Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-19 00:00:00

[PERSON], звертаючись до суду з позовом до Київської міської ради, просила визнати за собою, [PERSON], право власності на 25/200 частини квартири [ADDRESS] в порядку спадкування за законом після померлої [INFO] матері [PERSON], що є предметом позову. Позивач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримала, просила позов задовольнити з підстав, викладених у позовній заяві, пояснила, що позивач разом з матір'ю [PERSON] були співвласниками 25/100 частини квартири [ADDRESS], що підтверджується Свідоцтвом про право власності від 05 грудня 2012 року, яке видане на підставі розпорядження Дніпровської районної у місті Києві державної адміністрації за №76-307 від 05 грудня 2012 року. Однак, при оформлені свідоцтва про право власності на вищезазначену квартиру органом приватизації було допущено помилку, що стало перешкодою для власників квартири своєчасно зареєструвати за собою право власності на належну їм частину квартири. [INFO] померла мати позивача [PERSON], єдиним її спадкоємцем першої черги за законом є позивач, яка в межах визначеного законодавством строку звернулась до Десятої Київської державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини до складу якої входить 25/200 частини квартири [ADDRESS], однак державний нотаріус відмовив у видачі свідоцтва про право на спадщину на спадкове майно, оскільки право власності за [PERSON] на 25/200 частки квартири [ADDRESS] не зареєстровано відповідно до норм діючого законодавства, що унеможливлює вирішити питання про отримання свідоцтва про право власності на спадкове майно у встановленому законодавством порядку, чим порушують права позивача, як потенційного спадкоємця, оформити своє право на спадщину, а відновлення порушених прав позивача можливе лише в судовому порядку шляхом звернення з позовом про визнання права власності на земельну ділянку, яка входить до складу спадкового майна, що спонукало звернутись з цим позовом до суду. Представник відповідача - Київської міської ради, в судове засідання не з'явився, про день та час розгляду справи відповідач повідомлявся належним чином, відповідач скористався процесуальним правом подав до суду письмові пояснення по суті предмету спору, просив ухвалити рішення суду згідно норм чинного законодавства, та розглядати справу у відсутності представника відповідача. (а.с.43-44) Представник третьої особи - Головного управління юстиції у місті Києві, в судове засідання не з'явився, про час та місце слухання справи третя особа повідомлялась належним чином, від третьої особи надійшли письмові пояснення по суті предмету спору разом з клопотанням про розгляд справи у відсутності їх уповноваженого представника. (а.с.40-41) Заслухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, оцінивши наявні у справі докази, суд приходить до наступного. Відповідно до ст. 1216 Цивільного кодексу України, спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Судом встановлено, що [INFO] померла [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть, яке видане Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Дніпровського районного управління юстиції у м. Києві [INFO] (актовий запис №1367). (а.с.6) Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина до складу якої входить об'єкт нерухомого майна, а саме: 25/200 частини квартири [ADDRESS], яка належала на праві власності [PERSON] на підставі Свідоцтва про право власності від 05 грудня 2012 року, яке видане на підставі розпорядження Дніпровської районної у місті Києві державної адміністрації за №76-307 від 05 грудня 2012 року. (а.с.11) Відповідно до ст.1217 Цивільного кодексу України спадкування здійснюється за заповітом та за законом. Таким чином, внаслідок відкриття спадщини у спадкоємців за законом або за заповітом виникає право спадкування. Спадкове майно переходить до спадкоємців лише за умови, що вони виявили згоду щодо прийняття спадщини. 05 грудня 2013 року [PERSON], як спадкоємець першої черги за законом, звернулась до Десятої Київської державної нотаріальної контори з заявою про намір прийняти спадкове майно, яке залишилося після смерті матері - [PERSON], яка померла [INFO]. (а.с.54) На підставі заяви спадкоємця [PERSON], Десятою Київською державною нотаріальною конторою заведена спадкова справа №937/2013 щодо майна померлої [INFO] [PERSON], ксерокопія матеріалів спадкової справи залучено до матеріалів цивільної справи (а.с.52- 82) 21 серпня 2014 року (вих..№5647/02-14) Десята Київська державна нотаріальна контора, у відповідь на заяву [PERSON] про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом, роз'яснила останній про неможливість видати свідоцтва про право на спадщину за законом на майно спадкодавця [PERSON], оскільки право власності [PERSON] на 25/200 частки квартири [ADDRESS] не зареєстровано відповідно до норм діючого законодавства, у зв'язку з чим рекомендовано звернутись до суду з позовом про визнання права власності на спадкове майно. (а.с.81) Відповідно до ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинились внаслідок його смерті. Умовою для переходу в порядку спадкування права власності на об'єкти нерухомості, в тому числі житловий будинок, інші споруди, земельну ділянку є набуття спадкодавцем зазначеного права у встановленому законодавством України порядку. Відповідно до положень частини першої, третьої та п'ятої статті 1268 Цивільного кодексу України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Фактичний вступив управління або володіння будь-якою частиною спадкового майна розглядається як прийняття всієї спадкової маси. Таким чином, внаслідок відкриття спадщини у спадкоємців за законом або за заповітом виникає право спадкування. Спадкове майно переходить до спадкоємців лише за умови, що вони виявили згоду щодо прийняття спадщини. Прийняття спадщини - це не обов'язок спадкоємців, а їх право. Згідно положень статті 1297 Цивільного кодексу України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутись до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Якщо спадщину прийняло кілька спадкоємців, свідоцтво про право на спадщину видається на ім'я кожного з них, із зазначенням імені та частки у спадщині інших спадкоємців. Як передбачено п.4.18 Глави 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, який затверджений наказом Міністерства юстиції України 22 лютого 2012 року №296/5, якщо до складу спадкового майна входить нерухоме майно, що підлягає реєстрації (за винятком земельної ділянки), нотаріус вимагає, крім правовстановлюючого документа, витяг з Реєстру прав власності. За відсутності у спадкоємця необхідних для видачі свідоцтва про право на спадщину документів нотаріус роз'яснює йому процедуру вирішення зазначеного питання в судовому порядку. Відповідно до ст. 67 Закону України "Про нотаріат" свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою всіх спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, встановленому цивільним законодавством. Якщо нотаріусом обґрунтовано відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, виникає цивільно-правовий спір, що підлягає розглядові у позовному провадженні. Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку, в тому числі й у випадку визначення судом за позовом спадкоємця додаткового строку для прийняття спадщини. Закон України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" визначає, що речові права на нерухоме майно, їх обтяжень та правочини щодо нерухомого майна підлягають обов'язковій державній реєстрації в порядку, встановленому цим Законом. Згідно ч. 2 ст. 331 Цивільного кодексу України якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, то воно виникає з моменту проведення такої реєстрації. Відповідно до ст. 328 Цивільного кодексу України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із угод. Відповідно до положень частини першої статті 182 Цивільного кодексу України встановлено, що право власності та інші речові права на нерухомі речі, обмеження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації. Порядок проведення державної реєстрації прав на нерухомість та підстави відмови в ній встановлюються Законом (частина четверта статті 182 Цивільного кодексу України, стаття 4 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень"). Державна реєстрація речових прав на нерухоме майно - офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення прав на нерухоме майно, обтяження таких прав шляхом внесення відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Згідно положень п.1 ст. 5 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" передбачено, що у Державному реєстрі прав реєструються права на житлові будинки, розташовані на земельній ділянці, переміщення яких неможливе без їх знецінення та зміни призначення. Відповідно до п.п. 10 п. 27, п. 29 Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень та Порядку надання інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України № 703 від 22 червня 2011 року, передбачено, що документами, що підтверджують виникнення, перехід та припинення права власності та інших речових прав на нерухоме майно, є: укладений в установленому законом порядку договір, предметом якого є нерухоме майно, права щодо якого підлягають державній реєстрації, або речове право на нерухоме майно, чи його дублікат та технічний паспорт на такий об'єкт. Згідно з статтею 392 Цивільного кодексу України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою. Позов про визнання права власності - це позадоговірна вимога власника майна про констатацію перед третіми особами факту приналежності позивачу права власності на спірне майно. Підтвердження в суді права власності на майно здійснюється шляхом підтвердження фактів, що свідчать про володіння спірним майном на праві власності або іншого речового права. Аналізуючи зібрані по справі докази у їх сукупності, судом встановлено, що за життя [PERSON] набула права власності на 25/200 частини квартири [ADDRESS], що підтверджується Свідоцтвом про право власності від 05 грудня 2012 року, яке видане на підставі розпорядження Дніпровської районної у місті Києві державної адміністрації за №76-307 від 05 грудня 2012 року. Після смерті [PERSON], право власності на частину вищезазначеної квартири перейшло в порядку спадкування спадкоємцю першої черги за законом [PERSON], позивач у справі, яка у встановленому порядку заявила про намір прийняти спадкове майно, однак у встановленому порядку не отримала свідоцтво про право власності на спадкове майно, оскільки за життя [PERSON] не зареєструвала право власності на належну їй частину квартиру відповідно до норм діючого законодавства. В той же час обставин, які б вказували, що спадкодавець [PERSON] за життя набула або володіла нерухомим майном, що входить до спадкової маси, неправомірно, або на вказане майно, окрім позивача, в порядку спадкування чи з інших підстав претендують інші особи, судом не встановлено. Відповідно до частини третьої ст.212 Цивільного процесуального кодексу України суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що позов [PERSON] до Київської міської ради, третя особа Головне управління юстиції в м. Києві про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування за законом є обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню, суд, задовольняючи позов, ухвалює рішення визнати за [PERSON] право власності на 25/200 частини квартири [ADDRESS], загальною площею 14,58 кв.м, як спадкоємцем першої черги за законом майна спадкодавця [PERSON], яка померла [INFO]. На підставі викладеного та

Outcome: approved