Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-11 00:00:00

Представник Комунального підприємства "Теплосервіс" Дубровицької районної ради звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідача [PERSON] 7216,49 грн. заборгованості за теплову енергію та судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 243,60 грн. Свої вимоги мотивує тим, що 18.12.2005 року між КП Теплосервіс та відповідачем укладено договір про надання послуг з теплопостачання. Відповідно до умов якого, КП Теплосервіс зобов'язується надавати споживачеві послуги з теплопостачання, а відповідач, як споживач, зобов'язувалась своєчасно та на умовах договору здійснювати оплату таких послуг. Позивач здійснював постачання теплової енергії відповідачу, однак відповідач своїх зобов'язань щодо своєчасної оплати теплової енергії не дотрималась, що призвело до утворення заборгованості за надані послуги, яка становить 7216,49 грн. До початку розгляду справи від представника позивача до суду надійшла заява про розгляд справи без його участі, проти ухвалення заочного рішення не заперечує. В судове засідання [PERSON] не з'явилася, причини неявки суду не повідомила, про день та час розгляду справи була повідомлена своєчасно та належним чином, про що свідчить оголошення в газеті "Голос України" №9124 від 14 липня 2015 року (а.с.20-21). Відповідно до ч.9 ст.74 ЦПК України відповідач, зареєстроване місце проживання (перебування), місцезнаходження чи місце роботи якого невідоме, викликається в суд через оголошення у пресі. З опублікуванням оголошення про виклик, відповідач вважається повідомленим про час і місце розгляду справи. На ці випадки поширюється правило частини четвертої цієї статті. Відповідно до ст.224 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Оскільки від відповідача до суду не надійшло жодних заперечень проти позову, тому суд, дослідивши докази належного повідомлення про дату та час розгляду справи, дійшов висновку про можливість розгляду справи за відсутності відповідача та постановлення заочного рішення по справі. Згідно положень ст.ст. 10, 60 ЦПК України, судочинство здійснюється на засадах змагальності. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Відповідно до вимог ст. 11 ЦК України цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства. Згідно ч. 1 ст. 13 ЦК України цивільні права особа здійснює у межах, наданих їй договором або актами цивільного законодавства. Відповідно до ст.19, 25 Закону України Про теплопостачання, споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію і у разі відмови споживача оплачувати споживання теплової енергії, заборгованість стягується в судовому порядку. Статтею 24 Закону України Про теплопостачання встановлено, що основними обов'язками споживача теплової енергії є: своєчасне укладання договору з теплопостачальною організацією на постачання теплової енергії. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] проживає за адресою: [INFO]. На підставі рішення Дубровицької районної ради Рівненської області №457 від 19.06.2014 року Про звіт директора КП Теплосервіс про організацію роботи по наданню послуг теплопостачання, голові Дубровицької районної ради доручено укласти контракт з директором КП Теплосервіс (а.с.4). Як вбачається з довідки АБ №600553 з єдиного державного реєстру підприємств та організацій України, до однієї із видів діяльності комунального підприємства "Теплосервіс" Дубровицької районної ради є постачання пари, гарячої води та кондиційованого повітря (а.с.9). Згідно рішення виконавчого комітету Дубровицької міської ради Рівненської області №102 від 10 травня 2011 року "Про визначення виконавця житлово-комунальних послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води", виконавцем житлово-комунальних послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води визначено комунальне підприємство "Теплосервіс" (а.с.23). 18 грудня 2005 року між [PERSON] та КП Теплосервіс було укладено договір про надання послуг з теплопостачання. Пунктом 6.2 договору передбачено, що він укладається строком на один рік і вступає в дію після підписання обома сторонами. Договір вважається продовженим на кожен наступний рік, якщо протягом останнього місяця чинності договору не надійшло письмових заяв від однієї із сторін про його розірвання або перегляд. Відповідно до ч.ч. 1, 3\~ст. 18 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги»\~у разі порушення виконавцем умов договору споживач має право викликати його представника для складання для складання та підписання акту-претензії споживача, в якому зазначаються строки, види, показники порушень тощо, акт-претензія складається споживачем та представником виконавця і скріплюється їхніми підписами. Доказів про те, що договір розірвано, або переглянуто в матеріалах справи немає, а отже, він вважається таким, що є дійсним. Крім того, в матеріалах відсутні докази також про те, що відповідач відмовлялася від надання послуг або ж, що КП "Теплосервіс" надавало послуги неналежної якості. В силу ст. 24 Закону України від 2 червня 2005 року Про теплопостачання, споживач послуги несе відповідальність за недодержання вимог договору та нормативно-правових актів в сфері постачання теплової енергії. Правилами надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затвердженими Постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року за №630 визначено, що споживачі послуг зобов'язані регулярно вносити плату за спожиту теплову енергію у відповідності до діючих норм та тарифів, в тому числі за опалення - відповідно до опалювальної площі квартири, незалежно від факту та кількості проживаючих за встановленими тарифами. За відсутності приладу обліку розмір заборгованості визначається з врахуванням опалювальної площі квартири та у відповідності до норм і тарифів, встановлених уповноваженими на це органами. Згідно наданого позивачем розрахунку за період з листопада 2006 року по грудень 2014 року, борг відповідача за надану теплову енергію склав 7216,49 грн. (а.с.6). З метою стягнення заборгованості з відповідача за послуги теплопостачання у добровільному порядку, позивач надсилав боржникові лист з проханням оплати заборгованості за теплову енергію (а.с.7). Однак, заборгованість відповідачем не сплачена, що і зумовило звернення позивача до суду. Оскільки ст. ст. 525, 526 ЦК України встановлено, що зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться і одностороння відмова від зобов'язання не допускається, тому суд приходить до висновку, що позов слід задоволити у повному обсязі. Відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Таким чином, з відповідача слід стягнути сплачений позивачем судовий збір у розмірі 243,60 грн. На підставі викладеного

Outcome: approved