Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-26 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON], Приватного акціонерного товариства «Українська Охоронно-Страхове Компанія» про відшкодування шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди посилаючись на те, що 26.10.2012 року відбулась дорожньо-транспортна пригода за участю [PERSON] та [PERSON] Постановою Шевченківського районного суду міста Києва від 24.04.2013 року [PERSON] було визнано винним за ст. 124 КУпАП. Цивільно-правова відповідальність відповідача-1 була застрахована у ПрАТ «УОСК». Станом на 23.09.2014 року позивачу жодних виплат від страхової компанії не проводилось, але було запропоновано звернутись до суду з позовом про стягнення збитків з винуватця ДТП. Тому просить суд стягнути солідарно з відповідачів на користь позивача матеріальну шкоду в розмірі 61337 грн. 93 коп. та моральну шкоду в розмірі 5000 грн. Представник позивача в судове засідання не з`явився, надійшла заява про розгляд справи у його відсутність, позов підтримує в повному обсязі Відповідач-1 в судове засідання не з'явився, причини неявки суду не повідомив, хоча про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, а тому по справі необхідно ухвалити заочне рішення, відповідно до ст. 224 ЦПК України через неявку відповідача в судове засідання. Представник відповідача-2 подала письмові заперечення у яких просить відмовити в задоволенні позову в частині стягнення з відповідача-2 матеріальної шкоди, аргументуючи це ти, що договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, укладений між [PERSON] та ПрАТ «УОСК» є недійсним. Відповідна справа розглядається Дніпровським районним судом м. Києва. Третя особа в судове засідання не з`явилась, про день, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного висновку. Як вбачається з матеріалів справи, 26.10.2012 року приблизно о 19:05 годині, водій [PERSON], керуючи автомобілем «ВАЗ-2107» д/н [NUMBER] в м. Києві по вул. Щусєва, проїхав перехрестя з вул. Грекова в м. Києві на забороняючий «червоний» сигнал світлофора, внаслідок чого скоїв зіткнення з автомобілем «Шкода» д/н [NUMBER] під керуванням водія [PERSON], що призвело до пошкоджень транспортних засобів та матеріальних збитків (а.с.6). В мотивувальній частині постанови від 24 квітня 2013 року винним визнано [PERSON], однак справа про адміністративне правопорушення закрита на підставі ст. 38 КУпАП. Відповідно до ч. 3 ст. 61 ЦПК України, обставини, що встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Преюдиційні факти - це факти, встановлені рішенням чи вироком суду, що набрали законної сили. Преюдиційність ґрунтується на правовій властивості законної сили судового рішення і визначається його суб'єктивними і об'єктивними межами, за якими сторонами та інші особи, які брали участь у розгляді справи, а також їх правонаступники не можуть знову оспорювати в іншому процесі встановлені судовим рішенням у такій справі правовідносини. Преюдиційні обставини є обов'язковими для суду, який розглядає справу навіть у тому випадку, коли він вважає, що вони встановлені невірно. Таким чином, законодавець намагається забезпечити єдність судової практики та запобігти появі протилежних за змістом судових рішень. Крім того, згідно ч. 3 ст. 61 ЦПК України, преюдиційність поширюється не тільки на осіб, що брали участь у справі, а й на особу, щодо якої відповідним рішенням встановлено певні обставини, незалежно від того, чи брала вона участь у справі. 11.06.2010р. між ПрАТ «Українська охоронно-страхова компанія» та ТОВ «Купуй Поліс» було укладено договір доручення №89 (надання агентських послуг у страхуванні). Згідно з п.п. 1.2.3, 1.2. р. 1 договору доручення № 89 довіритель доручає, а повірений приймає на себе обов'язки від імені, за дорученням, в інтересах та під контролем довірителя, надавати фізичним та юридичним особам страхові послуги, а саме - укладати договори страхування та видавати їх страхувальникам, приймати страхові платежі за договорами страхування та забезпечувати їх повне перерахування довірителю в порядку, передбаченому законодавством та цим Договором. 11.06.2011 року між ПрАТ «Українська охоронно-страхова компанія» та ТОВ «Купуй Поліс» було укладено додаткову угоду до договору доручення №89, в якій сторони дійшли згоди змінити п.2.1.28. Договору доручення №89 від 11.06.2010 року, виклавши його у новій редакції, зокрема, -права та обов'язки за цим договором можуть передаватися третім особам (агентам), і при передачі прав та обов'язків третім особам повірений зобов'язаний укласти договір. 16.01.2012 року ТОВ «Купуй Поліс» з [PERSON] було укладено договір доручення № с46012 про надання агентських послуг. 16.01.2012 року та 09.04.2012 року [PERSON] було передано бланки договорів обов'язкового страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів з АВ/3275124 - 3275128, АВ/5281466-5281470 та стікери до них, що підтверджувалося копіями акту №1 від 16.01.2012 року та №3 від 09.04.2012 року. У подальшому, ТОВ "Купуй Поліс" повідомило, що бланки полісів обов"язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, в тому числі бланк серія АВ №3275127 були викрадені у [PERSON] ПрАТ «УОСК» провело службове розслідування причин втрати бланків, в ході якого були отримані письмові пояснення від ТОВ "Купуй поліс", складено акт списання бланків полісів та в газеті "Експрес об'ява" №226-227 (4925) від 22-28 листопада 2013 року розміщено оголошення про втрату бланків полісів. Рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 22 квітня 2015 року договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (Поліс) серії АВ №3275127 від 26.10.2012 року визнано недійсним (а.с.60-62). Враховуючи вищезазначене, ПрАТ «УОСК» не несе відповідальності за завдання [PERSON] матеріальних збитків, завданих внаслідок ДТП. А отже в частині стягнення грошових коштів з відповідача-2 позов задоволенню не підлягає. Відповідно до ст. 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань. За положеннями ст. 124 Конституції України юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі. Частиною 1 ст. 3 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Стаття 4 ЦПК України регламентує, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України. Відповідно до ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала, у повному обсязі. Згідно калькуляції №ТО13-16020 від 22.05.2013 року, матеріальні збитки по ремонту автомобіля «Шкода» д/н [NUMBER], отримані внаслідок ДТП, складають 61337 грн. 93 коп. (а.с.9-10). Згідно ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Відповідно до ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідач-1 в судове засідання не надав жодного доказу того, що ним в добровільному порядку відшкодовано матеріальну шкоду, яка була завдана в результаті пошкодження автомобіля «Шкода», д/н [NUMBER], тому суд позбавлений врахувати інші докази ніж ті, які є в матеріалах справи. Таким чином, на відшкодування завданої матеріальної шкоди з відповідача-1 підлягає стягненню 61337 грн. 93 коп. Також однією з позовних вимог, позивач просить стягнути моральну шкоду, яка полягає в моральних стражданнях, викликаними фінансовими труднощами, а як наслідок дратівливість та проблеми у спілкуванні з оточуючими. Моральну шкоду оцінює в 5000 грн. Як визначено ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Відповідно до ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов'язана з розміром цього відшкодування. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом. Враховуючи вимоги розумності і справедливості, характер правопорушення, глибину фізичних та душевних страждань, ступінь вини [PERSON], який завдав моральної шкоди, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення, на відшкодування моральної шкоди з [PERSON] на користь позивача, суд вважає за необхідне стягнути моральну шкоду в сумі 1000 грн. Частиною 1 ст. 88 ЦПК України передбачено, що стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Таким чином, з відповідача-1 підлягає стягненню на користь позивача сплачений в дохід держави судовий збір в розмірі 856 грн. 98 коп. З врахуванням вищевикладеного, суд вважає, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню частково. На підставі викладеного,

Outcome: partial