Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-28 00:00:00

Стислий виклад позиції позивача. Позивач [PERSON] , звернувся в суд з позовом про встановлення факту проживання однією сім`єю із спадкодавцем більше п`яти років на час відкриття спадщини, визнання права власності на спадкове майно та переведення прав та обов`язків забудовника в порядку спадкування за законом до відповідача Вашківецької міської ради, Вижницького району Чернівецької області, де третіми особами, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору є [PERSON] , [PERSON] Просить встановити факт спільного проживання [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , яка померла [INFO] однією сім`єю не менше 5 років до часу відкриття спадщини та визнати мене, [PERSON] , спадкоємцем четвертої черги за законом після смерті [PERSON] . Визнати за ним, [PERSON] , право власності на спадкове майно, а саме, на будівельні матеріали, що використані при будівництві незавершеного будівництвом житлового будинку по плану забудови під літ. «А», вартістю 55856,00 грн., навісу по плану забудови літ. «Б» вартістю 4473,00 грн. та сарай по плану забудови літ «В» вартістю 9244,00 грн., що розташований за адресою: [ADDRESS] , який належав померлій [INFO] [PERSON] . Права та обов`язки спадкодавця [PERSON] , яка померла [INFO] як забудовника житлового будинку, який розташований за адресою: [ADDRESS] , перевести на спадкоємця [PERSON] , [INFO] . Свої позовні вимоги обґрунтував наступним. [INFO] померла [PERSON] . Після її смерті відкрилася спадщина, яка складається із незавершеного будівництвом житлового будинку та належних до нього будівель та споруд, що знаходиться в [ADDRESS] , який належав їй на підставі договору купівлі-продажу від 10.03.2006 року, посвідченого нотаріусом Штеф`юк Н.В., зареєстрований в реєстрі за№1333. Загальна вартість незавершеного будівництвом господарства складає 69573,00 грн. За життя [PERSON] заповіту не складала. Він є спадкоємцем четвертої черги, як особа, яка проживала однією сім`єю із спадкодавцем не менш як п`ять років до відкриття спадщини. Він належним чином прийняв спадщину, оскільки у відповідності до ч.3 ст.1268 ЦК України постійно проживав із спадкодавцем на час її смерті. В квітні 2015 року звернувся до державного нотаріуса Путильського районного нотаріального округу Чернівецької області Кокарєвої Н.М. із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом, однак постановою державного нотаріуса Путильського районного нотаріального округу Чернівецької області Кокарєвою Н.М. від 17.04.2015 року було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом у зв`язку із відсутністю у матеріалах справи доказів родинних стосунків із спадкодавцем та у зв`язку із ненаданням належним чином оформлених документів, що підтверджують право власності [PERSON] на нерухоме майно. Покійна [PERSON] була рідною сестрою його бабусі [PERSON] , а його двоюрідною бабою, однак насправді все своє свідоме життя саме вона виконувала щодо нього материнські обов`язки, оскільки її біологічна мати, [PERSON] , покинула його на виховання тітці [PERSON] , і ніколи не брала участі у його вихованні та утриманні, не спілкувалася. Відповідно до рішення Путильського районного суду від 05.04.2005 року мою матір, [PERSON] , було позбавлено батьківських прав, його було передано органу опіки і піклування Путильської райдержадміністрації. Згідно рішення Дихтинецької сільської ради №14/5 від 21.05.2005 року [PERSON] було призначено його опікуном. 17.11.2008 року відповідно до розпорядження Путильської РДА №299-р йому було встановлено статус дитини, позбавленої батьківського піклування. [PERSON] завжди ставилася до нього як до власної дитини, своїх дітей у неї не було. Фактично вони були двоє людей, які проживали разом, були пов`язані спільним побутом та піклувалися одне про одного. Коли [PERSON] захворіла то він піклувався про неї, бо більше не було кому. Вони проживали разом, однією сім`єю, в с.Дихтинець, Путильського району Чернівецької області, з часу його народження по день смерті [PERSON] Зазначив, що незавершений будівництвом житловий будинок, який знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Дане незавершене будівництво було придбане спадкодавцем у [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу посвідченого 10.03.2006 року нотаріусом Вижницького районного нотаріального округу Штеф`юк Н.В. Продаж було здійснено за ціною 32180,00 грн. Зокрема відповідно до п.1 договору предметом договору визначається наступне: [PERSON] передає за плату [PERSON] право власності, яке виникне з моменту завершення будівництва і прийняття до експлуатації та державної реєстрації житлового будинку. Крім того, на земельній ділянці розташовано: незавершені будівництвом навіс літ. «Б», сарай літ. «В». Відповідно до п.2 Договору визначається, що право на будівництво підтверджується рішенням №34 виконавчого комітету Вашківецької міської ради Вижницького району Чернівецької області від 21.03.1994 року «Про надання земельної ділянки в безстрокове користування для індивідуального житлового будівництва. Згідно п.7 та 8 Договору визначено, що покупець приймає на себе права та обов`язки забудовника і відповідно до вимог ст.ст. 182,331 Цивільного Кодексу України право власності на житловий будинок у покупця виникає з моменту завершення будівництва, прийняття до експлуатації та державної реєстрації. [PERSON] продовжила будівництво житлового будинку, внаслідок чого його вартість збільшилася до 69573,00 грн., однак на даний час житловий будинок будівництвом не завершений, в експлуатацію не зданий, право власності не оформлене. Відповідно до довідки ФОП [PERSON] вказується, що відсоток готовності незавершеного будівництвом житлового будинку з господарськими будівлями становить 60%. Заяви (клопотання) учасників справи. В підготовче засідання позивач [PERSON] не з`явився, належним чином повідомлений про час та місце підготовчого засідання. До початку підготовчого засідання позивач [PERSON] подав заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримує, просить задовольнити. В підготовче засідання представник відповідача Вашківецької міської ради не з`явився, належним чином повідомлені про час та місце засідання, про що є відомості в матеріалах справи. До початку засідання від представника відповідача Вашківецької міської ради надійшла заява, в якій вони позовні вимоги визнають та просять справу розглядати без участі представника міської ради. В підготовче засідання третя особа [PERSON] не з`явився, належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи. До початку розгляду справи від третьої особи [PERSON] надійшла заява про розгляд справи у його відсутність, не заперечує щодо задоволення позову. В підготовче засідання третя особа [PERSON] не з`явилась, належним чином повідомлена про час та місце розгляду справи, про причини неявки суд не повідомила, а тому суд вважає за можливе розглянути справу у її відсутність. Процесуальні дії у справі. Відповідно до ч.3 ст.200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Відповідно до ч.4 ст.206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, вивчивши та дослідивши матеріали справи, з`ясувавши всі фактичні обставини на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, прийшов до висновку, що позов [PERSON] обґрунтований і підлягає задоволенню. В силу ч.1 ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів . На підставі ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість: 1) керує ходом судового процесу; 2) сприяє врегулюванню спору шляхом досягнення угоди між сторонами; 3) роз`яснює у випадку необхідності учасникам судового процесу їхні процесуальні права та обов`язки, наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій; 4) сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом; 5) запобігає зловживанню учасниками судового процесу їхніми правами та вживає заходів для виконання ними їхніх обов`язків. В силу ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин. [INFO] померла [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про народження Серія [NUMBER] , повторно виданого 02 червня 2015 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Путильського районного управління юстиції у Чернівецькій області, актовий запис №21. Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина, яка складається із незавершеного будівництвом житлового будинку та належних до нього будівель та споруд, що знаходиться в [ADDRESS] , що підтверджується копією договору купівлі-продажу від 10.03.2006 року, посвідченого нотаріусом Штеф`юк Н.В., зареєстрованого в реєстрі за №1333 та копією технічного паспорту. На даний час позивач оформляє спадщину після смерті [PERSON] , у зв`язку з чим виникла необхідність встановлення факту спільного проживання з [PERSON] , яка померла [INFO] однією сім`єю не менше 5 років до часу відкриття спадщини. На підтвердження позивачем позовних вимог про встановлення факту постійного проживання разом зі спадкодавцем однією сім`єю не менше 5 років до часу відкриття спадщини, надано наступні докази: Довідка Дихтинецької сільської ради №225 від 01.07.2019 року з даних якої вбачається, що [PERSON] дійсно проживала та була прописана на території сільської ради по день смерті [INFO] . Спадкоємців за законом першої, другої, третьої черги немає. На території сільської ради після смерті [PERSON] спадкового майна не немає, спадщина не приймалася. [PERSON] , проживав на одному погосподарському номері із [PERSON] з 2002 року по 2012 рік. [PERSON] була опікуном над неповнолітнім [PERSON] згідно рішення виконавчого комітету №14/5 від 21.05.2005 року по день її смерті. Акт обстеження місця проживання від 02.07.2019 року з даних якого вбачається, що комісією встановлено, що [PERSON] , яка померла [INFO] проживала разом з [PERSON] , 1998 року народження, вели спільне господарство з 2002 року по день смерті [PERSON] , яка була опікуном [PERSON] Довідка Дихтинецької сільської ради №2236 від 02.06.2015 року з даних якої вбачається, що [PERSON] , [INFO] яка померла [INFO] та [PERSON] , [INFO], яка померла [INFO] були рідними сестрами. Витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження відповідно до статей 126, 133, 135 СК України №00015968196 від 04.11.2015 року з даних якого вбачається, що батьками [PERSON] , [INFO] були [PERSON] , [PERSON] . Копія рішення Путильського районного суду Чернівецької області від 05.04.2019 року з даних якого вбачається, що [PERSON] , 1973 року народження позбавлено батьківських прав щодо її сина [PERSON] . Копія рішення Дихтинецької сільської ради №14/5 від 11.05.2005 року з даних якого вбачається, що [PERSON] визначено опікуном над неповнолітнім [PERSON] Довідка Путильського РВ ДРАЦС ГТУЮ у Чернівецькій області №15.10-04-30/255 від 12.03.2019 року з даних якої вбачається, що 20.05.2002 року Путильським РВ ДРАЦС ГТУЮ у Чернівецькій області проведено державну реєстрацію народження з пропуском строку реєстрації відносно дитини [PERSON] ,, [INFO] , про що свідчить актовий запис №01 за заявою [PERSON] , відомості про батьків дитини було внесено зі слів заявниці. Згідно з п. 7 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року N5 "Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення" суд вправі розглядати справи про встановлення факту родинних відносин, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки, наприклад, якщо підтвердження такого факту необхідно заявникові для одержання в органах, що вчиняють нотаріальні дії, свідоцтва про право на спадщину, для оформлення права на пенсію у зв`язку з втратою годувальника. Статтею 3 СК України визначено, що сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Сім`я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства. Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України у п. 21 постанови від 30 травня 2008 року N 7 "Про судову практику у справах про спадкування", при вирішенні спору про право на спадщину осіб, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини (четверта черга спадкоємців за законом), судам необхідно враховувати правила частини другої статті 3 СК України про те, що сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Зазначений п`ятирічний строк повинен виповнитися на момент відкриття спадщини і його необхідно обчислювати з урахуванням часу спільного проживання зі спадкодавцем однією сім`єю до набрання чинності цим Кодексом. До спадкоємців четвертої черги належать не лише жінка (чоловік), які проживали однією сім`єю зі спадкодавцем без шлюбу, таке право можуть мати також інші особи, якщо вони спільно проживали зі спадкодавцем, були пов`язані спільним побутом, мали взаємні права та обов`язки, зокрема, вітчим, мачуха, пасинки, падчерки, інші особи, які взяли до себе дитину як члена сім`ї, тощо. Відповідно до ч.2 ст.315 ЦПК України, у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. У відповідністю до ст. 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу. Відповідно до ст.1264 ЦК України у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини. Оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок наявних у справі доказів у їх сукупності, суд вважає, що позивач [PERSON] надав докази того, що він понад п`ять років проживав однією сім`єю з [PERSON] , яка померла [INFO] , цей факт має для позивача юридичне значення і іншим порядком підтвердити його він не має можливості, тому позовні вимоги [PERSON] про встановлення факту проживання однією сім`єю із спадкодавцем більше п`яти років на час відкриття спадщини, є обґрунтованими і підлягають задоволенню. Судом також встановлено, що згідно п.1, 2 договору купівлі-продажу, посвідченого 10.03.2006 року нотаріусом Вижницького районного нотаріального округу Штеф`юк Н.В. предметом договору визначається наступне: [PERSON] передає за плату [PERSON] право власності, яке виникне з моменту завершення будівництва і прийняття до експлуатації та державної реєстрації житлового будинку. Крім того, на земельній ділянці розташовано: незавершені будівництвом навіс літ. «Б», сарай літ. «В». Відповідно до п.2 Договору визначається, що право на будівництво підтверджується рішенням №34 виконавчого комітету Вашківецької міської ради Вижницького району Чернівецької області від 21.03.1994 року «Про надання земельної ділянки в безстрокове користування для індивідуального житлового будівництва. З довідки ФОП [PERSON] №86 від 27.06.2019 року вбачається, що відсоток готовності незавершеного будівництвом житлового будинку з господарськими будівлями становить 60%. Відповідно до ч.2 ст.41 Конституції України, право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Відповідно до ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Згідно ч.1 ст.182 ЦК України, право власності на нерухомі речі, обтяження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації. У відповідності до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації, виникають з моменту такої реєстрації. Згідно ст. 331 ЦК України, право власності на нову річ, яка виготовлена (створена) особою, набувається нею, якщо інше не встановлено договором або законом. Право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди тощо) виникає з моменту завершення будівництва (створення майна). Якщо договором або законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації, право власності виникає з моменту його прийняття до експлуатації. Якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації. До завершення будівництва (створення майна) особа вважається власником матеріалів, обладнання тощо, які були використані в процесі цього будівництва (створення майна). Як зазначив Верховний Суд України в своїй постанові № 6-47цс16 від 07.09.2016 року, новостворене нерухоме майно набуває юридичного статусу житлового будинку після прийняття його до експлуатації і з моменту державної реєстрації права власності на нього. Однак до цього, не будучи житловим будинком з юридичного погляду, об`єкт незавершеного будівництва є сукупністю будівельних матеріалів, тобто речей як предметів матеріального світу, щодо яких можуть виникати цивільні права та обов`язки, тому такий об`єкт є майном, яке може належати на праві спільної сумісної власності подружжю і підлягати поділу між ними. Відповідно до п.15 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 07.02.2014 року "Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав", до завершення будівництва (створення) майна, а якщо договором або законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації, то до моменту прийняття його до експлуатації, або якщо право власності на таке нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, то до моменту державної реєстрації право власності на новостворене майно та об`єкт незавершеного будівництва не виникає (стаття 331 ЦК). У зв`язку із цим до виникнення права власності на таке майно право власності існує лише на матеріали, обладнання тощо, які були використані в процесі цього будівництва (створення) майна. Отже, законом не передбачено можливість визнання права власності на новостворене майно та об`єкт незавершеного будівництва в судовому порядку, якщо право власності на таке майно не було зареєстроване раніше в установленому законодавством порядку. Відповідно до ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Згідно ст. ст. 1216, 1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців), до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ст.1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до ч. 2 ст.1223 ЦК України, у разі відсутності заповіту, право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Згідно ст.1268 ЦК України спадкоємець вважається таким, що прийняв спадщину, якщо він протягом шести місяців з часу відкриття спадщини подав заяву про прийняття спадщини нотаріусу або в населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування. Відповідно до ч. 1 ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Однією з таких підстав є успадкування прав на майно, в тому числі за законом відповідно до ст. 1217 ЦК України. Відповідно до ст. 1258 ЦК України, спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу. Відповідно до ч.1 ст.76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ст.77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Відповідно до ч.1, 5, 6 ст.81 ЦПК України, Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. З матеріалів спадкової справи №44/2015 року до майна померлої [INFO] [PERSON] вбачається наступне: 17 квітня 2015 року [PERSON] , яка діє в інтересах [PERSON] подала у [PERSON] державну нотаріальну контору заяву про прийняття спадщини [PERSON] після смерті [PERSON] Спадкоємцями за законом є [PERSON] , [PERSON] , які у встановлений законом термін не звернулись до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після смерті [PERSON] . Інших спадкоємців за законом чи за заповітом та осіб, які мають право на обов`язкову частку у спадковому майні немає. Постановою державного нотаріуса Путильської державної нотаріальної контори №149/02-31 від 17.04.2015 року відмовлено неповнолітньому [PERSON] , у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на незавершений будівництвом житловий будинок під [ADDRESS] , у зв`язку з тим. що ним не були надані належним чином оформлені документи, що посвідчують право власності [PERSON] на дане нерухоме майно, а саме: немає витягу з Реєстру прав власності на нерухоме майно; в матеріалах справи немає доказів родинних відносин спадкоємця [PERSON] із спадкодавцем [PERSON] . При вирішенні справи судом застосовано наступні норми права. Відповідно до п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року №7 «Про практику у справах про спадкування» у разі відмови нотаріуса в оформлені права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Відповідно до ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Відповідно до статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Як роз`яснив Пленум Верховного суду України у пункті 8 постанови № 7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» якщо будівництво здійснювалося згідно із законом, то у разі смерті забудовника до завершення будівництва його права та обов`язки як забудовника входять до складу спадщини. У відповідності до ч.2 ст.331 ЦК України, право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди тощо) виникає з моменту завершення будівництва (створення майна). Якщо договором або законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації, право власності виникає з моменту його прийняття до експлуатації. Якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації. Таким чином, право забудовника, яке полягало у введені жилого будинку в експлуатацію, одержання свідоцтва про право власності на житло та його державній реєстрації не припинено у зв`язку зі смертю спадкодавця, а тому може бути успадковане спадкоємцями. Таким чином аналізуючи зазначені норми закону, повно та всебічно з`ясувавши вищевказані обставини, які стосуються предмету доказування, та оцінивши належність, допустимість, достовірність наданих сторонами у справі доказів, суд приходить до висновку, що після смерті [PERSON] права забудовника входять до складу спадщини. Враховуючи зазначені вимоги закону, а також з урахуванням наведених вище досліджених судом доказів, суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] , є обґрунтованими і підлягають задоволенню в повному об`ємі. На підставі ст.ст.331, 1216-1218, 1223, 1264, 1268, 1269, 1270 ЦК України, п.8 постанови Пленум Верховного суду України «Про судову практику у справах про спадкування» №7 від 30.05.2008 року, ст.ст. 4, 13, ст.76, 77, 81, 200, 258-265, 315, 354 ЦПК України, Суд, -

Outcome: approved