Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-21 00:00:00

позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] за участю третьої особи Служби у справах дітей та сім`ї Дніпровської районного в місті Києві державної адміністрації про усунення перешкод у спілкуванні та вихованні дітей, визначення порядку спілкування з дітьми. Свої вимоги мотивував тим, що з 12 лютого 2005 року позивач та відповідач перебували у зареєстрованому шлюбі, який рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 05 квітня 2018 року було розірвано. Від шлюбу сторони мають двох малолітніх дітей - доньку [PERSON] , [INFO] , та доньку [PERSON] , [INFO] . 22 лютого 2019 року Розпорядженням Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації № 132 визначено участь позивача у вихованні та спілкуванні з малолітніми дітьми у формі спілкування другого та четвертого четверга місяця з 17:00 год. до 20:00 год. Однак, відповідач не зважаючи на наявність розпорядження продовжувала чинити перешкоди позивачу у спілкуванні та вихованні дітей. У зв`язку з чим просить зобов`язати [PERSON] не перешкоджати [PERSON] брати участь у вихованні та вільному спілкуванні з його дітьми - донькою [PERSON] , [INFO] , та донькою [PERSON] , [INFO] ; визначити спосіб участі батька у вихованні та спілкуванні з дітьми - донькою [PERSON] , [INFO] , та донькою [PERSON] , [INFO] , шляхом встановлення днів зустрічей батька з дітьми: кожної 1 та 3 суботи та неділі з 10:00 год. Ранку суботи до 20:00 год вечора неділі без обмеження місця проведення зустрічей та спілкування без присутності матері; двох тижнів влітку (в липні місяці) та одного тижня взимку (в грудні) з можливістю спільного відпочинку, без обмеження місця зустрічей та відпочинку, без присутності матері. 15 травня 2020 року ухвалою суду позовну заяву [PERSON] до [PERSON] за участю третьої особи Служби у справах дітей та сім`ї Дніпровської районного в місті Києві державної адміністрації про усунення перешкод у спілкуванні та вихованні дітей, визначення порядку спілкування з дітьми залишено без руху. Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 25 травня 2020 року прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження та постановлено розгляд справи проводити у порядку загального позовного провадження. 22 вересня 2020 року ухвалою суду витребувано у Служби у справах дітей та сім`ї Дніпровської районного в місті Києві державної адміністрації (02094, вул. Краківська, 20, м. Київ) оригіналу висновку органу щодо визначення порядку спілкування [PERSON] з дітьми донькою [PERSON] , [INFO] , та донькою [PERSON] , [INFO] . Крім того, 22 вересня 2020 року протокольною ухвалою суду підготовче провадження у справі закрито та призначено справу до судового розгляду по суті у відкритому судовому засіданні. 22 квітня 2021 року розгляд справи закінчено ухваленням рішення по суті вимог. Позивач у судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі з підстав, викладених у позов,і та просив позовні вимоги задовольнити повністю. Представництво інтересів здійснював [PERSON] . Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі з підстав, викладених у позові, та просив позовні вимоги задовольнити повністю. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги визнала частково. Пояснила, що не перешкоджала позивачу у спілкуванні з дітьми. 16 лютого 2019 року зустріч не відбулася через хворобу дитини, 28 листопада 2019 року - не змогли підійти на призначений час, оскільки зранку були заняття з акробатики і не мали технічної можливості добратися своєчасно. Згодна з рішенням опіки про часи спілкування у суботу та неділю з 10 до 20 години. Спільний відпочинок дітей з батьком у літній та зимовий період за умови бажання дітей. Вона заперечує проти поїздок на море через стан здоров`я старшої доньки. Представник третьої особи Служби у справах дітей та сім`ї Дніпровської районного в місті Києві державної адміністрації в судове засідання не з`явився, хоча повідомлений належним чином про час та місце розгляду справи. До суду надійшла заява про розгляд справи за його відсутності та просить прийняти рішення в найкращих інтересах малолітніх дітей. Дослідивши матеріали справи, суд встановив такі фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. З 12 лютого 2005 року позивач та відповідач перебували у зареєстрованому шлюбі, який рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 05 квітня 2018 року було розірвано (а.с.12, 15-16). Від шлюбу сторони мають двох малолітніх дітей - доньку [PERSON] , [INFO] , та доньку [PERSON] , [INFO] (а.с. 13, 14). Позивач просить зобов`язати [PERSON] не перешкоджати [PERSON] брати участь у вихованні та вільному спілкуванні з його дітьми - донькою [PERSON] , [INFO] , та донькою [PERSON] , [INFO] . Між сторонами виникли сімейні правовідносини щодо перешкоджання одного з батьків іншому у спілкуванні та вихованні дітей та доказуванню підлягають обставини щодо наявності перешкод відповідача позивачу у спілкуванні та вихованні малолітніх дітей. На підтвердження позовних вимог позивачем надано розрахунок заборгованості зі сплати аліментів Оболонського районного відділу Державної виконавчої служби м. Київ Головного територіального управління юстиції у м. Києві про відсутність заборгованості зі сплати аліментів станом на 01 лютого 2020 року (а.с. 20), заяву позивача до Служби у справах дітей та сім`ї Дніпровської районного в місті Києві державної адміністрації про визначення способу участі у вихованні та спілкуванні з дітьми (а.с. 21-23), витяг з розпорядження Дніпровської районної в м. Києві державної адміністрації від 22 лютого 2019 року про визначення участі позивача у вихованні та спілкуванні з малолітніми дітьми у формі спілкування другого та четвертого четверга місяця з 17:00 год. до 20:00 год. (а.с. 25), лист Дніпровського управління поліції Головного управління Національної поліції в м. Києві від 18 квітня 2019 року про реєстрацію заяви позивача про факту вчинення [PERSON] перешкод у спілкуванні з дітьми (а.с. 28), лист Дніпровського управління поліції Головного управління Національної поліції в м. Києві від 27 листопада 2020 року про реєстрацію заяви позивача (а.с. 31), лист Дніпровського управління поліції Головного управління Національної поліції в м. Києві від 23 січня 2020 року про ненадходження заяв про вчинення позивачем протиправних дій у відношенні малолітніх дітей [PERSON] та [PERSON] (а.с. 33), свідоцтво про реєстрацію шлюбу позивача з [PERSON] (а.с. 34), свідоцтво про народження [PERSON] , [INFO] (а.с. 38), сертифікат про проходження профілактичного наркологічного огляду [PERSON] (а.с. 39), акт обстеження житлово-побутових умов квартири за адресою: [ADDRESS] (а.с. 42-43), позитивну характеристику позивача, видану Київським міським відділенням Міжнародної благодійної організації «Реабілітаційний центр «Сходи» (а.с. 44-45). Згідно з п. 4 ст. 129 Конституції України однією з основних засад судочинства є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. (ч. 1 ст. 2 ЦПК України). Відповідач скористалася процесуальним правом подачі відзиву на позовну заяву, а також доказів, на підтвердження своїх заперечень, відповідно до якого позовні вимоги не визнала повність, оскільки позивачем не надано належних та допустимих доказів перешкоджання відповідачем брати участь у вихованні та вільному спілкуванні позивача з його малолітніми дітьми. Крім того, тривалий час позивач не ініціював зустрічі з дітьми. На її думку помилково змушувати дітей на примусове спілкування з батьком, якщо він цього не бажає. Згідно із Декларацією прав дитини, проголошеної Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959, (принцип 2), (мова оригінала): "ребёнку должна быть обеспечена специальная защита и предоставлены возможности и благоприятные условия, которые позволяли бы ему развиваться физически, умственно и нравственно, духовно и в социальном отношении здоровым и нормальным путём и в условиях свободы и достоинства; (принцип 6) ребёнок для полного и гармоничного развития его личности нуждается в любви и понимании. Он должен, когда это возможно, расти на попечении и под ответственностью своих родителей и во всяком случае в атмосфере любви и моральной и материальной обеспеченности". Відповідно до ч.3 ст.11 Закону України "Про охорону дитинства" батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Відповідно до ст.15 Закону України "Про охорону дитинства" дитина, яка проживає окремо від батьків або одного з них, має право на підтримання з ними регулярних особистих стосунків і прямих контактів. Батьки, які проживають окремо від дитини, зобов`язані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини. Згідно ст. 151 Сімейного кодексу України батьки мають переважне право перед іншими особами на особисте виховання дитини. Батьки мають право залучати до виховання дитини інших осіб, передавати її на виховання фізичним та юридичним особам. Батьки мають право обирати форми та методи виховання, крім тих, які суперечать закону, моральним засадам суспільства. Відповідно до вимог ст. 153 Сімейного кодексу України мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом. Відповідно до ст. 157 Сімейного кодексу України питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини. Батьки мають право укласти договір щодо здійснення батьківських прав та виконання обов`язків тим з них, хто проживає окремо від дитини. Договір укладається у письмовій формі та підлягає нотаріальному посвідченню. Той з батьків, хто проживає з дитиною, у разі його ухилення від виконання договору зобов`язаний відшкодувати матеріальну та моральну шкоду, завдану другому з батьків. Відповідно до ч.1 ст.158 Сімейного кодексу України за заявою матері, батька дитини орган опіки та піклування визначає способи участі у вихованні дитини та спілкуванні з нею того з батьків, хто проживає окремо від неї. Згідно норм ст. 159 Сімейного кодексу України якщо той із батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод. Суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо),місце та час їхнього спілкування. В окремих випадках, якщо це викликано інтересами дитини, суд може обумовити побачення з дитиною присутністю іншої особи. Під час вирішення спору щодо участі одного з батьків у вихованні дитини береться до уваги ставлення батьків до виконання своїх обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення, в тому числі стан психічного здоров`я одного з батьків, зловживання ним алкогольними напоями або наркотичними засобами. Відповідно до ч.1 ст.160 Сімейного кодексу України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Відповідно до ч.1 ст.161 Сімейного кодексу України, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Позивач стверджував, що між ним та матір`ю дітей виникали сварки з приводу спілкування з дітьми, оскільки через різні причини відповідач перешкоджає у спілкуванні. Однак, позивачем не надано належних та допустимих доказів перешкоджання відповідачем брати участь у вихованні та вільному спілкуванні позивача з його малолітніми дітьми, чим не виконано вимоги ст. 12 ЦПК України, відповідно до якої кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Тому позовні вимоги про зобов`язання [PERSON] не перешкоджати [PERSON] брати участь у вихованні та вільному спілкуванні з його дітьми - донькою [PERSON] , [INFO] , та донькою [PERSON] , [INFO] , не підлягають задоволенню. Крім того, позивач просить визначити спосіб участі батька у вихованні та спілкуванні з дітьми - донькою [PERSON] , [INFO] , та донькою [PERSON] , [INFO] , шляхом встановлення днів зустрічей батька з дітьми: кожної 1 та 3 суботи та неділі з 10:00 год. ранку суботи до 20:00 год вечора неділі без обмеження місця проведення зустрічей та спілкування без присутності матері; двох тижнів влітку (в липні місяці) та одного тижня взимку (в грудні) з можливістю спільного відпочинку, без обмеження місця зустрічей та відпочинку, без присутності матері. Статтею 141 Сімейного кодексу України передбачено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Відповідно до ч. ч. 4, 5 ст. 19 СК України передбачено, що при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини обов`язковою є участь органу опіки та піклування. Разом з тим орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Згідно висновку № 103/2122/41/3 від 17 березня 2021 року органу опіки та піклування Дарницької районної у м. Києві державної адміністрації про визначення участі батька у вихованні малолітніх дітей, на засіданні Комісії [PERSON] підтвердив, що він бажає бачитися та спілкуватися з доньками, брати участь у їх вихованні та утриманні. Мати дітей [PERSON] була присутня на засіданні Комісії та повідомила, що вона не заперечує проти участі батька у спілкуванні з доньками, але якщо спілкування буде відбуватися за бажанням дітей. На засіданні Комісії були присутні [PERSON] , 2010 року народження, та [PERSON] , 2013 року народження, які підтвердили, що вони бажають бачитися та спілкуватися з батьком. В результаті чого комісія вважає за можливе визначити спосіб участі батька [PERSON] у вихованні малолітніх дітей [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , у формі спілкування з малолітніми доньками першої та третьої суботи місяця, другої та четвертої неділі місяця з 10:00 год. до 20:00 год., у літній період за домовленістю з матір`ю дітей [PERSON] (а.с. 138-139). Бажання позивача приймати участь у вихованні дітей повністю узгоджується з його правами та обов`язками, покладеними на нього Сімейним кодексом України, та відповідає інтересам малолітніх дітей. Відповідач пояснила, що не заперечує проти участі батька у спілкуванні з доньками, але якщо спілкування буде відбуватися за бажанням дітей. Визначаючи способи участі батька у спілкуванні та вихованні дитини, необхідно надавати системну оцінку фактам та обставинам, які впливають на ухвалення певного рішення, зокрема, суд має враховувати, у першу чергу, інтереси дитини, які не завжди можуть відповідати її бажанням, з урахуванням віку, стану здоров`я, психоемоційного стану (постанова Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 01 липня 2020 року по справі № 138/96/17). Однак, відповідачем не надано належних та допустимих доказів, що участь батька у спілкуванні та вихованні малолітніх дітей можлива лише за їх бажанням. Крім того, висновок органу опіки та піклування Дарницької районної у м. Києві державної адміністрації № 103/2122/41/3 від 17 березня 2021 року не містить вказівок на участь батька у спілкуванні та вихованні малолітніх дітей лише за наявності їх бажання. Враховуючи постійне проживання дітей разом із матір`ю, тісний психоемоційний зв`язок саме з нею, обумовлення побачень батька з дітьми виключно бажанням дітей призведе до унеможливлення реалізації батьком своїх прав на участь у вихованні та побаченні з малолітніми дітьми. Щодо висновку Органу опіки та піклування Дарницької районної у м. Києві державної адміністрації про визначення способу участі батька [PERSON] у вихованні малолітніх дітей у формі спілкування у літній період за домовленістю з матір`ю дітей [PERSON] , суд вважає таке. Висновок органу опіки і піклування має базуватися на достовірній інформації про усі фактичні обставини, які можуть мати істотне значення та ретельному їх з`ясуванні. Такий висновок є рекомендаційним, тому суд може постановити інше рішення, ніж пропонує орган опіки та піклування. Позивач просив визначити спосіб його участі у вихованні малолітніх дітей у формі спілкування протягом двох тижнів влітку (в липні місяці) та одного тижня взимку (в грудні) з можливістю спільного відпочинку, без обмеження місця зустрічей та відпочинку, без присутності матері, виходячи з умов його праці та зайнятості на роботі. Тому з урахуванням ефективного способу захисту порушеного права позивача, найкращих інтересів малолітніх дітей, суд вважає за необхідне відступити від висновку органу опіки та піклування Дарницької районної у м. Києві державної адміністрації № 103/2122/41/3 від 17 березня 2021 року в частині визначення способу участі батька [PERSON] у вихованні малолітніх дітей у формі спілкування у літній період за домовленістю з матір`ю дітей [PERSON] та надати батьку [PERSON] можливість спільного відпочинку з дітьми протягом двох тижнів влітку (в липні місяці) та одного тижня взимку (в грудні місяці) за домовленістю з матір`ю [PERSON] . Також позивачем не доведено наявність між сторонами спору щодо встановлення порядку спілкування з малолітніми дітьми саме без обмеження місця зустрічей та відпочинку, без присутності матері. За встановлених обставин позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] за участю третьої особи Служби у справах дітей та сім`ї Дніпровської районного в місті Києві державної адміністрації про усунення перешкод у спілкуванні та вихованні дітей, визначення порядку спілкування з дітьми підлягають задоволенню частково: визначити спосіб участі батька [PERSON] у вихованні дітей - доньки [PERSON] , [INFO] , та доньки [PERSON] , [INFO] , наступним чином: побачення першої та третьої суботи місяця, другої та четвертої неділі місяця з 10 год. 00 хв. до 20 год. 00 хв.; надати батьку [PERSON] можливість спільного відпочинку з дітьми протягом двох тижнів влітку (в липні місяці) та одного тижня взимку (в грудні місяці) за домовленістю з матір`ю [PERSON] . В решті вимог відмовити. При поданні позовної заяви позивачем сплачено судовий збір за дві позовні вимоги немайнового характеру у розмірі по 840 грн. 80 коп. за кожну відповідно до ч.2 ст.4 Закону України "Про судовий збір". Відповідно до ч.1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. У зв`язку з тим, що позовні вимоги майнового характеру задоволено частково, тому з відповідача підлягає стягненню на користь позивача судовий збір за одну позовну вимогу немайнового характеру у розмірі 840 грн. 80 коп.

Outcome: partial