Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-16 00:00:00

Позивач - орган опіки та піклування Борщівської РДА звернувся до суду з даним позовом, в інтересах малолітніх [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], посилаючись на те, що батьки таких - відповідачі [PERSON] та [PERSON] ухиляються від своїх батьківських обов»язків по вихованню та утриманню дітей. Так, на основі повідомлень головного спеціаліста служби у справах дітей від 03.10.2013 року та 16.09.2014 року працівниками РВ УМВС України були складені протоколи адміністративного правопорушення та направлено для розгляду до Борщівського районного суду про невиконання батьківських обов»язків, на основі яких відповідачі, кожен двічі, притягались до адміністративної відповідальності зп ч. 2 ст. 184 КУпАП - 8, 10, 22 та 28 жовтня 2014 року. В ході перевірок умов проживання дітей 12.09.2014р. та 17.10.2014р. працівниками служби у справах дітей спільно з РЦСССДМ було виявлено, що умови проживання дітей незадовільні, антисанітарні, в кімнатах брудно, посуд не митий, приготовленої їжі та молочних продуктів не має, дитячі ліжечка відсутні, в кухонній мийці вода не стікає, мусор не викинутий. Дитячі ліжечка відсутні, речі хаотично розкидані речі по кімнатах, ліжкова білизна брудна. Діти одні ходили голі, інші в брудному одязі, в найменшого немовля були висипи на личку. В сім»ї зовсім не було продуктів харчування, хоча сім»я закупила ноутбук та принтер на кошти, які держава виплачує на утримання дітей. Всі рекомендації та настанови працівників служби у справах дітей щодо покращення умов утримання та проживання дітей відповідачами ігнорувались та не виконувались. При цьому, старша дитина [PERSON] не відвідує садок, хоча заява про прийом дитини до закладу булла подана матір»ю ще 29 жовтня 2013 року. Поряд з тим, діти мають незадовільний стан здоров»я - так станом на 30.10.2014р. встановлено, що [PERSON] соматично здоровий, проте, у нього наявний нічний енурез, грижа білої лінії живота. У [PERSON] встановлено дефіцит маси тіла та наявні распіраторно-афективні напади. Сім»я [PERSON], як сім»я, що опинилася у складних життєвих умовах, була під соціальним супроводом РЦСССДМ, однак 30 жовтня 2014р її було знято із соціального супроводу із негативним результатом, оскільки відповідачі відмовлялися від виконання умов договору щодо належного виконання своїх батьківських обов»язків. Кошти, які відповідачі отримують як державну допомогу для утримання дітей, ними по призначенню не використовуються, про що свідчить відсутність молочних продуктів та калорійного харчування. Протягом 2014 року помешкання, в якому проживають відповідачі та їх малолітні діти, двічі за борги було відключене від електро та газопостачання, що також підтверджує їх безвідповідальність та байдужість до долі дітей, їх життя та здоров»я. А тому, зважаючи на факт притягнення відповідачів до адміністративної відповідальності за невиконання батьківських обов»язків, позивач просив позбавити їх батьківських прав відносно малолітніх дітей [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO]. В ході судового розгляду, а саме 27 лютого 2015 року, подавши до суду письмову заяву, позивач позовні вимоги уточнив, та з огляду на висновок органу опіки та піклування виконавчого комітету Борщівської міської ради № 233 від 16 грудня 2014 року, яким було визначено за доцільне надати відповідачам випробувальний термін на зміну відношення щодо виховання та належного піклування про дітей, усні покази та документи надані персоналом Борщівської міської поліклініки та Борщівської центральної районної клінічної лікарні, щодо хворобливого стану дітей, спричиненого недостатнім доглядом за здоров»ям дітей з боку відповідачів, просив суд відбрати у відповідачів їх малолітніх дітей. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] позов, з підстав, наведених у поданій до суду заяві, підтримала повністю та просила його задовольнити. При цьому, додатково пояснила, що сім»я [PERSON] перебуває на обліку служби в справах дітей Борщівської райдержадмінстрації з 23 липня 2013 року. І з цього часу в їх сім»ї періодично, включно до 25 листопада 2014р., проводились обстеження житлово-побутових умов, які були незадовільними. Майже щоразу комісія фіксувала, що в помешканні сім»ї [PERSON] брудно, не має запасів продуктів харчування, відсутність належного дитячого харчування, в тому числі молочної продукції. Проте, проведені з відповідачами заходи позитивних результатів не дали - такі свого відношення до дітей не змінюють, належних умов для їх розвитку та життя не забезпечують. З огляду на обмеження, встановлені законодавцем, як представниками служби у справах дітей, так і центру соціальних служб, вживались виключно профілактичні заходи по відношенню до відповідачів, які полягали у проведенні з ними бесід, відвідуванні по місцю проживання. За період розгляду справи в суді відповідачі свого відношення до дітей не змінили, таким належних умов для життя та розвитку не забезпечують, що 12 січня 2015 року було встановлено в результаті обстеження їх житлово-побутових умов. За лютий місяць 2015 року кошти, що виділяються Управлінням праці та соціального захисту дітей [PERSON] на утримання дітей, в повному об»ємі було використано для погашення кредиту в банку, що свідчить про їх нецільове використання. Крім того, в період з 6 по 23 лютого 2015 року [PERSON] без поважних причин не відвідував дошкільний заклад. Поряд з цим, просила суд врахувати суд звернення до служби у справах дітей Борщівської держадміністрації головного лікаря ЦПМСД, начальника віділу охорони здоров»я Борщівської райдержадмінісстрації в період з 17 липня по 11 листопада 2013 року з приводу неналежного стану здоров»я малолітніх, ухилення [PERSON] від виконання рекомендацій лікаря щодо покращення стану здоров»я дітей. Що в цілому, з врахуванням підстав, наведених у поданій до суду позовній заяві, за її переконанням свідчить про те, що діти виховуються в неналежних умовах, які є для них небезпечними, а тому їх від батьків слід відібрати. Представник третьої особи на стороні позивача - Борщівської міської ради - Крочак О.Л. в судовому засіданні при вирішенні питання щодо позову поклався на розсуд суд. При цьому суду пояснив, що виконавчий комітет Борщівської міської ради як орган опіки та піклування до моменту звернення позивача до суду, тобто до 01 грудня 2014 року, будь-яких питань щодо сім»ї [PERSON] не розглядав, за відсутності таких. Будь-якої, в тому числі негативної інформації щодо поведінки відповідачів по відношенні до своїх дітей, до міської ради з сторони зацікавлених осіб, державних органів та установ не надходило, в тому числі з сторони позивача та служби у справах дітей Борщівської райдержадміністрації. Згідно висновку органу опіки та піклування від 16.12.2014р. було визнано не доцільним позбавляти відповідачів батьківських прав, згідно висновку цього ж органу від 17.03.2015р. визнано за доцільне відібрати у відповідачів діьей [PERSON] та [PERSON], як найбільшхворобливих. Також, відзначив, що саме за сприяння третьої особи було влаштовано [PERSON] до садочку. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] в судовому засіданні позов не визнали, при цьому суду пояснили, що піклуються про дітей та їх здоров»я. За період перебування на обліку у службі в справах дітей, центрі соціальних служб для сім»ї, дітей та молоді з сторони працівників даних служб відношення до них було негативне, такі нерідко дозволяли собі в грубій формі до них висловлюватись, кричали, вимагали впустити їх у приміщення. Крім цього, з їх сторонни ніяких заходів більше не проводилось. На даний час в їх помешканні проведено ремонті роботи, всі діти забезпечені ліжечками, належним харчуванням. За станом здоров»я дітей теж слідкують. За час розгляду справи в суді до садочку влаштовано і меншу дитину - дочку [PERSON]. Визнали, що єдиним джерелом доходу сім»ї є гроші, які виплачує держава. Проте, такі використовують з максимальним забезпеченням інтересів дітей. В лютому місяці 2015р. без їх відому ПАТ «Приватбанк», карткою якого на той час користувались, зняв всі гроші в рахунок погашення кредиту, без їх відому. А тому, просили суд не відбирати в них дітей. Заслухавши пояснення сторін, їх предстанвиків, допитавши свідків, дослідивши матеріали справи, заслухавши висновок прокурора, суд приходить до переконання, що в задоволенні позову слід відмовити, виходячи з наступного. Згідно ст.ст. 150, 164 п.2 Сімейного Кодексу України батьки зобов"язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім'ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини; батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток; батьки зобов'язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя; батьки зобов'язані поважати дитину; передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов'язку батьківського піклування щодо неї. Батьки позбавляються батьківських прав, якщо вони ухиляються від своїх обов'язків по вихованню дитини. Відповідно до ст. 170 цього ж Кодексу суд може постановити рішення про відібрання дитини від батьків або одного з них, не позбавляючи їх батьківських прав, у випадках, передбачених пунктами 2 - 5 частини першої статті 164 цього Кодексу, а також в інших випадках, якщо залишення дитини у них є небезпечним для її життя, здоров'я і морального виховання. Як встановлено судом, що сторонами не оспорювалося, стверджено свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER], виданого 14 жовтня 2009 року відділом реєстрації актів цивільного стану Борщівського районного управління юстиції Тернопільської області, відповідач [PERSON], [INFO], та відповідач [PERSON], [INFO], зареєстрували шлюб 14 жовтня 2009 року, про що в книзі реєстрації шлюбів зроблено запис за № 124. Після укладення шлюбу присвоєно прізвище - чоловікові та дружині - [PERSON]. Поряд з тим встановлено, що [PERSON] та [PERSON] є батьками малолітніх [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], що, крім іншого, стверджено копіями свідоцтв про їх народження серії [NUMBER], виданного 15 червня 2010 року Вовківецькою сільською радою Борщівського району, серії [NUMBER], серії [NUMBER], серії [NUMBER], виданих відповідно 27 січня 2012р, 16 квітня 2013р., 14 травня 2014 р. відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Борщівського районного управління юстиції у Тернопільській області. Згідно постанови Борщівського районного суду від 28 жовтня 2013 року слідує, що [PERSON] підданий адміністративному стягненню у виді штрафу в розмірі 34 грн. за вчинення протягом року повторно адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 184 КУпАП, а саме, за те, що не виконав батьківських обов»язків щодо належного утримання, проживання та розвитку своїх дітей, що було встановлено 02.10.2013 року при обстеженні помешкання де вони проживають, яким зафіксовано антисанітарні умови квартири, відсутність дитячих ліжечок, постільної білизни, малий запас продуктів, крім того, виявлено, що діти брудні, без нижньої білизни. За аналогічних підстав, відповідно до постанови Борщівського райсуду від 22 жовтня 2013 р. [PERSON] піддана адміністративному стягненню за ч. 2 ст. 184 КУпАП у виді штрафу в розмірі 34 грн. Згідно постанови Борщівського районного суду від 10 жовтня 2014 року слідує, що [PERSON] підданий адміністративному стягненню у виді штрафу в розмірі 34 грн. за вчинення протягом року повторно адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 184 КУпАП, а саме, за те, що не забезпечив належних умов життя та виховання дітей, що було встановлено 12 вересня 2014 року при обстеженні помешкання де вони проживають, яким зафіксовано антисанітарні умови квартири - в приміщенні брудно, не прибрано, відсутнє електропостачання, брудна постільна білизна, на кухні мішки з сміттям, на кухні мішки з сміттям, приготовленої їжі та запасу продуктів не має, старший син [PERSON] не відвідує садок. За аналогічних підстав, відповідно до постанови Борщівського райсуду від 08 жовтня 2014 р. [PERSON] піддана адміністративному стягненню за ч. 2 ст. 184 КУпАП у виді штрафу в розмірі 34 грн. З інформації Дошкільного навчального закладу №3 «Кристалик» №16 від 11.11.2014 року, слідує, що [PERSON] ДНЗ №3 «Кристалик» не відвідує. Заява про прийом дитини у садок булла написана матір»ю [PERSON] ще 29.10.2013 року. А у вересні 2014 року відповідачі повідомили, що не можуть віддати дитину до садка через проблеми із здоров»ям. Згідно акту обстеження умов проживання №305 від 12.09.2014 року, складеного Службою у справах дітей Борщівської районної державної адміністрації, у зв»язку з тим, що сім»я [PERSON] знаходилася на профілактичному обліку ССД з метою захисту прав та інтересів дітей, вбачається, що було проведено обстеження умов проживання даної сім»ї, яка проживає в [ADDRESS]. Під час обстеження виявлено, що умови проживання антисанітарні, незадовільні. В кімнатах брудно, мусор не викинутий, посуда не помита, постільна білизна брудна. Світло в квартирі відсутнє у зв»язкою з несплатою за користування електроенергією. Одні діти ходять голі, а інші в брудному одязі. В найменшої дитини наявні висипи на обличчі. Запасів продуктів харчування не має, окрім картоплі. Для дітей не створено ніяких умов проживання. Старшого сина в садочок не водять. Згідно акту обстеження умов проживання №344 від 17.10.2014 року, складеного Службою у справах дітей Борщівської районної державної адміністрації, слідує, що під час проведення обстеження умов проживання сім»ї [PERSON], виявлено що умови проживання дітей антисанітарні, незадовільні. В кімнатах брудно, в кухні посуда не помита, їжа не приготовлена, молочних продуктів немає. Продукти харчування відсутні. Для виховання та розвитку дітей умов не створено, відсутні дитячі діжечка, речі в кімнатах хаотично розкидані, постільна білизна відсутня. постільна білизна брудна. Світло в квартирі відсутнє у зв»язкою з несплатою за користування електроенергією. Одні діти ходять голі, а інші в брудному одязі. В найменшої дитини наявні висипи на обличчі. Запасів продуктів харчування не має, окрім картоплі. Для дітей не створено ніяких умов проживання. Старшого сина в садочок не водять. З повідомлення Борщівського районного центру соціальних служб для сім»ї, дітей та молоді №208/01-04 від 06.11.2014 року, слідує, що рішенням комісії з питань кординації дій щодо Порядку взаємодії суб»єктів соціальної робот із сім»ями, які опинилися у складних життєвих обставинах від 30.10.2014 року №9, сім»ю [PERSON], знято із соціального супроводу з негативним результатом. В ході здійснення соціального супроводу, відповідачі відмовлялись від виконання умов договору щодо належного виконання своїх обов»язків. При відвідуванні сім»ї закріпленим спеціалістом були виявлені порушення санітарно - гігієнічних норм проживання, діти не відвідували навчально - виховний заклад, відсутність продуктів харчування та чистого одягу для дітей. На зауваження спеціаліста мати та батько не реагували та відмовлялись виконувати рекомендації. Як вбачається з довідки Управління соціального захисту населення Борщівської РДА №05-063/756 від 17.11.2014 року, [PERSON] отримує щомісячну одноразову допомогу при народженні 3-х дітей, і з червня по листопад 2014 року їй нараховано та виплачено таку допомогу в розмірі 23951, 28 грн. З повідомлення №3998 від 24.11.2014 року, наданого Борщівським РЕМ, вбачається, що квартиру [PERSON] було відключено від електропостачання 16.01.2014 року у зв»зку із заборгованістю за спожиту електричну енергію, яка становила 1038, 67 грн. Після повного погашення боргу, 23.01.2014 року електропостачання було підключено знову. 10.09.2014 року було повторно відключено їхню кваритру від електропостачання у зв»язку із заборгованістю за спожиту електричну енергію, яка становила 1015 грн. 10.10.2014 року електропостачання квартири було підключено після оплати боргу. Згідно повідомлення Борщівського управління з експлуатації газового господартсва №762 від 25.11.2014 року, слідує, що абонент [PERSON], що проживає за адресою [ADDRESS], станом на 01.01.2014 року мав заборгованість за спожитий природний газ в сумі 1075, 57 грн., яка була сплачена ним на протязі 2014 року. На даний час заборгованості немає, відключень від газопостачання в 2014 році не було. З інформації Дошкільного навчального закладу №3 «Кристалик» №3 від 23.02.2015 року, вбачається, що [PERSON] ДНЗ №3 «Кристалик» не відвідував з 06.02.2015 року по 20.02.2015 року. Дитина прибула в садок 23.02.2015 року.є. Заява про прийом дитини у садок булла написана матір»ю [PERSON] ще 29.10.2013 року. А у вересні 2014 року відповідачі повідомили, що не можуть віддати дитину до садка через проблеми із здоров»ям. Як вбачається з повідомлення Управління соціального захисту населення Борщівської РДА №05-10/250 від 10.02.2015 року, станом на 01.02.2015 року [PERSON] знаходиться на обліку в управлінні як одержувач державної соціальної допомоги малозабезпеченим сім»ям та допомоги при народженні. Допомога малозабезпеченим сім»ям призначена на період з 01.10.2014 року по 20.01.2015 року в розмірі 400, 92 грн. та з 21.01.2015 року по 31.03.2015 року в розмірі 650 грн. 92 коп. щомісячно. Допомога принародженні дітей призначена на [PERSON] на період з 01.01.2012 року по 31.01.2012 року в сумі 8930 грн. на період з 01.02.2012 року по 31.01.2016 року в сумі 930, 21 грн.; на [PERSON], на період з 01.04.2013 року по 30.04.2013 року в сумі 9720 грн., на період з 01.05.2013 року по 30.04.2019 року в сумі 1485 грн.; на [PERSON] на період з 01.05.2014 року по 31.05.2014 року в сумі 10320 грн., на період з 01.06.2014 року по 31.05.2020 року в сумі 1576, 67 грн. Згідно акту обстеження умов проживання №401 від 12.01.2015 року, складеного Службою у справах дітей Борщівської районної державної адміністрації, слідує, що під час проведення обстеження умов проживання сім»ї [PERSON], виявлено, що умови проживання дітей покращені частково. На момент обстеження в кімнаті проводилося прибирання, замітали підлогу. Діти були одягнені, проте їсти зварено не було, холодильник був порожній, молочних продуктів не має. Серед продуктів харчуванні наявні пів пакета гречки та пів пакета рису. В кімнатах тепло.Діти забезпечені власними ліжечками, старший [PERSON] грався на машині. Однак у ванній кімнаті немає умов для особистої гігієни дітей. Згідно повідомлення Борщівського районного центру зайнятості №06/326 від 23.02.2015 року, [PERSON] не зареєстрований як безробітний. Згідно адресованих службі у справах дітей повідомлень виконуючого обов»язки головного лікаря ЦМСД від 27.09.2013р., вбачається, що [PERSON] рекомендації лікаря не виконує, що становить загрозу для здоров»я та життя дітей, в зв»язку з чим просили провести соціальний патронаж сім»ї; головного лікаря ЦМСД від 11.11.2013р., вбачається, що об»єктивно оцінити стан дітей [PERSON] не можливо без обстеження, результатів аналізів і огляду суміжних спеціалістів. Згідно повідомлення начальника відділу охорони здоров»я райдержадміністрації від 17.07.2013 року слідує, що через безвідповідальне ставлення [PERSON] до лікування дитини [PERSON], [INFO], існує загроза її жтиттю та здоров»ю дитини, в зв»язку з чим просить забезпечити примусове лікування дитини. Допитані в ході судового розгляду свідки [PERSON] - директор Борщівського районного центру соціальних служб для сім»ї, дітей та молоді, [PERSON] - спеціаліст цього ж органу, кожен зокрема, показали, що за період перебування на обліку сім»ї [PERSON] у центрі відповідачі спочатку дослухалися до рекомендацій, що їм надавались, проте, з часом такі виконували не в повному обсязі, а тому сім»я була знята з обліку з негативним результатом за закінченням терміну перебування на такому. Свідки [PERSON] - заступник головного лікаря Борщівької ЦРЛ, [PERSON]- педіатр, яка здійснювала супровід сім»ї в минулому, [PERSON] - педіатр, [PERSON] - завідуючий дитячим відділенням, кожен зокрема, суду показали, що стан здоров»я дітей не є критичним. Відповідачі потребують до себе особливої уваги, індивідуального підходу, з тим щоб забезпечити нормальні умови розвитку дітей. При цьому, свідок [PERSON] показав, що в ході розгляду справи [PERSON] разом з дитиною була примусово госпіталізавана до медичного закладу за участі предстаників служби в справах дітей, хоча такої потреби не було, оскільки стан дитини не був критичний. Свідки [PERSON] - секретар Борщівської міської ради, [PERSON] - начальник кримінальної міліції у справах дітей, суду показали, що кілька разів брали участь при обстеженні умов проживання сім»ї [PERSON], які були незадовільні - в помешканні було брудно, не завжди відмічався достатній запас продуктів харчування. Прокурор Маржан В.І. позов підтримав, оскільки вважає, що існують обставини, які вказують на те, що залишення дітей в сім»ї відповідачів загрожує їх здоров»ю. З огляду на зазначене вище, аналізуючи дослідженні в ході судового розгляду докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позивачем не доведено ті обставини, що перебування малолітніх разом з відповідачами - їх батьками загрожує їх життю чи здоров»ю, і такі підлягають відібранню. Такий висновок суд обгрунтовує тим, що позивачем не було надано суду достатніх та належних доказів того, що відповідачі [PERSON] та [PERSON] ухиляються від виконання своїх обов»язків по вихованню дітей, тобто їх дії порушують п. 2 ч. 1 ст. 164 Сімейного Кодексу України, і залишення у них дітей є небезпечним для їх життя та здоров»я чи морального виховання, не здобуто таких в ході судового розгляду. Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України в п. п. 15, 16 постанови від 30 березня 2007 N 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Відповідно до ст.ст. 11, 12, 14 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що "...Кожна дитина має право на проживання в сім'ї разом з батьками або в сім'ї одного з них та на піклування батьків". "Виховання в сім'ї є першоосновою розвитку особистості дитини... Держава надає батькам... допомогу у виконанні ними своїх обов'язків щодо виховання дітей..., захищає права сім'ї". "Діти та батьки не повинні розлучатися всупереч їх волі, за винятком випадків, коли таке розлучення необхідне в інтересах дитини і цього вимагає рішення суду, що набрало законної сили". Згідно рішення Європейського суду з прав людини, від 18.12.2008, "Справа "Савіни проти України"" п. 36 визначено, що згідно з Рекомендацією Rec(2006)19 "Про політику на підтримку позитивного виховання дітей батьками", прийнятою 13 грудня 2006 року, у програмах і заходах з підтримки виховання дітей батьками має враховуватися важливість забезпечення певних стандартів матеріально-побутових умов, достатніх для реалізації завдань позитивного виховання дітей. Урядам належить подбати і про те, щоб діти та батьки мали доступ до належного обсягу різноманітних ресурсів (матеріальних, психологічних, соціальних і культурних). Виходячи з інтересів дитини, необхідно також приділяти першорядну увагу забезпеченню таких прав батьків, як право на відповідну підтримку з боку державних органів у виконанні своїх батьківських обов'язків. Особливу увагу слід приділяти сім'ям, які опинилися в складних соціально-економічних умовах і потребують більш конкретної підтримки. Необхідно також, щоб загальні програми доповнювалися адресними цільовими заходами. При цьому Суд визначив, що право батьків і дітей бути поряд один з одним становить основоположну складову сімейного життя і що заходи національних органів, спрямовані перешкодити цьому, є втручанням у права, гарантовані статтею 8 (див., зокрема, рішення у справі "МакМайкл проти Сполученого Королівства" від 24 лютого 1995 року, п. 86, серія A, N 307-B). Таке втручання є порушенням зазначеного положення, якщо воно здійснюється не "згідно із законом", не відповідає законним цілям, переліченим у пункті 2 статті 8, і не може вважатися "необхідним у демократичному суспільстві" (див. згадане вище рішення у справі МакМайкла, п. 87). Розірвання сімейних зв'язків означає позбавлення дитини її коріння, а це можна виправдати лише за виняткових обставин (див., наприклад, справу "Ньяоре проти Франції", N 40031/98, п. 59, ECHR 2000-IX). Отже, відповідне рішення має підкріплюватися достатньо переконливими і зваженими аргументами на захист інтересів дитини, і саме держава-відповідач повинна переконатися в тому, що було проведено ретельний аналіз можливих наслідків пропонованого заходу з опіки для батьків і дитини (див., наприклад, справу "Скоццарі та Дж'юнта проти Італії" [GC], NN 39221/98 і 41963/98, п. 148, ЄСПЛ 2000-VIII). Зокрема, якщо рішення мотивується необхідністю захистити дитину від небезпеки, має бути доведено, що така небезпека справді існує (див., mutatis mutandis, справу "Хазе проти Німеччини", N 11057/02, п. 99, ЄСПЛ 2004-III (витяги)). При винесенні рішення про відібрання дитини від батьків може постати необхідність врахування цілої низки чинників. Можливо, потрібно буде з'ясувати, наприклад, чи зазнаватиме дитина, якщо її залишать під опікою батьків, жорстокого поводження, чи страждатиме вона через відсутність піклування, через неповноцінне виховання та відсутність емоційної підтримки, або визначити, чи виправдовується встановлення державної опіки над дитиною станом її фізичного або психічного здоров'я (див. справи "Валлова і Валла проти Чеської Республіки", N 23848/04, п. 72, від 26 жовтня 2006 року; і "Гавелка та інші проти Чеської Республіки", N 23499/06, N 57, від 21 червня 2007 року). З іншого боку, сам той факт, що дитина може бути поміщена в середовище, більш сприятливе для її виховання, не виправдовує примусового відібрання її від батьків (див., наприклад, справу "К. А. проти Фінляндії", N 27751 /95, п. 92, ЄСПЛ 2003-I). Такий захід не можна також виправдовувати виключно посиланням на ненадійність ситуації, адже такі проблеми можна вирішити за допомогою менш радикальних засобів, не вдаючись до роз'єднання сім'ї, наприклад, забезпеченням цільової фінансової підтримки та соціальним консультуванням (див., наприклад, справу "Мозер проти Австрії", N 12643/02, п. 68, від 21 вересня 2006 року; згадані вище рішення у справі "Валлова і Валла проти Чеської Республіки", пп. 73 - 76, та у справі Гавелка та інші, п. 61). Суд повинен, зокрема, переконатися, чи ґрунтуються висновки національних органів на достатній доказовій базі (яка, за потреби, може включати показання свідків, висновки компетентних органів, психологічні та інші експертні висновки та медичні довідки), і чи мали заінтересовані сторони, зокрема батьки, достатні можливості брати участь у вирішенні такого питання (див., mutatis mutandis, ухвали у справах: "Шульц проти Польщі", N 50510/99, від 8 січня 2002 року; "Реммо і Узункая проти Німеччини", N 5496/04, від 20 березня 2007 року; та "Полашек проти Чеської Республіки", N 31885/05, від 8 січня 2007 року). В ході судового розгляду судом не було здобуто достатніх доказів того, що перебування малолітніх разом з відповідачами несе загрозу їх життю чи здоров»ю - жодного висновку з цього приводу компетентного органу ( як то наприклад медичного висновку) суду надано не було. Твердження позивача в цій частині в ході судового розгляду стверджені не були, фактично спростовані показами всіх без виключення свідків - працівників медичних установ, які зазначаючи наявність окремих захворювань у дітей, відмічали участь батьків щодо проведення заходів по їх одужанні, вказуючи при цьому, що відповідачі не дотримувались виконання їх окремих рекомендацій. Проте, категоричного висновку про те, що перебування дітей в сім»ї з батьками становить загрозу їх життю, жодним з них зроблено не було. Поряд з тим, всі без виключення допитані в ході судового розгляду свідки, відмітили доброзичливі стосунки в сім»ї [PERSON], прояви турботи про дітей як з сторони батька так і з сторони матері, відсутність фактів, які б свідчили про їх свідоме ухилення від виконання батьківських обов»язків. При цьому суду з сторони позивача не було надано жодних висновків компетентних органів, психологічних чи інших експертних висновків та медичних довідок, які б стверджували ті обставини, що перебування дітей в сім»ї разом з батьками містить у собі загрозу їх життю чи здоров»ю. Твердження позивача в тій частині, що перебування дітей поряд з батьками є небезпечним, становить безпосередню загрозу для їх життя та здоров»я, суд також оцінює критично і з огляду на те, що згідно ст. 170 Сімейного Кодексу України у виняткових випадках, при безпосередній загрозі для життя або здоров'я дитини, орган опіки та піклування або прокурор мають право постановити рішення про негайне відібрання дитини від батьків. У цьому разі орган опіки та піклування зобов'язаний негайно повідомити прокурора та у семиденний строк після постановлення рішення звернутися до суду з позовом про позбавлення батьків чи одного з них батьківських прав або про відібрання дитини від матері, батька без позбавлення їх батьківських прав. З таким позовом до суду має право звернутися прокурор. Проте, ні орган опіки та піклування, ні прокурор таких заходів не вживали. А отже, напрошується висновок про те, що ними до звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав відповідачів, такі факти не були встановлені, і загрози життю або здоров»ю дітей не було. Що повністю узгоджується з доказами, здобутими судом в ході судового розгляду. Крім того, як встановлено судом, що представником позивача не оспорювалося, питання доцільності позбавлення відповідачів батьківських прав органом опіки та піклування Борщівської райдержадміністрації, яка є позивачем у справі, не розглядалося, висновок цього органу відсутній. Натомість до органу опіки та піклування за безпосереднім місцем проживання відповідачів, яким є виконавчий комітет Борщівської міської Ради, будь-яких скарг, заяв, інформацій чи повідомлень, в тому числі із служби у справах дітей щодо незадовільної поведінки відповідачів, не надходило. Даний орган тільки після відкриття провадження у справі вирішував питання щодо позбавлення їх батьківських прав, відібрання дітей. Так, згідно висновку такого №55 від 17.03.2015 року вбачається, що частково підтримано позов органу опіки та піклування Борщівської РДА про відібрання малолітніх дітей від батьків - відповідачів не позбавляючи їх батьківських прав. Пропозиція опікунської ради передбачає можливість розгляду данного позову в частині відібрання у відповідачів їхніх двох найбільш хворобливих дітей, а саме [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], та визначити термін про відібрання строком на шість місяців. Слід відмітити, що засідання цього органу проводились з участю відповідачів, а рішення органу приймалось з врахуванням їх думки також. Та обставини, що відповідачі не за цільовим призначенням використовують кошти, які отримують від держави, в ході судового розгляду свого підтвердження не знайшли. Так, згідно показів працівників Борщівського районного центру соціальних служб для сім»ї, дітей та молоді слідує, що останні не наділені законодавчо будь-якими правами щодо контролю за використанням таких коштів. А тому, обмежувалися виключно порадами відповідачам щодо раціонального їх використання. На що саме витрачались такі кошти, в якій сумі показати не могли. Зазначений факт представником позивача в ході справи не оспорювався, доказів які б стверджували дані обставини судом не здобуто. При цьому, посилання позивача на той факт, що в лютому 2015 року всі без виключення кошти отримані на дітей були використані відповідачами для погашення кредиту в банку суд не знаходить підставним, оскільки в ході судового розгляду було встановлено, що вказані кошти були зняті банком з картки без відома відповідачів. Враховуючи наведене вище, суд приходить до висновку, що позов про відібрання дітей у відповдачів позивачем не обгрунтовано і з цього приводу суду достатніх та належних доказів подано не було. Так, обгрунтовуючи свої вимоги позивач наддав суду тільки три акти обстеження житлово-побутових умов, в яких проживає сім»я відповідачів, якими стверджуються ті обставини, що 12 вересня та 17 жовтня 2014р., 12 січня 2015 р. в їх помешканні було виявлено незадовільні умови. При цьому, в акті від 12.01.2015р. відмічено, що такі з минулим періодом покращилися. Згідно постанов Борщівського районного суду слідує, що за неналежне виконання відповідачами своїх батьківських обов»язків такі притягувались до відповідальності за факти, які мали місце у жовтні 2013 року та вересні 2014р., та полягали у незабезпеченні ними задовільних умов проживання дітей. Такі докази, з огляду на їх оцінку в сукупності з іншими доказами, дослідженими в ході судового розгляду, суд не може прийняти як встановлені факти існування небезпеки для життя та здоров»я мололітніх дітей відповідачів, доцільності відібрання таких від батьків. А тому, суд не вбачає підстав для задоволення позовних вимог, оскільки надані позивачем докази, не стверджують тих обставин, що існує небезпека для здоров»я малолітніх у випадку їх подальшого залишення в сім»ї батьків, не здобуто таких і в ході судового розгляду. Оскільки суд прийшов до висновку, що позов задоволенню не підлягає, судові витрати по справі стягненню з відповідачів не підлягають. Враховуючи наведене, на підставі ст.ст. 150, 164, 170 Сімейного кодексу України, Закону України «Про охорону дитинства», рішення Європейського суду з прав людини, від 18.12.2008, "Справа "Савіни проти України""

Outcome: dismissed