Jurisdiction: civil
Date: 2019-06-19 00:00:00

08.01.2019 Моторне (транспортне) страхове бюро України (надалі - МТСБУ) звернулося до суду з позовною заявою до [PERSON] та просить суд стягнути з [PERSON] завдану майнову шкоду в розмірі 48218,49 грн. та 1762,00 грн. судового збору. В обґрунтування позовних вимог зазначає, що 21.10.2015 на автодорозі Львів-Тернопіль сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля FORD MONDEO, д.н.з. [NUMBER] , під керуванням [PERSON] та автомобіля MERCEDES-BENZ, д.н.з. [NUMBER] , під керуванням [PERSON] , власником якого є [PERSON] . В результаті настання дорожньо-транспортної пригоди автомобіль MERCEDES-BENZ, д.н.з. [NUMBER] , зазнав механічних пошкоджень. Постановою Золочівського районного суду Львівської області від 16.01.2017 провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно [PERSON] закрито у зв`язку з закінченням строків накладення стягнення, передбачених ст. 38 КУпАП, однак встановлено, що в діях [PERSON] наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. На момент вчинення цієї дорожньо-транспортної пригоди водій автомобіля марки FORD MONDEO, д.н.з. [NUMBER] , [PERSON] не мав чинного договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, у зв`язку з чим МТСБУ сплатило на користь потерпілої особи - страхове відшкодування в сумі 47443,49 грн. Крім цього, з метою встановлення розміру заподіяної шкоди, МТСБУ залучило суб`єкта оціночної діяльності фізичну особу-підприємця [PERSON] , вартість послуг якого складають 775,00 грн. Таким чином загальний розмір витрат МТСБУ з урахуванням витрат на збір документів та визначення розміру шкоди складає 48218,49 грн. У відзиві на позовну заяву відповідач заперечив позовні вимоги та просив відмовити в задоволенні таких. Вказує, що постановою судді Золочівського районного суду Львівської області від 16.01.2017 його визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, та закрито провадження у справі у зв`язку із закінченням строку накладення адміністративного стягнення. Дана постанова була ним оскаржена, однак при цьому ним було пропущено строки на оскарження постанови, у зв`язку з чим судом апеляційної інстанції не було прийнято рішення по суті. Вказує, що вищевказана постанова суду першої інстанції є незаконна та не відповідає ст. 283 КУпАП, оскільки в основу рішення покладено пояснення свідків та висновок експерта №1706 судової автотехнічної експертизи, відповідно до якого причиною виникнення аварійної обстановки та технічною причиною даної ДТП були дії [PERSON] . При цьому, на окремі питання експерт не мав можливості надати відповіді у зв`язку із непроведенням транспортно-трасологічних досліджень. Відповідач вказує, що така при розгляді даної справи вказана не може бути преюдицією для суду, так як його позиція щодо невинуватості у ДТП не була спростована судом першої інстанції у повному обсязі, зокрема в частині того, що [PERSON] також порушив ПДР України, які перебувають у причинному зв`язку із настанням ДТП. Крім того зазначає, що із вказаного висновку експерта вбачається, що на вирішення експертизи було поставлено ряд питань, зокрема щодо причини ДТП з технічної точки зору, однак остаточної відповіді експертом надано не було. Представником позивача подано відповідь на відзив, в якому зазначає, що постановою судді Золочівського районного суду Львівської області від 16.01.2017 встановлено, що в діях [PERSON] наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. Дана постанова набрала законної сили 27.01.2017 і на підставі ст.82 ЦПК України є обов`язковою для суду першої інстанції, що розглядає справу про відшкодування завданої майнової шкоди, внаслідок ДТП, винуватцем якої є відповідач. Таким чином, шкода завдана власнику автомобіля MERCEDES-BENZ, д.н.з. [NUMBER] , повинна бути відшкодована особою винною в настанні ДТП - [PERSON] В судове засідання представник позивача не прибув, однак скерував на адресу суду заяву про розгляд справи без участі представника МТСБУ, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просив задовольнити позов. Відповідач [PERSON] та його представник в судове засідання повторно не з`явилися. Відповідач подав клопотання про відкладення розгляду справи, у зв`язку із неможливістю участі його представника в даному судовому засіданні. Розглянувши клопотання відповідача про відкладення розгляду справи, суд вважає за можливе проводити розгляд справи у відсутності відповідача та його представника, оскільки вони повторно не з`явилися в судове засідання, а подане клопотання необгрунтоване та не підтверджене жодними доказами. На підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши письмові докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Постановою судді Золочівського районного суду Львівської області від 16.01.2017 провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно [PERSON] закрито, у зв`язку із закінченням строку накладення адміністративного стягнення, при цьому в діях [PERSON] встановлено склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. Дана постанова набрала законної сили 27.01.2017. Відповідно до ч.6 ст. 82 ЦПК України, вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Відповідно до п.7 постанови Пленуму Верховного Суду України №14 від 18.12.2009 року «Про судове рішення у цивільній справі», розглядаючи позов, який випливає зі справи про адміністративне правопорушення, суд не вправі обговорювати вину відповідача, а може вирішувати питання лише про розмір відшкодування. У відповідності до ч.2 ст.1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Статтею 979 ЦК України передбачено, що за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. Частиною першою статті 990 ЦК України передбачено, що страховик здійснює страхову виплату відповідно до умов договору на підставі заяви страхувальника (його правонаступника) або іншої особи, визначеної договором, і страхового акта (аварійного сертифіката). Відповідно до п.36.4 ст.36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» виплата страхового відшкодування (регламентна виплата) здійснюється безпосередньо потерпілому (іншій особі, яка має право на отримання відшкодування) або погодженим з ним особам, які надають послуги з ремонту пошкодженого майна, сплатили страхове відшкодування за договором майнового страхування (крім регламентної виплати, передбаченої підпунктом "а" пункту 41.1 статті 41 цього Закону), лікування потерпілих та інші послуги, пов`язані з відшкодуванням збитків. Відповідно до заяви про виплату страхового відшкодування від 14.02.2017 року та звіту № 15/481 про оцінку КТЗ MERCEDES-BENZ SPRINTER 312, реєстраційний номер [NUMBER] , МТСБУ було здійснено виплату страхового відшкодування в розмірі 47443,49 гривень потерпілому [PERSON] . Факт зазначеної виплати підтверджується платіжним дорученням №1259416 від 08.09.2017. З метою встановлення розміру заподіяної шкоди МТСБУ залучило суб`єкта оціночної діяльності, вартість послуг якого складає 775,00 грн., оплата яких підтверджується копією платіжного доручення №49 від 05.04.2016. Таким чином, загальний розмір понесених позивачем витрат складає 48218,49 грн., з яких 47443,49 грн. - страхове відшкодування; 775,00 грн. - витрати на визначення розміру шкоди. 16.10.2018 позивач звернувся до відповідача з вимогою про компенсацію в порядку регресу, понесених витрат, у зв`язку з проведенням регламентної виплати потерпілому, однак така на час розгляду справи в добровільному порядку відповідачем не відшкодована. Підпунктом 38.2.1 пункту 38.2 статті 38 ЗУ "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" передбачено, що МТСБУ після сплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до власника, водія транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, який не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім осіб, зазначених у пункті 13.1 статті 13 цього Закону. У відповідності до ст. 993 ЦК України та ст. 27 Закону України "Про страхування" до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. Таким чином, враховуючи, що відповідача визнано винним у вчиненні ДТП, що мала місце 21.10.2015 року, однак з врахуванням того, що його цивільно-правова відповідальність не була на цей момент застрахована, МТСБУ здійснило виплату страхового відшкодування потерпілому в розмірі 47443,49 гривень, а тому на підставі ст. 38 ЗУ "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" позивач має право звернутися до відповідача з регресним позовом. Щодо заявленого клопотання відповідача про застосування строку позовної давності, то суд зазначає наступне. Відповідно до ст. 256, 257 ЦК України, позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Відповідно ч.6 ст.261 ЦК України за регресними зобов`язаннями перебіг позовної давності починається від дня виконання основного зобов`язання. З огляду на те, що перебіг строку позовної давності розпочався в момент виплати позивачем страхового відшкодування потерпілій особі, а саме 08.09.2017, що підтверджується відповідним платіжним дорученням №1259416 від 08.09.2017, а позивач звернувся з позовом до відповідача про відшкодування завданої майнової шкоди, в порядку регресу 08.01.2019, строк позовної давності у даних правовідносинах не сплив, тому клопотання відповідача є безпідставне. Враховуючи наведене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є підставні та підлягають задоволенню. Крім того, відповідно до ст.141 ЦПК України з відповідача слід стягнути в користь позивача судові витрати в розмірі 1762,00 гривень.

Outcome: approved