Jurisdiction: civil
Date: 2018-06-24 00:00:00

Позивач - Орган опіки та піклування виконкому Металургійної районної у місті ради, 15.09.2017 року звернувся до суду з вищезгаданим позовом, в якому просить позбавити відповідача [PERSON] батьківських прав стосовно неповнолітніх дочок: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO]; передати їх позивачу для вирішення питання влаштування до сімейних форм виховання або до дитячого державного закладу на повне державне забезпечення; стягнути з відповідача аліменти на утримання дітей в розмірі не менше 50% прожиткового мінімуму з усіх видів доходу (заробітку) на кожну дитину щомісячно до досягнення дітьми повноліття, перераховуючи аліменти на особистий рахунок дітей у відділенні Державного ощадного банку України. В обґрунтування заявлених вимог позивач посилається на те, що відповідач є матір'ю неповнолітніх дітей [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] ; відомості про батька дітей внесено за вказівкою матері на підставі ч.1 ст.135 Сімейного кодексу України. Діти мешкають разом із матір'юза адресою: [ADDRESS]. Згідно інформації КЗ "Криворізький протитуберкульозний диспансер № 2"ДОР до відділення легеневого туберкульозу госпіталізована неповнолітня [PERSON] [INFO], яка має отримувати комплексну протитуберкульозну та антиретровірусну терапії. Однак, мати відмовляється від належного медичного лікування, забороняє проводити діагностичні та лабораторні обстеження , чим затягує встановлення діагнозу та надання негайної медичної допомоги. Неодноразові бесіди медичного персоналу з матір'ю дитини результату не дали. Комісією з питань захисту прав дитинивиконкому Металургійної районної у місті ради встановлено, що матері з 2009 р. відомо про хворобу дитини, але вона не вживала жодних заходів щодо її лікування, що призвело до тяжких наслідків. У зв'язку з існуванням реальної загрози життю дитини виконкомом Металургійної районної у місті ради прийнято рішення про відібрання дитини та тимчасове влаштування до лікувального закладу на повне державне забезпечення, у зв'язку з чим змушений звернутися до суду. Представник позивача Органу опіки та піклування виконкому Металургійної районної у місті ради - Кость З.Г. ( довіреність від 03.01.2018 року, дійсна до 31.12.2018 р. ) /а.с.135/ в судовому засіданні підтримав позов, обґрунтовуючи обставинами, викладеними в позовній заяві , пояснив, що відповідач піклується про дітей, забезпечує харчуванням та одягом, однак не усвідомлює тяжкого перебігу хвороби дитини [PERSON], необхідність своєчасного лікування [PERSON],перешкоджає їх ефективному лікуванню, що може призвести до небезпечних наслідків, у зв'язку з чим, позов просив задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явилася, про час та місце розгляду справи повідомлена, що підтверджується її особистим підписом у розписці, заяви про розгляд справи за його відсутності, відкладення розгляду справи до суду не надходило. Будучи присутньою у попередніх судових засіданнях заперечувала проти позову, пояснила, що піклується про своїх дітей, заперечує проти численних пункцій, які беруть у «Охматдиті», оскільки це шкідливо для здоров'я дитини, вважає , що лікування, призначене лікарями, шкодить здоров'ю її дітей. Представник відповідача [PERSON] - [PERSON] (договір про надання правової допомоги від 18.01.2018 р.) /а.с.42/ в судовому засіданні присутньою не була, про час та місце розгляду справи повідомлена. Будучи присутньою у попередніх судових засіданнях проти позову заперечувала, зазначила, що відповідач піклується про здоров'я дітей, відвідує їх у лікарні, придбаває медикаменти та їжу, що підтверджується квитанціями. Представник третьої особи - КЗ "Криворізький протитуберкульозний диспансер № 2"ДОР - [PERSON] (довіреність №1588 від 02.09.2016р.) /а.с.36/ в судовому засіданні просив позов задовольнити, обґрунтовуючи тим, що старша дочка відповідачки [PERSON] перебуває у вкрай тяжкому стані, потребує інтенсивної терапії та невідкладної медичної допомоги, здійсненню якої відповідач перешкоджає; враховуючи діагноз та специфіку хвороби старшої дитина , що може мати загрозу для здоров'я меншої дитини [PERSON], вважає за доцільне позбавити відповідача батьківських прав стосовно обох дочок. Суд, вислухавши учасників судового процесу, свідків, дослідивши матеріали справи, з'ясувавши обставини справи, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин, та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, приходить до наступних висновків. Відповідно до ст. 165 СК з позовом про позбавлення батьківських прав можуть звернутися: один із батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім'ї якої проживає дитина; заклад охорони здоров'я, навчальний або інший дитячий заклад, у якому вона перебуває; орган опіки та піклування; прокурор; сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Судом встановлено, що [PERSON] є матір'ю неповнолітніх дітей: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] (а.с.7,9). Відомості про батька дітей внесено на підставі ч.1 ст.135 СК України за вказівкою матері, що підтверджується витягами з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження відповідно до статей 126,133,135 Сімейного кодексу України №№00018724484, 00018722219 від 20.09.2017 р. (а.с.9,11). До виконкому Металургійної районної у місті ради 07.09.2017 р. надійшов лист КЗ «Криворізька міська клінічна лікарня №8» ДОР за вих.1808 від 05.09.2017 р. щодо тяжкого стану неповнолітньої [PERSON] [INFO], неадекватної поведінки матері , яка проявилася в перешкоджанні медичному персоналу проводити необхідні обстеження та лікування дитини, надання [PERSON] фальсифікованої довідки про стан її(матері) здоров'я та з проханням вирішення питання про відібрання дитини, заборону матері відвідувати її та ініціювати питання про позбавлення [PERSON] батьківських прав, примусового обстеження всіх членів родини згідно чинного законодавства /а.с.14/. Також, 11.09.2017 р. КЗ "Криворізький протитуберкульозний диспансер № 2"ДОР звернувся до виконкому Металургійної районної у місті ради з поданням щодо обмеження доступу матері до дитини на період лікування та забезпечення конституційного права дитини на життя, про відповідальність матері за неналежний догляд за дитиною /а.с.12/. На підставі зазначених вище звернень виконкомом Металургійної районної у місті ради прийнято рішення №299 від 20.09.2017 р. «Про відібрання [PERSON], [PERSON] у [PERSON] та тимчасове влаштування їх до лікувального закладу на повне державне забезпечення» /а.с.11/. Згідно виписок з історії хвороби КЗ "Криворізький протитуберкульозний диспансер № 2"ДОР; комп'ютерної томографії шиї огп, обп, тазу; епікризу - дитина [PERSON] має ряд захворювань, серед яких дисеминьований туберкульоз легень, є ВІЧ інфікованою ( 4-а клінічна стадія) /а.с.107,108,145,147-150,151-152/ . З 31.01.2018 року станом на 01.02.2018 року знаходилася на стаціонарному лікуванні в КЗ «Криворізький дитячий кістково-туберкульозний санаторій №1»ДОР на неповному державному забезпеченні /а.с.109/. [PERSON] з 15.12.2017 року станом на 01.02.2018 року знаходилася на стаціонарному лікуванні в КЗ «Криворізький дитячий кістково-туберкульозний санаторій №1»ДОР на неповному державному забезпеченні /а.с.110/. На засіданні комісії з питань захисту прав дитини від 26.03.2018 р. виконкому Металургійної районної у місті ради, на підставі зверненняКЗ «Криворізький дитячий кістково-туберкульозний санаторій №1»ДОР /а.с.138/, вирішено [PERSON] направити республіканської клініки «Охматдит» м.Києва без згоди матері, враховуючи тяжкість стану здоров'я, складність перебігу хвороби неповнолітньої, необхідність надання їй високоспеціалізованої медичної допомоги на третинному рівні в умовах республіканської клініки «Охматдит» , відсутність розуміння зі сторони матері /а.с.137/. Частинами 7,8 ст.7 СК України передбачено, що дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. Відповідно до ч. 3 ст. 11 Закону України "Про охорону дитинства" батько і мати мають рівні права та обов'язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов'язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Частиною 2 ст.150 СК України передбачено, що батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Відповідно до частини 3 статті 51 Конституції України сім'я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Частинами 1, 2 статті 3 Конвенції про права дитини, прийнятої 20 листопада 1989 року, яка набрала чинності для України 27 вересня 1991 року, передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов'язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом. Згідно з Принципом 2 Декларації прав дитини від 20 листопада 1959 року дитині законом або іншими засобами повинен бути забезпечений спеціальний захист і надані можливості та сприятливі умови, які б дозволяли їй розвиватися фізично, розумово, морально, духовно та у соціальному розумінні здоровим та нормальним шляхом і в умовах свободи та гідності. Відповідно до ст. 3 Конвенції ООН про права дитини, ратифікованої Постановою Верховної Ради України 27.02.1991 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чизаконодавчими органами, першочергова увага приділяється як найкращому забезпеченню інтересів дитини. Відповідно до ст. 18 Конвенції про права дитини, батьки несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Пунктом 2 частини 1 статті 164 СК України передбачено, що мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона , він ухиляються від виконання своїх батьківських обов'язків по вихованню дитини. Пунктом 16 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» судам роз'яснено, що ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Так, відповідач, будучи обізнаною про стан здоров'я своєї дитини [PERSON] - перебування на «Д» обліку у центрі СНІД з 09.09.2009 р. - жодного разу в центр не з'явилася, АТР терапію дитина не отримувала /а.с.14/. Під час перебування [PERSON] 2003 р.н. у КЗ "Криворізький протитуберкульозний диспансер № 2"ДОР, її матір [PERSON] перешкоджала медичному персоналу діагностувати дитину та надати їй необхідну допомогу: не надала на вимогу лікарів карту щеплень дитини, відмовлялася від лікування дитини специфічними протитуберкульозними медичними засобами, надала фальсифіковану довідку про стан свого здоров'я. Крім того, ображала медичних працівників, погрожувала фізичною розправою, безпідставно скаржилася на їх роботу /а.с.14/. Також, в будинку відповідача 07.09.2017 року проведена дезінфекція, довідка №946 /а.с.116/, а 08.09.2017 року [PERSON] не допустила дезінфектора для проведення дезінфекції в осередку за адресою: [ADDRESS] /а.с.15/. На прохання медичного персоналу, з метою влаштування [PERSON] та [PERSON], які після обстеження потребують специфічного лікування у санаторному закладу , тривалий час не надавала історії розвитку дітей /а.с.15 зворот/. Крім того, [PERSON] перешкоджала виконанню рішення виконкому Металургійної районної у місті ради №299 від 20.09.2017 р. «Про відібрання [PERSON], [PERSON] у [PERSON] та тимчасове влаштування їх до лікувального закладу на повне державне забезпечення», про що 20.09.2017 р. складено акт /а.с.16/. Допитана в судовому засіданні в якості свідка, [PERSON], лікар-педіатр Криворізького центру профілактики СНІДу, пояснила, що [PERSON] вперше оглянула 01.09.2017 р., дитина народжена від ВІЛ інфікованої матері, однак мати не вірить у діагноз, за лікуванням не звертається у зв'язку з чим у дитини ВІЛ інфекція переросла у СНІД. Дитина має приглухуватість, туберкульоз хребту, печінки, селезінки, правої нирки. Діагноз поставлений у травні 2004 року. Свідок [PERSON], завідувач відділення КЗ "Криворізький протитуберкульозний диспансер № 2"ДОР, зазначила, що [PERSON] знаходилася на лікуванні в тубдиспансері у зв'язку з туберкульозом (закритого типу), від обстеження відмовлялася, вважається такою, що перервала лікування. З пояснень свідка [PERSON], головного лікаря КЗ «Криворізький дитячий кістково-туберкульозний санаторій №1»ДОР, вбачається, що дочки відповідача перебували в санаторії у зв'язку з лікуванням туберкульозу, мати відвідувала дітей, проблеми виникли коли з'явилася необхідність обстеження [PERSON] на СНІД, спілкувалася з матір'ю (була на прийомі 16 разів), вона не згодна з діагнозом дітей, заперечувала проти лікування дітей у Охматдит. Свідок [PERSON], лікар-фтизіатр КЗ "Криворізький протитуберкульозний диспансер № 2"ДОР, пояснила, що з матір'ю [PERSON] проводила бесіди, ознайомила з умовами лікування, після чого мати почала ухилятися та перешкоджати лікуванню [PERSON], звинувачувала в тому, що лікарі отруюють її дітей. За даними обстеження хворого на туберкульоз [PERSON] рентгенологічно встановлено діагноз - вогнищевий туберкульоз нижньої частки правої легені; від обстеження на ВІЛ категорично відмовляється; після проведення у маніпуляційному кабінеті 27.09.2017 р. лікування, 28.09.2017 р. не з'явилася, у зв'язку з чим 02.10.2017 р. здійснювався її виклик через завідуючу відділення /а.с.104,105,106/. Разом із тим, відповідачем надано суду зошити «Рецепты врачей», «Покупки для протитуберкулёзного диспасера №2», « Покупки …для школи-інтернату», в яких зібрано видані лікарями рецепти та список ліків, квитанції щодо придбання медичних препаратів, продуктів та інших побутових речей за періоди з серпня 2017 р. по лютий 2018 р./а.с.32-85,121-134/; «Допомога школа №18» , яка містить чеки на придбання ліків та продуктів на забрані дітьми та вчителями кошти (560,00 грн.)/а.с.118-120/;виписку про рух коштів по рахунку [NUMBER] ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» /а.с.87-95/. З характеристик, наданих [PERSON] та [PERSON], КЗ «Криворізького навчально-виховного комплексу «Загальноосвітня школа І-ІІ ступенів дошкільного навчального закладу №18», матір'ю вихованню дітей приділяється значна увага, мати приймає участь у житті класу та школи /а.с.99,100/. Також, позитивні характеристики на [PERSON] надані головою квартального комітету №21 Металургійного району м.Кривого Рогу /а.с.101,114,115/. [PERSON] до кримінальної відповідальності не притягувалася, на обліку в КЗ «Криворізький психоневрологічний диспансер» ДОР не перебуває /а.с.113/. Згідно акту обстеження матеріально-побутових умов сім'ї комісією КЗ «Криворізького навчально-виховного комплексу «Загальноосвітня школа І-ІІ ступенів дошкільного навчального закладу №18» рівень освіти сім'ї середній, шкідливих звичок не виявлено, стосунки між членами сім'ї доброзичливі, взаємовідносини батьків з дітьми - добрі, необхідні для дітей речі та продукти харчування є в наявності /а.с.102/. Отже, надані відповідачем докази, свідчать про те, що [PERSON] цікавлять інтереси дітей, вона піклується про належний одяг та харчування дітей, систематично відвідує їх у лікарняних закладах, придбаває ліки, продукти харчування, інші необхідні їм речи, витрачаючи достатньо великі кошти, навіть після зупинення виплати допомоги одиноким матерям з жовтня 2017 року /а.с.96/. Але, поряд із цим, не усвідомлює загрозу здоров'ю та життю своїх дітей . Так, відповідачем направлено заяву-протест до Охматдит проти забору крові, пункції без згоди батьків /а.с.146/. Згідно листа головного лікаря НДСЛ «Охматдит» №1001 від 01.06.2018 р., 19.04.2018 р. проведено консиліум в Київському міському ПТД, дитина зареєстрована у реєстрі від №929, як хвора на хіміорезистентний туберкульоз (РМРТБ), проведено корекцію ПТХТ, при обстеженні дитини виявлено зміни, які можуть свідчити про неефективність ТПХТ, або/та імовірний непластичний процес в тілі S1 хребця, печінки та правої нирки, від проведення біопсії, яка є єдиним методом диференціальної діагностики дитина та її матір категорично відмовилися, подальше перебування хворої в НДСЛ «Охматдит» не є доцільним, дитина може продовжувати ІФ лікування в протитуберкульозному диспансері, за місцем помешкання /а.с.169/. Отже, [PERSON] має численні захворювання, перебуває у тяжкому стані та потребує своєчасного та ефективного лікування, у зв'язку з чим виконкомом Металургійної райради прийнято рішення про направлення дитини для отримання високоспеціалізованої медичної допомоги на третинному рівні в умовах республіканської клініки «Охматдит», але відповідач відмовляється від призначеного лікарями лікування, що призводить до загрози здоров'ю та життю дитини. Крім того, [PERSON], має перебувати під наглядом лікарів, своєчасно проходити обстеження та ,у разі необхідності ,своєчасне лікування, що, враховуючи ставлення матері, не може бути гарантовано. Згідно висновку виконкому Металургійної районної у місті ради про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] №14/29-3036 від 22.09.2017 р. визначено за необхідне позбавити [PERSON] батьківських прав відносно [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] /а.с.5/. Відповідно до ч. 1 ст. 170 СК України суд може постановити рішення про відібрання дитини від батьків або одного з них, не позбавляючи їх батьківських прав, у випадках, передбачених пунктами 2-5 частини першої статті 164 цього Кодексу, а також в інших випадках, якщо залишення дитини у них є небезпечним для її життя, здоров'я і морального виховання. У цьому разі дитина передається другому з батьків, бабі, дідові, іншим родичам - за їх бажанням або органові опіки та піклування. Під час ухвалення рішення про відібрання дитини від батьків або одного з них без позбавлення їх батьківських прав суд бере до уваги інформацію про здійснення соціального супроводу сім'ї (особи) у разі здійснення такого супроводу. Приймаючи рішення, суд враховує практику Європейського суду з прав людини, відповідно до якої питання позбавлення батьківських прав мають ґрунтуватись на оцінці особистості заявника та його поведінці. «Факт оскарження заявником заяви про позбавлення батьківських прав також міг свідчити про його інтерес до сина» (справа «Хант проти України» від 7 грудня 2006 року). Враховуючи, що матір [PERSON], любить своїх дочок, виховує, утримує та доглядає їх належним чином, однак не розуміє тяжкості та наслідків захворювань дочок, які не допускають зволікання, потребують негайного медичного лікування, суд вважає за необхідне відмовити у задоволенні позову в частині позбавлення відповідача батьківських прав, попередивши її про необхідність змінити ставлення до здоров'я дітей. При цьому, з урахуванням встановлених судом обставин, враховуючи тяжкість хвороби [PERSON], суд приходить до висновку, що на даний час залишення дитини у відповідача є небезпечним для її здоров'я і життя, тому необхідно відібрати дитину від матері та передати органу опіки та піклування Металургійної районної у місті ради. Відповідно до ч. 4 ст. 170 Сімейного кодексу України при задоволенні позову про відібрання дитини від матері, батька без позбавлення їх батьківських прав суд вирішує питання про стягнення з них аліментів на дитину. У відповідності до ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. У відповідності до ст.182 СК України, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 СК України (яка визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі). Відповідно до ч. 1 ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Відповідно до ч.1 ст.191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Частиною 3 ст. 193 Сімейного кодексу України визначено, що за рішенням суду аліменти можуть перераховуватися на особистий рахунок дитини у відділенні Державного ощадного банку України. Згідно ст. 179 СК України аліменти, одержані на дитину, є власністю дитини. Той із батьків або інших законних представників дитини, на ім'я якого виплачуються аліменти, розпоряджається аліментами виключно за цільовим призначенням в інтересах дитини. Неповнолітня дитина має право брати участь у розпорядженні аліментами, одержаними на її утримання. Неповнолітня дитина має право на самостійне одержання аліментів та розпорядження ними відповідно до Цивільного кодексу України. Враховуючи викладене, суд вважає необхідним визначити розмір аліментів зі стягненням їх на особистий рахунок дитини у відділенні Державного ощадного банку України. Відповідно до вимог 141 ЦПК України, пропорційно до задоволених вимог, стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати у справі 1600,00 грн. На підставі викладеного,

Outcome: partial