Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-12 00:00:00

17.10.2013 року Публічне акціонерне товариства Комерційний банк «ПриватБанк» звернулося до Василівського районного суду Запорізької області з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості. На обґрунтування заявлених позовних вимог позивач зазначає, що відповідно до укладеного договору № б/н від 23.07.2007 року [PERSON] отримав кредит у розмірі 250,00 гривень у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана ним заява разом з Умовами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною карткою складає між ним та Банком Договір, що підтверджується підписом у заяві. Відповідач [PERSON] зобов'язання за вказаним договором не виконав, грошові кошти для погашення заборгованості своєчасно не вносив, внаслідок чого станом на 31.08.2013 року у відповідача [PERSON] склалася заборгованість в загальному розмірі 21 487 грн. 47 коп., яка складається із: заборгованості за кредитом в сумі 6387 грн. 29 коп.; заборгованості по процентам за користування кредитом в розмірі 10 517 грн. 63 коп.; заборгованості по комісії за користування кредитом в сумі 3321 грн. 24 коп., а також штрафу (фіксована частина) - 500,00 грн. та штрафу (процентна складова) - 887,66 грн. До теперішнього часу відповідачем [PERSON] у добровільному порядку заборгованість за кредитним Договором № б/н від 23.07.2007 року не погашена, тому позивач ПАТ КБ «ПриватБанк» вимушений звернутися до суду за захистом своїх порушених прав та охоронюваних законом інтересів з даним позовом, в якому просить стягнути з відповідача [PERSON] на користь ПАТ КБ "ПриватБанк" заборгованість за кредитним договором № б/н від 23.07.2007 року в розмірі 21 487 грн. 47 коп. та судові витрати по справі. Представник позивача ПАТ КБ «ПриватБанк» в судове засідання не з'явився, про день, час розгляду справи був повідомлений своєчасно та належним чином. Проте, до суду надав заяву, в якій просить розглянути справу за його відсутністю, позовні вимоги підтримує у повному обсязі, наполягає на задоволенні позову за підставами, викладеними у позовній заяві. Раніше, під час розгляду справи в судовому засіданні, яке відбулося 29.01.2015 року, представник позивача ПАТ КБ «ПриватБанк» Букач Я.В. надала суду пояснення, в яких зазначила, що 23.07.2007 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] був укладений кредитний договір, за яким позичальник [PERSON] отримав кредитну картку, та на протязі певного періоду часу користувався кредитними коштами, погашав кредит, потім зобов»язанння за укладеним 23.07.2007 року кредитним договором виконувати припинив, внаслідок чого утворилася заборгованість, яка станом на 31.08.2013 року складає 21487,47 грн., яку відповідач [PERSON] до теперішнього часу не погасив, тому Банк вимушений звернутися до суду з даним позовом. Також суду пояснила, що на Умовах та Правилах надання банківських послуг немає підпису позичальника [PERSON], так як це базова складова кредитного договору, яка є однаковою для всіх договорів, ці умови є публічними та викладені на сайті ПАТ КБ «ПриватБанк». Строк дії кредитної картки [PERSON] становив п'ять років, до липня 2011 року, оскільки видана позичальнику [PERSON] картка стосується VIP-клієнтів та тривалий строк дії картки визначає лише фізичну можливість Банку виготовляти на замовлення Банку ці картки із визначеною можливістю функціонування магнітної плівки на картці. Саме укладений Договір породжує права та обов'язки позичальника, а не кредитна картка. Пункт 9.12 Умов та Правил передбачає пролонгацію кредитного Договору. За умовами укладеного з [PERSON] договору, Банк має право збільшити та зменшувати кредитний ліміт. Кредитна картка видається позичальнику лише одна і оригінал її знаходиться на руках у позичальника [PERSON], тому більш точну інформацію щодо строку дії картки може надати лише позичальник. Із заявою про закриття картрахунку позичальник [PERSON] до ПАТ КБ «ПриватБанк» не звертався та, крім того, прийняти кредитну картку за наявною заборгованістю по ній, Банк не може, тому твердження [PERSON] про те, що він віддав кредитну картку у відділення Банку є безпідставними, оскільки у повному обсязі [PERSON] не виконав зобов'язання за укладеним Договором. Перша прострочка по погашенню кредиту у відповідача [PERSON] виникла в 2008 році, потім вона була погашена. Останній платіж позичальником [PERSON] було здійснено - 24.03.2009 року. За даним кредитним договором право Банку на звернення до суду з позовом виникло в останній день, коли позичальником [PERSON] повинен був внесений останній платіж, і позичальник [PERSON] повністю вийшов на прострочку - 05.07.2011 року, оскільки останній платіж в цей день [PERSON] здійснений не був. Тому вважає, що звернувшись до суду у жовтні 2013 року, строк позовної давності ПАТ КБ «ПриватБанк» не пропущений. В судовому засіданні представник позивача заявлені ПАТ КБ «ПриватБанк» позовні вимоги підтримала повністю та просить позов задовольнити у повному обсязі за викладеними у позовній заяві підставами. В судовому засіданні відповідач [PERSON] позовні вимоги не визнав, проти позову ПАТ КБ "ПриватБанк" заперечує та суду пояснив, що він дійсно звертався до банківської установи "ПриватБанк", де підписував заяву на отримання кредиту, у поспіху заяву не читав, детально з нею не ознайомлювався, отримав у відділенні Банку в м.Дніпрорудне кредитну картку з кредитним лімітом в сумі 250 грн. Декілька місяців користувався кредитними коштами, а потім, погасивши суму кредиту в розмірі 250 грн., здав цю кредитну картку в Центр розвитку бізнесу - працівнику відділення КБ "Приватбанк" у м.Дніпрорудне. Заяви про закриття карткового рахунку він не писав, документів на підтвердження здачи ним картки в Банк, він не має, дати звернення до Банку з цим питанням не пригадує. Раніше надавав письмові заперечення, які в судовому засіданні повністю підтримав та в яких відповідач [PERSON] зазначав, що він кредитну картку отримав 23 липня 2007 року під час оформлення договору кредиту № 77044 - Gred від 19 липня 2007 року на суму 33000 грн., кошти за яким він повністю повернув. Приблизно на початку січня 2008 року кредитну картку він повернув працівнику банку, який перевірив відсутність боргів за карткою та запевнив його, що рахунок буде заблокований, а картка знищена. Докази збільшення кредитного ліміту під час перебування у його володінні кредитної картки у справі відсутні, а розрахунок заборгованості, наданий банком - не містить відомостей, що саме він користувався кредитною карткою та використовував кошти в сумах більше ніж 250 грн., що суперечить його заяві про отримання кредиту. У його заяві про видачу кредитної картки відсутні умови про збільшення кредитного ліміту без його згоди (а.с.27, 45, 212-213). Заявлені ПАТ КБ «ПриватБанк» позовні вимоги вважає необґрунтованими та просить в задоволенні позову відмовити. Представник відповідача [PERSON] проти заявлених ПАТ КБ «ПриватБанк» позовних вимог заперечує та просить відмовити в задоволенні позову у повному обсязі, посилаючись на їх безпідставність та недоведеність, оскільки у справі відсутні докази користування саме відповідачем кредитною карткою. Суду надав письмові заперечення (а.с.67-68), в яких окрім аналогічних доводів письмових заперечень [PERSON], зазначив, що на а.с.28-29 знаходиться ймовірно копія картки, яку відповідач [PERSON] здав до Банку. Крім того, строк дії виданої відповідачу кредитної картки становив один рік, а тому виходячи з витягу банківського картрахунку - позивачем ПАТ КБ «ПриватБанк» пропущено строк позовної давності, який розпочався з 02.05.2009 року. Також надав суду письмові заперечення (а.с.212-213), в яких зазначив, що на доданих Умовах та Правилах надання банківських послуг відсутній підпис позичальника про ознайомлення з ними; позивачем не надано доказів того, що при укладенні кредитного Договору відповідач отримав його копію з умовами кредитування, оскільки підпис відповідача на заяві не є доказом ознайомлення відповідача з правилами кредитування. Про умови повернення картки [PERSON] не знав, так як його з умовами та правилами кредитування не знайомили і на руки їх не видавали. Позивач не надав доказів про те, що позичальник [PERSON] брав кредит на суму, яка перевищує 250 грн., доказів про отримання [PERSON] кредиту саме в сумі 6387,29 грн., яка вказана у розрахунку, позивач суду не надав. Згідно наданого позивачем витягу з карткового рахунку, останній платіж, який був здійснений на кредитну картку, відбувся 24.03.2009 року та якщо враховувати, що строк позовної давності розпочався з 24.04.2009 року, то Банком пропущений строк звернення до суду. Заявлені ПАТ КБ «ПриватБанк» позовні вимоги вважає безпідставними, в ході судового розгляду справи позивачем не доведеними, тому просить в задоволенні позову ПАТ КБ «ПриватБанк» до [PERSON] про стягнення заборгованості відмовити у повному обсязі. Дослідивши матеріали справи, всебічно та повно з'ясувавши обставини справи, об'єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи, давши їм оцінку у сукупності з оголошеними та дослідженими матеріалами справи, суд вважає, що заявлені позовні вимоги підлягають задоволенню частково з наступних підстав. Відповідно до ст.ст.11,27,60 ЦПК України, суд розглядає справу в межах заявлених позовних вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, особа яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд, зобов'язана надати усі наявні у неї докази та довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких виникає спір. Згідно положень ст.212 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Згідно ст.3 ЦК України однією із засад цивільного законодавства є свобода договору. Частиною 2 ст.6 ЦК України передбачено, що сторони мають право врегулювати у договорі, який передбачений актами цивільного законодавства, свої відносини, які не врегульовані цими актами. У відповідності до ч.1,2 ст.207 ЦК України правочин вважається таким, що укладений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв'язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Правочин, який вчиняє юридична особа, підписується особами, уповноваженими на це її установчими документами, довіреністю, законом або іншими актами цивільного законодавства, та скріплюється печаткою. Відповідно до ч.1 ст.626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Згідно ст.627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Згідно зі статтею 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Відповідно до ст.638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досяглії згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною. Судом встановлено, що 23 липня 2007 року між ЗАТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] укладено кредитний Договір про надання кредиту у вигляді встановленого кредитного ліміту в сумі 250,00 гривень на платіжну картку, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36 % річних на суму залишку заборгованості за кредитом (а.с.10). Відповідно до наданих позивачем статутних документів, Публічне Акціонерне Товариство Комерційний Банк "ПриватБанк" є правонаступником прав та обов'язків Закритого Акціонерного Товариства Комерційний Банк "ПриватБанк", у зв'язку з чим на підставі рішення загальних зборів акціонерів від 30.04.2009 року змінено найменування з Закритого акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк" на Публічне акціонерне товариство Комерційний Банк "ПРИВАТБАНК", про шо зазначено у п.1.1. Статуту ПАТ КБ "ПриватБанк" в новій редакції (а.с.19). 17.07.2009 року проведено державну реєстрацію вищевказаних змін, що вбачається з Довідки ЄДРПОУ від 21.07.2009 року (серії АА № 241170) (а.с.17). 23.07.2007 року відкритий рахунок та позичальнику [PERSON] видана для використання платіжна картка «Універсальна» [NUMBER] з пін-кодом, що посвідчено підписами позичальника [PERSON] у відповідних розділах його заяви від 23.07.2007 року (а.с.10 звор.) Умови та правила надання банківських послуг, завірена належним чином копія яких є у справі (а.с.11-14), встановлюють умови і правила надання банківських послуг, відповідно до яких Банк надає клієнтам платіжні картки та інші банківські послуги, вказані у заяві, підписом якої клієнт висловлює свою згоду, що заява разом з умовами та Правилами надання банківських послуг і тарифами складає укладений договір про надання банківських послуг. Згідно п.1.1 Умов і правил надання банківських послуг належним чином заповнена заява підписується клієнтом ПАТ КБ «ПриватБанк» і таким чином клієнт виражає свою згоду, що заява разом з Умовами і правилами надання банківських послуг і Тарифами являє собою укладений договір про надання банківських послуг. Умовами і правилами надання банківських послуг передбачено, що для надання послуг Банк відкриває клієнту картковий рахунок, його вид і строк дії визначений в заяві, підписанням якої клієнт і Банк укладають договір про надання банківських послуг. Датою укладання договору являється дата відкриття рахунку, зазначена в розділі заяви- «відмітки Банку». Погашення кредиту здійснюється шляхом поповнення рахунку готівкою або у безготівковому порядку.При порушенні строків платежів позичальник зобов'язаний сплатити штраф у розмірі 250 грн. і 5% від суми позову. Крім того, розділом 6 Умов і правил передбачені обов'язки позичальника вживати заходів щодо втрати та викрадення кредитної картки, пін-коду та їх незаконного використання; інформування банку та правоохоронних органів про факт втрати чи незаконного використання кредитної картки. Відповідно до п.3.1 Умов і правил надання банківських послуг для надання послуг банк відкриває клієнту карткові рахунки, видає карти, їх вид і строк дії визначений у заяві, в пам'ятці клієнта, підписанням яких клієнт і банк укладають договір про надання банківських послуг. Датою укладення договору є дата відкриття рахунку, зазначена у розділі заяви «відмітки банку» (а.с.10). Зважаючи на те, що зміст кредитного Договору, укладеного між сторонами, зафіксований в кількох документах, Договір підписаний сторонами: від імені Банку - уповноваженою на це особою та скріплений печаткою юридичної особи, а від імені позичальника особисто [PERSON], зазначений вище кредитний договір, відповідно до вимог ч.ч.1,2 ст.207 ЦК України, вважається таким, що вчинений у письмовій формі. З огляду на викладене,доводи представника відповідача щодо недодержання сторонами письмової форми кредитного договору, і як наслідок його нікчемність, є помилковими. Отримавши картку та пін-код до неї, позичальник [PERSON] користувався кредитними коштами. Факт здійснення операцій, а саме: зняття кредитних коштів, погашення кредиту, збільшення кредитного ліміту підтверджується рухом коштів по особистому рахунку [NUMBER] (а.с.39-40,73-84) У заяві про надання кредиту та п.3.2 Умов та правил надання банківських послуг передбачено право банку збільшувати, зменшувати чи скасовувати кредитний ліміт. Відповідно до п.9.3 Умов і Правил надання банківських послуг передбачено, що картрахунки відкриваються на невизначений термін за виключеннями, передбаченими п.п. 9.6, 9.7 цих Умов. Доказів наявності обставин, які служили б виключенням з п.9.3.Правил, суду не надано. Відповідно до п.9.12. цих же Умов договір діє протягом 12 місяців з моменту підписання. Якщо протягом цього строку ні одна зі сторін не попередить другу сторону про припинення дії договору, він автоматично пролонгується на такий же строк. Згідно з пп.3.1.1 Правил користування кредитною карткою, строк дії картки вказаний на картці (місяць та рік). Картка дійсна до останнього календарного дня зазначеного місяця (а.с.13). Відповідач платіжну картку суду не надав. Доводи відповідача [PERSON] про повернення ним до ПАТ КБ «ПриватБанк» платіжної картки [NUMBER] належними доказами, які він повинен був надати у відповідності до вимог ст.ст.10,60 ЦПК України, не підтверджені та в ході судового розгляду справи відповідачем не доведені. Доказів наявності такої заяви в ході розгляду справи суду не надавалося. Також, посилання представника відповідача про ймовірність того, що на а.с.28-29 знаходиться копія кредитної картки, яку відповідач [PERSON] здав до банку - є необґрунтованими, оскільки картка, номер якої [NUMBER] видавалася відповідачу за іншим кредитним договором від 19 липня 2007 року та надана копія вказаної банківської картки є неналежним доказом у цій справі, оскільки не стосуються предмету заявлених позовних вимог. Інші посилання представника відповідача на відсутність доказів ознайомлення позичальника [PERSON] з Правилами кредитування є неспроможними та спростовані наявними у справі матеріалами, з яких вбачається, що при оформленні кредитної картки позичальник [PERSON] був ознайомлений та погодився з Умовами та Правилами надання банківських послуг, Тарифами Банку, які були надані йому для ознайомлення в письмовому вигляді; був повідомлений про право Банку у будь-який момент збільшити, зменшити чи скасувати кредитний ліміт, що підтверджується підписом позичальника на заяві про видачу кредиту (а.с.10). Також з заяви позичальника [PERSON] вбачається, що 23.07.2007 року він отримав кредитну картку [NUMBER] з пін-кодом, що також посвідчено підписами позичальника у відповідних розділах заяви. Доводи відповідача [PERSON] про те, що відповідно до заяви про надання кредиту, строк дії картки був встановлений на 12 місяців, спростовується текстом заяви. Оскільки відповідач не звертався із заявою до Банку про закриття картрахунку, тому на підставі п.3.1.3 Умов і правил надання банківських послуг, строк дії карти позичальника [PERSON] було продовжено на такий же строк. Таким чином, пролонгація Договору полягає у продовженні його строку зі збереженням тих умов, на яких його було укладено, зокрема щодо самої умови про порядок пролонгації договору, які також залишаються чинними (така позиція відображена в ухвалі Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 11 вересня 2013 року). За наданими ПАТ КБ «ПриватБанк» даними скріншота з банківських програмних комплексів Банку вбачається, що строк дії картки [NUMBER], відкритої на ім»я [PERSON], визначений до липня 2011 року включно, що підтверджується інформацією про картку «Універсальна» з скріншота з банківських програмних комплексів Банку (а.с.88,142) та довідкою ПАТ КБ «ПриватБанк» від 11.08.2014 року (а.с.156). Відповідно до наданої позивачем ПАТ КБ «Приватбанк» довідки від 11.08.2014 року, картка [NUMBER] діяла по „липень" 2011 року, тобто строк виконання зобов'язань [PERSON] визначений терміном дії картки, який закінчився 31 липня 2011 року. У п.5.4 Умов і Правил надання банківських послуг передбачено, що строк погашення кредиту (кредитного ліміту, кредитної лінії) по платіжним карткам без встановленого мінімального обов'язкового платежу здійснюється у наступному порядку: строк погашення відсотків по кредиту - щомісячно за минулий місяць; строк погашення кредиту - у повному обсязі та не пізніше останнього дня місяця, вказаного на платіжній картці (в поле MONTH) (а.с.13 звор.). Згідно наданих в судовому засіданні представником ПАТ КБ «ПриватБанк» Тарифів Банку, які діяли станом на час укладання кредитного договору - 23.07.2007 року та з якими позичальник [PERSON] був ознайомлений під час його укладання, розмір щомісячних платежів за Договором становить - 7 % заборгованості, але не менше 50 гривень та не більше залишку заборгованості. Строк внесення щомісячних платежів становив до 25 числа місяця, наступного за звітним (а.с.211). Відповідно до вказаних Тарифів Банку вбачається, що пільговий період користування кредитними коштами становить - 55 днів (ця пільгова ставка діє при умові погашення заборгованості до 25 числа місяця, який є наступним за датою виникнення заборгованості). Відповідач [PERSON] своєчасно не надавав Банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитним Договором, а також відсотками та іншими витратами, відповідно до умов Договору, що має відображення у Розрахунку заборгованості за кредитним договором № б/н від 23.07.2007 року (а.с.4-9). В порушення умов вказаного кредитного договору, відповідач взяті на себе зобов'язання належним чином не виконував, передбачені умовами Договору платежі своєчасно не вносив, що підтверджується наданим позивачем розрахунком заборгованості за кредитним договором від 23.07.2007 року (а.с.4-9), який відповідачем [PERSON] не оспорений, а також Виписками по рахунку [NUMBER] (а.с.39-40; 73-84), з яких вбачається, що з 16 серпня 2007 року по 30 квітня 2009 року мало місце користування позичальником [PERSON] кредитними коштами, їх зняття та повернення, у тому числі і після збільшення 03 грудня 2007 року кредитного ліміту Банком до 7000 гривень. Як вбачається з наданих позивачем виписок по картковому рахунку [NUMBER], останній платіж позичальником [PERSON] був здійснений - 24 березня 2009 року на суму 500 грн. (а.с.6,40 звор.,79). Відповідно до ст.526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Статтею 525 ЦК України передбачена недопустимість односторонньої відмови від зобов'язання. Відповідно ст.549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання. Відповідно до положень ст.599 ЦК України зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Належним є виконання зобов'язання, яке прийняте кредитором і в результаті якого припиняються права та обов'язки сторін зобов'язання. Відповідно до ст.610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання), тобто ухиляючись від сплати заборгованості за кредитом, Відповідач порушує зобов'язання за даним договором. Згідно ч.2 ст.615 ЦК України, одностороння відмова від зобов'язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов'язання. У відповідності з ч.1 ст.623 ЦК України боржник, який порушив зобов'язання має відшкодувати кредиторові завдані цим збитки. Відповідно до приписів ст.ст.1049, 1050, 1054 ЦК України за кредитним договором банк, або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі і на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно положень ч.2 ст.1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстрочення), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів. Крім того, вимога ПАТ КБ «ПриватБанк» щодо стягнення відсотків за користування кредитом узгоджується з положеннями ст.ст.536, 599, 1048, 1050, 1054 ЦК України, умовами кредитного договору, а саме: п.6.5 Умов та Правил надання банківських послуг, п.п. 5.5. 5.5.1, 5.5.2 другого розділу Умов та Правил надання банківських послуг. П.5.5.1 другого розділу Умов та Правил надання банківських послуг, який має назву "Правила користування платіжною карткою", де визначено, що за несвоєчасне виконання боргових зобов'язань позичальник сплачує проценти за підвищеною відсотковою ставкою або додаткову комісію, розміри яких визначаються Тарифами. Враховуючи вищевикладене, в порушення умов кредитного договору № б/н від 23.07.2007 року, а також ст.ст.509,526,1054 ЦК України, відповідач зобов'язання за вказаним договором не виконав. На порушення умов укладеного 23.07.2007 року кредитного Договору, відповідач [PERSON] взяті на себе зобов'язання належним чином не виконував, передбачені умовами договору платежі не вносив та, відповідно до наданого позивачем ПАТ КБ «ПриватБанк» розрахунку заборгованості, складеного станом на 13.08.2013 року, у відповідача [PERSON] утворилася заборгованість за кредитним договором № б/н від 23.07.2007 року, в загальній сумі 21 487 грн. 47 коп. (а.с.4-9). Оцінюючи доводи представника відповідача щодо необхідності застосування строку позовної давності суд виходить з наступного. Відповідно до ч.1 ст.530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов'язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. У відповідності до положень ст.256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Позовна давність в один рік застосовується, зокрема, до вимог про стягнення неустойки (штрафу) /ст. 257, п. 1 ч. 2 ст.258 ЦК України. Згідно до ч.1 ст.261 та ч.ч. 4, 5 ст.267 ЦК України, перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Як вбачається з наданих позивачем виписок по картрахунку [NUMBER], позичальник [PERSON] останній платіж вніс - 24 березня 2009 року (а.с.6,40 звор.,79), після чого позичальник припинив виконання зобов'язань за кредитним договором від 23.07.2007 року та до 25-го числа місяця, наступного за звітним, як передбачено Тарифами Банку (а.с.211), щомісячні платежі позичальник [PERSON] не вносив. Тому, після спливу визначеного Тарифами Банку пільгового періоду (який становить 55 днів) та припинення позичальником [PERSON] виконання зобов'язань по внесенню щомісячних платежів, починаючи з 02.05.2009 року сума боргу почала відраховуватися Банком як прострочена заборгованість, та саме з цього періоду Банк розпочав нарахування 7 % заборгованості, передбачених Тарифами Банку (нарастаючим підсумком) та у зв"язку з поступовим наростанням заборгованості за кредитним договором, вся сума заборгованості за кредитом, з 05.07.2011 року повністю перейшла у стан простроченої заборгованості, що також було підтверджено в судовому засіданні представником позивача. Прострочка по внесенню щомісячних платежів за кредитним договором № б/н від 23.07.2007 року у відповідача [PERSON] виникла - 02.05.2009 року, що також вбачається з виписок по картковому рахунку [NUMBER] (а.с.39-40; 73-84). Згідно наданого позивачем розрахунку заборгованості за вказаним кредитним договором, в період часу з 02.05.2009 року по 05.07.2011 року, Банк щомісячно нараховував позичальнику [PERSON], згідно встановленого графіку платежів, визначеного Тарифами Банку, - прострочену заборгованість за кредитом та відсотками, яка позичальником [PERSON] не сплачувалася, та яка, відповідно з 05.07.2011 року перейшла фактично у прострочену заборгованість. У визначений Тарифами Банку пільговий період (55 днів) позичальник [PERSON] суму щомісячних платежів не вніс, тому саме з цього періоду Банк розпочав нарахування 7 % заборгованості, передбачених Тарифами банку (нарастаючим підсумком) та у зв"язку з поступовим наростанням заборгованості за кредитним договором, вся сума заборгованості за кредитом, з 05.07.2011 року повністю перейшла у стан простроченої заборгованості. Тому, після закінчення пільгового періоду користування позичальником [PERSON] кредитними коштами та при наявності простроченої заборгованості за даним кредитним договором, саме з 02.05.2009 року розпочався відлік позовної давності та у Банку виникло право на звернення до суду з позовом. Проте, позивач своїм правом звернення до суду своєчасно не скористався, у зв'язку з чим суд вважає необхідним застосувати строк позовної давності та стягнути з відповідача [PERSON] заборгованість за кредитним договором № б/н від 23.07.2007 року в межах трирічного строку, який передував зверненню Банку до суду з даними позовними вимогами, а саме: за період з 17.10.2010 року по 17.10.2013 року (строк звернення з позовом до суду). Вищенаведене також узгоджується з висновками Верховного Суду України про застосування ст.257 ЦК України до правовідносин, у яких використовуються платіжні картки як спосіб надання/ отримання кредитних коштів, викладеними у постанові від 19 березня 2014 року№ 6-14цс14, за договором, що визначає щомісячні платежі погашення кредиту та кінцевий строк повного погашення кредиту перебіг позовної давності щодо місячних платежів починається після несплати чергового платежу, а щодо повернення кредиту у повному обсязі - зі спливом останнього дня місяця дії картки (ст.261 ЦК України) та з правовою позицією Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України, викладеної у Постанові від 17 вересня 2014 року №6-95цс14, в якій зазначено, що за Договором про надання банківських послуг (при отриманні позичальником кредиту у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку), яким встановлено не тільки щомісячні платежі погашення кредиту, а й кінцевий строк повного погашення кредиту, перебіг трирічного строку позовної давності (стаття 257 ЦК України) стосовно щомісячних платежів починається після несплати чергового платежу, а щодо повернення кредиту в повному обсязі - не після закінчення строку дії договору, а після закінчення кінцевого строку повного погашення кредиту (стаття 261 ЦК України). Тому, як вбачається з наданого позивачем розрахунку заборгованості за кредитним договором №б/н від 23.07.2007 року, заборгованість позичальника [PERSON] станом на 17.10.2010 року за тілом кредиту становила - 4255,17 грн. заборгованість по відсоткам складала - 3887,63 грн. (а.с.7). Виходячи з наведеного, у зв'язку з неналежним виконання позичальником [PERSON] зобов'язань за кредитним договором №б/н від 23.07.2007 року, суд вважає обґрунтованими та доведеними вимоги ПАТ КБ «Приватбанк» про стягнення з відповідача [PERSON] заборгованості за вказаним кредитним договором, в межах трирічного строку, а саме: за період з 17.10.2010 року по 17.10.2013 року та вважає необхідним стягнути з відповідача [PERSON] на користь позивача ПАТ КБ "ПриватБанк" заборгованість за кредитним договором № б/н від 23.07.2007 року, яка виникла станом на 31.08.2013 року та становить - 8762,12 грн., яка складається із: заборгованості за кредитом (тіло кредиту) в розмірі 2132,12 грн. (6387,29 грн. - 4255,17 грн.), заборгованості за відсотками в розмірі 6630,00 грн. (10517,63 грн. - 3887,63 грн.). В іншій частині заявлених ПАТ КБ "ПриватБанк" позовних вимог щодо стягнення з відповідача [PERSON] заборгованості за кредитним договором № б/н від 23.07.2007 року, а саме: в сумі - 13344 грн. 67 коп. ((21487,47 грн. (ціна позову) - 4255,17 грн. (тіло кредиту станом на 17.10.2010 року) - 3887,63 грн. (нараховані відсотки станом на 17.10.2010 року) = 13 344,67 грн.)), суд вважає за необхідним відмовити, оскільки дані вимоги Банком пред'явлені поза межами строку позовної давності. Також, суд вважає заявлені ПАТ КБ «Приватбанк» позовні вимоги про стягнення з відповідача [PERSON] заборгованості по комісії в розмірі 3321 грн. 24 коп. необґрунтованими, недоведеними та такими, що задоволенню не підлягають, оскільки Умовами і правилами надання банківських послуг, а також Правилами користування платіжними картами не передбачено розмір комісії за користування кредитом. В матеріалах справи відсутні будь-які дані про розмір комісії. Крім того, у заяві [PERSON] про надання кредиту в графі «щомісячня комісія» проставлено прочерк (а.с.10 звор). Інші будь-які документи, які б стосувалися умов кредитування [PERSON] в матеріалах справи відсутні та Банк їх суду не надавав, нарахування комісії позивач не обґрунтував і не підтвердив відповідними доказами, у відповідності до ч.1 ст.60, ч.3 ст.10 ЦПК України. Доказування не може ґрунтуватися на припущенні. Таким чином, обґрунтованість нарахування комісії Банком не доведена, тому відсутні підстави для стягнення з Фень 1.1. комісії в сумі 3321 грн.24 коп. Разом з тим, відповідно до умов кредитного договору №б/н від 23.07.2007 року, у разі порушення позичальником термінів платежів за будь-яким із грошових зобов"язань, передбачених цим Договором, більш ніж на 120 днів, позичальник зобов'язаний сплатити Банку штраф у розмірі 250 грн. + 5% від суми позову (а.с.10 зворот). Таким чином, сторони у письмовій формі домовились про відповідальність за невиконання позичальником зобов'язань по кредитному договору у вигляді штрафів. Тому, з урахуванням вищевикладеного, суд вважає необхідним стягнути з відповідача [PERSON] на користь позивача штрафи, передбачені умовами кредитного договору від 23.07.2007 року, виходячи із суми задоволених судом позовних вимог, а саме: штраф (фіксована частина) в сумі 250,00 грн. та штраф (процентна складова) в сумі 438 грн. 11 коп. (8762,12 грн. * 5/100), що становить 5% від суми позову за порушення строків платежів, з яких 8762,12 грн. - сума заборгованості за кредитним договором № б/н від 23.07.2007 року, визначена судом в межах трирічного строку. Крім того, відповідно до ст.ст.79,88 ЦПК України з відповідача підлягають стягненню понесені позивачем та документально ним підтверджені судові витрати, які складаються із судового збору в сумі 229,40 грн.(а.с.2). На підставі вищевикладеного та

Outcome: partial