Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-16 00:00:00

Позивач, ПАТ «Страхова компанія «Арсенал Страхування» звернулося до суду з позовною заявою до відповідача [PERSON] про стягнення збитків в порядку регресу, вказуючи на те, що 25.11.2015 р. між ПрАТ «Страхова компанія «Арсенал Страхування» та [PERSON] було укладено договір добровільного страхування наземного транспорта №350/15-Тз/О, забезпечений транспорт "Hyundai" д.р.н. [NUMBER] . 21.03.2016 року в м. Одесі на вул. Базарній мало місце ДТП за участю автомобіля "Hyundai" д.р.н. [NUMBER] під керуванням [PERSON] та автомобіля "Інфініті", д.р.н. [NUMBER] під керуванням [PERSON] , внаслідок чого транспортні засоби отримали механічні пошкодження. Згідно постанови Приморського районного суду м. Одеси вказана дорожньо-транспортна пригода сталась внаслідок порушення Правил дорожнього руху України водієм автомобіля "Інфініті", д.р.н. [NUMBER] під керуванням [PERSON] . Виконуючи свої зобов`язання за Договором, ПрАТ «СК «Арсенал Страхування» виплатила власнику застрахованого автомобіля суму страхового відшкодування у розмірі 55 748,75 грн. Під час дослідження страхового випадку стало відомо, що на момент ДТП цивільно-правова відповідальність відповідача, водія автомобіля"Інфініті", д.р.н. [NUMBER] була застрахована в ПрАТ "СК "ВУСО" за полісом АЕ/2785603 (ліміт за шкоду майну 50 000). ПрАТ «СК «Арсенал Страхування» звернулося до ПрАТ "СК "ВУСО" на підставі ст. 27 ЗУ "Про страхування" про відшкодування збитків в порядку регресу на суму 50 000 грн. У відповідь ПрАТ "СК "ВУСО" здійснила виплату у розмірі 33 004,33 грн. згідно полісу №АЕ/2785603. Розрахунок залишкової суми боргу: 55 748,75 грн. - 33 004,33 грн. (виплата страховика з урахуванням зносу) = 22 744,42 грн., яку позивач просить стягнути з відповідача та стягнути понесений позивачем судовий збір. Ухвалою від 05.03.2019 року відкрито провадження по справі в порядку спрощеного позовного провадження. Представником позивача до суду подано заяву про розгляд справи в його відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі з підстав викладених в позовній заяві, проти винесення заочного рішення в разі неявки відповідача не заперечує. Відповідач, про час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином, що підтверджується довідкою канцелярії суду про направення поштового відправлення, причина неявки суду не відома, не скористався своїм правом подати відзив на позовну заяву, тому в силу ч. 8 ст. 178 ЦПК України, суд вирішує справу за наявними матеріалами. У відповідності до п. 3, п. 4 ч. 1 ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо відповідач не подав відзив та позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України в разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, вивчивши письмові матеріали справи, дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 25.11.2015 р. між ПрАТ «Страхова компанія «Арсенал Страхування» та [PERSON] було укладено договір добровільного страхування наземного транспорта №350/15-Тз/О, забезпечений транспорт "Hyundai" д.р.н. [NUMBER] (а.с. 5 -9). 21.03.2016 року в м. Одесі на вул. Базарній мало місце ДТП за участю автомобіля "Hyundai" д.р.н. [NUMBER] під керуванням [PERSON] та автомобіля "Інфініті", д.р.н. [NUMBER] під керуванням [PERSON] , внаслідок чого транспортні засоби отримали механічні пошкодження. Згідно постанови Приморського районного суду м. Одеси від 10.06.2016 року визнано [PERSON] винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та накладено на нього стягнення у вигляді штрафу на користь держави у розмірі 340 грн. (а.с. 14). Як вбачається, з матеріалів справи, 21.03.2016 року до ПрАТ «Страхова компанія «Арсенал Страхування» із заявою про настання події, що має ознаки страхового випадку за договором добровільного страхування транспортного засобу, яке сталося 21.03.2016 року, звернувся [PERSON] /а.с.10/. Відповідно до звіту про визначення вартості матеріального збитку №4993/4 від 25.03.2016 року ТОВ "Експертно-Асистуюча Компанія "Фаворит" складеного 25.03.2016 року вбачається, що вартість відновлювального ремонту, заподіяного власнику "Хюндай" д.р.н. [NUMBER] , внаслідок ДТП 21.03.2016 року складає: 65 512, 61 грн. /а.с.18-24/. Відповідно до рахунку-фактури №ОД-0026612 від 04.04.2016 року, наданого ТОВ "Богдан-Авто Одеса" вартість матеріального збитку завданого власнику автомобіля марки "Hyundai", д/н [NUMBER] , в результаті його пошкодження в ДТП, склала 59 143,75 грн. Згідно до страхового акту №350/15-Тз/О-1-1 за Договором страхування №350/15-Тз/О від 25.11.2015 року ПрАТ «Страхова компанія «Арсенал Страхування» було виплачено [PERSON] страхове відшкодування у сумі 55 748,75 грн., що підтверджується платіжним дорученням №16675 від 29.04.2016 року /а.с.17/. Під час дослідження страхового випадку стало відомо, що на момент ДТП цивільно-правова відповідальність відповідача, водія автомобіля "Інфініті", д.р.н. [NUMBER] була застрахована в ПрАТ "СК "ВУСО" за полісом АЕ/2785603 (ліміт за шкоду майну 50 000). ПрАТ «СК «Арсенал Страхування» звернулося до ПрАТ "СК "ВУСО" на підставі ст. 27 ЗУ "Про страхування" про відшкодування збитків в порядку регресу на суму 55 748,75 грн. У відповідь ПрАТ "СК "ВУСО" здійснила виплату у розмірі 33 004,33 грн. згідно полісу №АЕ/2785603. Розрахунок залишкової суми боргу: 55 748,75 грн. - 33 004,33 грн. (виплата страховика з урахуванням зносу) = 22 744,42 грн. 07.11.2016 року відповідачу [PERSON] було направлено претензію про відшкодування збитків в порядку регресу на суму 22 744,42 грн., однак останній на вказану вимогу не відреагував, та не сплатив вказану суму /а.с.34/. Стаття 16 ЦК України передбачає, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового права та інтересу. Способами захисту в т. ч. є відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди, відшкодування моральної шкоди. Частина 1 ст. 22 ЦК України передбачає, що особа, якій завдано збитків в результаті порушення її цивільного права, має право на її відшкодування. Статтею 1166 ЦК України встановлено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоду завдано не з її вини. Відповідно до положень частини 2 ст. 1187 ЦК України, шкода завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Положення ст. 1191 ЦК України передбачають, що особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо іншій розмір не встановлений законом. Згідно до вимог ст. 993 ЦК України, до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи , відповідальної за завданні збитки. Статтею 27 Закону України "Про страхування" встановлено, що до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток. Згідно ст. 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). При таких обставинах, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог суд приходить до висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню в повному обсязі. Крім того, враховуючи положення п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України, яка передбачає, що судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача тому, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача судовий збір у розмірі 1762 грн. 00 коп., що підтверджено платіжним дорученням №9742194. На підставі викладеного, та

Outcome: approved