Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-25 00:00:00

В липні 2013 року [PERSON] звернулася до Краснолиманського міського суду Донецької області із позовною заявою до [PERSON], Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю „Україна" про визнання договору про спільну часткову власність, порядку участі в її створені та розпорядження від 03.01.2001 року в частині її участі в цьому договорі неукладеним, визнання договору оренди майна колишнього КСП „Україна" укладеного між [PERSON] та Сільськогосподарським товариством з обмеженою відповідальністю „Україна" від 03.01.2001 року недійсним. В вересні 2013 року позивач звернулася до суду з уточненням позовних вимог. В обгрунтування позовних вимог [PERSON] посилається на наступні обставини: 11.02.2003 року між нею та Гончаровим А.І. було укладено договір купівлі-продажу, відповідно до якого останній купив у позивача майновий пай вартістю 3 632 грн.,що складало 0,24% від загальної вартості власності майна колишнього КСП "Україна". Вказаний договір був посвідчений Ямпольським селищним головою Дегтяревим Ю.Н. 15.07.2013 року на її адресу надійшов лист від директора ФХ "Добробут" Гончарова А.І. з якого позивач дізналася про наступне: 03.01.2001 року було проведено загальні збори власників майна колишнього КСП "Україна" на яких укладений Договір про спільну часткову власність, порядок у її створенні та розпорядженні. Відповідно до п.3 зазначеного договору сторони призначили [PERSON] уповноваженою особою для управління об'єктами права спільної часткової власності, на підтвердження чого була видана довіреність. Однак, позивач наголошує на тому, що довіреність видана на ім'я [PERSON] не виражала спільної волі власників майна колишнього КСП "Україна", бо зазначений вище договір не підписаний всіма власниками майна. Також позивач наголошує на тому, що строк дії довіреності від 01.06.2000 року сплив через 6 місяців після її підписання. Тобто [PERSON] не мала повноважень на укладення 03.01.2001 року договору оренди колишнього КСП "Україна" та СТОВ "Україна" в особі директора Гузенко В.І. Також цей договір має ряд порушень діючого законодавства, а саме: не зареєстрований у встановленому порядку у Ямпольській селищній раді; перед укладенням договору не була проведення оцінка об'єкта оренди. Просила суд першої інстанції договір про спільну часткову власність, порядку участі в її створенні та розпорядження від 03.01.2001 року визнати неукладеним в частині її участі в цьому договорі; договір оренди майна колишнього КСП "Україна" укладеного між [PERSON] та СТОВ "Україна" від 03.01.2001 року визнати недійсним. Рішенням Краснолиманського міського суд Донецької області від 15 січня 2014 року в позовних вимогах [PERSON] до [PERSON], СТОВ „Україна" про визнання договору про спільну часткову власність, порядку участі в її створені та розпорядження від 03.01.2001 року в частині її участі в цьому договорі неукладеним, визнання договору оренди майна колишнього КСП „Україна" укладеного між [PERSON] та СТОВ „Україна" від 03.01.2001 року недійсним ,- відмовлено у зв'язку з відсутністю підстав для їх задоволення. З вказаним рішенням суду не погодилась [PERSON], в інтересах якої діє [PERSON] та оскаржила його в апеляційному порядку. В обгрунтування апеляційної скарги посилалася на те, що суд першої інстанції при ухваленні рішення порушив норми матеріального та процесуального права. Просить суд апеляційної інстанції рішення суду першої інстанції скасувати, та постановити нове рішення, яким позовні вимоги позивача задовольнити у повному обсязі. В судове засідання апеляційного суду [PERSON] не з'явилася, хоча своєчасно і належним чином була повідомлена про час і місце розгляду справи, що підтверджується розпискою (а.с. 187). В судове засідання апеляційного суду [PERSON] не з'явилася, хоча своєчасно і належним чином була повідомлена про час і місце розгляду справи, що підтверджується розпискою (а.с. 187). Заслухавши суддю-доповідача, вислухавши пояснення представника позивача, пояснення представника відповідача [PERSON], пояснення представника відповідача Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю „Україна", дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу [PERSON] в інтересах якої діє [PERSON] слід задовольнити, а рішення суду першої інстанції скасувати з наступних підстав. Частиною 1 статті 309 ЦПК України передбачено, що підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення або зміни рішення є: невідповідність висновків суду обставинам справи; порушення або неправильне застосування норм матеріального або процесуального права. З висновком суду першої інстанції про те, що оскільки позивачем та його представником надані суду завірені неналежним чином та зовсім не читаємі копії документів, при дослідженні яких неможливо суду визначити правовідносини, які є між сторонами спору і в судовому засіданні позивачем та його представникм не доведено тих обставин, на які вони посилаються як на підставу своїх вимог, то в позові слід відмовити у зв'язку з відсутністю підстав для його задоволення, апеляційний суд не погоджується з наступних підстав. Пунктом 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 червня 2009 року № 2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» передбачено, що при здійсненні правосуддя у цивільних справах суд першої інстанції, неухильно дотримуючись норм матеріального та процесуального права, повинен забезпечити їх справедливий, неупереджений та упродовж розумного, але не більш встановленого законом строку розгляд і вирішення з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Із матеріалів справи вбачається, що 03 січня 2001 року між громадянами України - співвласниками майна у формі основних засобів, що належать їм на праві спільної часткової власності в особі уповноваженого [PERSON], яка діє на підставі договору про спільне володіння, користування і розпорядження майном, що знаходиться у спільній частковій власності від 03.01.2001 року з одного боку, і СТОВ «Україна» в особі директора, з іншого боку в особі директора Гузенко В.І. був укладений договір оренди. Відповідно до пункту 1.1 вказаного договору оренди, співвласники передають належні їм на праві спільної власності основні засоби Господарству в оренду строком на 4 роки (а.с. 8-16). Також 03.01.2001 року було укладено договір про спільну часткову власність, порядку участі в її створені та розпорядження (а.с. 17-33). В матеріалах справи є довіреность від 01.06.2000 року, якою [PERSON] уповноважили представляти інтереси як володарів майнових паїв в колективному сільськогосподарському підприємстві «Україна» при розподілі майна КСП стосовно виділення в спільну часткову власність індивідуального майна КСП. У зв'язку з цим Уповноваженій особі довіряється право розпорядження майновими паями на суму 845515 грн. Вказана довіреність видана терміном на шість місяців (а.с. 34-44). Як вбачається із заяви [PERSON] на ім'я начальника Краснолиманського МВ Донецької області, в січні 2001 року при складанні договору про спільну часткову власність, порядку участі в її створені та розпорядження, договір був підписаний не всіма пайщиками, частину підписей вона поставила власноруч. В зв'язку з вказаним договір оренди із СТОВ «Україна» не є дійсним (а.с. 45). Згідно з повідомленням Краснолиманського міського відділу Головного управління МВС України в Донецькій області від 05.02.2013 року № 1563, 30 січня 2013 року, за дорученням начальника СВ Краснолиманського МВ Штагер В.О. розпочато досудове розслідування у кримінальному провадженні № 1-2013-05-042-0000185 за фактом використання підроблених документів за заявою [PERSON], яка надійшла до СВ Краснолиманського МВ 30 січня 2013 року (а.с. 46). Як вбачається із витягу з кримінального провадження № 12013050420000185 від 31.01.2013 року, [PERSON] у 2001 році заключила договори оренди в інтересах КСП «Україна», що в с. Закотне Краснолиманської міської ради Донецької області на підставі підробленої довіреності (а.с. 47). Із матеріалів справи вбачається, що як договір про спільну часткову власність співвласників в майні КСП «Україна» від 03.01.2001 року, так і договір оренди від 03 січня 2001 року, укладений між між громадянами України - співвласниками майна у формі основних засобів в майні КСП «Україна», що належать їм на праві спільної часткової власності в особі уповноваженого [PERSON], з одного боку, і СТОВ «Україна», в особі директора Гузенка В.І., з другого боку, .не зареєстровані у встановленому порядку у виконкомі Ямпільської селищної ради., бо не мають ні номера, ні дати реєстрації. На момент укладення договору оренди оцінка майна не була проведена. Відповідно до статті 11 Закону України «Про оренду державного та комунального майна» (в редакції від 18.05.2000 року № 1723-III), передбачено, що оцінка об'єкта оренди здійснюється за методикою, затвердженою Кабінетом Міністрів України. Оцінка об'єкта оренди передує укладенню договору оренди. Пунктом 2.2. договору оренди від 03.01.2001 року передбачено, що основні засоби передаються в оренду за вартість, яка була визначена комісією з уточнення вартості майна КСП «Україна»; зазначена у звіті про уточнення вартості майна, затвердженому загальним зборами КСП (збори Співвласників) від 15.03.2001 року, протокол № 2. Загальна вартість основних засобів, які передаються в оренду, становить 1420284 грн. Тобто, вартість майна визначена тільки 15.03.2001 року, і не до 03.01.2001 року, як передбачено вимогами ст. 11 Закону України «Про оренду державного та комунального майна». Позивач - володар майнового сертифікату [PERSON] не видавала [PERSON] довіреність на передачу належної їй частки майна в майні КСП «Україна» в оренду СТОВ «Україна». Належна їй частка майна без її згоди була передана в оренду СТОВ «Україна». Пунктом 3 договору про спільну часткову власність, порядок участі в її створенні та розпорядження від 03.01.2001 року передбачено, що сторони надають згоду призначити уповноваженою особою [PERSON] Сторони підтверджують повноваження уповноваженої особи шляхом видання довіреності. Відповідно до пункту 6.1 вказаного договору, договір набирає чинності з моменту його підписання сторонами і діє невизначений період часу. Враховуючи, що позивач [PERSON] не підписувала вказаний договір про спільну часткову власність, порядок участі в її створенні та розпорядження від 03.01.2001 року, то є підстави для визнання договору про спільну часткову власність, порядку участі в її створенні та розпорядження від 03 січня 2001 року неукладеним в частині участі [PERSON] у вказаному договорі. Із матеріалів справи вбачається, що ні один співвласник майна не видав [PERSON] належно оформлену довіреність на передачу його частки майна в оренду СТОВ «Україна». Як вбачається із частини 1 статті 64 ЦК Української РСР довіреністю визнається письмове доручення, яке видає одна особа іншій особі для представництва перед третьою особою. Відповідно до частини 1 статті 65 ЦК Української РСР довіреність на вчинення дій відносно державних, кооперативних та інших громадських організацій повинна бути нотаріально посвідчена. Довіреність на ім'я [PERSON], відповідно до якої вона уповноважується на виконання юридичних дій майнового характеру, завірена печаткою Ямпільської селищної ради Краснолиманського району Донецької області та підписана секретарем виконкому Ямпільської селищної ради, але не зареєстрована у встановленому порядку. Довіреність не видана всіма власниками майнових сертифікатів. На момент укладення договору оренди 03.01.2001 року [PERSON] повноважень на укладення цього договору не мала, а тому договір оренди слід визнати недійсним з моменту його укладення, оскільки відповідно до статті 48 ЦК Української РСР, угода, яка не відповідає вимогам закону, визнається недійсною. Враховуючи вищевикладене, апеляційний суд вважає, що апеляційну скаргу [PERSON] в інтересах якої діє [PERSON] слід задовольнити, рішення Краснолиманського міського суд Донецької області від 15 січня 2014 року скасувати і ухвалити нове рішення про задоволення позовних вимог позивача.

Outcome: approved