Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-26 00:00:00

[PERSON] та [PERSON] звернулись до суду з позовом до Російської Федерації про відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок збройної агресії Російської Федерації проти України, посилаючись на те, що вони є членами Громадської організації "Всеукраїнський рух "Сила права". З метою захисту своїх прав, змушені звернутись до суду із позовною заявою про відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок збройної агресії Російської Федерації проти України, з огляду на такі обставини. Позивачка, [PERSON] , народилася [INFO] в с.\~Юрченки Летичівського району Хмельницької області. Зареєстрована та проживає за адресою: [ADDRESS] . Позивач, [PERSON] , народився [INFO] в с.\~Юрченки Летичівського району Хмельницької області. Зареєстрований та проживає за адресою: [ADDRESS] . Від шлюбу між [PERSON] та [PERSON] [INFO] народився [PERSON] . Син позивачів, старший лейтенант [PERSON] , у період з 16.09.2014 року по 30.11.2014 року; з 11.12.2014 року по 31.01.2015 року; з 11.02.2015 року по 29.08.2015 року безпосередньо приймав участь в боях за захист і незалежність суверенітету та територіальної цілісності України в районі проведення антитерористичної операції на території Донецької області. 21.06.2015 року [PERSON] прибув до району виконання завдань 72 окремої механізованої бригади (військова частина польова пошта [NUMBER] ) до міста Волноваха Волноваського району Донецької області. 28.08.2015 року близько 15 год.00 хв. почався обстріл бойових позицій і розташування 6 МР 2 мотострілецької бригади, на північно-західній околиці с.Гранітне Волноваського району Донецької області з боку російських бойовиків з танкової гармати. Під час обстрілу, близько 15 год. 15 хв. [PERSON] разом з прапорщиком [PERSON] їхав на автомобілі планового об`їзду бойових позицій у розташування 6 МР. Приблизно за 10 метрів до входу приміщення майстерні колишньої Гранітненської філії районного об`єднання «Сільгосптехніка», поряд із автомобілем розірвався танковий 122 мм осколочний снаряд. В наслідок цього [PERSON] був уражений осколками снаряду і вибуховою хвилею викинутий із автомобіля назовні. Прапорщик [PERSON] загинув на місці. Військові медики 2 мотострілецької бригади надали [PERSON] першу медичну допомогу, і близько 15 год. 50 хв. евакуювали його до Волноваської центральної лікарні, де йому була проведена відповідна хірургічна операція, але характер отриманих травм виявився несумісним із життям. В 00 год. 40 хв., [INFO] [PERSON] помер у реанімаційному відділенні Волноваської центральної лікарні. Ці та інші обставини не підлягають доказуванню згідно положень ч.\~3 ст.\~82 Цивільного процесуального кодексу України, оскільки встановлені рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 27.09.2017 р. у цивільній справі №686/16258/17-ц, яке не оскаржувалося з боку Російської Федерації у встановленому порядку та набрало законної сили. Зокрема, вищезазначеним судовим рішенням було встановлено факт загибелі [PERSON] , [INFO] ,при виконанні обов`язку військової служби 29.08.2015 року в районі міста Волноваха Волноваського району Донецької області, внаслідок збройної агресії Російської Федерації проти України. Отже, внаслідок саме збройної агресії Російської Федерації проти України на території Донецької області України було порушено невід`ємне право на життя [PERSON] , передбачене\~статтею 2 Конституції України,\~ст.\~2\~Конвенції про\~захист прав\~людини і\~основоположних свобод від 04.11.1950 р. (ратифікована Законом України №475/75-ВР від 17.07.1997 р.). Загальновідомим є той факт, що в лютому 2014 р. розпочалася військова агресій Російської Федерації проти України, внаслідок якої була анексована територій Автономної Республіки Крим, частково окуповані території Донецької га Луганської областей України, а тому не підлягають доказуванню згідно із приписами ч. 3 ст.82\~Цивільного процесуального кодексу України. Згідно заяви Верховної Ради України "Про відсіч збройної агресії Російської Федерації та подолання її наслідків", схваленою постановою Верховної Ради України від 21.04.2015 р. № З37-V111 друга фаза збройної агресії Російської Федерації проти Україні розпочалася у квітні 2014 року, коли контрольовані, керовані і фінансовані спецслужбами Російської Федерації озброєні бандитські формування проголосили створення "Донецької народної республіки" (07.04.2014 р.) та "Луганської народної республіки" (27.04.2014 р.). За змістом абзацу 2\~постанови Верховної Ради України "Про Заяву Верховної Ради України "Про визнання Україною юрисдикції Міжнародного кримінального суду щодо скоєння злочинів проти людяності та воєнних злочинів вищими посадовими особами Російської Федерації та керівниками терористичних організацій "ДНР" та "ЛНР", які призвели до особливо тяжких наслідків та масового вбивства українських громадян" від 04.02.2015 р. №145-VІІ, з 20.02.2014 року проти України триває збройна агресія Російської Федерації та підтримуваних нею бойовиків-терористів, під час якої було анексовано Автономну Республіку Крим та місто Севастополь, які є частиною території незалежної та суверенної держави Україна, окуповано частину Донецької та Луганською областей України, загинуло тисячі громадян України, серед яких діти, поранено тисячі осіб, зруйновано інфраструктуру цілого регіону, сотні тисяч громадян вимушені були покинути свої домівки". Постановою Верховної Ради України від 27.01.2015 р. N4 20-VIII затверджено звернення до Організації Об`єднаних Націй, Європейського Парламенту, Парламентської Асамблеї Ради Європи, Парламентської Асамблеї НАТО, Парламентської Асамблеї ОБСЕ, Парламентської Асамблеї ГУАМ, національних парламентів держав світу про визнання Російської Федерації державою-агресором. Позивачі посилаються на те, що в результаті зазначених подій їм було завдано значної моральної шкоди. Згідно з ч. 2\~ст. 23 Цивільного кодексу України\~моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я: 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів і у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. [PERSON] та [PERSON] посилаються на те, що порушивши основоположні права і свободи людини, а саме, позбавивши життя [PERSON] , Російська Федерація завдала їм тяжких моральних страждань, грубо порушила їх право на повагу до сімейного життя. У відповідності до ч. 2\~ст. 1168 Цивільного кодексу України\~моральна шкода, завдана смертю фізичної особи, відшкодовується її чоловікові (дружині), батькам (усиновлювачам), дітям (усиновленим), а також особам, які проживали з нею однією сім`єю. Внаслідок втрати сина [PERSON] , який загинув в peзультаті збройної агресії Російської Федерації проти України, а також з огляду на особливий цинізм з яким Російською Федерацією порушуються основоположні права й свободи людини в Україні,\~\~батьки, [PERSON] та [PERSON] , відчувають безперервний, невгамовний душевний біль та страждання, втратили душевний спокій, постійно відчувають незахищеність та розчарування. Через загибель сина [PERSON] вони втратила сенс життя та віру в майбутнє, постійно відчувають страждання від втрати рідної людини, що не дає їм можливості нормально спілкуватись з оточуючими, працювати та підтримувати нормальний спосіб соціального життя, вони постійно знаходяться в стресовому стані, що супроводжується періодичними депресіями. Безпосереднім суб`єктом, внаслідок дій якого їй завдана моральна шкода, є Російська Федерація, її Збройні Сили, а також створені нею військові формування, які підтримуються, спонсоруються та фактично керуються Російською Федерацією та маючи на озброєнні засоби, використання яких становлять підвищену небезпеку для оточуючих. Відповідно до ч. 1\~ст. 1166 ЦК України\~моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю відшкодовується особою, яка її завдала , за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Позивачі вважають, що незаконними діями з боку Російської Федерації було порушено невід`ємне право [PERSON] на життя, гарантоване статтею 2 Європейської Конвенції, їх право на повагу до сімейного життя, встановлене статтею 8 Європейської Конвенції, що свідчить про множинність порушень Російською Федерацією її законних прав, а отже, є підставою для відшкодування Російською Федерацією моральної шкоди, завданої їм. Розмір моральної школи, що має бути відшкодований позивачам, [PERSON] та [PERSON] , визначений ними на рівні 1\~885 800,00 (один мільйон вісімсот вісімдесят п`ять тисяч вісімсот) грн. 00 коп. кожному, що за офіційним курсом Національного Банку України станом на день підписання позовної заяви складає 60 000,00 євро (шістдесят тисяч євро). Розмір моральної шкоди був встановлений позивачами з урахуванням характеру і обсягу завданих їм моральних страждань, істотного порушення конституційних прав їх сина, умисного характеру дій, а також почуття безпорадності та розчарування, які вони відчувають роками через неможливість відновити порушені права. Також при визначенні розміру моральної шкоди вони керувалась практикою Європейського суду з аналогічних питань, що є джерелом права. Просять стягнути з Російської Федерації на користь [PERSON] та [PERSON] моральну шкоду у розмірі 1\~885 800,00 (один мільйон вісімсот вісімдесят п`ять тисяч вісімсот) грн. 00 коп. кожному, що за офіційним курсом Національного Банку України станом на день підписання позовної заяви складає 60 000,00 євро (шістдесят тисяч євро). Ухвалою судді Летичівського районного суду від 30.11.2018 року позовна заява [PERSON] та [PERSON] до Російської Федерації про відшкодування моральної шкоди прийнята до провадження та призначено підготовче судове засідання. [PERSON] та [PERSON] у судове засідання не прибули, звернувшись до суду з заявою про розгляд справи у їх відсутність, просять позов задовольнити. \~\~Справу розглянуто за наявними у справі матеріалами відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 223 ЦПК України, оскільки відповідач, будучи повідомленим про розгляд справи, в порядку ст. 128 ЦПК України, що підтверджується поштовим повідомленням про вручення судової повістки, в судове засідання не прибув, причину неприбуття не повідомив, не заявив про розгляд справи за його відсутності, відзиву на позовну заяву не надав, і відповідно до змісту ст. 280 ЦПК України, яка передбачає заочне вирішення справи в разі неявки відповідача належним\~ чином\~ повідомленого\~ про\~ дату, час і місце\~ судового засідання,\~ який не повідомив\~ причини\~ неявки, не подав\~ відзив та в порядку ст. 247 ЦПК України без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. [PERSON] та [PERSON] звернулись до суду з позовом до Російської Федерації про відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок збройної агресії Російської Федерації проти України, посилаючись на те, що вони є членами Громадської організації "Всеукраїнський рух "Сила права". З метою захисту своїх прав, змушені звернутись до суду із позовною заявою про відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок збройної агресії Російської Федерації проти України, з огляду на такі обставини. Позивачка, [PERSON] , народилася [INFO] в с.\~Юрченки Летичівського району Хмельницької області. Зареєстрована та проживає за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується паспортом громадянина України серії [NUMBER] , виданим Летичівським РВ УДМС України в Хмельницькій області 05.05.1998 року. Позивач, [PERSON] , народився [INFO] в с.\~Юрченки Летичівського району Хмельницької області. Зареєстрований та проживає за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується паспортом громадянина України серії [NUMBER] , виданим Летичівським РВ УДМС України в Хмельницькій області 08.05.1997 року. Від шлюбу між [PERSON] та [PERSON] [INFO] народився [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим Чаплянською сільською радою Летичівського району Хмельницької області 20.12.1979 року. Син позивачів, старший лейтенант [PERSON] , у період з 16.09.2014 року по 30.11.2014 року; з 11.12.2014 року по 31.01.2015 року; з 11.02.2015 року по 29.08.2015 року безпосередньо приймав участь в боях за захист і незалежність суверенітету та територіальної цілісності України в районі проведення антитерористичної операції на території Донецької області, що підтверджується довідкою №199, виданою Військовою частиною польова пошта [NUMBER] 29.09.2015 року. 21.06.2015 року [PERSON] прибув до району виконання завдань 72 окремої механізованої бригади (військова частина польова пошта [NUMBER] ) до міста Волноваха Волноваського району Донецької області, що підтверджується витягом з наказу командира військової частини польова пошта [NUMBER] №175 від 21.06.2015 року. 28.08.2015 року близько 15 год.00 хв. почався обстріл бойових позицій і розташування 6 МР 2 мотострілецької бригади, на північно-західній околиці с.Гранітне Волноваського району Донецької області з боку російських бойовиків з танкової гармати. Під час обстрілу, близько 15 год. 15 хв. [PERSON] разом з прапорщиком [PERSON] їхав на автомобілі планового об`їзду бойових позицій у розташування 6 МР. Приблизно за 10 метрів до входу приміщення майстерні колишньої Гранітненської філії районного об`єднання «Сільгосптехніка», поряд із автомобілем розірвався танковий 122 мм осколочний снаряд. В наслідок цього [PERSON] був уражений осколками снаряду і вибуховою хвилею викинутий із автомобіля назовні. Прапорщик [PERSON] загинув на місці. Військові медики 2 мотострілецької бригади надали [PERSON] першу медичну допомогу і близько 15 год. 50 хв. евакуювали його до Волноваської центральної лікарні, де йому була проведена відповідна хірургічна операція, але характер отриманих травм виявився несумісним із життям. В 00 год. 40 хв., [INFO] [PERSON] помер у реанімаційному відділенні Волноваської центральної лікарні, що підтверджується наказом командира військової частини польова пошта [NUMBER] №1926 від 25.10.2015 року. Свідоцтвом про смерть [PERSON] було підтверджено, що смерть їх сина дійсно трапилася [INFO] у Волноваському районі Донецької області. Ці та інші обставини не підлягають доказуванню згідно положень ч.\~3\~ст.\~82 Цивільного процесуального кодексу України, оскільки встановлені рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 27.09.2017 р. у цивільній справі №686/16258/17-ц, яке не оскаржувалося з боку Російської Федерації у встановленому порядку та набрало законної сили. Зокрема, вищезазначеним судовим рішенням було встановлено факт загибелі [PERSON] , [INFO] ,при виконанні обов`язку військової служби 29.08.2015 року в районі міста Волноваха Волноваського району Донецької області, внаслідок збройної агресії Російської Федерації проти України. Отже, внаслідок саме збройної агресії Російської Федерації проти України на території Донецької області України було порушено невід`ємне право на життя [PERSON] , передбачене\~статтею 2 Конституції України,\~ст. 2 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, від 04.11.1950 р. (ратифікована Законом України №475/75-ВР від 17.07.1997 р.). Загальновідомим є той факт, що в лютому 2014 р. розпочалася військова агресій Російської Федерації проти України, внаслідок якої була анексована територій Автономної Республіки Крим, частково окуповані території Донецької га Луганське) областей України, а тому не підлягають доказуванню згідно із приписами ч. 3 ст.82|\~Цивільного процесуального кодексу України. Згідно заяви Верховної Ради України "Про відсіч збройної агресії Російські Федерації та подолання її наслідків", схваленою постановою Верховної Ради України від| 21.04.2015 р. № З37-V111 друга фаза збройної агресії Російської Федерації проти Україні розпочалася у квітні 2014 року, коли контрольовані, керовані і фінансовані спецслужбами Російської Федерації озброєні бандитські формування проголосили створення "Донецької народної республіки" (07.04.2014 р.) та "Луганської народної республіки" (27.04.2014 р.). За змістом абз. 2\~постанови Верховної Ради України "Про Заяву Верховної Ради України "Про визнання Україною юрисдикції Міжнародного кримінального суду щодо скоєння злочинів проти людяності та воєнних злочинів вищими посадовими особами Російської Федерації та керівниками терористичних організацій "ДНР" та "ЛНР", які призвели до особливо тяжких наслідків та масового вбивства українських громадян" від 04.02.2015 р. №145-VІІ з 20.02.2014 року проти України триває збройна агресія Російської Федерації та підтримуваних нею бойовиків-терористів, під час якої було анексовано Автономну Республіку Крим та місто Севастополь, які є частиною території незалежної та суверенної держави Україна, окуповано частину Донецької та Луганською областей України, загинуло тисячі громадян України, серед яких діти, поранено тисячі осіб, зруйновано інфраструктуру цілого регіону, сотні тисяч громадян вимушені були покинути свої домівки". Постановою Верховної Ради України від 27.01.2015 р. N4 20-VIII затверджено звернення до Організації Об`єднаних Націй, Європейського Парламенту, Парламентської Асамблеї Ради Європи, Парламентської Асамблеї НАТО, Парламентської Асамблеї ОБСЕ, Парламентської Асамблеї ГУАМ, національних парламентів держав світу про визнання Російської Федерації державою-агресором. Результатом такого звернення стало визнання міжнародним співтовариством через схвалення 08.07.2015 року переважною більшістю членів Парламентської Асамблеї ОБСС двох резолюцій, зокрема Резолюції "Продовження очевидних грубих і невиправлених порушень Російською Федерацією міжнародних норм і принципів ОБСС" та резолюції "Викрадені і незаконно утримувані громадяни України на території Російської Федерації", які засвідчили факти здійснення Російською Федерацією збройної агресії проти держави України та факти протиправності утримання українських політичних в`язнів в Російській Федерації. Відповідно до\~ст.1 Закону України "Про оборону України" від 06.12.1991 р. № 1932-ХИ, збройна агресія - це застосування іншою державою або групою держав збройної сили проти України. Збройною агресією проти України вважається будь-яка з таких дій, зокрема вторгнення або напад збройних сил іншої держави або групи держав на територію України, а також окупація або анексія частини території України; напад збройних сил іншої держави або групи держав на військові сухопутні, морські чи повітряні сиди або цивільні морські чи повітряні флоти України. Позивачі посилаються на те, що в результаті зазначених подій позивачу було завдано значної моральної шкоди. Відповідно до ч. 2\~ст. 23 Цивільного кодексу України\~моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я: 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів і у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Відповідно до п. З Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03. 1995 p. № 4 "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв`язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушені, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків. Відповідно до п. 9\~Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 р. № 4 "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) школи"\~розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу\~\~ страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових благ(їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються cтан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього етапу, добровільне - за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого - спростування інформації редакцією засобу масової інформації. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. [PERSON] та [PERSON] посилаються на те, що порушивши основоположні права і свободи людини, а саме, позбавивши життя [PERSON] , Російська Федерація завдала їм тяжких моральних страждань, грубо порушила їх право на повагу до сімейного життя. Відповідно до ч. 2\~ст. 1168 Цивільного кодексу України\~моральна шкода, завдана смертю фізичної особи, відшкодовується її чоловікові (дружині), батькам (усиновлювачам), дітям (усиновленим), а також особам, які проживали з нею однією сім`єю. Внаслідок втрати [PERSON] , який загинув в peзультаті збройної агресії Російської Федерації проти України, а також з огляду на особливий цинізм з яким Російською Федерацією порушуються основоположні права й свободи людини в Україні. [PERSON] та [PERSON] відчувають безперервний, невгамовний душевний біль та страждання, втратили душевний спокій, постійно відчувають незахищеність та розчарування. Через загибель сина [PERSON] вони втратила сенс життя та віру в майбутнє, вони постійно відчувають страждання від втрати рідної людини, що не дає їм можливості нормально спілкуватись з оточуючими, працювати та підтримувати нормальний спосіб соціального життя, оскільки вони постійно знаходяться в стресовому стані, що супроводжується періодичними депресіями. Безпосереднім суб`єктом, внаслідок дій якого їй завдана моральна шкода, є Російська Федерація, її Збройні Сили, а також створені нею військові формування, які підтримуються, спонсоруються та фактично керуються Російською Федерацією та маючи на озброєнні засоби, використання яких становлять підвищену небезпеку для оточуючих. Відповідно до ч. 1\~ст. 1166 Цивільного кодексу України\~моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю відшкодовується особою, яка її завдала , за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Частиною 6 ст. 5 Закону України "Про забезпечення прав і свобод громадян і правовий режим на тимчасово окупованій території України" від 15.04.2014 р. №1207-VI|передбачено, що відшкодування моральної шкоди, заподіяної внаслідок тимчасової окупації державі Україна, юридичним особам, громадським об`єднанням, громадянам України, іноземцям та особам без громадянства, у повному обсязі покладається на Російську Федерацію як на державу, що здійснює окупацію. Відповідальність Російської Федерації, відповідно до принципів і норм міжнародного права, за матеріальну чи нематеріальну шкоду завдану Україні внаслідок збройної агресії Російської Федерації також встановлена ч. 4\~ст. 2 Закону України "Про особливості державної політики із забезпечення державного суверенітету України на тимчасово окупованих територіях у Донецькій та Луганській областях" від 18.01.2018 р №2268-VII\~. Суд приходить до висновку, що наявні усі правові підстави для стягнення з Російської Федерації, як з повноправного учасника цивільних відносин, на користь [PERSON] та [PERSON] грошової компенсації у відшкодування моральної шкоди. Незаконними діями з боку Російської Федерації було порушено невід`ємне право [PERSON] на життя, гарантоване статтею 2 Європейської Конвенції, її право на повагу до сімейного життя, встановлене статтею 8 Європейської Конвенції, що свідчить про множинність порушень Російською Федерацією її законних прав, а отже, є підставою для відшкодування Російською Федерацією моральної шкоди, завданої їм. Розмір моральної школи, що має бути відшкодований позивачам, [PERSON] та [PERSON] , визначений на рівні 1\~885 800,00 (один мільйон вісімсот вісімдесят п`ять тисяч вісімсот) грн. 00 коп. кожному, що за офіційним курсом Національного Банку України станом на день підписання позовної заяви складає 60 000,00 євро (шістдесят тисяч євро). Розмір моральної шкоди був встановлений з урахуванням характеру і обсягу завданих їм моральних страждань, істотного порушення конституційних прав їх сина, умисного характеру дій, а також почуття безпорадності та розчарування, які вони відчувають роками через неможливість відновити порушені права. Також при визначенні розміру моральної шкоди враховано практику Європейського суду з аналогічних питань, що є джерелом права.

Outcome: approved