Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-24 00:00:00

Позивачі 16.09.14 р. звернулись до суду з позовом до Ковельської міськради Волинської обл., [PERSON] про визнання частково недійсними рішень Ковельської міськради Волинської обл., мотивуючи тим, що вони проживають у багатоквартирному [ADDRESS] у квартирах, належних їм на праві приватної власності. Для того, щоб вони мали доїзд до будинку з вулиці Карпенка Карого (колишня назва - вул. Єроменка), до будинку передбачено проїзд, що існував постійно, відноситься до земель загального користування. За рішенням відповідача - Ковельської міськради Волинської обл. - від 24.10.14 р. № 43/10 (далі - рішення № 43/10) було дано дозвіл на складання проектів землеустрою щодо відведення земельної ділянки відповідачеві - [PERSON] - а саме: орієнтовною пл. 132 кв. м., розташованої по [ADDRESS]., в оренду терміном на 5 р. для ведення огородництва без права зміни цільового призначення. За рішенням відповідача - Ковельської міськради Волинської обл. - від 27.03.14 р. № 53/44 (далі - рішення № 53/44) було внесено зміни до попереднього рішення і відповідачеві - [PERSON] - надано дозвіл на складання проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок терміном на 25 р. і слова "для ведення огородництва без права зміни цільового призначення" замінено словами "для будівництва та обслуговування житлового будинку господарських будівель та споруд". Оспорювані вищезазначені рішення вважають недійсними, так як раніше відповідачеві - [PERSON] за цією ж адресою було надано земельну ділянку орієнтовною пл. 800 кв. м.. На цій земельній ділянці знаходиться незавершений будівництвом житловий будинок відповідача - [PERSON]. Земельна ділянка орієнтовною пл. 132 кв. м., що надана оспорюваними рішеннями, розташована, згідно з даними плану земельної ділянки, що пропонується в оренду відповідачеві [PERSON], на проїзді. Після затвердження техдокументації і передачі земельної ділянки відповідачеві - [PERSON], остання має намір будувати другий житловий будинок для свого брата. Спірна земельна ділянка орієнтовною пл. 132 кв. м., розташована на землях загального користування, а саме: на проїзді до їх будинку, згідно з техпаспортом на житловий будинок, що виданий гр. [PERSON] 31.01.92 р. КП "Волинське облбюро техінвентаризації", де зазначено проїзд шириною 3,5 м.; рішенням Ковельської міськради від 25.03.10 р. про надання дозволу гр. [PERSON] на складання проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки орієнтовною пл. 803 кв. м. по [ADDRESS] за рахунок земель, що знаходяться у користуванні [PERSON], де у розробленій техдокументації на генплані названої земельної ділянки мається припис головного архітектора м. Ковеля (для проекту відведення забезпечити ширину проїзду 3,5 м). У 2010 р. гр. [PERSON], яка проживає по [ADDRESS], було розроблено ТОВ "Техбюро кадастру" проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки і надання її безоплатно у власність для будівництва та обслуговування житлового будинку. Рішенням Ковельської міськради від 24.03.11 р. № 7/38 було затверджено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки та надання її безоплатно у власність гр. [PERSON] для будівництва та обслуговування житлового будинку та господарських споруд по [ADDRESS].. І в акті погодження меж із суміжними землекористувачами, і у плані ділянки від літери А до Б значаться землі загального користування (проїзд). У Генплані цієї ж земельної ділянки є припис головного архітектора м. Ковеля для проекту відведення забезпечити ширину проїзду 3,5 м. У 2014 р. дирекцією Львівської залізниці їм було надано дозвіл на підведення водопроводу з вул. Карпенка Карого до їх будинку. Згідно з відповідною документацією, водопровід проходить по спірному проїзду, на його початку влаштовано оглядовий колодязь. Водопровід проведено за власні кошти, є їх спільною власністю. Спірна земельна ділянка, що надана відповідачеві - [PERSON] - знаходиться на проїзді, згідно з іншими схематичними планами місцевості. З приводу незаконного, на їх думку, фактичного надання відповідачеві - [PERSON] - вони у 2014 р. неодноразово звертались із скаргами до Ковельського міського голови. Останній 03.09.14 р. за № ю - 924 дав відповідь, що ніби - то при розробленні та погодженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки відповідачеві - [PERSON] - в оренду терміном на 25 р., були відсутні будь - які правовстановлюючі документи на право користування третіх осіб цієї ділянкою; погоджується з їх доводами про незаконність надання цієї земельної ділянки відповідачеві - [PERSON], але оспорювані рішення не можуть бути скасовані. Одночасно відповідачеві - [PERSON] - направлено лист про заборону проведення будь - яких дій в частині встановлення огорожі на спірній земельній ділянці до вирішення цього спору. Аналогічний лист направлено їм заступником Ковельського міського голови. Вважають, що при наданні дозволу на складання землеустрою щодо відведення земельної ділянки відповідачеві - [PERSON] - певними посадовими особами не було вказано, що земельна ділянка знаходиться у спільному користуванні. Відповідач - [PERSON] - з іншою особою зруйнувала оглядовий колодязь, побудований при підведенні водопроводу на спірному проїзді, погрожує демонтажем водопроводу до їх будинку. Зазначають, що відповідач - Ковельська міськрада - не приймала рішення про зміну цільового призначення землі, де знаходиться проїзд, а саме: про віднесення цієї земельної ділянки з категорії земель загального користування до земель житлової та громадської забудови. Між сторонами виник спір з приводу користування спірним проїздом. Просять визнати недійсними рішення Ковельської міськради Волинської області: від 24.10.14 р. № 43/10 в частині надання дозволу на складання проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки відповідачеві - [PERSON] - а саме: земельної ділянки в оренду терміном на 5 р. орієнтовною пл. 132 кв. м., розташованої по [ADDRESS]., для ведення огородництва без права зміни цільового призначення; від 27.03.14 р. № 53/44 в частині внесення змін до рішення Ковельської міськради Волинської обл. від 24.10.13 р. № 43/10, про надання відповідачеві [PERSON] дозволу на складання проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок терміном на 25 р. і заміни слів "для ведення огородництва без права зміни цільового призначення" словами "для будівництва та обслуговування житлового будинку господарських будівель та споруд по [ADDRESS]". Стягнути на їх користь з відповідачів судові витрати у солідарному порядку. 30.10.14 р. позивачі звернулись до суду із заявою про збільшення позовних вимог, мотивованою тим, що спірна земельна ділянка пл. 132 кв. м., знаходиться на проїзді до їх будинку, що є землями загального користування. Відповідачем - Ковельською міськрадою - не було прийнято рішення про зміну цільового призначення землі, на якій знаходиться проїзд, а саме: про віднесення цієї земельної ділянки із земель загального користування до земель житлової та громадської забудови. Відповідачеві - [PERSON] - було надано проїзд до їх будинку, так як у техпаспорті, виданому позивачеві [PERSON] 31.01.92 р. КП "Волинське облбюро техінвентаризації", зазначено проїзд шириною 3,5 м.; рішенням Ковельської міськради від 25.03.10 р. про надання дозволу гр. [PERSON] на складання проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки орієнтовною пл. 803 кв. м. по [ADDRESS] за рахунок земель, що знаходяться у користуванні позивача [PERSON], де у розробленій техдокументації на генплані названої земельної ділянки мається припис головного архітектора м. Ковеля (для проекту відведення забезпечити ширину проїзду 3,5 м); Держактом серії ЯК № 293 596 на право власності на земельну ділянку, що виданий гр. [PERSON] 04.10.11 р. Ковельською міськрадою, де є план меж земельної ділянки, у якому однією з меж від літери А до Б є землі загального користування (проїзд). Земельна ділянка гр. [PERSON] межує з проїздом; Держактом про право власності на земельну ділянку серії ЯМ № 991 134, що виданий 26.06.12 р. гр. [PERSON] та відповідачеві за первісним позовом [PERSON]; техдокументацією із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право на земельну ділянку, де виведено межі земельної ділянки, що надана останнім у власність і є опис меж суміжних землекористувачів. Межа від літери А до Б є землями загального користування, є суміжною із вищевказаним проїздом. Управлінням Держземагенства у Ковельському районі надано довідку і витяг з плану, де зазначено проїзд до їх будинку. Зазначають, що письмове заперечення відповідача - Ковельської міськради Волинської обл. проти їх позову є необґрунтованим, так як згаданим у ньому рішенням від 23.10.67 р. передбачалось, що лишки землі, що є у тимчасовому користуванні, підлягають вилученню. Рішення ж про вилучення під забудову земель загального користування у 1967 р. не приймалось. Просять визнати недійсними рішення Ковельської міськради Волинської обл.: від 24.10.14 р. № 43/10 в частині надання дозволу на складання проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки відповідачеві - [PERSON] - а саме: земельної ділянки в оренду терміном на 5 р. орієнтовною пл. 132 кв. м., розташованої по [ADDRESS]., для ведення огородництва без права зміни цільового призначення; від 27.03.14 р. № 53/44 в частині внесення змін до рішення Ковельської міськради Волинської обл. від 24.10.13 р. № 43/10 про надання відповідачеві [PERSON] дозволу на складання проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок терміном на 25 р. і заміни слів "для ведення огородництва без права зміни цільового призначення" словами "для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд" по [ADDRESS]; від 10.07.14 р. № 57/52 про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та надання відповідачеві [PERSON] в оренду терміном на 25 р. пл. 123 кв. м. по [ADDRESS] (кадастровий № 071 040 000 0:25:032:00 14) для будівництва та обслуговування житлового будинку та господарських будівель та споруд; визнати недійсним договір оренди землі № 1/111 від 31.07.14 р., укладений між відповідачами про надання у строкове платне користування земельної ділянки для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, по [ADDRESS]. Стягнути на користь одного з позивачів за первісним позовом (без зазначення - на користь кого саме) з відповідачів сплачені ними судові витрати у справі у солідарному порядку. Разом із первинною позовною заявою позивачами за первісним позовом подано до суду заяву про забезпечення позову, що за ухвалою суду від 25.09.14 р. повернута позивачам. За ухвалою суду від 20.10.14 р. до участі у розгляді справи в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача, залучено співвласницю [ADDRESS]., [PERSON]. 20.10.14 р. відповідачем - [PERSON] - подано суду зустрічну позовну заяву до [PERSON], [PERSON] про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою, що прийнятий до спільного із первісним позовом розгляду за ухвалою суду від 05.11.14 р.. 14.11.14 р. відповідачами за зустрічним позовом подано до суду письмове заперечення проти зустрічного позову. За ухвалою суду від 17.11.14 р. до участі у розгляді справи в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача за зустрічним позовом, залучено юридичну особу, що виготовляла та затверджувала техумови під"єднання будинку відповідачів за зустрічним позовом до мереж централізованого водопостачання. За ухвалою суду від 25.12.14 р. було закрито провадження у справ в частині як закладених, так і пред"явлених вимог щодо сторони у справі - [PERSON]. За ухвалою суду від 25.12.14 р. зустрічну позовну заву було залишено без розгляду. В судове засідання позивач [PERSON] не з'явився, хоча належно оповіщений. Про причини неявки суду не повідомив. Позивач [PERSON] позов з врахуванням збільшення позовних вимог, підтримав, обґрунтувавши його вищенаведеними доводами, суду додатково пояснив, що він з 1984 р. проживає у п"ятиквартирному [ADDRESS]. Доїхати до будинку з вул. 22 - го Січня можна лише до тієї його частини, де розташовані квартири від цієї вулиці. Доїхати до тих квартири, що розташовані не і вказаної вулиці, з вул. 22 - го Січня неможливо. На земельній ділянці біля будинку є садок, вона не приватизована і розміру її він не знає. У будинку всього троє його співвласників: він, [PERSON], позивач [PERSON]. Там завжди був проїзд до будинку, всіх виходів із квартир будинку, господарських будівель Ним користувались ще його дід, баба, батьки. Коли будинок не був газифікований, і в даний час є негазифікованою квартира позивача [PERSON], то вказаним проїздом довозили вугілля, дрова і в даний час [PERSON] цим проїздом довозять вугілля. Позивач [PERSON] є конфліктним, тому для останнього потрібен окремий проїзд, а не понад іншими квартирами. Він також потребує альтернативного палива - дров, вугілля. У нього є сарай і біля будинку є цілий ряд сараїв для квартир на загальному дворі ближче до спірного проїзду, що споруджувались державою при побудові будинку. Вважає, що спірний проїзд не можна було передати відповідачеві - [PERSON]. Іншого проїзду немає. Коли відповідач - міськрада - приймала оспорювані рішення, то його про це ніхто не повідомляв, ніхто не цікавився, яким чином він має доходити, доїздити до своєї власної квартири. Про те, коли надавалась спірна земельна ділянка відповідачеві - [PERSON] - йому стало відомо в ході судового засідання. З вул. 22 - го Січня в м. Ковелі Волинської обл. доїзду до його квартири немає, завжди заїжджали з вул. Карпенка Карого. Раніше [ADDRESS], належний [PERSON], відносився до вул. 22 - го Січня. А коли переіменували вулиці, стали маніпулювати тим, що є вул. Карпенка Карого і заїзд - з іншої вулиці. На спірному проїзді раніше був сарай діда відповідача [PERSON], що звужував проїзд, який попередньо був ще ширшим - біля 3 - 4 м шириною. По проїзду міг проїхати вантажний автомобіль. Раніше там була колонка. На сьогоднішній день там, де була колонка, є лише колодязь. Штучно доїзду до свого будинку з вул. 22 - го Січня в м. Ковелі Волинської обл. автомобілем він не перекривав, так як це не проїзд, а стежка до сараю. Земельна ділянка біля будинку не приватизована. Просить позов задовольнити. Представник позивачів - адвокат - в судовому засіданні позов з врахуванням збільшення позовних вимог підтримав, суду пояснив, що до багатоквартирного [ADDRESS]. давно було влаштовано проїзд шириною 3, 5 м, що існує і на сьогодні. Земельна ділянка, на якій розташований будинок позивачів, не приватизована, але господарські споруди перейшли у власність власників квартир. При переході права власності на майно перейшло і право користування землею. Межі землекористування для обслуговування квартир позивачів не встановлено, розмір цієї земельної ділянки не визначено. Оспорюваним рішенням відповідача - Ковельської міськради - № 43/10 від 24.10.13 р., що помилково у позовній заяві та у заяві про збільшення позовних вимог було вказано позивачами як рішення № 43/10 від 24.10.14 р., було надано відповідачеві - [PERSON] - спірну земельну ділянку строком на 5 р. для ведення огородництва. Відповідач - Ковельська міськрада - зрозумівши свою помилку, що полягала у передачі відповідачеві - [PERSON] спільної земельної ділянки для огородництва в межах міста, оспорюваним рішенням від № 53/44 від 27.03.14 р. внесла зміни до вищезазначеного оспорюваного рішення і надала спірну земельну ділянку терміном на 25 р. для будівництва та обслуговування житлового будинку. Мала місце зміна цільового призначення спірної земельної ділянки. Рішенням відповідача від 10.10.14 р. було затверджено проект землеустрою щодо відведення спірної земельної ділянки відповідачеві [PERSON] і надання її в оренду терміном на 25 р. і надано дозвіл на укладання договору оренди. На підставі цього рішення 31.07.14 р. за № 1/3 укладено договір оренди терміном на 25 р. з цільовим призначенням земельної ділянки для будівництва і обслуговування житлового будинку. Вважає вищезазначені рішення відповідача - Ковельської міськради - та вказаний вище договір оренди недійсними, так як вони порушують права позивачів. Так, до будинку, співвласниками якого вони є, іншого доїзду немає. У позивача [PERSON] є потреба у довезенні дров. Проекти землеустрою не узгоджені з пожежними службами. До кожної квартири має бути спеціально влаштований доїзд як землі загального користування. Спірний проїзд є землями загального користування, так як у техдокументації за 2010 р. на право власності на земельну ділянку для будівництва та обслуговування житлового будинку пл. до 800 кв. м. на ім"я відповідача [PERSON] та гр. [PERSON]., він зазначений як спірний проїзд. І на той час спірний проїзд [PERSON] у власність не надавався. На схемі від літери А до Б - зазначено землі загального користування - спірний проїзд. Тобто, земельна ділянка [PERSON] межувала із спірним проїздом. У техпаспорті на житловий будинок на ім"я позивача [PERSON] за 1992 р. зазначено ширина проїзду 3, 5 м до будинку позивачів і з вулиці - на той час - 9 - го Січня, проїзду немає. Спірний проїзд - це проїзд не тільки до будинку, а й до господарських споруд, так як сараї при приватизації залишаються у загальному користуванні. У подальшому була проведена приватизація земельної ділянки гр. [PERSON] пл. 803 кв. м.. У техдокументації про отримання такої є припис головного архітектора про забезпечення ширини проїзду 3, 5 м і зазначено, де є цей проїзд. Вказана земельна ділянка гр. [PERSON] межує із спірним проїздом. Також свідкові [PERSON] також є припис головного архітектора аналогічно у ситуаційній схемі про забезпечення ширини проїзду 3, 5 м. Спірний проїзд знаходиться поруч земельної ділянки свідка [PERSON]. У Державному акті про право власності на ім"я гр. [PERSON] за 2010 р. - для будівництва та обслуговування житлового будинку - у плані земельної ділянки спірний проїзд зазначено - від літери А до Б - вул. Карпенка - Карого - від літери В - проїзд - як землі загального користування. Від літери Б до В - це землі міської ради - частина суміжної земельної ділянки, що є у спільному користуванні позивачів. При приватизації земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку свідкові [PERSON] у Державному акті вказано, що від літери А до Б - землі загального користування (проїзд). Він вважає, що є це спірний проїзд. Є довідка Держкомзему про те, що спірний проїзд існує. При геозйомці встановлено, що спірна земельна ділянка є проїздом. При розробці техдокументації відповідачеві [PERSON] ця ж спірна земельна ділянка позначена як така, що пропонується до надання в оренду. Є порушення земельного законодавства, так як ст. 20 ЗК України врегульовує віднесення земель до певної категорії і зміна цільового призначення земельної ділянки. Є постанова КМ України № 502 за 2002 р. про затвердження порядку зміни цільового призначення земель, згідно з якою проект відведення земельної ділянки при зміні цільового призначення складається землевпорядною організацією за замовленням власника земельної ділянки. Спірний проїзд є власністю територіальної громади м. Ковеля. Відповідач - Ковельська міськрада - мала б скласти проект про зміну цільового призначення спірної земельної ділянки з однієї категорії - "для ведення огородництва" на іншу категорію "для житлового будівництва як іншої категорії". Скласти проект треба було ще при зміні спірної земельної ділянки із земель загального користування на ту, що надана відповідачеві [PERSON]. Слід було погодити проект відведення земельної ділянки з органами земресурсів, природоохоронними та санітарно - епідеміологічними органами, органами містобудування і пожежної інспекції та ін, чого зроблено не було. З позивачами як землекористувачами земельної ділянки, на якій розташований будинок позивачів це також не було погоджено. Наслідками порушення цього є визнання рішення про надання земельної ділянки недійсним. Згідно з викопіровкою, наданою відповідачем - Ковельською міськрадою - у ній зазначена інша вулиця - [ADDRESS] що не стосується будинків сторін. Відповідач - Ковельська міськрада - не має повноважень на відміну прийнятих попередньо нею ж рішень. Окремого ж проїзду позивачам відповідач - Ковельська міськрада - не влаштувала. Просить позов задовольнити. Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача в судове засідання не з"явилась, хоча належно оповіщена. Про причини неявки суду не повідомила. Представник відповідача за первісним позовом - юридичної особи - в судове засідання не з'явився, хоча вказаний відповідач належно оповіщений. Про причини неявки свого представника суду не повідомив, попередньо у тесті свого письмового заперечення проти позову зазначив прохання справу розглядати у відсутності його представника, зазначивши, що позову не визнає. 03.10.14 р. відповідачем - Ковельською міськрадою Волинської обл. - подано до суду письмове заперечення проти позову, вмотивоване тим, що вимоги позивачів він вважає безпідставними, так як позивачі зазначають, що ніби - то постійно існував проїзд з вулиці, колишня назва якої - Симоненка, а нині - Карпенка Карого, до їх будинку по вул. 22 - го Січня у м. Ковелі Волинської обл.. Згідно з викопіювання фрагменту проекту забудови кварталу в районі вул. вул. Маліновського (Архипенка), Єрьомена (Карпенка - Карого), Лисенка, Поштової, затвердженого рішенням виконкому Ковельської міськради № 455 від 23.10.67 р., спірний проїзд входив до складу ділянки ([ADDRESS]), що на даний час перебуває у власності відповідача - [PERSON]. Позивачі надумано відносять спірний проїзд до земель промисловості, транспорту, зв"язку, енергетики, оборони та іншого призначення, хоча він слугував для доїзду до земельної ділянки, у складі якої він і перебував. 24.10.13 р. ним в межах повноважень без порушення прав та законних інтересів позивачів на підставі ст. ст. 12, 36, 93, 123, 124, 134 ЗК України було прийнято рішення № 43/10 "Про надання дозволу на складання проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок, п. п. 5 п. 1 якого було надано дозвіл на складання проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки відповідачеві - [PERSON], яка прож. по [ADDRESS], в оренду терміном на 5 р. орієнтовною пл. 132 кв. м. по [ADDRESS] для ведення городництва без права зміни цільового призначення земельної ділянки за рахунок земель Ковельської міськради, не наданих у власність чи користування. Вважає, що оскільки як докази надані позивачами документи, що стосуються осіб, які не є таким, що беруть участь у справі, такі докази є неналежними. Просить у задоволенні позов відмовити. Відповідач за первісним позовом - фізична особа, її представник - адвокат - в судове засідання не з"явились, хоча, кожна зокрема, належно оповіщені. Причини неявки відповідач - фізична особа - суду не повідомила. Представник відповідача - адвокат - не з"явилась вдруге, зазначивши у своїй заяві про зайнятість у іншому судовому процесі без підтвердження цього. На думку суду, справу можливо розглядати у відсутності осіб, які не з"явились. Судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. Та обставина, що позивач [PERSON] проживає за адресою: [ADDRESS], стверджується копією його паспорта. Відповідно до копії реєстраційного посвідчення від 17.02.92 р., позивач [PERSON] є власником 23/100 частин [ADDRESS].. Як слідує з копії оспорюваного рішення Ковельської міськради Волинської обл. від 24.10.13 р. (а не від 24.10.14 р., як про це зазначено у позовній заяві позивачами) № 43/10 "Про надання дозволу на складання проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок" (далі - рішення № 43/10 від 24.10.13 р.), п. п. 5 п. 1 вказаного рішення відповідачеві - [PERSON] - надано дозвіл на складання проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки в оренду терміном на 5 р., орієнтовною пл. 132 кв. м., по [ADDRESS] для ведення городництва без права зміни цільового призначення земельної ділянки, за рахунок земель Ковельської міськради, не наданих у власність чи користування. Зобов"язано [PERSON] в місячний термін з моменту прийняття рішення, замовити виготовлення проектної документації. Дозволено проведення проектно - вишукувальних робіт на зазначеній земельній ділянці. Вказана вище земельна ділянка зарезервована на період виконання проектно - вишукувальних робіт терміном на 1 р.. Як слідує з копії оспорюваного рішення Ковельської міськради Волинської обл. від 27.03.14 р. № 53/44 "Про надання дозволу на складання проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок" (далі - рішення № 53/44 від 27.03.14 р.), п. 2 вказаного рішення було внесено зміни до п. п. 5 п. 1 вищезазначеного рішення Ковельської міськради Волинської обл. 43/10 від 24.10.13 р. і слова "терміном на 5 р." замінено словами "терміном на 25 р.", слова "для ведення городництва без права зміни цільового призначення земельної ділянки" замінено словами "для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель споруд". Як слідує з копії витягу з оспорюваного рішення Ковельської міськради Волинської обл.. від 10.07.14 р. № 57/52 "Про затвердження проектів землеустрою щодо відведення та надання земельних ділянок громадянам, припинення дії договорів оренди землі" (далі - рішення № 57/52 від 10.07.14 р.), п. 7 було затверджено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки та надання її [PERSON] - відповідачеві у справі - в оренду терміном на 25 р., пл. 132 кв. м., по [ADDRESS] (кадастровий № 071 040 000 0:25:032:00 14) для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд за рахунок земель Ковельської міськради, не наданих у власність чи користування, враховуючи рішення міськради № 43/10 від 24.10.13 р., № 53/44 від 27.03.14 р.. Зобов"язано [PERSON] як землекористувача у 2 - х місячний термін з моменту прийняття вказаного вище рішення укласти договір оренди землі. Як слідує з копії договору оренди землі № 1/111 від 31.07.14 р., останній укладений між Ковельською міськрадою Волинської обл. та відповідачем [PERSON] з приводу оренди земельної ділянки заг. пл. 132 кв. м. для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, що знаходиться у м. Ковелі, по [ADDRESS] (К№ 071 040 000 0:25:032:00 14). Термін дії договору - на 25 р. до 10.07.39 р.. Та обставина, що відповідачем - Ковельською міськрадою Волинської обл. - заперечується право позивачів на користування спірною земельною ділянкою, стверджується копіями листів Ковельської міськради Волинської обл. № 516 від 27.08.14 р., № Ю - 924гр від 03.09.14 р., Д - 961 від 03.09.14 р., № С - 1 035 від 19.09.14 р., № Ю - 791 від 21.07.14 р.. Зокрема, відповідач - Ковельська міськрада Волинської області - посилається в цих листах на ту обставину, що на момент прийняття оспорюваних рішень будь - які правовстановлюючі документи на право користування спірною земельно ділянкою були відсутні; оспорювані рішення приймались з врахуванням Геплану міста Ковеля, згідно з яким спірна земельна ділянка належить до території житлової забудови, проїзд між будинками №№ 6 та 8 по вул. Карпенка Карого не передбачений; за рішенням Ковельської міськради № 455 від 23.10.67 р. спірна земельна ділянка входила до складу земельної ділянки, розташованої по [ADDRESS]. Відповідно до довідки № 747/01 - 22 від 15.10.14 р., виданої Держархівом Волинської області, дійсно, рішення № 455 від 23.10.67 р. стосувалось затвердження розроблених техбюро при головному архітекторові міста планів забудови кв. кв. 43, 44 індивідуальними житловими будинками. Та обставина, що на протязі тривалого проміжку часу і на даний час з вулиці, нинішня назва якої Карпенка Карого, був фактичний проїзд до будинку позивачів, прохід до наявної у минулому колонки, стверджується і показаннями всіх свідків у справі. Так, свідок [PERSON] суду показала, що вона неодноразово з дитинства приходила у будинок позивачів, бачила, що з вул. Карпенка Карого був проїзд, яким користувались і який видно з космоса. Поряд був луг і дорога до лісу. Поряд було домоволодіння Подольчука. По спірному проїзду, на який претендують, зі слів [PERSON], останньою влітку 2014 р. проведено водопровід до квартири останньої. Цим же проїздом довозились дрова та брикет. На спірному проїзді вона була нещодавно. В даний час споруджено паркан аж до сараю позивача, для проїзду автомобіля мало місця, але по проїзду можливо проїхати без перешкод. Свідок [PERSON] суду показав, що він проживає по [ADDRESS].. З вул. Карпенка Карого був проїзд, яким користувались і по якому ходили по воду до колонки [PERSON]. На спірній дорозі була колонка ще за Польщі, є колодязь. Спірна дорога була лише до сараю, якого в даний час немає, а далі стежкою по городах був перехід на іншу вулицю. По ній приходили по воду, ходили і через двір [PERSON] по воду, здійснював довоз і автомобілями, можна по ній пройти і нині, зокрема, з вул. Карпенка Карого на вул. 22 - го Січня, і навпаки. Дорога закінчується за 50 м. від буд. [PERSON]. До будинку [PERSON], що відноситься вул. 22 - го Січня, можна пройти із з вул. 22 - го Січня. Свідок [PERSON] суду показав, що його батько - позивач у справі - одиноко проживає у [ADDRESS]. Територія, що належить до будинку батька, є спірною. По цій дорозі батькові завозили брикет. Він допомагає своєму батькові як інваліду 2 гр.. На цю дорогу претендують [PERSON]. Відповідач [PERSON] намагалась загородити спірну дорогу з погрозами своїми фінансами без підтвердження. Однак, встановленню огорожі перешкодив він фізично та усно. Іншого проїзду до будинку його батька немає, так як навколо приватні будинки. У батька є сарай, що знаходиться на відстані 5 м від будинку, поряд із спірною дорогою. Земельна ділянка, на якій розташований будинок батька, не приватизована. З вул. 22 - го Січня проїзду до будинку батька немає. З вул. 22 - го Січня будинок повністю загороджено парканом та приватизованими хвіртками, через які до квартири батька, що розташована не від вулиці, а із зворотнього боку будинку, зайти не можна, так як це приватна власність. Будинок сполучається з іншою вулицею, він багатоквартирний. Земельна ділянка, на якій розташований будинок, у т. ч. і біля квартири його батька не приватизована, але загороджена колишніми мешканцями будинку, встановлено приватні хвіртки. Батькові зручно користуватись спірною земельною ділянкою, виходячи на вул. Карпенка Карого, з невідомих йому причин виходу батькові на вул. 22 - го Січня немає через встановлення землекористування попередніми мешканцями. Свідок [PERSON] суду показала, що вона з народження проживає у [ADDRESS]. Між її та [PERSON] будинками завжди був проїзд, яким вони доїжджали до господарських споруд і довозили вугілля. [PERSON] у випадку отримання права на спірну земельну ділянку не забезпечать їм іншого проїзду, у т. ч. і позивачеві [PERSON] до своєї квартири. При приватизації нею своєї земельної ділянки, їй зазначили, що спірний проїзд не підлягає приватизації, оренді як землі загального користування, хоча вона пропонувала його приватизувати. У Державному акті на право власності на земельну ділянку на її ім"я зазначено спірну земельну ділянку як землі загального користування, проїзд. У техдокументації головний архітектор зазначив про забезпечення ширини спірного проїзду 3,5 м. Спірним проїздом в даний час користуються мешканці [ADDRESS], вона як власниця [ADDRESS]., так як у неї є заїзд із спірної дороги. У [ADDRESS] є приватна каналізація, що потребує обслуговування шляхом проїзду по спірній дорозі. Не у всіх квартирах цього будинку є газ. Лише через спірний проїзд завезти дрова можливо. З вул. 22 Січня можливо зайти лише до [ADDRESS]. За змістом ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Серед способів захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: визнання правочину недійсним, відшкодування моральної (немайнової) шкоди. Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до вимог ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Відповідно до ст. 10 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ЦПК України. Згідно вимог ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи Згідно ч. 2, 3 ст. 27 ЦПК України особи, які беруть участь у справі позовного провадження, для підтвердження своїх вимог або заперечень зобов'язані подати усі наявні у них докази до або під час попереднього судового засідання, а якщо попереднє судове засідання у справі не проводиться - до початку розгляду справи по суті. Особи, які беруть участь у справі, зобов'язані добросовісно здійснювати свої процесуальні права і виконувати процесуальні обов'язки. Однак, суд вважає, що вищезазначеними показаннями свідків та наданою позивачами копією техпаспорта на жилий будинок індивідуального житлового фонду, що розташований по [ADDRESS], співвласником якого є позивач [PERSON], виготовленого БТІ 31.01.92 р., не може стверджуватись та обставина, що спірна земельна ділянка є проїздом до вказаного вище будинку, передбаченим містобудівною документацією. Так, техпаспорт на будинок не є землевпорядною документацією, і у наявному у ньому плані земельної ділянки відсутні відомості про наявність проїзду до будинку і площу земельної ділянки, що, як зазначають позивачі, слугувала проїздом. Хоча на вказаному вище плані у техпаспорті, дійсно, графічно зображено фактично на той час існуючий проїзд до будинку позивачів з шириною 3,5 м та довжиною 42 м, однак, суд враховує, що площа земельної ділянки, що графічно зображена як проїзд на цьому плані, складає 147 кв. м., а не 192 кв. м, якою є площа спірної земельної ділянки. Разом з тим, як слідує з цього ж плану, справа від будинку позивачів на певній відстані від будинку є господарська споруда і ширина не забудованої земельної ділянки, розташованої між будинком та цією спорудою, не є вужчою, ніж вищезазначений проїзд. Це спростовує доводи позивачів та їх представника в тій частині, що єдино можливим доїхати до будинку позивачів є лише по спірній земельній ділянці. Із наданої позивачами копії плану будівель, виготовленого 04.0.92 р., слідує, що конфігурація будинку позивачів відмінна від тієї, що зображена у техплані від 31.01.92 р.. Будинок розташований по вул. 22 - го Січня і біля будинку мається відповідна земельна ділянка. Як слідує з копії фрагменту забудови кварталу в районах вул. Маліновського (Архипенка), Єрьоменка (Карпенка Карого), Лисенка, Поштової, наданого суду відповідачем - юридичною особою, що затверджений рішенням виконкому Ковельської міськради № 455 від 23.10.67 р., місцем розташування земельної ділянки, що є спірною, є таке, що частково накладається на графічне зображення більшої за площею земельної ділянки, розташованої по [ADDRESS], якому на даний час відповідає місце розташування будинку відповідача [PERSON]. Будинок позивачів як домоволодіння під. [ADDRESS] не розташований. Відповідно до копії матеріалів техдокументації із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право на земельну ділянку свідкові [PERSON] для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд по [ADDRESS]., виготовленого ТзОВ "Техбюро кадастру" у 2011 р., за рішенням Ковельської міськради Волинської обл. від 24.03.13 р № 7/38 "Про затвердження проектів землеустрою щодо відведення та надання земельних ділянок громадянам для будівництва і обслуговування житлового будинку", свідкові [PERSON], яка проживає по [ADDRESS], надано безоплатно у максимально дозволеній по м. Ковелю нормі у власність для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських споруд, на підставі рішення міськради від 25.03.10 р. № 68/11, земельну ділянку пл. 1 000 кв. м., розташовану по вул. Карпенка Карого. Акт погодження меж суміжного землекористування підписано лише гр. гр. [PERSON] та [PERSON]. У плані земельної ділянки, експлікації земель від літери А до літери Б вказано про розташування земель загального користування (проїзду) до свердловини, що розташована у його кінці. У Геплані земельної ділянки зазначено про наявність проїзду з площею покриття 133 кв. м. і необхідність для проект відведення забезпечити ширину проїзду 3,5 м. У копії відповідного Державного акта, виданого 04.10.11 р., від літери А до літери Б вказано про розташування земель загального користування (проїзду). Однак, суд враховує, що у вищезазначеному Геплані земельної ділянки свідка [PERSON], відповідно до вказаного умовного позначення, проїздом є частина земельної ділянки, що охоплюється площею виділеної їй земельної ділянки і не поширюється за її межі, зокрема, на спірну земельну ділянку. Також площа покриття проїзду, про який йдеться у вищезазначеному Генплані - 133 кв. м., що не відповідає квадратурі спірної земельної ділянки. Суд вважає, що свідка [PERSON] не було зобов"язано забезпечувати ширину спірної земельної ділянки як фактично існуючого проїзду з вул. Карпенка Карого. Відповідно до копії матеріалів проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки гр. [PERSON] з метою надання у безоплатну власність для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд по [ADDRESS], виготовленого ТзОВ "Техбюро кадастру" у 2010 р., за рішенням Ковельської міськради Волинської обл. від 25.03.10 р № 68/11 "Про затвердження матеріалів вибору та надання дозволу на складання проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок" гр. [PERSON], яка проживає по [ADDRESS], надано безоплатно у власність для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських споруд, земельну ділянку пл. 803 кв. м., розташовану по вул. Карпенка Карого. У Геплані земельної ділянки зазначено про наявність проїзду з площею покриття 140 кв. м. і необхідність для проект відведення забезпечити ширину проїзду 3,5 м. Однак, суд також враховує, що у вищезазначеному Геплані земельної ділянки гр. [PERSON], відповідно до вказаного умовного позначення, проїздом є частина земельної ділянки, що охоплюється площею виділеної їй земельної ділянки і не поширюється за її межі, зокрема, на спірну земельну ділянку, що фактично розташована не безпосередньо по сусідству із земельною ділянкою гр. [PERSON], а через одну земельну ділянку. Також площа покриття проїзду, про який йдеться у вищезазначеному Генплані - 140 кв. м., що не відповідає квадратурі спірної земельної ділянки. Суд вважає, що гр. [PERSON] не було зобов"язано забезпечувати ширину спірної земельної ділянки як фактично існуючого проїзду з вул. Карпенка Карого, з якою її земельна ділянка жодним чином не межує. Суд приходить до переконання, що копіями вищезазначених матеріалів із землеустрою щодо земельних ділянок свідка [PERSON] та гр. [PERSON] жодним чином не доводиться та обставина, що при оформленні вищезазначеної документації ставилась до вказаних вище громадян вимога про забезпечення ширини спірної земельної ділянки як проїзду. Вказівки головного архітектора стосувались проїздів в межах виділених вказаним громадянам земельних ділянок. Разом з тим, суд враховує, що у Гепланах зазначених вище земельних ділянок свідка [PERSON] та гр. [PERSON] поза їх межами зображено і позначено спірну земельну ділянку як проїзд, що межує із земельною ділянкою свідка [PERSON]. Стосовно наданої позивачами копії техумов № 56 - 03 від 30.06.14 р., затверджених ДТНО "Львівська залізниця", по об"єкту - [ADDRESS] за замовлення [PERSON], то суд вважає, що цей документ не може бути підтвердженням незаконності прийнятих відповідачем - Ковельською міськрадою - рішень, зокрема, № 43/10 від 24.10.13 р., № 53/44 від 27.03.14 р., укладення оспорюваного договору. Так, перші два оспорювані рішення були прийняті до затвердження техумов. Місцем під"єднання об"єкту до мереж централізованого водопостачання є водопровід, прокладений по вул. О. Олеся, а не по вул. Карпенка Карого чи по спірній земельній ділянці, як про це вказують позивачі. Крім того, вул. О. Олеся розташована з протилежної (фасадної) сторони будинку позивачів і ближче до вул. 22 - го Січня, а не з тильної сторони будинку позивачів. А тому посилання позивачів на ту обставину, що у приватному порядку мешканцями кв. 5 їх будинку водопровід було проведено по спірній земельній ділянці як по проїзду (землях загального користування), з врахування того, що відсутнє підтвердження дозволу на проведення земляних робіт у зв"язку з цим саме на спірній земельній ділянці, суд вважає такими, що не заслуговують на увагу і не стверджують підставність їх вимог за позовом. Відповідно до копії матеріалів техдокументації із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право на земельну ділянку гр. [PERSON] та [PERSON] - відповідачеві у справ - для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд по [ADDRESS]., виготовленого ТзОВ "Техбюро кадастру" у 2010 р., за рішенням Ковельської міськради Волинської обл. від 28.01.10 р № 66/9 "Про безоплатну передачу у приватну власність земельних ділянок для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), ведення садівництва, гаражного будівництва", вказаним вище особам як проживаючим, відповідно, по [ADDRESS] та [ADDRESS], була надано безоплатно у спільну сумісну власність для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, земельну ділянку пл. 763 кв. м., розташовану по [ADDRESS]. У плані земельної ділянки, експлікації земель, копії відповідного Державного акта, виданого 26.05.12 р., від літери А до літери Б вказано про розташування земель загального користування. Як слідує із копії плану - схеми земельної ділянки пл. 132 кв. м. по вул. Карпенка Карого, що пропонується в оренду [PERSON], спірна земельна ділянка розташована не на тій вулиці, де розташований будинок позивачів, сягає лише місця встановлення колонки і по своїй найбільшій протяжності межує із земельною ділянкою домоволодінь [ADDRESS]. Та обставина, що за станом на 14.04.10 р., 10.04.11 р. спірна земельна ділянка належала відповідачеві - Ковельській міськраді - як землі загального користування (проїзд), що не надані у власність чи користування; не визначена саме як проїзд у відомостях про проїзди, стверджується копіями вищезазначених документів. За змістом ст. 12 ЗК України, до повноважень міських рад у галузі земельних відносин на території міст належить, серед іншого, розпорядження землями територіальних громад; передача земельних ділянок комунальної власності у власність громадян відповідно до цього Кодексу; надання земельних ділянок у користування із земель комунальної власності відповідно до цього Кодексу; вилучення земельних ділянок із земель комунальної власності відповідно до цього Кодексу; організація землеустрою; підготовка висновків щодо вилучення (викупу) та надання земельних ділянок відповідно до цього Кодексу; вирішення земельних спорів; вирішення інших питань у галузі земельних відносин відповідно до закону. Категорії земель за основним цільовим призначенням поділяються, згідно ст. 19 ЗК України, на такі категорії: землі сільськогосподарського призначення; землі житлової та громадської забудови; землі природно - заповідного та іншого природоохоронного призначення; землі оздоровчого призначення; землі рекреаційного призначення; землі історико - культурного призначення; землі лісогосподарського призначення; землі водного фонду; землі промисловості, транспорту, зв'язку, енергетики, оборони та іншого призначення. Земельні ділянки кожної категорії земель, які не надані у власність або користування громадян чи юридичних осіб, можуть перебувати у запасі. Тобто, такої категорії земель як землі загального користування, законодавством не передбачено. Порядок зміни цільового призначення земельних ділянок передбачений ст. 20 ЗК України, згідно з якою віднесення земель до тієї чи іншої категорії здійснюється на підставі рішень органів державної влади, Верховної Ради Автономної Республіки Крим, Ради міністрів Автономної Республіки Крим та органів місцевого самоврядування відповідно до їх повноважень;за проектами землеустрою щодо їх відведення. За змістом ст. 36 ЗК України, громадянам із земель державної або комунальної власності можуть надаватися в оренду земельні ділянки для городництва лише із земель, що відносяться до категорії земель сільськогосподарського призначення. Як випливає із змісту ст. 38 ЗК України, земельні ділянки в межах населених пунктів належать до категорії земель житлової та громадської забудови і використовуються для розміщення житлової забудови, громадських будівель і споруд, інших об'єктів загального користування. Спірна земельна ділянка належала і належить в даний час до категорії земель житлової забудови. В судовому засіданні встановлено, що позивачі проживають у [ADDRESS]. На протязі тривалого проміжку часу з вулиці із сучасною назвою - вул. Карпенка Карого до їх будинку існував фактичний доїзд по спірній земельній ділянці, що перебуває у власності територіальної громади міста належить до земель житлової забудови. За станом на прийняття оспорюваних рішень та укладення опорюваного договору спірна земельна ділянка у користуванні чи у власності позивачів чи інших осіб не перебувала. Оспорюване рішення № 43/10 від 24.10.13 р., хоча і містить посилання на надання дозволу на складання проекту землеустрою щодо відведення спірної земельної ділянки відповідачеві [PERSON] для ведення городництва в межах міста, що не передбачено чинним законодавством, однак, жодним чином не порушує прав позивачів, які стосунку що спірної земельної ділянки не мали; ним надавалась лише згода на виготовлення проекту, а не надання землі тощо. Крім того, наступним оспорюваним рішенням № 53/44 від 27.03.14 р. відповідачем вже внесено у оспорюване рішення № 43/10 від 24.10.13 р. вказані вище зміни. Оспорюваним рішенням № 53/10 від 27.03.14 р. відповідачем - юридичною особою - правомірно було надано відповідачеві [PERSON] дозвіл на складання проекту землеустрою щодо спірної ділянки, з огляду на вищенаведене. Відповідно, оспорюване рішення № 57/52 від 10.07.14 р. такоє є правомірним з мотивів, наведених судом вище. На підставі цього рішення між відповідачами було укладено оспорюваний договір, що, однак, відповідає вимогам прийнятих рішень, що є законними, та положенням ЗК України, ЦК України, Закону України "Про оренду землі". Посилання позивачів та їх представника - адвоката - на ту обставину, що позивачі є землекористувачами щодо спірної земельної ділянки, на знайшло в судовому засідання свого ствердження. Суд вбачає, що за станом на даний час позивачі не скористались своїми правами, передбаченими ст. 42 ЗК України щодо тієї земельної ділянки, на якій розташований їх будинок і спору щодо межі між вказаною та спірною земельною ділянкою на даний час немає.. Прийняття оспорюваного рішення № 53/44 від 27.03.14 р. проведено відповідно до положень ст. 39 ЗК України, що врегульовує питання використання земель житлової та громадської забудови, що здійснюється відповідно до генерального плану населеного пункту, іншої містобудівної документації, плану земельно - господарського устрою з дотриманням будівельних норм, державних стандартів і норм. Та обставина, що на протязі багатьох років існував фактично проїзд, яким було зручно дістатись чи доїхати як до будинку позивачів, так і скористатись можливістю перейти на сусідню вулицю, пройти до розташованої у минулому в кінці спірної земельної ділянки водопровідної колонки, не може слугувати доказом того, що спірна земельна ділянка мала статус вулиці чи провулку і не належала до земель житлової забудови міста. Відповідно, у відповідача - юридичної особи - не було підстав для проведення процедури вилучення спірної земельної ділянки у позивачів перед прийняттям оспорюваних рішень та укладенням оспорюваного договору. Як слідує з копії листа № 4 061 від 15.09.14 р. Ковельської міжрайпрокуратури, адресованого, у т. ч., позивачеві [PERSON], перевіркою встановлено, що оспорювані рішення та договір законними та підстав для прокурорського реагування немає. Тому суд приходить до висновку, що спірна земельна ділянка як на час прийняття оспорюваних рішень, укладення оспорюваного договору, так і на даний час належить відповідачеві за первісним позовом - Ковельській міськраді Волинської області, належала у 1967 р. і належить нині до категорії земель житлової забудови. Вона передана Ковельською міськрадою з липня 2014 р. відповідачеві - [PERSON] - в оренду правомірно. Оспорювані рішення прийняті відповідачем - Ковельською міськрадою Волинської області - в межах її повноважень, відповідно до закону і підстав до визнання їх нечинними суд не вбачає. Договір оренди, що укладений між відповідачами за первісним позовом на підставі вищезазначених оспорюваних рішень, також відповідає вимогам закону. Тому у задоволенні позову слід відмовити у повному обсязі. На підставі наведеного,

Outcome: dismissed