Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-24 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування позову посилається на те, що 10 грудня 2011 року вона зареєструвала шлюб з відповідачем. Від шлюбу сторони мають двох неповнолітніх дітей: сина [PERSON], [INFO] та доньку [PERSON], [INFO]. Спільне життя з відповідачем не склалось, з 05 березня 2018 року шлюбні відносини припинено та сторони проживають окремо. На думку позивача, збереження сім'ї неможливо. Майнових спорів сторони не мають. Просить суд розірвати зареєстрований з відповідачем шлюб. Ухвалою Дружківського міського суду Донецької області від 10 серпня 2018 року було відкрито провадження у даній цивільній справі та призначено підготовче засідання. В підготовче засідання позивач не з'явилась, про день, час та місце розгляду справи повідомлялась належним чином та своєчасно, проте надала до суду заяву в якій просить, розглядати справу у її відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить суд їх задовольнити. В підготовче засідання відповідач не з'явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином та своєчасно, проте надав до суду заяву в якій просить, розглядати справу у його відсутність, позовні вимоги визнає в повному обсязі та просить суд їх задовольнити. У зв'язку з неявкою в підготовче засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється на підставі ч.2 ст.247 Цивільного процесуального кодексу України. Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Враховуючи, що визнання позову відповідачем не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд знаходить всі підстави для ухвалення за результатами підготовчого провадження рішення про задоволення позову. Дослідивши матеріали справи, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, встановивши факти та відповідні їм правовідносини, суд, дійшов висновку про задоволення позову. У відповідності до вимог ст. 51 Конституції України, ст. 24 Сімейного кодексу України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Кожен із подружжя має рівни права і обов'язки у шлюбі та сім'ї. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається . Статтею 56 СК України встановлено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв'язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Згідно зі статтею 104 Сімейного Кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Відповідно до частини 3 статті 105 Сімейного Кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. За правилами, встановленими ч. 2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що 10 грудня 2011 року [PERSON], [INFO], уродженець м. Дружківка Донецької області, громадянин України та [PERSON], [INFO], уродженка м. Артем, Приморський край, Російська Федерація, громадянка України зареєстрували шлюб, про що зроблено відповідний актовий запис № 396, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] виданого Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Дружківського міського управління юстиції у Донецькій області. Після реєстрації шлюбу дошлюбне прізвище "[PERSON]" змінено на "[PERSON]". Від шлюбу мають сина [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серія [NUMBER], актовий запис № 379, проведений Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Дружківського міського управління юстиції у Донецькій області та доньку [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серія [NUMBER], актовий запис № 539 проведений Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Дружківського міського управління юстиції у Донецькій області. Діти проживають разом з батьками за адресою: [ADDRESS], що підтверджується довідкою про склад сім'ї від 16.07.2018 року № 2011 виданою КП "Комсервіс" Дружківської міської ради. Сторони фактично припинили шлюбні відносини з 05 березня 2018 року. Майнових спорів та суперечок щодо місця проживання дітей між сторонами немає. Проголошена Конституцією України охорона сім'ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи зазначені позивачем причини розірвання шлюбу, характер відносин сторін, наполягання позивача на розірванні шлюбу, суд приходить до висновку про обґрунтованість вимог позивача і вважає, що подальше збереження шлюбу не можливо, оскільки суперечило б інтересам позивача, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення, внаслідок чого шлюб між [PERSON] та [PERSON] підлягає розірванню. Відповідно до положень частини 1 статті 113 Сімейного кодексу України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку із реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватись цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Позивач по справі, просить залишити прізвище, яким іменувалась у шлюбі. Тому суд вважає за можливе залишити позивачу після розірвання шлюбу прізвище «[PERSON]». Відповідно до частини 2 статті 114 Сімейного кодексу України у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Відповідно до вимог частини 1 ст. 141, ч. 1 ст. 142 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог; у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у рішенні у порядку встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Як вбачається з матеріалів справи відповідачем визнано позов до початку розгляду справи по суті, тому наявні підстави для повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Разом з цим, враховуючи, що позовні вимоги задоволені у повному обсязі, наявні підстави для стягнення з відповідача сплаченого позивачем судового збору при зверненні до суду, тому іншу частину судового збору в розмірі 50 відсотків слід стягнути з відповідача [PERSON] на користь позивача [PERSON]

Outcome: approved