Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-12 00:00:00

Позивач звернулася до суду 10 квітня 2014 року з вищевказаним позовом, посилаючись на те, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі, з 21 листопада 1990 року, який був укладений Надеждівською сільською радою Лозівського району, Харківської області. Від даного шлюбу мають дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], які проживають з позивачем. Відповідач матеріальної допомоги на утримання неповнолітньої доньки не надає. У судове засідання позивач надала суду письмову заяву, в якій просила задовольнити позовні вимоги в повному обсязі, та просила слухати цивільну справу за її відсутністю. У судове засідання відповідач надав письмовий відзив на позовну заяву, в якому зазначив, що позовні вимоги позивача визнає,так як дитина проживає з позивачем і знаходиться на її утриманні, оскільки вони однією сім"єю не проживають. Крім того, відповідач зазначив, що він офіційно не працює, інвалідом неявляєється, на утриманні інших осіб немає і стягнень за виконавчими листами, з нього не проводиться. Відповідно до ст.174 ЦПК України, у визначено, що у разі визнання відповідачем позову, суд, за наявності для того підстав, ухвалює рішення про його задоволення. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Судом з»ясовано, що 21 листопада 1990 року Надеждівською сільською радою Лозівського району Харківської області укладено шлюб між сторонами, що підтверджується копією свідоцтва про укладення шлюбу, актовий запис № 4(а.с.№5) Від шлюбу у них народилися діти: син - [PERSON], [INFO], який вже повнолітній та донька - [PERSON], [INFO], про що свідчать ксерокопії свідоцтва про народження (а.с.№ 6-7), в яких в графі батько зазначено: [PERSON], а в графі мати: [PERSON]. Судом достовірно встановлено, що відповідач не надає постійної матеріальної допомоги позивачу на утримання їх спільної дитини. Згідно ст.180 Сімейного кодексу України, батьки повинні утримувати своїх неповнолітніх дітей до досягнення ними повноліття. Отже, своїми діями, відповідач порушує свої зобов"язання закріплені в статті №51 Конституції України від 28 червня 1996 року, а саме: Батьки зобов"язані утримувати своїх дітей до досягнення ними повноліття. Аналогічне твердження закріплене і в ст.180 Сімейного Кодексу України. В принципі №6 Декларації прав дитини, проголошеної Генеральною Асамблеєю 20 листопада 1959 року, записано: " Дитина, якщо це можливо, повинна зростати під опікою і відповідальністю своїх батьків, і звичайно, в атмосфері любові та матеріального забезпечення". В ч.2 ст.3 Конвенції про права дитини, що діє на Україні з 27 вересня 1991 року вказано: "Держави-учасники зобов"язуються забезпечити дитині такий захист та опіку, які необхідні їй для її злагоди, приймаючи до уваги права та обов"язки її батьків, опікунів та інших осіб, котрі відповідають за неї по закону і з цією метою приймають всі відповідні законодавчі та адміністративні заходи". Відповідно до ст.8 Закону України "Про охорону дитинства" від 26 квітня 2001 року №2402 зазначено, що "Кожна дитина має право на рівень життя достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних доля всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Статтею №11 цього ж Закону вказано, що "Сім"я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Кожна дитина має право на проживання в сім"ї разом з батьками або в сім"ї одного з них та на піклування батьків. Предметом основної турботи та основним обов"язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини." Згідно статті №12 цього закону вказано, що " Виховання в сім"ї є першоосновою розвитку дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов"язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров"я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці".

Outcome: approved