Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-23 00:00:00

1 грудня 2015 року позивач подав до Ржищівськогоміського суду Київської області вказану вище позовну заяву. Обгрунтовуючи позовні вимоги позивач вказував, що між ПАТ КБ "ПРИВАТБАНК" та [PERSON] 30 листопада 2006 року було укладено кредитний договір № КІО0GК00000348, згідно якого банк зобов'язався надати відповідачу кредит у розмірі 5400 доларів США на термін до 30 листопада 2011 року. Відповідач зобов'язався повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитними коштами у строки та порядку, встановлених кредитним договором. Відповідач не надавав своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками та комісією, а також іншими витратами відповідно до умов договору, що має відображення у розрахунку заборгованості за договором № КІО0GК00000348. У зв'язку із зазначеними порушеннями відповідач станом на 22 жовтня 2015 року має заборгованість перед банком у розмірі 13821,84 доларів США, з яких: 10 334,82 доларів США - заборгованість за кредитом. Від цієї суми заборгованості віднімається сума у розмірі 3487,02 доларів США, яка була стягнута за рішенням Ржищівського міського суду Київської області від 21 лютого 2011 року з відповідача [PERSON] на користь позивача, отже різниця становить 10334,82 доларів США. Отже, заборгованість до стягнення становить 10334,82 доларів США, що за курсом 22,60 відповідно до службового розпорядження НБУ від 22 жовтня 2015 року складає 233 566,93 грн. Посилаючись на ст. 526, 527, 530, 1050, 1054 ЦК України позивач просив стягнути з відповідача на свою користь заборгованість у розмірі 10334,82 доларів США, що за курсом 22,60 відповідно до службового розпорядження НБУ від 22 жовтня 2015 року складає 233 566,93 грн. за кредитним договором № КІО0GК00000348 від 30 листопада 2006 року; стягнути з відповідача судові витрати. Представник позивача у судове засідання не з'явився, хоча згідно ухвал Ржищівського міського суду Київської області від 1 лютого 2016 року та від 9 березня 2016 року явка представника позивача була визнана судом обов'язковою. Представником позивача подано до суду заяви про розгляд справи за відсутності представника позивача, позовні вимоги підтримував, проти заочного рішення не заперечував. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'являлась, хоча про дату, час та місце судового розгляду в силу ст.ст. 74, 76 ЦПК України вважається повідомленою належним чином. Дослідивши наявні у матеріалах справи докази, суд встановив наступне. Правовідносини щодо забезпечення зобов'язань за кредитними договорами регулюються ст. 526, 527, 530, 1050, 1054 ЦК України. Згідно договору № КІО0GК00000348 від 30 листопада 2006 року, між ПАТ КБ "ПРИВАТБАНК" та [PERSON] 30 листопада 2006 року було укладено кредитний договір № КІО0GК00000348, згідно якого банк зобов'язався надати відповідачу кредит у розмірі 5400 доларів США на термін до 30 листопада 2011 року. Відповідач зобов'язався повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитними коштами у строки та порядку, встановлених кредитним договором. (а.с. 11-12). Згідно рішення Ржищівського міського суду Київської області від 21 лютого 2011 року позовні вимоги ПАТ КБ "ПРИВАТБАНК" до [PERSON] про стягнення заборгованості були задоволені та стягнуто з відповідача на користь банку заборгованість за кредитним договором № КІО0GК00000348 від 30 листопада 2006 року в сумі 27617,20 грн. (а.с. 4); Згідно розрахунку заборгованості за договором № КІО0GК00000348 від 30 листопада 2006 року, укладеного між ПАТ КБ "ПРИВАТБАНК" та клієнтом [PERSON] станом на 22 жовтня 2015 року існує заборгованість у розмірі 13821,84 доларів США; сума за кредитом, задоволена рішенням суду - 3487,02 доларів США, різниця між поточною заборгованістю та задоволеною раніше судом - 10334,82 грн (а.с.5-9). Відповідно до ст. 599 ЦПК України зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Як встановлено судом з матеріалів справи рішенням Ржищівського міського суду Київської області від 21 лютого 2011 року позовні вимоги ПАТ КБ "ПРИВАТБАНК" до [PERSON] про стягнення заборгованості були задоволені та стягнуто з відповідача на користь банку заборгованість за кредитним договором № КІО0GК00000348 від 30 листопада 2006 року в сумі 27617,20 грн. Вказане підтверджує і позивач, зазначаючи, що розмір заборгованості [PERSON] перед банком складається з різниці між поточною заборгованістю та задоволеною рішенням суду та становить 10334,82 доларів США. Відповідно до п.17 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30.03.2012 № 5 "Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин" визначено наступне. Зобов'язання припиняється з підстав, передбачених договором або законом (частина перша статті 598 ЦК). Такі підстави, зокрема, зазначені у статтях 599 - 601, 604 - 609 ЦК. Наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконано боржником, не припиняє правовідносин сторін кредитного договору, не звільняє останнього від відповідальності за невиконання грошового зобов'язання та не позбавляє кредитора права на отримання сум, передбачених частиною другою статті 625 ЦК, оскільки зобов'язання залишається невиконаним належним чином відповідно до вимог статей 526, 599 ЦК. Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Однак, позивачем не надано доказів не виконання боржником рішення Ржищівського міського суду Київської області від 21 лютого 2011 року про стягнення з [PERSON] на користь ПАТ КБ "ПРИВАТБАНК" заборгованості за кредитним договором № КІО0GК00000348 від 30 листопада 2006 року. Позивачем не надано суду розрахунок суми боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції, а також суми процентів, розмір яких встановлено договором, за весь час не виконання рішення Ржищівського міського суду Київської області від 21 лютого 2011 року. Крім того, якщо звернути увагу на те, що офіційний курс гривні до іноземних валют в різні періоди часу може змінюватися (зростати або падати), однак дана обставина не дає підстав стороні у зобов'язанні, спір щодо якого вже вирішений судом, пред'являти після цього до іншої сторони додаткові вимоги про стягнення курсової різниці. [PERSON] до цього зводяться правові висновки Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ в ухвалі від 4 липня 2014 року за наслідками розгляду справи № 6-27757ск14. Відповідно ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ст. 60 ЦПК України\~ кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно зі ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом. Відповідно до ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Враховуючи викладене вище, суд приходить до висновку, що в задоволенні позову слід відмовити.

Outcome: dismissed