Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-28 00:00:00

02.03.2015 року ПАТ КБ "Приватбанк" звернувся до суду із вказаним позовом посилаючись на той факт, що між ним та відповідачем [PERSON] було укладено кредитний договір №HECFAD40310668 від 13.02.2009р., відповідно до якого [PERSON] отримав кредит у розмірі 76996,27 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 20% на рік на строк до 12.02.2014р. Крім того, в забезпечення виконання зобов'язань по вказаному кредитному договору між позивачем та відповідачем [PERSON] було укладено договір поруки №HECFAD40310668 від 13.02.2009 р., згідно якого [PERSON] зобов'язалася відповідати перед позивачем за невиконання [PERSON] зобов'язань по кредитному договору. Також в забезпечення виконання зобов'язань по вказаному кредитному договору між позивачем та відповідачем [PERSON] було укладено договір поруки №HECFAD40310668 від 13.02.2009 р., згідно якого [PERSON] зобов'язалася відповідати перед позивачем за невиконання [PERSON] зобов'язань по кредитному договору. Станом на 11.02.2015 р. заборгованість по кредиту становить 270581,48 грн. Просить стягнути солідарно з відповідачів заборгованість по кредитному договору №HECFAD40310668 від 13.02.2009 р. у розмірі 270581,48 грн., а також просить суд стягнути судові витрати. Ухвалою від 11.03.2015 року було відкрито провадження по справі. 23.03.2015 року Представник відповідача [PERSON] - [PERSON], яка діє на підставі довіреності, звернулась до суду з зустрічною позовною заявою, в якій просила визнати недійсним договір поруки №HECFAD40310668 від 13.02.2009 р. між [PERSON] та ПАТ КБ «Приватбанк» посилаючись на те, що Позивачем пропущений строк для пред'явлення вимоги до [PERSON] як поручителя за зазначеним кредитним договором. 23.03.2015 року Представник відповідача [PERSON]. - [PERSON] звернулась до суду з зустрічною позовною заявою, в якій просила визнати недійсним договір поруки №HECFAD40310668 від 13.02.2009 р. між [PERSON] та ПАТ КБ «Приватбанк» посилаючись на те, що Позивачем пропущений строк для пред'явлення вимоги до [PERSON] як поручителя за вищевказаним договором. Ухвалою від 30.04.2015 року зазначені зустрічні позови були прийняті до спільного розгляду з первісним позовом, а також вимоги за зустрічними позовами об'єднано в одне провадження з первісним позовом. Представник ПАТ КБ "Приватбанк" у судове засідання не з'явилась про місце, день та час розгляду справи була повідомлена , надала до суду письмові пояснення, де первісний позов підтримала і просила його задовольнити, у зустрічному позові просила відмовити у зв'язку з його необґрунтованістю. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явився, про день та час судового розгляду справи був повідомлений своєчасно та належним чином, надав письмову заяу у якій позовні вимоги за первісним позовом визнав частково, просив відмовити у задоволенні вимог в частині стягнення штрафу та зменшити розмір нарахованої пені у сумі 155394,55 грн. до розміру суми заборгованості за кредитом. Вимоги за зустрічними позовами залишив на розсуд суду. Представник Відповідачів [PERSON] у судове засідання не з'явилася про місце, день та час розгляду справи була повідомлена своєчасно та належним чином, надала до суду заяву, у якій первісний позов не визнала просила у його задоволенні відмовити з підстав зазначених у запереченнях поданих до суду, зустрічні позови підтримала, просила їх задовольнити та розглянути справу за її відсутності. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що первісний позов ПАТ КБ "Приватбанк" до [PERSON], [PERSON], [PERSON], про стягнення заборгованості підлягає частковому задоволенню, а зустрічні позови [PERSON] до Публічного акціонерного товариства комерційний банк "Приватбанк" про визнання припиненим договору поруки від 13.02.2009 року №HECFAD40310668 та [PERSON] до Публічного акціонерного товариства комерційний банк "Приватбанк" про визнання припиненим договору поруки від 13.02.2009 року №HECFAD40310668 не підлягають задоволенню з огляду на наступне. Судом встановлено, що між позивачем та відповідачем [PERSON] було укладено кредитний договір №HECFAD40310668 від 13.02.2009р., відповідно до якого [PERSON] отримав кредит у розмірі 76996,27 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 20% річних на строк до 12.02.2014р. Договір укладено із додержанням вимог ст. 203 ЦК України, та в силу ст. 204 ЦК України є правомірним. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. В силу ст. 1054 та ст. 1050 ЦК України, в разі прострочення позичальником повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів. Згідно ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Згідно зі ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно розрахунку наданого позивачем, загальна заборгованість [PERSON] по кредитному договору №HECFAD40310668 від 13.02.2009р. станом на 11.02.2015р. становить 270581,48 грн., яка складається: 71037,55 грн. - заборгованість за кредитом; 24173,52 грн. - заборгованість по сплаті відсотків за користування кредитом; 6852,96 грн. - заборгованість по комісії за користування кредитом; 155394,52 грн. - пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором; 250,00 - штраф (фіксована частина); 12872,93 грн. - штраф (процентна складова). Отже, відповідно до кредитно-заставного договору №HECFAD40310668 від 13.02.2009р. нараховуючи штрафні санкції за несвоєчасну сплату кредитних коштів позивач за порушення позичальником строків виконання зобов'язань за кредитним договором одночасно нарахував пеню і штраф. Відповідно до ст. 549 ЦК України пеня і штраф є різновидами неустойки як юридичної відповідальності, а не окремими видами штрафних санкцій, тому одночасне їх нарахування свідчить про подвійну цивільно-правову відповідальність одного й того ж виду за одне й те ж порушення договірних зобов'язань, що суперечить вимогам ч.1 ст.61 Конституції України та ч.3 ст.509 ЦК України. Відповідно ч.3 ст.551 ЦК України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення. В даному випадку розмір пені становить 155394,52 грн., а розмір заборгованості за кредитом складає 71037,55 грн., тобто значно менше. У зв'язку із значним перевищенням розміру пені по відношенню до суми збитків, суд вважає за необхідне зменшити розмір пені до 71037,55 грн. Враховуючи вищенаведене, суд вважає первісний позов ПАТ КБ "Приватбанк" таким, що підлягає частковому задоволенню, отже загальна сума заборгованості відповідача перед банком має бути зменшена на суму заборгованості по штрафам у розмірі 13122,93 грн. та з урахуванням часткового зменшення розміру пені складає 173101,58 грн. Відповідно до умов п. 16 договорів поруки №HECFAD40310668 від 13.02.2009 р. укладеного від імені ПАТ КБ «Приватбанк» та [PERSON], [PERSON] останні зобов'язалася відповідати перед позивачем за невиконання [PERSON] зобов'язань по кредитному договору №HECFAD40310668 від 13.02.2009 р. Ч. 1 ст. 626 ЦК України закріплює, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Згідно ч. 1 ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідні для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї сторони має бути досягнуто згоди. Згідно п. 8 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 06.11.2009 р. № 9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» відповідно до частини першої статті 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання стороною (сторонами) вимог, які встановлені статтею 203 ЦК, саме на момент вчинення правочину. Відповідно до 553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. Порукою може забезпечуватися виконання зобов'язання частково або у повному обсязі. Поручителем може бути одна особа або кілька осіб. За умовами договорів поруки №HECFAD40310668 від 13.02.2009 р. відповідачі за первисним позовом [PERSON] та [PERSON] не можуть нести відповідальність за зобов'язаннями [PERSON] У зв'язку з тим, що у договорах поруки №HECFAD40310668 від 13.02.2009 року зазначено, що відповідачі за первісним позовом є поручителями [PERSON], первісний позов ПАТ КБ «Приватбанк» про стягнення заборгованості за договором кредиту №HECFAD40310668 від 13.02.2009 року підлягає задоволенню в частині стягнення заборгованості з [PERSON] Відповідно до статті 559 ЦК України порука припиняється з припиненням забезпеченого нею зобов'язання, а також у разі зміни зобов'язання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності . Порука припиняється, якщо після настання строку виконання зобов'язання кредитор відмовився прийняти належне виконання, запропоноване боржником або поручителем. 3. Порука припиняється у разі переведення боргу на іншу особу, якщо поручитель не поручився за нового боржника. Порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя. Якщо строк основного зобов'язання не встановлений або встановлений моментом пред'явлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор не пред'явить позову до поручителя протягом одного року від дня укладення договору поруки. Не дивлячись на те, що судом прийнято до уваги, що у договорах поруки №HECFAD40310668 від 13.02.2009 року боржником зазначена особа [PERSON] зустрічні позови не підлягають задоволенню у зв'язку з тим, що підстави для припинення договору поруки на які посилається представник позивачів за зустрічними позовами не передбачені діючими нормами ст.559 ЦК України, яка визначає вичерпний перелік припинення такого договору. Підстави для припинення договорів поруки щодо пропущення строку Відповідачем (ПАТ КБ «Приватбанк») за зустрічним позовом строку у шість місяців для пред'явлення вимог до поручителів є необґрунтованими, у зв'язку з тим, що Позивач надав докази, а саме письмові звернення з вимогою до поручителів, що підтверджується копією повідомлення від 31.08.2014 року №30.1.0.0/2-1Н4 та реєстром відправки групованих поштових відправлень - рекомендованих листів №6208 від 09 вересня 2014 року. Виходячи зі змісту положень ст.ст. 10, 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Під час судового засідання судом роз'яснено положення ч. 4 ст. 10 ЦПК України. Відповідно до статті 212 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Проаналізувавши встановлені фактичні обставини по справі, оцінивши представлені сторонами докази, в тому числі пояснення свідків, в їх сукупності, суд не виходячи за межі заявлених позовних вимог, дійшов до висновку про наявність підстав для часткового задоволення первісного позову та відсутність підстав для задоволення зустрічних позовів. Згідно зі ст.88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджено судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог - у даному випадку судові витрати складаються з 1731,02 грн. сплаченого судового збору. На підставі викладеного,

Outcome: partial