Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-28 00:00:00

01.09.2014 р. позивач звернулась з позовом у суд до відповідачів про визначення ідеальних часток співвласників та розподіл витрат по оплаті за комунальні послуги, утримання та обслуговування квартири. Свої вимоги мотивує тим, що кв. [ADDRESS] була приватизована сторонами у спільну сумісну власність. [PERSON] доводиться їй колишнім чоловіком (шлюб між сторонами розірвано згідно рішення суду від 10.08.2011 року), [PERSON] - є їхнім спільним сином, а [PERSON] - є донькою [PERSON] від першого шлюбу. На даний час сім'я фактично перестала існувати, сторони проживають окремо, спільне господарство та спільний бюджет не ведуть. Кожен розпоряджається власними грошовими коштами на свій розсуд. Склалась ситуація, коли комунальні послуги сплачується нею та відповідачем [PERSON]. У зв'язку з цим просить розподілити особові рахунки по сплаті за комунальні послуги між сторонами та визначити ідеальні частки на квартиру у розмірі ? частини за кожною особою. 15.10.2014 р. [PERSON] звернулась до суду із зустрічною позовною заявою у якій прохала визначити порядок користування квартирою виділивши їй у користування разом з дитиною у кв. [ADDRESS], житлову кімнату за №6 площею 12,2 м2 . У спільне користування [PERSON] та [PERSON] виділити житлову кімнату №4 площею 17,7 м2 , а у користування [PERSON] виділити житлову кімнату площею 7,5 м2. У спільному користуванні сторін залишити приміщення коридору №1 площею 5,4 м2, приміщення коридору №5 площею 3,5 м2, кухню №3 площею 7,7 м2, вбиральню №9 площею 0,85 м2, ванну кімнату №8 площею 1,72 м2 Вимоги мотивує тим, що на даний час сторони живуть своїм окремим життям, між ними часто виникають конфлікти та непорозуміння. Батько [PERSON] переважно проживає у своєї матері у [ADDRESS], а [PERSON] - у своєї матері по [ADDRESS]. На даний час склався такий порядок користування квартирою, що вона разом із своїм неповнолітнім сином проживає у кімнаті за №6. У цій кімнаті вона зробила ремонт, а у кімнаті за №7 ремонт зробив її брат [PERSON] У судовому засіданні позивач [PERSON] заявлені нею позовні вимоги підтримала й просила їх задовольнити в повному обсязі. При цьому пояснила, що оскільки сім'я фактично перестала існувати, виникла необхідність поділу рахунків між сторонами і, у зв'язку із цим, - визначення часток співвласників у спільній квартирі. Кожен із співвласників має самостійно утримувати належне йому майно. Зустрічну позовну заяву не визнає. Взагалі не вбачає підстав для визначення порядку користування квартирою, так як права позивачки на користування кімнатою №6, у якій та проживає разом із дитиною, ніким не порушуються. Будь-яких претензій із цього приводу їй ніхто з боку інших співвласників не пред'являв і перешкод у користуванні не чинив. Запропонований [PERSON] порядок користування квартирою є таким, що порушує права інших співвласників, адже за цим порядком їй у користування виділяється кімната більшої площі. За зазначеним порядком вона має співмешкати із [PERSON] у одній кімнаті незважаючи на те, що шлюб між ними розірвано. До того ж площа, що буде виділена їй у користування, буде меншою аніж та, що належить їй як власнику ? частини квартири. Її син [PERSON] іншого житла не має і хоча на даний час і перебуває на заробітках, та в подальшому також може створити сім'ю і переїхати до даної квартири. [PERSON] позовні вимоги щодо визнання права власності за сторонами та поділу рахунків визнала та повністю підтримала заявлену нею зустрічну позовну заяву. Зазначила, що хоча на даний час її право на користування на кімнату за №6 у квартирі ніким і не оспорюється, судове рішення із визначенням зазначеного порядку їй необхідне на майбутнє для забезпечення в подальшому гарантованого права користування нею у разі виникнення можливих конфліктів із цього приводу. Відповідач [PERSON] позов щодо визнання права власності за сторонами та поділу рахунків на сплату комунальних послуг та утримання квартири не визнав. Пояснив, що боргів на даний час по сплаті немає і до цього часу сторони знаходили спільну мову з цього питання. Зустрічну позовну заяву визнав. Вважає що права доньки [PERSON] на користування кімнатою слід захистити у судовому порядку на майбутнє. Підтвердив той факт, що остання дійсно за згодою усіх співвласників користується кімнатою разом із своєю дитиною. Такий порядок користування склався з часу повернення її додому, коли він із колишньою дружиною виділили їй у користування свою спальну кімнату. Це право на даний час ніхто із співвласників не оспорює. [PERSON] у судове засідання не з'явився, будучи належним чином повідомленим про час та місце слухання справи. Представник ПАТ „Сумигаз" в особі Охтирського УЕГГ вирішення позову поклав на розсуд суду роз'яснивши співвласникам квартири недоцільність поділу рахунків по сплаті за газ. Представники філії „Охтирський РЕМ", ПАТ „Сумиобленерго" у судове засідання не з'явились. Надали письмове пояснення, де зазначили про умови за яких можливо провести поділ особових рахунків за сплату електричної енергії. Інші відповідачі належним чином повідомлялись про час та місце слухання справи. Про причини неявки до суду повідомлень не надходило. Ухвалою Охтирського міськрайонного суду Сумської обл. від 29.10.2014 р. позовні вимоги [PERSON] до [PERSON], [PERSON], [PERSON], філії „Охтирський РЕМ", ПАТ „Сумиобленерго", ТОВ „Водоторгприлад", ДП „Водоочистка" ТОВ „Водоторгприлад", ПАТ „Сумигаз" про розподіл витрат по оплаті за газопостачання та за постачання електричної енергії, та також за водопостачання та водовідведення, були залишені без розгляду. Суд, вивчивши матеріали справи, заслухавши пояснення сторін, прийшов до наступного. Установлено, що [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] на праві спільної сумісної власності є власниками квартири [ADDRESS], загальною площею 60.9 м2 , житловою площею - 37,4 м2,яка складається із 3-х житлових кімнат позначених на плані: №4 - площею 17,7 м2, №6 - 12,2 м2; №7 - 7,5 м2, що підтверджується свідоцтвом про право власності на житло від 06.06.2000 р., зареєстрованим у Охтирському МБТІ, запис до реєстрової книги за №72, реєстр 10494 та технічним паспортом на квартиру (а.с. 8-14). Між сторонами по справі позивачем [PERSON] та відповідачем [PERSON], які з 17.12.1988 р. перебували у зареєстрованому шлюбі, згідно рішення Охтирського міськрайонного суду, Сумської обл. від 10.08.2011 р. шлюб було розірвано. (а.с. 15). Згідно ст. 370 ЦК України співвласники мають право на виділ у натурі частки з майна, що є в спільній сумісній власності. У разі виділу частки з майна, що є в спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного зі співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду. Таким чином, сторони мають право на 1/4 частину спірної квартири за кожним, а тому позов у цій частині підлягає повному задоволенню. Згідно ст. 322 ЦК України власник зобов'язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно ст. 1 Закону України „Про житлово-комунальні послуги" від 24.06.2004 р. - співвласники є споживачами житлово-комунальних послуг і згідно ст. 20 даного закону зобов'язані сплачувати житлово-комунальні послуги в строки, установлені договором та законом, та укласти договір про надання житлово-комунальних послуг, підготовлений виконавцем на основі типового договору. Ураховуючи вищевикладене, суд уважає за необхідне розділити особові рахунки по оплаті житлово-комунальних між сторонами виходячи з їх рівного права власності на квартиру, тобто по ? частині. Разом із тим, суд вважає за недоцільне зобов'язувати підприємства, що надають послуги з опалення, гарячого та холодного водопостачання та водовідведення, за електричну енергію, виставляти рахунки на ім'я [PERSON], оскільки зазначені рахунки, як пояснили сторони, оформлені на його ім'я і останній не заперечує щодо цього, то з цього приводу відсутній спір між сторонами. У судовому засіданні сторони погодились своєчасно оплачувати послуги згідно лічильників пропорційно їх часткам у нерухомому майні та фактичному використанні кожним із них зазначених послуг. За змістом ст., ст. 382, 383 ЦК України квартирою є ізольоване помешкання в житловому будинку, призначене та придатне для постійного у ньому проживання. Власникам квартири у дво - або багатоквартирному житловому будинку належать на праві спільної сумісної власності приміщення загального користування, опорні конструкції будинку, механічне, електричне, сантехнічне та інше обладнання за межами або всередині квартири, яке обслуговує більше однієї квартири, а також споруди, будівлі, які призначені для забезпечення потреб усіх власників квартир, а також власників нежитлових приміщень, які розташовані у житловому будинку. Власник квартири може на свій розсуд здійснювати ремонт і зміни у квартирі, наданій йому для використання як єдиного цілого, - за умови, що ці зміни не призведуть до порушень прав власників інших квартир у багатоквартирному житловому будинку та не порушать санітарно-технічних вимог і правил експлуатації будинку. Згідно ст.ст. 368, 369, 370 ЦПК України спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них є спільною сумісною власністю. Співвласники майна, що є у спільній сумісній власності, володіють і користуються ним спільно, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Співвласники мають право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній сумісній власності. У разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду. Враховуючи кількість кімнат та їхні площі суд прийшов до висновку що визначена [PERSON] в позовній заяві частка, яку та прохає виділити у користування в натурі, не відповідає її частці у праві власності на спірну квартиру. Зазначеним варіантом істотно порушуються права інших співвласників, адже останні іншого житла на праві власності не мають, їм у користування пропонуються кімнати меншої жилої площі на одну особу. Крім того, зазначеним порядком пропонується виділити одну кімнату у користування [PERSON] та [PERSON] незважаючи на те, що шлюб між ними розірвано. Відповідно до ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Згідно ст. 358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації. У судовому засіданні співвласник спірної квартири [PERSON] згоди щодо відступу від рівності їх часток у спільній частковій власності при визначенні порядку користування нею не надала. Крім того, при вирішенні зустрічного позову суд бере до уваги той факт, що співвласниками на даний час досягнуто взаємної згоди щодо проживання [PERSON] разом з її дитиною у окремій кімнаті, яку вона прохає виділити їй у користування. Ця домовленість на даний час будь-ким не порушується, перешкоди [PERSON] у користуванні цією кімнатою іншими співвласниками не чиняться. Тобто її право на користування цією кімнатою будь-ким не порушуються і не оспорюється. З огляду на викладене суд дійшов до висновку про наявність підстав для відмови у задоволенні зустрічних позовних вимог. Судові витрати за заявами сторін залишити за ними без відшкодування. На підставі викладеного, ст.ст. 317, 319, 321, 358, 368, 370 ЦК України,

Outcome: partial