повнолітнього сина. На відміну від правовідносин щодо участі батьків у додаткових витратах, правовідносини обов'язку батьків утримувати повнолітніх дочку, сина на період навчання регулюються главою 16 СК України, яка зокрема, передбачає обов'язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, у спосіб сплати аліментів (статті 199, 200, 201 цього Кодексу). Норми цієї глави не встановлюють самостійного, окремого від аліментних зобов'язань, обов'язку батьків брати участь у додаткових витратах на дочку, сина, що викликані особливими обставинами. Таким чином, у випадках, коли дитина потребує матеріальної допомоги у зв'язку з навчанням до досягнення нею двадцяти трьох років, правила статті 185 СК України не застосовуються, а зазначені правовідносини регулюються статтею 199 цього Кодексу. Згідно ст.199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. З матеріалів справи вбачається, що [PERSON] [INFO] року досяг повноліття, а тому з відповідача на користь позивача підлягають стягненню додаткові витрати на дитину у виді витрат на навчання лише за перший та другий семестр, з роз'ясненням права позивачу на звернення до відповідача з вимогами про стягнення витрат на навчання в порядку ст.ст.199-201 СК України. Як зазначено в п.18 постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 15 травня 2006 року "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства та стягнення аліментів", до передбаченої ст.185 СК участі в додаткових витратах на утримання дитини, викликаних особливими обставинами (розвитком її здібностей, хворобою, каліцтвом тощо), можна притягати лише батьків. У цих випадках йдеться про фактично зазнані або передбачувані витрати, тому їх необхідно визначати у твердій грошовій сумі. Наявність додаткових витрат має довести особа, що заявляє позовні вимоги про їх стягнення. Доказами, що підтверджують наявність особливих обставин, що спричинили додаткові витрати на дитину, можуть бути документи, які свідчать, наприклад, про витрати на придбання спеціальних інструментів, призначених для розвитку здібностей дитини, висновки МСЕК, довідки медичних закладів та інші документи, що підтверджують відповідний стан здоров'я дитини (хвороба, каліцтво), і свідчать про необхідність додаткових витрат на лікування (на придбання ліків, спеціальний медичний догляд, санаторно-курортне лікування тощо). Позивачем до суду надано докази на підтвердження вимог щодо стягнення з відповідача на її користь додаткових витрат на дитину у виді витрат на лікування (придбання окулярів), тому вони також підлягають задоволенню. Оскільки батьки мають рівні обов'язки щодо здійснення матеріального забезпечення дітей, то з відповідача слід стягнути половину понесених позивачем витрат на дитину до досягнення нею повноліття, а саме в розмірі 7674,5 грн., з яких за два семестри навчання дитини 5980,00 грн. (? від 11960,00 грн.) та за придбані окуляри 1694,5 грн. (? від 3389,00 грн.). Згідно п.3 ч.1 ст.5 Закону України "Про судовий збір" позивачка звільнена від сплати судового збору, у зв'язку з чим, на підставі ч.6 ст.141 ЦПК України з відповідача належить стягнути в дохід держави судовий збір, в сумі 171,09 грн. пропорційно задоволеним позовним вимогам.

Outcome: partial