Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-25 00:00:00

У серпні 2020 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Перший український експертний центр» звернулось до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за оплату житлово-комунальних послуг у розмірі 5 171,55 грн., яка складається з основної суми заборгованості у розмірі 4 878,48 грн., 3% річних у розмірі 154,79 грн. та інфляційної складової боргу 138,28 грн, посилаючись на те, що внаслідок несумлінного ставлення відповідача, як власника квартири [ADDRESS] , до своїх обов`язків по сплаті сум за спожиті житлово-комунальні послуги, позивач зазнає збитків стосовно утримання будинку. Також позивач просив стягнути з відповідача понесені ним витрати на оплату судового збору. Ухвалою судді Дарницького районного суду м. Києва від 09.09.2020 р. відкрито провадження у даній справі за правилами спрощеного позовного провадження та призначено розгляд без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. 16.10.2020 від відповідача до суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому зазначено про те, що позивач житлово-комунальні послуги надає несвоєчасно, не належної якості та не в повному обсязі, а тому відсутні підстави для стягнення заборгованості. Також зазначив про те, що з позивачем він ніяких договорів не укладав, а посилання позивача на договір, укладений між ЖУ "Лівобережне" ДП "ЕКОС" від 01.02.2011 є безпідставним. Додані до позовної заяви додатки у вигляді договорів з підрядними організаціями та акти здачі-прийняття робіт не є належними та допустимими доказами, що підтверджує позовні вимоги. Повно і всебічно вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Згідно із протоколом засідання правління ПАТ «ХК «Київміськбуд» № 29 від 15.08.2012 р. визначено ТОВ "Перший український експертний центр" експлуатуючою організацією на житловий будинок з вбудованими нежитловими приміщеннями за адресою: [ADDRESS] . Вказаним протоколом погоджено передачу вказаного будинку від ДП "ЕКОС" до ТОВ "Перший український експертний центр" (а. с. 11 -12). Факт передачі будинку на баланс ТОВ "ПУЕЦ" підтверджується Актом приймання-передачі будинку від 01.10.2012, підписаного представниками ДП "ЕКОС", ЖУ "Лівобережне" ДП "ЕКОС" та ТОВ "ПУЕЦ" (а. с. 13 - 16). Таким чином, позивач є обслуговуючою організацією вказаного будинку, здійснює його утримання, обслуговування та експлуатацію. Відповідно до інформаційної довідки №217253356 від 22.07.2020 року Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна [PERSON] є власником квартири [ADDRESS] (а. с. 117). Як вбачається із матеріалів справи, для забезпечення надання житлово-комунальних послуг за адресою [ADDRESS] позивачем було укладено: договір № 03-6907 від 01.02.2014; договір № 107-0 на технічне обслуговування пожежних систем від 15.11.2012; договір № 2/1848-К-12 на вивезення та знешкодження твердих побутових відходів від 01.10.2012; договір № 47 на комплекс робіт з технічного обслуговування ліфтів від 01.10.2012 р.; підрядний договір № 16-08-2013 на технічне обслуговування та ремонт диспетчерських систем. Підтвердженням того, що позивачем дійсно надавалися житлово-комунальні послуги є копії Актів про надання послуг, приймання послуг, здачі-приймання робіт. Так, відповідно до статті 19 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" №1875-IV (чинного на момент виникнення спірних відносин) відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах, а стаття 20 цього Закону зобов`язує споживача своєчасно оплачувати надані йому житлово-комунальні послуги та витрати на утримання будинку і прибудинкової території пропорційно до загальної площі займаної квартири. Відповідно до п. 5 ч. 3 ст. 20 ЗУ "Про житлово-комунальні послуги" споживач зобов`язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Відповідно до п.п. 5, 12 ст. 1 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" №2189-VIII, житлово-комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та/або перебування осіб у житлових і нежитлових приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил, що здійснюється на підставі відповідних договорів про надання житлово-комунальних послуг; послуга з управління багатоквартирним будинком - результат господарської діяльності суб`єктів господарювання, спрямованої на забезпечення належних умов проживання і задоволення господарсько-побутових потреб мешканців будинку шляхом утримання і ремонту спільного майна багатоквартирного будинку та його прибудинкової території відповідно до умов договору. Відповідно до ч. 1 ст. 6 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" №2189-VIII, учасниками правовідносин у сфері надання житлово-комунальних послуг є: 1) споживачі (індивідуальні та колективні); 2) управитель; 3) виконавці комунальних послуг. Відповідно до п. 1 ч. 4 ст. 8 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" №2189-VIII управитель багатоквартирного будинку зобов`язаний забезпечувати належне утримання спільного майна багатоквартирного будинку та прибудинкової території відповідно до нормативних вимог і договору про надання послуг з управління багатоквартирним будинком, від власного імені укладати з підрядниками необхідні договори про виконання окремих робіт та послуг. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 7 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" №2189-VIII споживач має право одержувати своєчасно та належної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством і умовами укладених договорів. Згідно із п. 5 ч. 2 ст. 7 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" №2189-VIII індивідуальний споживач зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами. Частиною 1 ст. 12 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" встановлено,№2189-VIII що надання житлово-комунальних послуг здійснюється виключно на договірних засадах. Статтею 151 Житлового кодексу України передбачено, що громадяни, які мають у приватній власності жилий будинок (квартиру), зобов`язані забезпечувати його схоронність, провадити за свій рахунок поточний і капітальний ремонт, утримувати в порядку придомову територію. За приписом статті 162 Житлового кодексу Української РСР плата за користування жилим приміщенням в будинку (квартирі), що належить громадянинові на праві приватної власності, встановлюється угодою сторін. Плата за комунальні послуги береться крім квартирної плати за затвердженими у встановленому порядку тарифами. Наймач зобов`язаний своєчасно вносити квартирну плату і плату за комунальні послуги. Відповідно до Закону України "Про захист прав споживачів" відповідач є споживачем комунальних послуг. Даним Законом передбачено, що під договором слід розуміти усну чи письмову угоду між споживачем та виконавцем послуг. Цей Закон також передбачає оформлення письмової угоди через посередництво квитанцій та інших розрахункових документів. Таким чином, доводи відповідача стосовно того, що між сторонами відсутній договір про надання житлово-комунальних послуг не заслуговують на увагу, оскільки відсутність письмово оформленого договору з позивачем не позбавляє відповідача обов`язку оплачувати надані йому послуги. Порядок оформлення претензій споживачів до виконавців визначено статтями 27, 28 ЗУ "Про житлово-комунальні послуги", якими передбачено, що у разі ненадання, надання не в повному обсязі або неналежної якості комунальних послуг, складається атк-претензія. Зазначені положення також містилися у ст. 18 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин. Посилання відповідача на неналежну якість послуги, не заслуговуючть на увагу, оскільки матеріали справи не містять жодних актів-претензій відповідача з приводу ненадання чи надання неналежної якості послуг, а подані відповідачем копії заяв та звернень до ТОВ "ПУЕЦ", не відповідають вимогам закону. Як вбачається із матеріалів справи, відповідач не належним чином сплачує за надані йому житлово-комунальні послуги, у зв`язку з чим, згідно з розрахунком наданим позивачем, за ним у період з грудня 2018 по травень 2019 включно утворилась заборгованість, яка становить 4 878,48 грн. Відповідно до положення статті 322 Цивільного кодексу України, власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Статтею 526 ЦК України визначено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а статтею 525 ЦК України передбачено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається. Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. Статтею 625 ЦК України визначено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Таким чином, згідно із розрахунками наданими позивачем, на суму заборгованості нараховано інфляційні втрати в розмірі 138,28 грн., та 3% річних в сумі 154,79 грн. Відповідно до ч.ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідачем, всупереч положенню ч. 1 ст. 81 ЦПК України не надано належних та допустимих доказів своєчасної та у повному обсязі сплати наданих житлово-комунальних послуг та відсутності заборгованості перед позивачем по оплаті цих послуг. Враховуючи вищевикладене, суд вважає встановленим факт порушення прав позивача, тому позовні вимоги щодо стягнення з відповідача заборгованості за житлово-комунальні послуги в розмірі 5 171,55 грн., яка складається з основної суми заборгованості у розмірі 4 878,48 грн., 3% річних у розмірі 154,79 грн. та інфляційної складової боргу 138,28 грн. є законними і обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі. Розподіл судових витрат здійснити відповідно до ст. 141 ЦПК України.

Outcome: approved