Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-28 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідачки про зменшення розміру аліментів на утримання дитини. В судовому засіданні позивач [PERSON] та його представник [PERSON] позовні вимоги підтримали, просили їх задовольнити, пояснивши, що сторони від спільного шлюбу мають малолітню дитину: доньку - [PERSON], [INFO], яка знаходиться на утриманні матері - відповідачки по справі. Рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 26.10.2011 року з позивача на користь відповідачки були стягнуті аліменти на утримання доньки в розмірі 1/4 частини всіх його доходів щомісяця. Рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 16.02.2012 року шлюб між сторонами було розірвано. Після судового рішення про стягнення аліментів матеріальний та сімейний стан позивача погіршився: 5.10.2012 року він уклав шлюб з [PERSON], від спільного проживання з якою у них народилась [INFO] донька [PERSON]; його дружина [PERSON] не працює, перебуває у відпустці до догляду за дитиною; вони орендують однокімнатну квартиру [ADDRESS], за яку сплачують щомісяця 6000 грн. власнику квартири; позивач щомісяця сплачує 3886 грн. за виконання зобов'язання по кредитному договору №96634568 від 19.04.2012 року ПАТ „Банк Руский Стандарт"; його заробітна плата зменшилась з 18 000 грн. на 15 000 грн. на місяць. Вказані обставини дають підстави на зменшення розміру призначених аліментів з 1/4 частини на 1/6 частину всіх доходів позивача щомісяця в зв'язку з погіршенням матеріального стану позивача. Представник відповідачки [PERSON] [PERSON] в судовому засіданні позов не визнала, пояснивши, що позивач, вказавши розмір своєї місячної заробітної плати 15 000 - 16 000 грн., має достатні грошові кошти для утримання своєї малолітньої доньки [PERSON]. Уклавши договір оренди квартири 14.04.2013 року, позивач не надав докази щомісячної оплати орендної плати, а в самому договорі міститься інформація, що він оплатив тільки за один місяць. В ньому ж зазначається, що проживати він буде зі своєю дружиною, і нічого не сказано про його доньку. Кредитний договір, про обов'язок якого вносити оплату позивачу, укладений 19.04.2012 року [PERSON], тобто до укладання шлюбу позивача з вказаною особою, тому він не зобов'язаний сплачувати вказаний кредит. Крім того, [PERSON], народивши дитину і перебуваючи у відпустці по догляду за дитиною, отримує від держави щомісячні грошові кошти на утримання дитини. В свою чергу відповідачка отримує заробітну плату 4500 грн. на місяць, орендує квартиру [ADDRESS], щомісячно сплачуючи 3500 грн. орендної плати та комунальні послуги, купує ліки при захворюванні дитини, оплачує відвідування її дитячого садочку. За таких обставин просить відмовити в задоволенні позову в повному обсязі. Заслухавши сторони, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що в задоволенні позову необхідно відмовити з наступних підстав. Як передбачає ч.1, ст.141 СК України мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Частина 2 цієї ж статті наголошує, що розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. Суд в межах заявлених позовних вимог та наданих доказів по справі встановив наступні факти та правовідносини. У відповідності до ч.1, ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати до досягнення нею повноліття. Як наголошує ч.2, ст.182 СК України розмір аліментів на одну дитину за жодних обставин не може бути меншим за неоподаткований мінімум доходів громадян. Як встановлено в судовому засіданні, сторони 6.10.2006 року уклали між собою шлюб. Від спільного шлюбу вони мають малолітню дитину: доньку - [PERSON], [INFO] (а.с.14), яка знаходиться на утриманні матері - відповідачки по справі. Вказані обставини не заперечувались сторонами по справі. За правилами ч.3, ст.61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлені ці обставини. Рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 26.10.2011 року з позивача на користь відповідачки були стягнуті аліменти на утримання доньки [PERSON] в розмірі 1/4 частини всіх його доходів щомісяця (а.с.6-8). Рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 16.02.2012 року шлюб між сторонами було розірвано (а.с.9). Як вбачається з довідки №1137 від 31.03.2014 року позивач [PERSON] працює на посаді начальника управління ПАТ „Банк Руский Стандарт" і отримував заробітну плату за мінусом податків, внесків та аліментів як чистий дохід за вересень 2013 року - 18427,93 грн.; за жовтень 2013 року - 18317,71 грн.; за листопад 2013 року - 18427,93 грн.; за грудень 2013 року - 19890,76 грн.; за січень 2014 року - 15656,46 грн.; за лютий 2014 року - 15608,53 грн. (а.с.19). В даному документі зазначено, що аліменти позивач сплачував на користь відповідачки від 6630 грн. до 5202,85 грн. щомісяця в залежності від розміру заробітної плати. У відповідності до ст.7 Закону України „Про Державний бюджет України на 2014 рік" - установити у 2014 році прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць у розмірі з 1 січня - 1176 гривень, з 1 липня - 1207 гривень, з 1 жовтня - 1256 гривень та для тих, хто відноситься до основних соціальних і демографічних груп населення: дітей віком до 6 років: з 1 січня - 1032 гривні, з 1 липня - 1059 гривень, з 1 жовтня - 1102 гривні; дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня - 1286 гривень, з 1 липня - 1320 гривень, з 1 жовтня - 1373 гривні. Як пояснив у судовому засіданні позивач, на даний час він працює на тій же посаді і отримує заробітну плату вже з відрахованими податками та аліментами від 15 000 грн. до 16 000 грн. Таким чином, позивач на користь відповідачки за рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 26.10.2011 року щомісячно протягом 2014 року сплачує аліменти на утримання їх спільної дитини [PERSON] близько 5000 грн. Вказана сума є значно більшою, ніж прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць для дітей віком до 6 років, виходячи з вимог ст.7 Закону України „Про Державний бюджет України на 2014 рік" і достатньою для фізичного, інтелектуального, культурного і духовного розвитку дитини. За змістом ст.8 Закону України „Про охорону дитинства" кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Як наголошує ч.1, ст.192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Ствердження позивача та його представника про погіршення матеріального та сімейного стану позивача в наслідок його одруження з [PERSON], утримання її та їх спільної дитини [PERSON], [INFO], щомісячної сплати 6000 грн. оренди квартири [ADDRESS], щомісячного повернення кредиту в розмірі 3886 грн., суд не може покласти в основу рішення, виходячи з наступного. Як вбачається з п.4.2 договору оренди жилого приміщення від 14.04.2013 року, укладеного між [PERSON] як орендарем та [PERSON] як орендодавцем, оплата за орендовану квартиру вноситься в розмірі 6000 грн. щомісяця, оплата внесена за один місяць (а.с.12, зворот. бік). А враховуючи положення п.3.3 даного договору, що термін оренди складає 24 місяці з 1.05.2013 року до 1.05.2015 року, тому суд вважає, що позивач оплатив орендну плату тільки за травень 2013 року, інших доказів оплати оренди він та його представник не надали, тому витрати на орендне проживання позивача протягом 2013-2014 років не знайшли свого підтвердження у судовому засіданні. Крім того, згідно довідки адресного бюро ГУ МВС України в м. Києві позивач [PERSON] зареєстрований в [ADDRESS], тобто має право користування даним жилим приміщенням, яке і може використати для проживання своєї родини. Виходячи зі змісту кредитного договору №96634568, він був укладений між [PERSON] та ПАТ „Банк Руский Стандарт" для придбання нею автомобілю „КІА, CERATO" і датований 19.04.2012 року (а.с.13-16), тобто за півтора року до укладення шлюбу між [PERSON] та [PERSON] Графік платежів за вказаним кредитним договором зазначає, що платник повернення кредитних коштів в розмірі 3886 грн. щомісяця є [PERSON] (а.с.17-18). Тобто, обов'язок позивача та фактична сплата ним кредитних коштів також не знайшли свого підтвердження у судовому засіданні. Аналізуючи докази, зібрані у судовому засіданні, суд вважає необхідним відмовити у задоволенні вимог позову про зменшення розміру аліментів з 1/4 частини на 1/6 частину від всіх доходів позивача, поскільки в судовому засіданні не знайшло свого підтвердження погіршення матеріального або сімейного стану [PERSON], а його розмір місячної заробітної плати після відрахувань з неї податків та аліментів в достатній мірі дозволяє утримувати дружину та їх спільну дитину. Згідно ст.88 ЦПК України поскільки суд відмовляє у задоволенні позову позивачу, звільненому від сплати судового збору при зверненні до суду, тому судовий збір відноситься за рахунок держави.

Outcome: dismissed