Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-29 00:00:00

До суду з вказаним позовом звернувся [PERSON] посилаючись на те, що 26.05.2021р. по вул. Цимбала Сергія в селищі Ставище відповідач [PERSON] здійснив ДТП, в результаті чого транспортний засіб марки "ВАЗ 2102", днз [NUMBER] отримав механічне пошкодження. Даний факт підтверджується постановою Ставищенського районного суду від 17.06.2021 року по справі №378/197/21, відповідно до якої водія автомобіля марки "ВАЗ - 21063" днз [NUMBER] [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. Встановлено, що [PERSON] має страховий поліс страхової компанії ТДВ «СК`Гардіан» №ЕР-2039406181 від 10.05.2021 року. 09.06.2021року страхова компанія ТДВ «СК`Гардіан» виплатила суму страхового відшкодування в розмірі 5000 грн. за пошкодження транспортного засобу без врахування суми франшизи, розмір якої згідно полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів становить 2600 грн.. Таким чином, франшиза у розмірі 2600 грн. має бути стягнута з відповідача, цивільно-правова відповідальність якого застрахована у ТДВ «СК» Гардіан» відповідно до полісу обов`язкового страхування власників наземних транспортних засобів. Вважає, що в результаті ДТП йому спричинено моральні страждання, які полягають у порушенні його звичайного способу життя, втрату нормальних життєвих зв`язків, позбавлення можливості користуватися автомобілем та за його допомогою належним чином утримувати сім`ю, відсутність матеріальної можливості придбати інший автомобіль. Розмір завданих моральних страджань він оцінює в сумі 10000 грн., які просить стягнути на його користь з відповідача. Позивач просить суд стягнути на його користь з відповідача франшизу в сумі 2600 грн. та моральну шкоду в сумі 10000 грн.. Позивач до суду подала заяву, в якій позовні вимоги підтримує, справу просить розглядати без його участі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не прибув, про час, дату та місце розгляду справи повідомлений належним чином, причини своєї неявки суду не повідомив. Представник відповідача [PERSON] в судове засідання не прибув, до суду подав клопотання про залишення позову без руху, в зв`язку з несплатою в повному обсязі позивачем судового збору при зверненні з даним позовом до суду. Представник третьої особи ТДВ «СК» Гардіан» в судове засідання не прибув, про час, дату та місце розгляду справи дану третю особу повідомлено належним чином. Суд розглянувши матеріали справи, дослідивши письмові докази, вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено слідуючі факти та відповідні їм правовідносини. [PERSON] на підставі Свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу належить легковий автомобіль марки "ВАЗ 2102", державний реєстраційний номер [NUMBER] (а. с. 6). Із копії постанови судді Ставищенського районного суду Київської області від 17.06.2021 року ЄУН 378/397/21 встановлено, що [PERSON] 26 травня 2021 року, близько 07 години 50 хвилин, керуючи автомобілем марки "ВАЗ 21063", державний номерний знак [NUMBER] , рухаючись по вул. Цимбала Сергія в смт Ставище Київської області, в напрямку вул. Паркова, не надав перевагу в русі автомобілю марки "ВАЗ 2102", державний номерний знак [NUMBER] , який рухався по головній дорозі, в результаті чого, автомобілі отримали механічні пошкодження. Вказаною постановою відповідача [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ст. 124 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 850 грн. (а.с. 7). У відповідності з ч. 6 ст. 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Таким чином, вина [PERSON] у вчинені дорожньо-транспортної пригоди є встановленою та не підлягає доведенню. Відповідно до Полісу №ЕР-203222341 обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів від 21.03.2021 року, цивільно-правова відповідальність [PERSON] застрахована у ПрАТ «УСК «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» (а.с. 8). Із копії скріншотів переписки між [PERSON] та ТДВ «СК» Гардіан» встановлено, що позивачу вказаною страховою компанією виплачено 4989,65 грн.. Розмір франшизи становить 2600 гривень (а.с. 9-10, 12). Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. За ч. 1 ст. 979 ЦК України, а також ч. 1 ст. 16 Закону України "Про страхування" за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. Згідно ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом. Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоду було завдано в наслідок непереборної сили або умислу потерпілого. Шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою (пункт 1 частини першої статті 1188 ЦК України). За ст. 9 Закону України «Про страхування» франшизою є частина збитків, що не відшкодовується страховиком. Відповідно до ст. 12 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» розмір франшизи при відшкодуванні шкоди, заподіяної майну потерпілих, встановлюється при укладанні договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності і не може перевищувати 2 відсотки від страхової суми, в межах якого відшкодовується збиток, заподіяний майну потерпілих. Страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи, розрахованої за правилами цього підпункту. Згідно п. 36.6 ст. 36 Закону України «Про обов`язкове страхуванння цивільно-правової відповідальності транспортних засобів» страхувальником або особою, відповідальною за завдані збитки має бути компенсована сума франшизи, якщо вона була передбачена договором страхування. Особа здійснює свої права вільно, на власний розсуд (частина перша статті 12 ЦК України). Особа не може бути примушена до дій, вчинення яких не є обов`язковим для неї (частина друга статті 14 ЦК України). Відповідно до статті 511 ЦК України зобов`язання не створює обов`язку для третьої особи. У випадках, встановлених договором, зобов`язання може породжувати для третьої особи права щодо боржника та (або) кредитора. Право потерпілого на компенсацію франшизи за рахунок особи, яка завдала йому шкоди, є абсолютним і не може бути припинене чи обмежене договором, стороною якого потерпілий не був, хоч цей договір і укладений на користь третіх осіб. Таким чином, потерпілому як кредитору належить право вимоги в обох видах зобов`язань, деліктному та договірному. Потерпілий вправі відмовитися від свого права вимоги до страхувальника Товариства з додатковою відповідальність «Страхова компанія «Гардіан» та одержати повну компенсацію франшизи від особи, яка її завдала, в рамках деліктного зобов`язання, не залежно від того, чи застрахована цивільно-правова відповідальність особи, яка завдала шкоди. Отже, право вибору суб`єкта відшкодування завданої шкоди належить потерпілому. Частинами 1, 5, 6 статті 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Таким чином, оцінюючи належність, допустимість та достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, з урахуванням того, що законодавець визначив, що франшиза може бути компенсована як страхувальником, так і особою, відповідальною за завданні збитки, суд вважає, що вимога позивача щодо стягнення з відповідача суми франшизи в межах суми прописаної в полісі обов`язкового страхування, а саме у розмірі 2600,00 грн., підлягає задоволенню. Щодо вимоги позивача про стягнення з відповідача на його користь моральної шкоди в розмірі 10000,00 грн., суд зазначає наступне. Згідно зі ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Відповідно до ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Відповідно п. 3 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику по справам про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» від 31.03.1995 року зі змінами, моральна шкода - це шкода немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань або інших негативних явищ, заподіяна фізичній чи юридичній особі незаконними діями чи бездіяльністю інших осіб. Згідно п. 5 вказаної Постанови обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чи підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. Особа (фізична чи юридична) звільняється від відповідальності по відшкодуванню моральної шкоди, якщо доведе, що остання заподіяна не з її вини. Суд, з`ясувавши обставини справи та виходячи із уявлень про загальнолюдські цінності, вважає, що пошкодження майна спричинило позивачу певні душевні страждання, які підлягають відшкодуванню. Беручи до уваги характер та обсяг страждань, яких зазнав позивач, характер пошкоджень майна, можливість та час, необхідний для відновлення його попереднього стану, виходячи із засад розумності та справедливості, суд дійшов висновку, що з відповідача на користь позивача слід стягнути 1000 гривень в рахунок відшкодування завданої йому моральної шкоди. Таким чином, з відповідача на користь позивача необхідно стягнути 2600 гривень на відшкодування франшизи та 1000 гривень на відкодування моральної шкоди, а всього 3600 гривень. Крім того, враховуючи положення ст. 141 ЦПК України та те, що позивачем при подачі позову не в повному обсязі сплачено судовий збір (сума судового збору за вказаним позовом становить 1816 грн., а фактично сплачено лише 908 грн.), суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача судовий збір у розмірі: (908,00 грн. + 90,8 грн.) = 998 грн. 80 коп.. Враховуючи, що позивачем при подачі позову не доплачено 908 грн. судового збору, то з нього необхідно стягнути на користь держави вказану суму за мінусом пропорційно задоволеної частини позовних вимог, а саме: (908 грн. - 90,8 грн.) = 817, 2 грн..

Outcome: partial