Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-10 00:00:00

22.08.2016 року позивач з вказаним позовом звернувся до Апеляційного суду м.[PERSON]. 25.08.2016 року ухвалою Апеляційного суду м. Києва підсудність даної справи визначено Дарницькому районному суду м. Києва. 30.08.2016 року справу було прийнято і зареєстровано в Дарницькому суді м. Києва та 02.09.2016року в порядку ст. 11-1 ЦПК України справу передано у провадження судді Комаревцевій Л.В. Позивач свої вимоги обґрунтовує тим, що між ПАТ "АБ "Експрес-Банк" та [PERSON] 14.11.2011 року укладено кредитний договір №31211/7/К1, згідно умов якого позивач надав відповідачу кредит у сумі 7 700 грн. 00 коп. на споживчі цілі, а відповідач у свою чергу зобов"язувався погасити кредит до 14.11.2012 року, сплатити за його користування відсотки у розмірі 25% річних. Позивач виконав умови кредитного договору та надав відповідачу зазначені грошові кошти у повному обсязі. Вказана в позовній заяві заборгованість відповідача перед позивачем виникла у зв'язку з неналежним виконанням відповідачем [PERSON], умов кредитного договору від 14.11.2011 року, а саме: у звязку із порушенням строків сплати платежів в рахунок погашення кредиту та нарахованих відсотків. Представник позивача у судове засідання не зявився, однак подав до суду заяву про розгляд справи у відсутність представника позивача, позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив суд їх задовольнити, проти ухвалення заочного рішення не заперечував. Відповідач в судове засідання не з'явився. Оскільки [PERSON] зареєстрований на тимчасово окупованій території України - в Автономній Республіці Крим, доказами про отримання ним повісток про судовий виклик суд не володіє, проте враховуючи вжиття усіх передбачених законом заходів з метою повідомлення відповідача про розгляд справи за допомогою публікації про оголошення слухання справи на офіційному сайті Дарницького районного суду м. Києва суд вважає їх належним чином повідомленими. За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутність відповідача та ухвалити заочне рішення відповідно до ст.ст.169 ч.4, 224-226 ЦПК України, оскільки представник позивача не заперечував проти заочного розгляду справи. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню виходячи з наступних підстав. Судом встановлено, що між ПАТ "АБ "Експрес-Банк" та [PERSON] 14.11.2011 року укладено кредитний договір №31211/7/К1, згідно умов якого позивач надав відповідачу кредит у сумі 7 700 грн. 00 коп. на споживчі цілі, а відповідач у свою чергу зобов"язувався погасити кредит до 14.11.2012 року, сплатити за його користування відсотки у розмірі 25% річних. Частиною 1 ст.1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредити) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Позивач виконав умови згаданого кредитного договору та надав відповідачу у кредит грошові кошти у сумі 7 700 грн. 00 коп. Також судом встановлено, що відповідач [PERSON] умови кредитного договору належним чином не виконує, у звязку з чим заборгував позивачу станом на 11.08.2016 року кошти у сумі 16 337 грн. 05 коп., що складається із суми прострочених процентів по кредиту у сумі 5823 грн. 20 коп., суми пені за несвоєчасне повернення кредиту (згідно п. 6.3. кредитного договору) у сумі 2594 грн. 48 коп., суми пені за несвоєчасне повернення процентів (згідно п. 6.2. кредитного договору) у сумі 2489 грн. 45 коп., інфляційних нарахувань у сумі 5429 грн. 92 грн. Наявність вказаної заборгованості підтверджується наданим позивачем розрахунком, який перевірено судом. Відповідно до ст.ст. 525, 526, 530 ЦК України одностороння відмова від зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається, при цьому зобовязання має виконуватися належним чином і у встановлений строк відповідно до умов договору. Частиною 2 статті 615 ЦК України передбачено, що одностороння відмова від зобовязання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобовязання. Приписами статті 629 ЦК України визначено, що договір є обовязковим для виконання сторонами. Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір не встановлений договором або законом, що встановлено ст.625 ЦК України. Відповідно до ст.610 ЦК України порушення зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Згідно ст.611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Статтею 634 ЦК України передбачено, що договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Згідно зі ст.1049 ЦК України позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Частиною 2 статті 1050 ЦК України передбачено, що якщо договором встановлений обовязок позичальника повернути позика частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася. та сплати процентів, належних йому відповідно до кредитного договору. У відповідності до ч.1 ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ч.ч. 1, 4 ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Разом з тим, відповідачем суду не надано жодних належних та допустимих доказів в заперечення позовних вимог, не здобуто таких доказів і в ході судових засідань. Повно та всебічно зясувавши обставини справи, оцінивши зібрані у справі докази, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ґрунтуються на вимогах закону, обставини справи підтверджені певними засобами доказування, а тому позовну заяву необхідно задовольнити. Відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Зважаючи на викладене,

Outcome: approved