Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-14 00:00:00

Позивач [PERSON] у січні 2019 року звернулась до суду з позовом до АТ «Харківська товарна біржа «Слобода», Харківської міської ради, яким просила визнати договір від 04 серпня 1995 року купівлі-продажу будинку за адресою: [ADDRESS] , що укладений через Харківську товарну біржу «Слобода» - дійсним; визнати право власності в порядку спадкування після смерті матері [PERSON] на Ѕ частину житлового будинку за адресою [ADDRESS] ; право власності на Ѕ частину житлового будинку за адресою [ADDRESS] за договором купівлі-продажу, що укладений через Харківську товарну біржу «Слобода»; право власності на весь житловий будинок за адресою: [ADDRESS] , судові витрати покласти на відповідача. В обґрунтування позову посилається на те, що 04 серпня 1995 року позивач разом із матір`ю [PERSON] через Харківську товарну біржу придбали у [PERSON] рівними частинами будинок за адресою: [ADDRESS] . Мати померла, залишивши заповіт від 21.06.2016. У передбачений законом строк позивач звернулася до нотаріуса для відкриття спадщини за заповітом, який відкрив спадкову справу № 19-2018. 19.01.2019 приватний нотаріус ХМНО Гончаренко Т.А. ухвалив постанову про відмову у вчиненні нотаріальних дій, оскільки договір купівлі-продажу житлового будинку, оформлений на товарній біржі є недійсним і не може бути прийнятий для оформлення свідоцтва про право на спадщину. Під час вчинення укладання договору купівлі-продажу від 04.08.1995 сторони виконали всі умови для купівлі-продажу нерухомого майна, у результаті яких наступили юридичні наслідки. Позивач разом із матір`ю вселилася та зареєструвалися за адресою: [ADDRESS] , постійно проживали в будинку, сплачувала всі комунальні платежі до моменту смерті матері. У зв`язку тим, що даний договір не посвідчений нотаріально, власник будинку [PERSON] не має можливості розпоряджатися своїм майном на власний розсуд, тому порушується її права як власника нерухомого майна і тому вона змушена звернутися до суду із цим позовом. 28.02.2019 було відкрито загальне позовне провадження у справі. 05.06.2019 до суду надійшла заява про уточнення позовних вимог. 31.10.2019 до суду від Харківської міської ради надійшов відзив на позовну заяву, відповідно до якого Харківська міська рада проти задоволення позову заперечує повністю. 13.11.2019 ухвалою суду було закрито провадження по справі в частині вимог до відповідача «Харківська товарна біржа «Слобода», у зв`язку з її ліквідацією; залучено до участі у справі третю особу [PERSON] , яка не заявляє самостійних вимог до предмету спору. \~ \~ \~ \~Через канцелярію суду 30.01.2020 від позивача [PERSON] надійшла заява про зменшення та уточнення позовних вимог, відповідно до якої остання просить визнати договір від 04.08.1995 купівлі-продажу будинку за адресою: [ADDRESS] , що укладений через Харківську товарну біржу «Слобода» - дійсним. В іншій частині вимоги позовної заяви залишили без розгляду. 05.02.2020 ухвалою суду було прийнято уточнені вимоги позивача про визнання договору купівлі-продажу дійсним, а також призначено справу до судового розгляду по суті. Позивач та його представник до суду не з`явилися, з невідомих причин, у матеріалах справи є заява, в якій представник позивача адвокат Комаров М.С. підтримав позов, просив розглянути у його відсутності. Представник відповідача Харківської міської ради до суду не з`явився, у матеріалах справи наявна заява про розгляд справи без участі відповідача та просив ухвалити рішення згідно чинного законодавства України, яке не буде порушувати права третіх осіб. Третя особа [PERSON] судове засідання не з`явилася, з невідомих причин, про розгляд справи повідомлялась, клопотань та правом на подання відзиву на позов не скористалась. Вивчивши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, всебічно та повно дослідивши матеріали справи та надані позивачем докази, суд вважає що даний позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлені наступні обставини: 04 серпня 1995 року між [PERSON] , 1936 року народження та Харківською товарною біржою «Слобода» був укладений договір купівлі-продажу, оформлений Акціонерним товариством "Харківська товарна біржа "Слобода", реєстраційний № Н14-298Б. Відповідно до умов вказаного договору [PERSON] та [PERSON] купили у [PERSON] житловий будинок за адресою: [ADDRESS] . Вказаний договір купівлі-продажу був зареєстрований КП "Харківське міське БТІ" 09.08.1995 року, реєстраційний №51958. Продаж вчинено за 600 млн. карбованців, які відповідно до п. 2.2. договору продавець отримав від покупця до моменту підписання договору (а.с. 10-11). 11 серпня 1996 року зареєстроване місце проживання [PERSON] у вказаному будинку, що підтверджується копією паспорта серії [NUMBER] (а.с. 6-8). Мати позивача [PERSON] , [INFO] померла [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] (а.с. 12). Згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER] [PERSON] народилася [INFO] (а.с. 19). Позивачкою було укладено шлюб 08.07.1984 року з [PERSON] та присвоєно дружині прізвище « [PERSON] », що підтверджується свідоцтвом серії [NUMBER] (а.с. 20). Як вбачається з заповіту від 21.06.2016 [PERSON] заповіла усе своє майно [PERSON] (а.с. 22). Оцінюючи доводи позивача на підтвердження своїх позовних вимог, суд виходить з наступного. Спірні правовідносини між сторонами виникли 04 серпня 1995 року, а тому при вирішенні спору підлягають застосуванню положення\~ЦК Української РСР 1963 року\~(надалі - ЦК УРСР). Відповідно до\~статті 224 ЦК УРСР\~(в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) за договором купівлі-продажу продавець зобов`язується передати майно у власність покупцеві, а покупець зобов`язується прийняти майно та сплатити за нього певну грошову суму. Згідно із частиною першою статті 128 ЦЦК УРСР (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) право власності (право оперативного управління) у набувача майна за договором виникає з моменту передачі речі, якщо інше не передбачено законом або договором. Набуття права власності - це певний юридичний склад, з яким закон пов`язує виникнення в особи суб`єктивного права власності на певні об`єкти. Відповідно до\~статті 4 ЦК УРСР\~(в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) цивільні права і обов`язки виникають з підстав, передбачених законодавством, в тому числі і з угод. Згідно зі\~статтею 41 ЦК УРСР\~на час виникнення спірних правовідносин) угодами визнаються дії громадян і організацій, спрямовані на встановлення, зміну або припинення цивільних прав або обов`язків. Зі змісту\~статті 227 ЦК УРСР\~(в редакції, що діяла на момент виникнення спірних правовідносин) вбачається, що договір купівлі-продажу нерухомого майна укладається в письмовій формі та підлягає обов`язковому нотаріальному посвідченню, якщо хоча б одна із сторін є громадянином. Згідно з приписами частини 1\~статті 47 ЦК УРСР, недотримання вимог, передбачених\~статтею 227 ЦК УРСР\~тягне за собою недійсність договору. Відповідно до частини 2\~статті 47 ЦК УРСР\~суд може визнати дійсною угоду, що потребує нотаріального посвідчення, коли сторони досягли згоди за всіма її істотними умовами і одна сторона ухиляється від нотаріального посвідчення останньої за відсутності передбачених законодавством перешкод для цього. Відповідно до ч. 2 ст. 12\~Закону України «Про власність», який діяв на час укладення сторонами спірної угоди, громадянин набуває права власності внаслідок укладення угод, не заборонених законом. Відповідно до\~статті 15 Закону України «Про товарну біржу»\~(в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) угоди, зареєстровані на біржі, не підлягають нотаріальному посвідченню. Отже, законодавець на час виникнення спірних правовідносин не вимагав нотаріального посвідчення договору відчуження нерухомості у разі укладання такого договору на товарній біржі. Таким чином, при укладенні договору купівлі-продажу будинку дії сторін були спрямовані на встановлення цивільних прав та обов`язків, перехід права власності відбувся, сторони договору мали необхідний обсяг цивільної дієздатності та вільне волевиявлення, що відповідало внутрішній волі на досягнення наслідків, а саме купівлі-продажу домоволодіння. Отже, правочин був реальним і вчинений у формі, дозволеній чинним законодавством України на момент його вчинення. Сторони узгодили усі істотні умови договору купівлі-продажу, зокрема щодо об`єкту продажу нерухомості. У пункті 1.6 договору купівлі-продажу було узгоджено ціну спірної частки - 600 млн. крб., які відповідач отримав до посвідчення вказаного правочину. Як встановлено вище, сторони домовились щодо всіх важливих умов договору купівлі-продажу, що підтверджується письмовими доказами, і відбулось повне виконання цього договору, продавцеві було передано кошти за спірне майно, а покупець, у свою чергу, прийняв майно у володіння і з часу укладення вказаного правочину користується цим майном, зокрема, зареєстрована та проживає у вказаному будинку. Оскільки при укладенні вищевказаного договору сторонами досягнуто всіх істотних умов, договір виконано сторонами у повному обсязі, тому позивачка, в силу\~статті 145 ЦК УРСР\~є добросовісним набувачем. Оскільки позивачкою укладена угода, яка не суперечить закону, вона є власником придбаного майна. Судом встановлено, що продавець майна [PERSON] ухиляється від нотаріального посвідчення угоди купівлі-продажу за відсутності передбачених законодавством перешкод для цього. При винесенні рішення суд також враховує правову позицію, яка викладена у Постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 29 травня 2019 року (справа № 489/7537/15-ц, провадження № 61-34137св18): "Доводи касаційної скарги, що недодержання вимоги про нотаріальне посвідчення договору купівлі-продажу вказує на недійсність цього правочину, спростовані вказаними вище нормами матеріального права, зокрема частиною другою\~статті 47ЦК Української РСР\~(в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин), відповідно до якої, якщо одна з сторін повністю або частково виконала угоду, що потребує нотаріального посвідчення, а друга сторона ухиляється від нотаріального оформлення угоди, суд вправі за вимогою сторони, яка виконала угоду, визнати угоду дійсною. В цьому разі наступне нотаріальне оформлення угоди не вимагається". Відповідно до ч.1\~ст.81ЦПК України\~кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Таким чином, враховуючи вищевикладене, належним чином оцінивши подані сторонами докази, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги є законними, повністю підтверджуються зібраними у справі доказами, а відтак підлягають задоволенню у повному обсязі. На підставі викладеного,

Outcome: approved