Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-12 00:00:00

У жовтні 2016 року ПАТ «Альфа-Банк» звернулось до суду з позовом до [PERSON] та просило суд стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором у сумі 8231,55 доларів США. Позивач свої вимоги обґрунтовує тим, що між ВАТ "Сведбанк" (правонаступником якого є ПАТ «Сведбанк») та [PERSON] 26.03.2008 року укладено кредитний договір №2615/0308/88-004, згідно умов якого банк надав [PERSON] кредит у сумі 40 000,00 доларів США на споживчі цілі, а [PERSON] у свою чергу зобов"язувалась погасити кредит до 26.03.2018 року, сплатити за його користування проценти у розмірі 11,9% річних. Банк виконав умови кредитного договору та надав [PERSON] зазначені грошові кошти у повному обсязі. Між ПАТ "Сведбанк" та ПАТ "Дельта Банк" 25.05.2012 року був укладений договір купівлі-продажу прав вимоги за кредитними договорами. В свою чергу, 15.06.2012 року між ПАТ "Дельта Банк" та ПАТ "Альфа Банк" був укладений договір купівлі-продажу прав вимоги за кредитним договором, згідно якого відбулось право відступлення права вимоги за кредитним договором №2615/0308/88-004 від 26.03.2008 року, що було укладено між ВАТ "Сведбанк" (правонаступником якого є ПАТ «Сведбанк») та [PERSON] Вказана в позовній заяві заборгованість відповідача перед позивачем виникла у зв'язку з неналежним виконанням [PERSON], умов кредитного договору від 26.03.2008 року, а саме: через порушення строків сплати платежів в рахунок погашення кредиту та нарахованих відсотків. Представник позивача у судове засідання не з'явився, однак подав до суду заяву про розгляд справи у відсутність представника позивача, позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив суд їх задовольнити, проти ухвалення заочного рішення не заперечував. Відповідач в судове засідання не з'явилась, про день, час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином, про причини неявки суд не повідомила, заяви про розгляд справи у її відсутність до суду не надходило. За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутність відповідача та ухвалити заочне рішення відповідно до ст.ст.169 ч.4, 224-226 ЦПК України, оскільки представник позивача не заперечував проти заочного розгляду справи. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню виходячи з наступних підстав. Судом встановлено, що між ВАТ "Сведбанк" (правонаступником якого є ПАТ «Сведбанк») та [PERSON] 26.03.2008 року укладено кредитний договір №2615/0308/88-004, згідно умов якого банк надав [PERSON] кредит у сумі 40 000,00 доларів США на споживчі цілі, а [PERSON] у свою чергу зобов"язувалась погасити кредит до 26.03.2018 року, сплатити за його користування проценти у розмірі 11,9% річних. Частиною 1 ст. 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредити) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Банк виконав умови згаданого кредитного договору та надав [PERSON] у кредит грошові кошти у сумі 40 000,00 дол. США . Між ПАТ "Сведбанк" та ПАТ "Дельта Банк" 25.05.2012 року був укладений договір купівлі-продажу прав вимоги за кредитними договорами. В свою чергу, 15.06.2012 року між ПАТ "Дельта Банк" та ПАТ "Альфа Банк" був укладений договір купівлі-продажу прав вимоги за кредитним договором, згідно якого відбулось право відступлення права вимоги за кредитним договором №2615/0308/88-004 від 26.03.2008 року, що було укладено між ВАТ "Сведбанк" (правонаступником якого є ПАТ «Сведбанк») та [PERSON] Також судом встановлено, що [PERSON] умови кредитного договору №2615/0308/88-004 від 26.03.2008 року належним чином не виконує, у зв'язку з чим заборгувала позивачу станом на 20.09.2016 року кошти у сумі 8231,55 доларів США, що складається із заборгованості за кредитом у сумі 8015,83 доларів США, несплачених відсотків у сумі 215,72 доларів США. Наявність вказаної заборгованості підтверджується наданим позивачем розрахунком, який перевірений судом. Відповідно до ст.ст.525, 526, 530 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, при цьому зобов'язання має виконуватися належним чином і у встановлений строк відповідно до умов договору. Частиною 2 ст.615 ЦК України передбачено, що одностороння відмова від зобов'язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов'язання. Приписами статті 629 ЦК України визначено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами. Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір не встановлений договором або законом, що встановлено ст.625 ЦК України. Відповідно до ст.610 ЦК України порушення зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Згідно ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. У відповідності до ч.1 ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ч.ч.1, 4 ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Разом з тим, відповідачем суду не надано жодних належних та допустимих доказів в заперечення позовних вимог, не здобуто таких доказів і в ході судових засідань. Повно та всебічно з'ясувавши обставини справи, оцінивши зібрані у справі докази, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ґрунтуються на вимогах закону, обставини справи підтверджені певними засобами доказування, а тому позовну заяву необхідно задовольнити. Відповідно до ст. 88 ч. 1 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Зважаючи на викладене,

Outcome: approved