Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-01 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до фізичної особи-підприємця [PERSON], третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача [PERSON] "Делівері" про захист прав споживача. Свої вимоги обгрунтовує тим, що він через інтернет - магазин "Торговий дім "Кераміка" (http://td-keramika.com.ua) замовив у фізичної особи-підприємця [PERSON] товар - плитку керамічну, виробник Baldocer, колекція Capitel Livny 33,3 х 100 см, в кількості 10,64 м. кв. (або 8 упаковок по 4 плитки в упаковці). На виконання досягнутих домовленостей позивач, 29 липня 2016 року здійснив повну передоплату товару, а 02 серпня 2016 року від компанії-перевізника ТОВ "Делівері" отримав смс - повідомлення про прибуття на його ім'я вантажу (товару) на склад "Луцьк-3" згідно квитанції [NUMBER]. В цей же день позивач в присутності працівника складу оглянув вантаж, який прийшов на його ім'я. За результатами огляду з'ясувалося, що доставлений вантаж (товар) був пошкоджений - орієнтовно 50 % товару було пошкоджено, а саме - половина керамічної плитки була побита. Крім того, відправником не було передано жодних документів на товар. В зв'язку з наведеним позивач відмовився приймати пошкоджений товар. 10 серпня 2016 року позивач звернувся до відповідачки [PERSON] з претензією, в якій просив повернути сплачені за товар грошові кошти в сумі 5 225 гривень. Відповіді на дану претензію позивач не отримав, а тому звернувся до суду з позовом в якому просить стягнути з відповідачки [PERSON] на його користь грошові кошти в розмірі 5 225,00 грн. в якості повернення оплати за товар. Представник позивача [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримав з підстав зазначених в позовній заяві та просив суд позов задовольнити в повному обсязі. Представник відповідача [PERSON] в судовому засіданні позов не визнав, просив суд відмовити в задоволенні позову з тих підстав, що 29 липня 2016 року відповідачем передано товар належної якості в належній упаковці [PERSON] "Делівері" для подальшої доставки позивачу, що було оформлено квитанцією №0830286461 від 29 липня 2016 року. Відповідач повідомив працівників [PERSON] "Делівері", що вантаж складає керамічна плитка. Представники [PERSON] "Делівері" перед прийомом товару впевнились в його комплектності, цілісності та відповідності упаковки для такого виду вантажів. Товар був завантажений в автомобіль [PERSON] "Делівері" на окремій палеті (піддоні), тобто для товару в автомобілі було виділено окреме місце. 02 серпня 2016 року товар був доставлений на склад "Луцьк-3" ТзОВ "Делівері". Вважає, що відповідач [PERSON] належним чином виконала свої зобов'язання за договором купівлі-продажу товару. Просив суд, відмовити в задоволенні позову в повному обсязі. Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача [PERSON] "Делівері" в судове засідання не з'явився з невідомих суду причин, проте належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, що підтверджується повідомленням про вручення поштового відправлення. Заслухавши пояснення представників сторін, допитавши позивача як свідка, дослідивши та оцінивши докази по справі в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що позов підлягає до часткового задоволення з наступних підстав. Судом встановлено, між позивачем [PERSON] та відповідачем [PERSON] була досягнута домовленість про купівлю - продаж плитки керамічної, виробник Baldocer, колекція Capitel Livny 33,3 х 100 см, в кількості 10,64 м. кв. (надалі - товар) за ціною 5 225,24 грн., що підтверджується поясненнями сторін в судовому засіданні та їх письмовою перепискою (а.с.34-38). На виконання досягнутої домовленості відповідач [PERSON] (продавець) виставила позивачу [PERSON] (покупець) рахунок-фактуру на оплату товару № СФ-0002318 від 28 липня 2016 року в розмірі 5 225,24 грн. (а.с. 4 ). Отже, між сторонами виникли правовідносини з приводу купівлі-продажу товару. Відповідно до ч. 1 ст. 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певні грошову суму. 29 липня 2016 року позивач оплатив вартість замовленого товару шляхом поповнення карткового рахунку відповідача на суму в розмірі 5225 грн., що підтверджується чеком від 11.08.2016р. (а.с.5), що не заперечувалось сторонами в судовому засіданні. За таких обставин, суд приходить до висновку, що позивач [PERSON] належним чином виконав свої зобов'язання за договором купівлі-продажу, оплативши вартість замовленого товару. Відповідно до ч. 2 ст. 664 ЦК України, якщо з договору купівлі-продажу не випливає обов'язок продавця доставити товар або передати товар у його місцезнаходженні, обов'язок продавця передати товар покупцеві вважається виконаним у момент здачі товару перевізникові або організації для доставки покупцеві. Згідно ч. 3 ст. 909 ЦК України укладення договору перевезення вантажу підтверджується складенням транспортної накладної (коносамента або іншого документа, встановленого транспортними кодексами (статутами). Відповідно до ст. 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Отже, суд приходить до висновку, що відповідач [PERSON] належними та допустимими доказами не довела тієї обставини, що вона як продавець здала товар перевізнику для доставки його позивачу як покупцеві або доручила третій особі вчинити ці дії, таким чином не надала доказів виконання обов'язку передати товар покупцеві, тобто позивачу. Суд критично ставиться до твердження відповідача про те, що вона виконала обовязок перед позивачем та передала товар, що підтверджується квитанцією про приймання грузу №0830286461 від 29 липня 2016 року (а.с. 48), оскільки відповідно до зазначеної квитанції товар перевізнику [PERSON] "Делівері" здавало [PERSON] з обмеженою відповідальністю "Кале-Барекс", а не ФОП [PERSON], що підтверджується і відповіддю [PERSON] "Делівері" від 12.08.2016р. за №319-16 (а.с.40 44). Крім того суд зазначає, що фізична особа підприємець [PERSON] не надала доказів того, що вона має будь-які правовідносини з [PERSON] "Кале-Барекс", в судовому засіданні не надала доручення від неї на виконання зазначених дій, та, крім того, з її пояснень в судовому засіданні вбачається, що в даний час [PERSON] "Кале-Барекс" ліквідовано. Відповідно до ч. 1 ст. 665 ЦК України у разі відмови продавця передати проданий товар покупець має право відмовитися від договору купівлі-продажу. Відповідно до ч. 1 ст. 689 ЦК України покупець зобов'язаний прийняти товар, крім випадків, коли він має право вимагати заміни товару або має право відмовитися від договору купівлі-продажу. Відповідно до ст. 673 ЦК України продавець повинен передати покупцеві товар, якість якого відповідає умовам договору купівлі-продажу. Відповідно до ч. 2 ст. 678 ЦК України у разі істотного порушення вимог щодо якості товару (виявлення недоліків, які не можна усунути, недоліків, усунення яких пов'язане з непропорційними витратами або затратами часу, недоліків, які виявилися неодноразово чи з'явилися знову після їх усунення) покупець має право за своїм вибором:1) відмовитися від договору і вимагати повернення сплаченої за товар грошової суми; 2) вимагати заміни товару. Відповідно до ст. 666 Цивільного кодексу України якщо продавець не передає покупцеві приналежності товару та документи, що стосуються товару та підлягають переданню разом з товаром відповідно до договору купівлі-продажу або актів цивільного законодавства, покупець має право встановити розумний строк для їх передання. Якщо приналежності товару або документи, що стосуються товару, не передані продавцем у встановлений строк, покупець має право відмовитися від договору купівлі-продажу товару та повернути товар продавцеві. З претензії позивача від 10.08.2016 року відповідачу вбачається, що він відмовився в односторонньому порядку від договору купівлі продажу товару та просив повернути сплачені ним кошти (а.с. 6,7). Зазначена претензія відповідачем не була задоволена та грошові кошти не були повернуті. Отже, на підставі вищевикладеного, суд приходить до висновку, що в звязку з відмовою позивача від договору купівлі продажу, в звязку з невиконанням зобовязань відповідачем перед ним, необхідно стягнути з відповідача вартість товару відповідно до Рахунку фактури СВ №0002318 від 28 липня 2016 року (а.с. 19) 5224,24 грн. задовольнивши вимоги позивача в цій частині частково. Відповідно до ч. 1 ст. 1212 Цивільного кодексу України, особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобовязана повернути потерпілому це майно. На думку суду не підлягають задоволенню позовна вимога позивача в частині стягнення з відповідача на користь позивача 0,76 грн., оскільки зазначені гроші були перераховані позивачем відповідачу без достатньої правової підстави та повинні бути стягнуті на підставі ст.. 1212 ЦК України. Відповідно до ст. 52 ЦК України фізична особа - підприємець відповідає за зобов'язаннями, пов'язаними з підприємницькою діяльністю, усім своїм майном, крім майна, на яке згідно із законом не може бути звернено стягнення. Таким чином, позов слід задовольнити частково та стягнути з [PERSON], як з фізичної особи, на користь [PERSON] 5224 грн. 24 коп. вартості поверненого товару. В задоволенні решти вимог слід відмовити. Крім того, відповідно до ч. 3 ст. 88 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню судовий збір в дохід держави в розмірі 551,20 грн., оскільки позивач при поданні позову до суду звільнений від сплати судового збору відповідно до ч. 3 ст. 22 Закону України «Про захист прав споживачів».

Outcome: partial