Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-18 00:00:00

Позивач звернувся з позовною заявою до відповідача про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням. Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що 27 вересня 2018 року між ТОВ "Фінансова компанія "Інтайм Фінанс" та ПАТ "Дельта банк" було укладено договір №787/К купівлі продажу майнових прав. Згідно умов цього договору АТ "Дельта банк" відступило новому кредитору, а новий кредитор прийняв належне АТ "Дельта банк" право вимоги за кредитним договором №1301/1007/88-048, укладеним 04 жовтня 2007 року між Акціонерним банком "ТАС - Комерцбанк" з позичальником. Вказані права вимоги належали АТ "Дельта банк" на підставі Договору купівлі-продажу прав вимоги за кредитами, укладеного 25 травня 2012 року між ПАТ "Сведбанк" та АТ "Дельта банк", посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Шевченко Д.Г. та зареєстровано в реєстрі за №1306, 1307. На підставі протоколу електронного аукціону № UA-EA-2018-07-11-000317-b від 30 серпня 2018 року товарної біржі "Українська агропромислова" та договору №787/К купівлі продажу майнових прав від 27 вересня 2018 року, первісний кредитор ПАТ "Дельта банк" передав (відступив), а новий кредитор ТОВ Фінансова компанія "Інтайм Фінанс" набув право вимоги за договором поруки №1301/1007/88-04-Р-18 від 31.01.2011 року та кредитним договором №1301/1007/88-048, укладеним 04 жовтня 2007 року. ТОВ Фінансова компанія "Інтайм Фінанс" набула право вимоги за борговими зобов`язаннями [PERSON] в сумі 4 734 346 грн. 40 коп. та була зареєстрована в реєстрі як іпотекодержатель квартири [ADDRESS] , [ADDRESS] , [ADDRESS] . 12.06.2019 року ТОВ "Фінансова компанія "Інтайм Фінанс" набула приватної власності шляхом державної реєстрації на квартир [ADDRESS] , [ADDRESS] , [ADDRESS] , що підтеджується витягами з Державного реєстру прав власності на нерухоме майно від 14.06.2019 року №170483164, 170483164, 170492985. Разом з тим, в квартирі, належній на праві приватної власності ТОВ "Фінансова компанія "Інтайм Фінанс" зареєстрована та проживає особа, яка є сторонньою та втратила право користування після набуття фінансовою компанією права приватної власності, а саме [PERSON] , [INFO] . Своїми діями, на думку позивача, [PERSON] грубо порушує права власника вищевказаної квартири. Просить позов задовольнити. Представник позивача подала письмову заяву про розгляд справи у їх відсутності, просять задоволити позов. Представник відповідача, яка діє на підставі довіреності від 27.02.2020 року подала до суду заяву про визнання позову та просить такий задоволити в повному обсязі. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Згідно до ч.3 ст.200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Вивчивши матеріали справи, враховуючи правові позиції сторін, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню, з наступних підстав. Згідно з ч. 3 ст. 9 ЖК України ніхто не може бути обмежений у праві користування жилим приміщенням, інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом. Відповідно до змісту норм статей 1,6, 9, 61 ЖК України, ст. 29 ЦК України місцем постійного проживання особи є жиле приміщення, в якому особа постійно проживає, має передбачені ст. 64 ЖК України права користування цим приміщенням і на яке за особою зберігається це право й у разі тимчасової відсутності. Згідно з ст. 72 ЖК України визнання особи такою, що втратила право на користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, проводиться в судовому порядку. Відповідно до ст. 71 ЖК України при тимчасовій відсутності наймача або членів сім`ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. В разі відсутності особи понад встановлений строк, жиле приміщення не зберігається і особи можуть бути визнанні такими, що втратили право на користування житловим приміщенням. Судом встановлено, що згідно витягів з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 14.06.2019 року, власником квартири за адресою: [ADDRESS] є ТОВ "Фінансова компанія "Інтайм фінанс". Відповідно до технічного паспорту на квартиру [ADDRESS] замовником технічної інвентаризації є ТОВ "Фінансова компанія "Інтайм фінанс". Разом з тим, 27 вересня 2018 року між ТОВ "Фінансова компанія "Інтайм Фінанс" та ПАТ "Дельта банк" було укладено договір №787/К купівлі продажу майнових прав. Згідно умов цього договору АТ "Дельта банк" відступило новому кредитору, а новий кредитор прийняв належне АТ "Дельта банк" право вимоги за кредитним договором №1301/1007/88-048, укладеним 04 жовтня 2007 року між Акціонерним банком "ТАС - Комерцбанк" з позичальником. Як вбачається з Договору купівлі-продажу прав вимоги за кредитами, укладеного 25 травня 2012 року між ПАТ "Сведбанк" та АТ "Дельта банк", посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Шевченко Д.Г. та зареєстровано в реєстрі за №1306, 1307, вказані права вимоги належали АТ "Дельта банк". Відповідно до довідки ЛКП "Затишне" з місця проживання про склад сім`ї і прописки №3531 від 10.09.2019 року, у квартирі [ADDRESS] зареєстрований [PERSON] . Згідно п.10 постанови № 2 Пленуму Верховного Суду України від 12 квітня 1985 року "Про деякі питання, що виникли в практиці застосування Житлового кодексу України", у справах про визнання наймача або члена його сім`ї таким, що втратив право користування жилим приміщенням (ст. 71 Житлового кодексу України), необхідно з`ясовувати причини відсутності відповідача понад встановлені строки. В разі їх поважності (перебування у відрядженні, у осіб, які потребують догляду, внаслідок неправомірної поведінки інших членів сім`ї тощо) суд може продовжити пропущений строк. Відповідно до ч.1, 2 ст.317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна. Згідно з ст.319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Відповідно до ст.383 ЦК України власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї. Статтею 391 ЦК України передбачено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до ст. 2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» реєстрація місця проживання чи місця перебування особи або її відсутність не можуть бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених Конституцією, законами чи міжнародними договорами України, або підставою для їх обмеження. Згідно статті 7 цього Закону зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі: заяви особи або її представника, що подається до органу реєстрації; судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою; свідоцтва про смерть; паспорта або паспортного документа, що надійшов з органу державної реєстрації актів цивільного стану, або документа про смерть, виданого компетентним органом іноземної держави, легалізованого в установленому порядку; інших документів, які свідчать про припинення: підстав для перебування на території України іноземців та осіб без громадянства; підстав для проживання або перебування особи у спеціалізованій соціальній установі, закладі соціального обслуговування та соціального захисту; підстав на право користування житловим приміщенням. Отже, визнання відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням здійснюється на підставі судового рішення. Враховуючи вищевикладене, беручи до уваги той факт, що відповідач позовні вимоги визнав повністю, суд вважає, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню у повному обсязі.

Outcome: approved