Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-16 00:00:00

Позивач звернулися до суду з позовом до відповідача про стягнення матеріальної шкоди, вказавши, що 09.06.2008 року відповідач [PERSON] був працевлаштований у ВСП "Дніпропетровське пасажирське вагонне депо " на посаду "провідника пасажирського вагону" про що, було укладено контракт № 72-Р. На підставі п.5.14 контракту [PERSON] несе повну матеріальну відповідальність. 29.09.2012 року, відповідач [PERSON] будучи провідником пасажирського вагону № 11/05798 (СВ) поїзда № 16 сполученням "Дніпропетровськ - Москва", допустив перевезення двох пасажирів, без відповідної доплати за різницю у вагоні вищої категорії, пасажири проїжджали на місцях № 11,12 зі станції Бєлгород до станції Москва.(із пасажирів стягнено різницю вартості за проїзд у вищій категорії). Також у вказаному вагоні відповідач теж допустив перевезення двох пасажирів без проїзних документів, пасажири проїжджали на місцях 13,14 зі станції Бєлгород до станції Москва ( із пасажирів стягнено вартість за проїзд без вартості плацкарти). Таким чином відповідачем як провідником пасажирського вагона допущено порушення вимог п.1.5. "Інструкції провідника пасажирських вагонів міждержавного сполучення", а саме: провідник пасажирського вагона повинен не допускати посадку та проїзд безквиткових пасажирів. Також відповідачем допущене порушення §3 " Соглашение между железнодорожными администрациями государств - участников Содружества Независимых Государств, Грузии, Латвийской Республики, Литовской Республики, Эстонской Республики об особенностях применения отдельных норм Соглашения о международном пассажирском сообщении(СМПС)- ОП СМПС" а саме: пасажир може перейти на місце чи у вагон вищої категорії із порівнянням вказаному у його проїзному документі, при наявності вільних місць та при сплаті ним різниці у вартості проїзду. Сплата різниці у вартості проїзду може проводитись тільки у начальника поїзду. У цьому випадку пасажиру видається доплатна квитанція, це свідчить про допущене порушення вимог п.1.6. б) "Інструкції провіднику пасажирських вагонів міждержавного сполучення", обумовлено п.1.1 " Інструкції провідника пасажирського вагона ЦЛ-0038", що свідчить про неналежне виконання ним своїх посадових обов'язків та є порушенням трудової дисципліни. У зв'язку з вищевказаним відповідача було попереджено про дострокове розірвання контракту та його звільнення. Залізниця, відповідальна за порушення, зобов'язана в 45-денний термін розглянути пред'явлені матеріали та відшкодувати збитки. За перевезення кожного безквиткового пасажира залізниця - власник вагону сплачує залізниці прямування поїзда, що документально оформила факт порушення, повну вартість проїзду у вагоні відповідної категорії від прикордонної станції залізниці до кінцевої станції призначення поїзда. Таким чином, керівництво ДП «Придніпровська залізниця» отримало акт, складений відносно відповідача, який допустив провіз безквиткових пасажирів та рахунок на відшкодування матеріальної шкоди за провіз двох безквиткових пасажирів. Згідно рахунку №349 від 14.10.2012 року з Дніпропетровського пасажирського вагонного депо за провіз 2 безквиткових пасажирів провідником пасажирського вагону [PERSON] утримано 400 швейцарських франків, що згідно з офіційним курсом валют на 14.10.2012 року складає - 3489,13 грн. Частина цих коштів в розмірі 1782,56 грн вже була утримана з відповідача, на даний час залишок суми в розмірі 1706,57 грн відповідачем не сплачено. Таким чином, провідник пасажирських вагонів [PERSON] своїми діями заподіяв матеріальні збитки підприємству у сумі - 1706,57 грн., що просять стягнути з відповідача, а також судові витрати. У судове засідання представник позивачка Білей Ю.О. надав заяву про розгляд справи у його відсутність , позов підтримав. Відповідач у судове засідання не з'явився, про день слухання справи повідомлявся, повістки повертаються до суду без вручення з поміткою « зі сплином строку давності «. У відповідності до ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали справи , вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Як встановлено в судовому засіданні, відповідно до наказу позивача № 1468 від 09 червня 2008 року та п. 5.14 контракту № 72-Р, з повною матеріальною відповідальністю на посаду провідника вагону був прийнятий відповідач [PERSON] (л.с.9). 09 червня 2008 року з відповідачем було укладено контракт № 72-Р (л.с.7-8). Підставою для укладання контрактів з окремими категоріями працівників залізничного транспорту є Закон України «Про залізничний транспорт», у статті 15 якого вказано, що «працівники залізничного транспорту загального користування, які здійснюють обслуговування пасажирів, працевлаштовуються на підприємства пасажирського залізничного транспорту загального користування за контрактною формою трудового договору». Провідники пасажирських вагонів, згідно постанови Кабінету Міністрів України від 15.07.1997 року № 764, відносяться до Переліку категорій працівників залізничного транспорту, які працевлаштовуються за контрактною формою трудового договору. З метою упорядкування застосування контрактної форми трудового договору з працівниками, Постановою Кабінету Міністрів України від 19 березня 1994 року № 170 затверджено Положення про порядок укладання контрактів при прийомі (найманні) на роботу працівників (далі Положення), а наказом Мінпраці України від 15 квітня 1994 р. N 23 затверджено Типову форму контракту. На підставі п.2.4 контракту, працівник зобов'язаний укласти письмовий договір про повну матеріальну відповідальність, або, на підставі п.5.14 контракту він несе повну матеріальну відповідальність. Згідно до п.2.11 Інструкції провідника пасажирського вагону, затвердженої Наказом Укрзалізниці від 01.09.03р.№234-Ц, відповідач повинен був дотримуватись згідно п. 2.4 контракту, під час посадки пасажирів у поїзд провідник зобов'язаний знаходитись біля відкритих дверей вагона (решта дверей вагона повинні бути замкнені на внутрішні замки) та перевіряти у пасажирів наявність правильно оформлених проїзних документів на право перетинання державного кордону. На підставі п. 8.2.1 Інструкції провідник несе дисциплінарну відповідальність згідно з законодавством про працю за порушення трудової дисципліни та посадових обов'язків. 29.09.2012 року відповідач при виконанні трудових обов'язків допустив провіз двох безквиткових пасажирів від станції Бєлгород до станції Москва у вагоні №11/05798 (СВ) поїзду № 16 сполученням Дніпропетровськ - Москва на місцях № 13,14 зі станції Бєлгород до станції Москва. Таким чином порушив вимоги п. 1.5 "Інструкції провіднику пасажирських вагонів міждержавного сполучення", а саме: провідник пасажирського вагона повинен не допускати посадку та проїзд безквиткових пасажирів. У зв'язку з чим, було проведено перевірку відповідно до вимог нормативних документів в присутності начальника поїзду та провідника з відміткою у рейсовому журналі та складено акт А027528 форми ЛУ-4 (л.с. 13-14). Згідно рахунку № 349 від 14.10.2012 року з Дніпропетровського пасажирського вагонного депо за провіз двох безквиткових пасажирів провідником пасажирського вагону [PERSON] утримано 400 швейцарських франків, що згідно з офіційним курсом валют на 14.10.2012 року складає 3489,13 грн. Згідно зі ст. 130 та п. 6 ст. 134 КЗпП України ,працівники несуть матеріальну відповідальність в повному обсязі шкоди, заподіяної з їх вини підприємству, у випадках, коли відповідно до законодавства на працівника покладена повна матеріальна відповідальність, за шкоду, заподіяну підприємству при виконанні трудових обов'язків . Враховуючи те, що з відповідача позивачем вже утримано 1782,57 грн., сумою що підлягає стягненню з відповідача, на користь позивача в якості матеріальної шкоди є 1706,57 грн. Частиною 3 статті 233 КЗпП передбачено, що для звернення власника або уповноважено ним органу до суду в питаннях стягнення з працівника матеріальної шкоди, заподіяної підприємству, установі, організації, встановлюється строк в один рік з дня виявлення заподіяної працівником шкоди. Відповідно до ст.. 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Відповідач своїм правом звернення до суду з заявою про застосування позовної давності не скористався, а тому позовні вимоги підлягають задоволенню. Суд вважає також доцільним стягнути з відповідача судовий збір в сумі 243,60 гривень. На підставі викладеного,

Outcome: approved