Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-19 00:00:00

03 січня 2017 року ТОВ "ОТП Факторинг" звернулося до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідача [PERSON] 28801,48 грн. заборгованості за кредитним договором, мотивуючи позов тим, що 22 листопада 2013 року між ПАТ "ОТП Банк" та [PERSON] було укладено кредитний договір № [NUMBER] на суму 27950,00 грн. строком на 36 місяців зі сплатою відсотків та комісії згідно умов договору. В подальшому ПАТ «ОТП Банк» відступило право вимоги за вказаним кредитним договором. Так, зокрема, ПАТ «ОТП Банк» та ТОВ «ОТП Факторинг» 22 грудня 2014 року уклали договір купівлі-продажу кредитного портфелю, відповідно до умов якого ПАТ «ОТП Банк» продає кредитний портфель, а ТОВ «ОТП Факторинг» приймає кредитний портфель та зобовязується сплатити на користь ПАТ «ОТП Банк» винагороду. Оскільки відповідач не виконує своїх зобовязань по поверненню кредиту і сума боргу станом на 24 листопада 2016 року за кредитним договором № [NUMBER] від 22 листопада 2013 року становить: 28801,48 грн. із яких: заборгованість за тілом кредиту 25569,33 грн., заборгованість по сплаті комісії 3232,15 грн. ТОВ «ОТП Факторинг» просить стягнути з відповідача вказану суму заборгованості та суму судового збору у розмірі 1378,00 грн., який сплачено позивачем при поданні позову. В судове засідання представник позивача не зявився, надіслав заяву про розгляд справи у його відсутність, позов підтримує в повному обсязі, не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач повідомлена про час і місце розгляду справи належним чином за зареєстрованим місцем проживання, але до суду не зявилася, заперечень на позов, або заяв про відкладення розгляду справи від неї не надходило. Зі згоди позивача, викладеній в письмовій заяві представника, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. В звязку з неявкою сторін в судове засідання, фіксація судового процесу за допомогою технічного засобу не здійснювалась, що відповідає положенням ч. 2 ст.197 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що 22 листопада 2013 року [PERSON] уклала з ПАТ "ОТП Банк" Договір про надання споживчого кредиту № [NUMBER] на загальну суму 27950 грн., який складається з наступних сум: на споживчі цілі: 25000,00 грн., на придбання послуг у продавця 1: 2700,00 грн., на придбання послуг у продавця 2: 250,00 грн., строком на 36 місяців, з 22 листопада 2013 року по 22 листопада 2016 року, зі сплатою відсотків у розмірі 0,01% річних (а.с.4-8). П. 1.4.1 Договору визначено, що сума кредиту погашається щомісячно в дату платежу та в розмірі, зазначеному в графіку платежів. Крім того, п. 1.4.4 Договору визначено, що за обслуговування кредиту позичальник щомісяця, одночасно з погашенням суми кредиту і процентів, сплачує комісію, розмір якої визначено в графіку платежів, що є невідємною частиною даного договору. З договору купівлі-продажу кредитного портфелю від 22 грудня 2014 року укладеного між ПАТ «ОТП Банк» (клієнт) та ТОВ «ОПТ Факторинг» (фактор) вбачається, що клієнт передає, фактор приймає право грошової вимоги, що належить Клієнту, і стає кредитором за кредитними договорами, укладеними між Клієнтом і боржником, в розмірі портфеля заборгованості, що визначено в п. 1.1 Договору (а.с.16-19). 05 січня 2015 року на адресу відповідача [PERSON] рекомендованим листом було направлено повідомлення про зміну кредитора, та про необхідність сплатити суму боргу, що повністю відповідає вимогам п.6.8 Договору факторингу (а.с.20). Частиною 1 ст.1077 ЦК України передбачено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобовязується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату у будь-який передбачений договором спосіб, а клієнт відступає або зобовязується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Відповідно до ст.512 ЦК України кредитор у зобовязанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Як вбачається з положень ст.514 ЦК України, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобовязанні і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Отже, до позивача перейшли всі права щодо вимоги заборгованості за кредитним договором № [NUMBER] від 22 листопада 2014 року. Згідно розрахунку заборгованості, станом на 24 листопада 2016 року виникла заборгованість за кредитним договором 2006834725в сумі 28801,48 грн. (в т.ч. 25569,33 грн. залишок заборгованості за кредитом; 3232,15 грн. сума комісії (а.с.15). Як передбачено ч.3 ст.10, ч.1 ст.60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідачем не надано будь-яких доказів на спростування доводів позивача. Відповідно до\~ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором кредитодавець зобов'язується надати грошові кошти позичальнику в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити відсотки. Таким чином, суд приходить до висновку, що право позивача порушене, підлягає захисту і з відповідача необхідно стягнути на користь позивача заборгованість за кредитним договором в загальній сумі 28801,48 грн. На підставі ст. 88 ЦПК України, з відповідача підлягають стягненню понесені та документально підтверджені судові витрати по сплаті судового збору у сумі 1378,00 грн.

Outcome: approved