Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-26 00:00:00

В червні 2015 року позивач звернувся в суд з позовом до [PERSON] про звернення стягнення на предмет іпотеки. Позовні вимоги мотивовані тим, що 06.04.2011 року між ПАТ "Дельта Банк" та фізичною особою підприємцем [PERSON] було укладено кредитний договір № ВКЛ 2006289, відповідно до якого банк надав позичальнику у тимчасове користування на умовах повернення, строковості, платності, забезпеченості та цільового характеру грошові кошти, а позичальник зобов'язався своєчасно повернути отриманий кредит, сплатити проценти за користування кредитом, а також виконати інші зобов'язання за даним договором. Так згідно умов договору, позивач надав відповідачу кредитні кошти в межах відновлювальної кредитної лінії з максимальним лімітом заборгованості 111\~200,00 грн., зі сплатою 25,99 % річних. Банк свої зобов'язання за кредитним договором виконав. З метою забезпечення виконання грошових зобов'язань за вищевказаним кредитним договором, іпотекодавець [PERSON] за договором іпотеки №б/н від 06.04.2011 року передав в іпотеку нерухоме майно, а саме: квартиру №110 з балконом в житловому будинку літ. «А», в цілому складається з: коридору 110 1, кімнат 110 2, 110 3, 110 5, комори 110- 4, кухні 110 6, санузла 110 7, частина підвалу під сарай площею 1,7 кв.м., загальною площею 47,0 кв.м., житловою площею 32,5 кв.м., що розташована за адресою: Вінницька область, м. Вінниця, проспект Космонавтів, буд. 52. Предмет іпотеки належить [PERSON], на праві власності, на підставі Договору купівлі-продажу, посвідченого приватним нотаріусом Вінницького міського нотаріального округу [PERSON] від 14.12.2010 року, зареєстрованого в реєстрі за № 2527. Право власності на предмет іпотеки зареєстроване Комунальним підприємством "Вінницьке міське бюро технічної інвентаризації" від 14.12.2010 року за реєстраційним номером 27714831, про що зроблено відповідний запис № 605/2750, в реєстрову книгу №113 та надано витяг про державну реєстрацію прав № 28360439 від 14.12.2010 року. В порушення умов договору відповідач не виконує належним чином зобов'язання за вказаним договором, про що повідомлялась. Це призвело до утворення в неї перед банком заборгованості станом на 25.03.2015 року в розмірі 96\~188, 16 грн., з якої: сума заборгованості за кредитом 81\~103,65 грн.; строкове тіло 63\~080,61 грн.; прострочене тіло 18\~023,04 грн.; сума заборгованості по процентам 12\~051,17 грн.; строкові проценти 1\~443,76 грн.; простроченні проценти 10\~607,41 грн.; розмір пені за несвоєчасне повернення кредиту 1\~703,79 грн.; розмір пені за несвоєчасне повернення процентів 1\~101,26 грн.; сума трьох процентів річних від суми простроченого кредиту 136,53 грн. та сума трьох процентів річних від суми прострочення процентів 91,76 грн. Оскільки в добровільному порядку відповідач борг не погашає, позивач змушений був звернутися до суду з даним позовом. Також в позовній заяві зазначено, що виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 02.03.2015 року №51 "Про запровадження тимчасової адміністрації у ПАТ "Дельта Банк", зі змінами внесеними 08.04.2015 року № 71. В зв'язку з цим, позивач зазначає, що він звільнений від сплати судового збору. За клопотанням представника відповідча, ухвалою суду від 28 вересня 2015 року було залучено до участі в справі Службу у справах дітей Вінницької міської ради. В судовому засіданні представник позивача позов підтримав у повному обсязі, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві. Просив задовольнити позовні вимоги у повному обсязі. Додатково пояснив, що в позовні заяві допущена описка в загальній сумі боргу, який становить 113\~266,83 грн. Також не заперечив проти ухвалення заочного рішення. Відповідач в судове засідання не зявилася з невідомих причин, хоча про дату, час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином. За таких обставин у відповідності до ст. 224 ЦПК України суд ухвалив заочне рішення у її відсутність, на підставі наявних в справі доказів, оскільки представник позивача не заперечив проти такого порядку вирішення спору. Третя особа без самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача - фізична особа підприємець [PERSON] в судове засідання не зявився з невідомих причин, хоча про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. Представник Служба у справах дітей Вінницької міської ради в судове засідання не зявилася з невідомих причин, хоча про дату, час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином. Вислухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 06.04.2011 року між ПАТ "Дельта Банк" та фізичною особою підприємцем [PERSON] був укладений кредитний договір № ВКЛ 2006289 (а.с. 8-15), відповідно до умов якого позивач надав [PERSON] у тимчасове користування на умовах повернення, строковості, платності, забезпеченості та цільового характеру використання грошові кошти в межах відновлювальної кредитної лінії з максимальним лімітом заборгованості 111\~200,00 грн., який зменшується рівними частинами в останні 6 місяців, відповідно до встановленого Графіку зменшення максимального ліміту заборгованості згідно Додатку №1 до цього Договору (а.с. 16, 17), який є його невід'ємною частиною, зі сплатою плати за користування грошовими коштами в розмірі 25,99 % процентів річних, з кінцевим терміном повернення до 06.04.2014 року включно, на умовах визначених цим договором. Кредит надавався позичальнику на поповнення обігових коштів (п. 1.2. вищевказаного договору). Факт видачі кредиту [PERSON] на загальну суму 111 199,55 грн. підтверджується меморіальними ордерами № 19443951, №23467888, №27648274, №12857505, № 35898703, № 15708842, № 31647126 (а.с. 90-96). Згідно п.п. 1.4., 1.4.1. кредитного договору, забезпеченням позичальником виконання своїх зобов'язань щодо повернення кредиту, сплати нарахованих процентів, можливих штрафних санкцій, а також інших витрат на здійснення забезпеченої заставою вимоги за цим договором виступає договір іпотеки квартири, загальною площею 47,00 кв.м., що знаходиться за адресою:м. Вінниця, [ADDRESS], що належить [PERSON] Пунктом 5 вищевказаного договору визначено, що позичальник зобов'язаний забезпечити своєчасну оплату платежів, передбачених даним договором, належним чином виконувати свої зобов'язання за цим договором, використовувати грошові кошти, надані в рахунок кредиту, за цільовим призначенням. Відповідно до п. 3.2. кредитного договору, нарахування та сплата процентів за користування кредитом здійснюється за фактичну кількість днів користування кредитом в період (28-29-30-31/360) на непогашену суму кредиту (залишок заборгованості за кредитом), починаючи з дати видачі кредиту до дати його повернення. При розрахунку процентів враховується день надання та не враховується день погашення кредиту. За прострочення строків повернення кредитних коштів та/або сплати процентів позичальник сплачує кредитору пеню із розрахунку 3,0 процента від простроченої суми за кожен день прострочення. Вказана пеня сплачується у випадку порушення позичальником строків платежів, передбачених п.п. 1.1., 1.3., 2.3., 2.5., 3.3., 3.8. цього договору, а також будь-яких інших строків платежів, передбачених цим договором. Сплата пені не звільняє позичальника від зобов'язанння сплатити проценти за весь час фактичного користування кредитом (п. 9.1. кредитного договору). З додаткового договору № 1 від 10.12.2013 року до договору кредитної лінії № ВКЛ 2006289 укладеного між ПАТ "Дельта Банк" та фізичною особою підприємцем [PERSON], суд вбачає, що п. 1.1. кредитного договору був викладений в новій редакції, а саме кінцевим терміном повернення є 09.12.2016 року включно. Також викладено Додаток №1 до Договору в новій редакції, що наведена у Додатку до цього Додаткового договору, який є його невід'ємною частиною (а.с. 18-19). Також судом встановлено, що 06.04.2011 року між ПАТ "Дельта Банк" та [PERSON] було укладено іпотечний договір, відповідно до умов якого іпотекодавець з метою забезпечення належного виконання позичальником зобов'язання, що випливає з кредитного договору, передає, а іпотекодавець приймає в іпотеку в порядку і на умовах, визначених цим Договором, належне йому на праві власності нерухоме майно, а саме: квартиру № 110 з балконом в житловому будинку літ. «А», в цілому складається з: коридору 110 1, кімнат 110 2, 110 3, 110 5, комори 110- 4, кухні 110 6, санузла 110 7, частина підвалу під сарай площею 1,7 кв.м., загальною площею 47,0 кв.м., житловою площею 32,5 кв.м., що розташована за адресою: Вінницька область, м. Вінниця, проспект Космонавтів, буд. 52. Предмет іпотеки належить [PERSON], на праві власності, на підставі Договору купівлі-продажу, посвідченого приватним нотаріусом Вінницького міського нотаріального округу [PERSON] від 14.12.2010 року, зареєстрованого в реєстрі за № 2527. Право власності на предмет іпотеки зареєстроване Комунальним підприємством "Вінницьке міське бюро технічної інвентаризації" від 14.12.2010 року за реєстраційним номером 27714831, про що зроблено відповідний запис № 605/2750, в реєстрову книгу №113 та надано витяг про державну реєстрацію прав № 28360439 від 14.12.2010 року (а.с. 20-25). Іпотека за цим договором поширюється і на частину об'єкта предмету іпотеки, яка не може бути виділеною в натурі і буде приєднана до предмету іпотеки після укладення цього іпотечного договору без реєстрації права власності на неї як на окремий об'єкт нерухомості (п. 2.1.1. іпотечного договору). Відповідно до п. 4.1.6. іпотечного договору, іпотекодержатель має право у разі порушення позичальником зобов'язання за кредитним договором чи іпотекодавцем зобов'язань за цим договором, а також інших обов'язків іпотекодавця та/або позичальника, іпотекодержатель має право вимагати дострокового виконання зобов'язання, а в разі його невиконання, звернути стягнення на предмет іпотеки. Іпотекодавець зобов'язаний у разі невиконання зобов'язань, забезпечених цим договором, не перешкоджати іпотекодержателю у здійсненні заходів, направлених на задоволення його вимог за рахунок предмета іпотеки (п. 4.4.9. іпотечного договору). Пунктом 7.1. вищевказаного договору визначено, що іпотекодержатель набуває право на задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки у випадку, якщо у момент настання строку (терміну) виконання зобов'язань, вони не будуть виконанні (виконані неналежним чином) та у випадку, якщо інформація або документи, надані іпотекодавцем при укладені цього договору, виявляться недостовірними та/або недійсними, у випадку не виконання та/або неналежного виконання зобов'язань за кредитним договором та цим договором, а також у інших випадках передбачених кредитним договором, цим договором та чинним законодавством України. Іпотекодержатель має право на свій розсуд обрати порядок звернення стягнення на предмет іпотеки в межах, передбачених п. 7.2 цього договору, зокрема: рішення суду, переходу до іпотекодержателя права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання зобов'язання в порядку, встановленому статтею 37 Закону України "Про іпотеку" та умовами цього договору (п. 7.3. іпотечного договору). У разі набуття іпотекодержателем права звернення стягнення на предмет іпотеки, іпотекодержатель набуває право від свого імені продати предмет іпотеки будь-якій особі з дотриманням умов, визначених в Законі України "Про іпотеку" (п. 7.4.2. вищевказаного договору). Встановлено судом і те, що своїх зобов'язань за договором позичальник та відповідач належним чином не виконують, що призвело до утворення перед банком заборгованості. З розрахунку заборгованості за договором кредиту № ВКЛ 2006289 від 06.04.2011 року, судом встановлено, що заборгованість [PERSON] станом на 17.09.2015 року становить 113\~266 грн. 83 коп., з яких: сума заборгованості за кредитним договором 81\~103 грн. 65 коп.; строкове тіло 45\~057 грн. 57 коп.; прострочене тіло 36\~046 грн. 08 коп.; сума заборгованості по процентам 17\~414 грн. 36 коп.; строкові проценти 924 грн.; прострочені проценти 16\~490 грн. 36 коп.; розмір пені за несвоєчасне повернення кредиту 6\~848 грн. 66 коп.; розмір пені за несвоєчасне повернення процентів 3\~934 грн. 33 коп.; сума трьох процентів річних від суми простроченого кредиту 397 грн. 03 коп.; сума трьох процентів річних від суми прострочених процентів 232 грн. 81 коп.; розмір штрафу - 3\~335 грн. 99 коп. (а.с. 132-133). Суд прийшов до висновку, що відносини, які виникли між сторонами виникли із кредитного договору, забезпеченого іпотекою, та підлягають врегулюваню відповідно до норм глав 47-49 ЦК України і спеціальними нормами глави 71 ЦК України, а також Закону України "Про іпотеку". Стаття 1054 ЦК України, визначає, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. За змістом ст. 526 ЦК України, зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору, вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ч.1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Частина 2 ст. 1050 ЦК України визначає, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому. Відповідно до ч. 2 ст. 592 ЦК України, заставодержатель має право вимагати дострокового виконання зобов'язання, забезпеченого заставою, а якщо його вимога не буде задоволена, - звернути стягнення на предмет застави у випадках встановлених договором. Ст. 572 ЦК України визначено, що в силу застави кредитом (заставодержатель) має право у разі невиконання боржником (заставодавцем) зобов'язання, забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом (право застави). Згідно ч. 1 ст. 575 ЦК України, застава нерухомого майна, що залишається у володінні заставодавця або третьої особи, є іпотекою. Відповідно до ч.1, 2 ст. 589 ЦК України у разі невиконання зобов'язання, забезпеченого заставою, заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави. За рахунок предмета застави заставодержатель має право задовольнити в повному обсязі свою вимогу, що визначена на момент фактичного задоволення, включаючи сплату процентів, неустойки, відшкодування збитків, завданих порушенням зобов'язання, необхідних витрат на утримання заставленого майна, а також витрат, понесених у зв'язку із пред'явлення вимоги, якщо інше не встановлено договором. Відповідно до ст. 629 ЦК України, договір є обовязковим для виконання сторонами. Згідно ст. 1 Закону України "Про іпотеку" особа, яка передає в іпотеку нерухоме майно для забезпечення виконання зобов'язання іншої особи-боржника, є майновим поручителем. Статтею 11 даного закону майновий поручитель несе відповідальність перед іпотекодержателем за невиконання боржником основного зобов'язання виключно в межах вартості предмета іпотеки. Відповідно до ч.1 ст. 12 Закону України "Про іпотеку", у разі порушення іпотекодавцем обов'язків, встановлених іпотечним договором, іпотекодержатель має право вимагати дострокового виконання основного зобов'язання, а в разі його невиконання - звернути стягнення на предмет іпотеки. Згідно ч. 3 ст. 33 Закону України "Про іпотеку", звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя. Згідно ст.7 Закону України "Про іпотеку" іпотекодержатель має право за рахунок предмета іпотеки задовольнити свою вимогу за основним зобов'язанням у повному обсязі або в частині, встановленій іпотечним договором, що визначена на час виконання цієї вимоги, включаючи сплату процентів, неустойки, основної суми боргу та будь-якого збільшення цієї суми, яке було прямо передбачене умовами договору, що обумовлює основне зобов'язання. Відповідно до ч. 1 ст. 33 Закону України "Про іпотеку" у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Частиною 1, 3 ст. 36 вищевказаного Закону визначено, що сторони іпотечного договору можуть вирішити питання про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору. Позасудове врегулювання здійснюється згідно із застереженням про задоволення вимог іпотекодержателя, що міститься в іпотечному договорі, або згідно з окремим договором між іпотекодавцем і іпотекодержателем про задоволення вимог іпотекодержателя, що підлягає нотаріальному посвідченню, який може бути укладений одночасно з іпотечним договором або в будь-який час до набрання законної сили рішенням суду про звернення стягнення на предмет іпотеки. Договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками, може передбачати, зокрема передати іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов'язання у порядку, встановленому статтею 37 цього Закону. Згдно ч. 1 ст. 37 вищевказаного Закону, іпотекодержатель може задовольнити забезпечену іпотекою вимогу шляхом набуття права власності на предмет іпотеки. Правовою підставою для реєстрації права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, яке є предметом іпотеки, є договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками та передбачає передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов'язання. Разом із тим ч. 3 ст. 33 Закону України "Про іпотеку" передбачено звернення стягнення на предмет іпотеки на підставі: 1) рішення суду, 2) виконавчого напису нотаріуса або 3) згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя (тобто шляхом позасудового врегулювання). При цьому правовою підставою для передачі іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов'язання є договір про задоволення вимог іпотекодержателя (або застереження в іпотечному договорі). Отже, наведеними вище нормами законодавства (насамперед статтями 36, 37 Закону України "Про іпотеку") не виключається можливість звернення стягнення в такий спосіб і набуття іпотекодержателем права власності на предмет іпотеки за рішенням суду. У цих нормах задоволення вимог іпотекодержателя шляхом набуття ним права власності на предмет іпотеки ототожнюється передусім із способом звернення стягнення, який, разом з іншими, може застосовуватися, якщо це передбачено договором. Як вбачається із договору іпотеки від 06.04.2011 року, укладеним між ПАТ "Дельта Банк" та [PERSON], посвідчений приватним нотаріусом Вінницького міського нотаріального округу [PERSON] та зареєстрований в реєстрі за №1826, останній містить п. 7.2., у якому передбачено такий спосіб звернення стягнення на предмет іпотеки, як перехід до іпотекодержателя права власності на предмет іпотеки, в рахунок виконання зобов'язання в порядку, встановленому статтею 37 Закону України "Про іпотеку" та умовами цього договору. Таким чином, суд приходить до висновку, що спосіб реалізації предмета іпотеки слід визначити шляхом визнання права власності на іпотечне майно за ПАТ "Дельта Банк". Відповідно до п.39 Постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №5 від 30.03.2012 року "Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин", з урахуванням положень частини третьої статті 33, статті 36, частини першої статті 37 Закону України "Про іпотеку" іпотекодержатель може задовольнити забезпечену іпотекою вимогу шляхом набуття права власності на предмет іпотеки. Правовою підставою для реєстрації права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, яке є предметом іпотеки, є договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками та передбачає передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов'язання. У зв'язку з наведеним суди мають виходити з того, що з урахуванням цим норм права не виключається можливість звернення стягнення на предмет іпотеки в такий спосіб і набуття іпотекодержателем права власності на нього за рішенням суду, оскільки цими нормами передбачено задоволення вимог іпотекодержателя шляхом набуття права власності на предмет іпотеки, яке ототожнюється зі способом звернення стягнення, якщо його передбачено договором. Тому в разі встановлення такого способу звернення стягнення на предмет іпотеки, в договорі іпотекодержатель на підставі частини другої статті 16 ЦК має право вимагати застосування його судом. З рішення Виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб № 181 від 02.10.2015 року вбачається, що було розпочато процедуру ліквідації ПАТ "Дельта Банк" (АТ "Дельта Банк") з 05.10.2015 року по 04.10.2017 року включно та призначено уповноваженою особою Фонду і делеговані всі повноваження ліквідатора АТ "Дельта Банк", визначені Законом, [PERSON] на два роки з 05.10.2015 року по 04.10.2017 року включно (а.с. 130). На підставі викладеного, суд прийшов до висновку про наявність спірних правовідносин між сторонами, які відносяться до договірних зобов'язань, зокрема, кредиту і застави (іпотеки), встановив, що права позивача порушені, тому вони підлягають захисту. Зважаючи на вищевикладене, а також враховуючи, що в судовому засіданні знайшов підтвердження факт невиконання відповідачем та позичальником [PERSON] своїх зобов'язань за кредитним договором № ВКЛ 2006289 від 06.04.2011 року, суд вважає, що в рахунок погашення заборгованості в розмірі 113\~266 грн. 83 коп., слід звернути стягнення на предмет іпотеки, а саме: квартира №110 з балконом в житловому будинку літ. «А» в цілому складається з: коридору 110 1, кімнат 110 2, 110 3, 110 5, комори 110- 4, кухні 110 6, санузла 110 7, частина підвалу під сарай площею 1,7 кв.м., загальною площею 47,0 кв.м., житловою площею 32,5 кв.м., що розташована за адресою: Вінницька область, м. Вінниця, проспект Космонавтів, буд. 52, шляхом визнана за Публічним акціонерним товариством "Дельта Банк" право власності на вищевказану квартиру. Згідно ст. 88 ЦПК України з відповідача в дохід держави слід стягнути 1132,67 грн. судового збору. На підставі викладеного та

Outcome: approved