Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-29 00:00:00

09 жовтня 2017 року Орган опіки та піклування Слов'янської міської ради, діючий в інтересах [PERSON] звернулися до суду із позовом до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням. В обґрунтування своїх вимог зазначивши, що згідно рішення виконавчого комітету Слов'янської міської ради від 18.04.2012 року № 247/3 [PERSON], [INFO] надано статус дитини - сироти. Згідно рішення виконавчого комітету Слов'янської міської ради від 18.04.2012 року № 246/1 [PERSON], [INFO] призначено опікуна [PERSON], [INFO]. Рішенням виконавчого комітету Слов'янської міської ради від 07.09.2016 року № 589/1 за дитиною [PERSON], [INFO] закріплено право користування житловим приміщенням. Відповідач по справі [PERSON], [INFO] є братом малолітньої [PERSON], [INFO]. Місцезнаходження [PERSON] невідомо, зв'язку з ним не має, за адресою [ADDRESS] він не проживає з 2013 року і по теперішній час. У зв'язку з тим, що [PERSON], [INFO] має право користуватися житловим приміщенням за адресою [ADDRESS] , а також на реалізацію права подальшої приватизації вказаної квартири орган опіки та піклування вважає за можливе визнати відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням, а саме квартирою, розташованою за адресою: [ADDRESS] В судове засідання позивач Орган опіки та піклування Слов'янської міської ради, діючий в інтересах [PERSON] не з'явилися, надали до суду заяву з проханням розгляд справи проводити у відсутності їх представника, позов підтримали та просили задовольнити, не заперечували проти ухвалення заочного рішення по справі. Третя особа, [PERSON] до судового засідання не з'явилася, надала до суду заяву з проханням слухати справу у її відсутності, позов просила задовольнити. Відповідач [PERSON] який був належним чином повідомлений про день та місце розгляду справи, шляхом розміщення оголошення на сайті Слов'янського міськрайонного суду, у судове засідання не з'явився, про причини своєї неявки суду не повідомив, заяв про відкладення судового засідання чи розгляд справи у його відсутності від нього до суду не надходило. Згідно з ч. 2 ст. 197 ЦПК України, фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання або за розпорядженням головуючого інший працівник апарату суду. У разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що оскільки від відповідача не надійшло клопотань про відкладення розгляду справи, як то передбачає ст. 169 ЦПК України, з причин, які б могли бути визнані судом поважними, у суду відсутні підстави для відкладення розгляду справи, а тому, зі згоди позивача, суд вирішує справу на підставі наявних у справі доказів відповідно ст. 224-228 ЦПК України. Вивчивши матеріали справи і дослідивши надані докази, суд в межах заявлених позовних вимог (ст. 11 ЦПК України) встановив наступне. Суд виходить з вимог ст.ст. 10, 60 ЦПК України, відповідно до яких цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості і кожна сторона повинна довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідач у судове засідання не з'явився, не скористався своїми процесуальними правами сторони в процесі і не надав належних доказів, які спростовують доводи позивача. Як встановлено у судовому засіданні, рішення виконавчого комітету Слов'янської міської ради від 18.04.2012 року № 247/3 [PERSON], [INFO] надано статус дитини - сироти. (а.с. 6) Згідно рішення виконавчого комітету Слов'янської міської ради від 18.04.2012 року № 246/1 [PERSON], [INFO] призначено опікуна [PERSON], [INFO]. (а.с. 7) Рішенням виконавчого комітету Слов'янської міської ради від 07.09.2016 року № 589/1 за дитиною [PERSON], [INFO] закріплено право користування житловим приміщенням.(а.с. 8) Відповідач по справі [PERSON], [INFO] є братом малолітньої [PERSON], [INFO] та зареєстрований за адресою: [ADDRESS]. На теперішній час місцезнаходження [PERSON] невідомо, зв'язку з ним не має, за адресою [ADDRESS] він не проживає з 2013 року і по теперішній час, що підтверджується актом обстеження ЖЕК ВАТ "Арагорн" від 11.09.2017 року (а.с. 12) Відповідно до акту обстеження ЖЕК ВАТ "Арагорн" від 19.07.2016 року квартира перебуває в анти санітарному та технічно не справному стані. (а.с. 11) Згідно ст. 18 ЗУ "Про охорону дитинства" держава забезпечує право дитини на проживання в таких санітарно - гігієнічних та побутових умовах, що не завдають шкоди її фізичному та розумовому розвитку. Відповідно до ст. 12 ЗУ "Про основи соціального захисту бездомних громадян і безпритульних дітей": держава охороняє і захищає права та інтереси дітей при вчинені правочинів щодо нерухомого майна. Згідно висновку органу опіки та піклування від 06.10.2017 року № 29/01-1942 вбачається за доцільне визнати [PERSON] [INFO], таким що втратив право користування житловим приміщенням за адресою: [ADDRESS]. (а.с. 15,16) В Конституції України закріплено основні правові принципи регулювання відносин власності, головним із яких є принцип рівного визнання й захисту усіх форм власності ( статті 13, 41 Конституції України). Основоположні принципи здійснення повноважень власника сформульовані в статті 1 Першого Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (Рим, 04 листопада 1950 року), що набрала чинності для України з 11 вересня 1997 року та є складовою її правової системи відповідно до вимог статті 9 Конституції України. Статтею 41 Конституції України визначено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної творчої діяльності. Право власності набувається у порядку, визначеному законом. Використання власності не може завдавати шкоди правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію і природні якості землі. Під правом володіння власністю визнається юридично забезпечена можливість фактичного панування власника над майном, не пов'язана з використанням його властивостей. Право користування власністю - це юридично забезпечена можливість власника добувати з належного йому майна корисні властивості. Під правом розпоряджатися розуміють юридично забезпечену можливість власника визначати долю майна. За змістом ст.ст. 391, 396 ЦК України позов про усунення порушень права, не пов'язаних із позбавленням володіння, підлягає задоволенню у разі, якщо позивач доведе, що він є власником або особою, яка володіє майном (має речове право) з підстави, передбаченої законом або договором, і що діями відповідача, не пов'язаними з позбавленням володіння, порушується його право власності чи законного володіння. Такий позов підлягає задоволенню і в тому разі, коли позивач доведе, що є реальна небезпека порушення його права власності чи законного володіння зі сторони відповідача. Приймаючи до уваги необхідність вирішення питання щодо соціального захисту дитини [PERSON], [INFO] та подальшої реалізації її прав та той факт, що [PERSON], [INFO] має право користуватися житловим приміщенням за адресою [ADDRESS] , а також на реалізацію права подальшої приватизації вказаної квартири, суд приходить до висновку про обґрунтованість заявлених позовних вимог та про їх задоволення. У відповідності до положень ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір в сумі 1600 грн. 00 коп. На підставі наведеного,

Outcome: approved