Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-27 00:00:00

21 листопада 2014 року Публічне акціонерне товариство "Банк "Демарк" звернулося до суду з позовом до відповідачів, в якому уточнивши зміст позовних вимог просило достроково стягнути заборгованість за кредитним договором у сумі 327072 грн. 30 коп. У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримала та просила суд їх задовольнити. Представник Чернігівського учбово-виробничого підприємства Українського товариства сліпих у судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений завчасно та належним чином, причин неявки суду не повідомив. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні проти задоволення позову заперечував, посилаючись на те, що погашення заборгованості забезпечено заставним майном і на даний час Господарським судом Чернігівської області розглядається справа за позовом Публічного акціонерного товариства "Банк "Демарк" до Чернігівського учбово-виробничого підприємства Українського товариства сліпих про розірвання договору та звернення стягнення на заставне майно. Заслухавши пояснення представника позивача, відповідача [PERSON] та дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. У судовому засіданні встановлено, що 16 листопада 2011 року між Публічним акціонерним товариством "Банк "Демарк" та Чернігівським учбово-виробничим підприємством Українського товариства сліпих було укладено кредитний договір № 2542, відповідно до якого Чернігівське учбово-виробниче підприємство Українського товариства сліпих отримало кредит для забезпечення витрат поточної діяльності в сумі 300000 грн. зі сплатою відсотків за користування ним з кінцевим строком повернення до 10 листопада 2012 року (а/с 3-4). Відповідно до укладених договорів № 1 від 01 березня 2012 року, № 2 від 04 жовтня 2012 року про внесення змін до кредитного договору № 2542 від 16 листопада 2011 року, максимальний ліміт заборгованості кредитної лінії становить 400000 грн., строком погашення по 26 вересня 2015 року та графіком зменшення ліміту заборгованості, визначеного додатком (а/с 5, 6, 7). 16 листопада 2011 року між сторонами в забезпечення виконання кредитного договору було укладено договір поруки № 2542/2, з внесеними до нього змінами, за яким [PERSON] взяв на себе зобов'язання нести солідарну відповідальність перед банком нарівні з Чернігівським учбово-виробничим підприємством Українського товариства сліпих за кредитним договором (а/с 13, 14, 15, 16). Чернігівське учбово-виробниче підприємство Українського товариства сліпих свої зобов'язання по кредитному договору належним чином не виконувало у зв'язку з чим станом на 16 листопада 2014 року утворилася заборгованість в сумі 327072 грн. 30 коп., з якої 200000 грн. - заборгованість за строковим кредитом, 83675 грн. - заборгованість за простроченим кредитом, 4293 грн. 68 коп. - заборгованість за строковими відсотками, 22775 грн. 22 коп. - заборгованість за простроченими відсотками, 15404 грн. 42 коп. - пеня за несвоєчасну сплату кредиту, 923 грн. 98 коп. - пеня за несвоєчасну сплату відсотків, що підтверджується розрахунком (а/с 47). Згідно ч. 1 ст. 1054 Цивільного кодексу України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України, зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Згідно ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ст. 610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Згідно ст. 611 Цивільного кодексу України, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Відповідно до ч. 2 ст. 1050 Цивільного кодексу України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Згідно ст. 554 Цивільного кодексу України, поручитель несе солідарний обов'язок перед кредитором в тому ж обсязі, що і боржник. Доводи відповідача щодо неможливості розгляду даної справи до розгляду справи Господарським судом Чернігівської області про звернення стягнення на предмет застави суд не може прийняти до уваги, виходячи з наступного. У п. 9 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 30 березня 2012 року "Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин" роз'яснено, що право вибору способу судового захисту, передбаченого законом або договором (дострокове стягнення кредиту, стягнення заборгованості, у тому числі шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки/застави, одночасне заявлення відповідних вимог у разі, якщо позичальник є відмінною від особи іпотекодавця (майновий поручитель), одночасне заявлення вимог про стягнення заборгованості з позичальника з вимогами про стягнення заборгованості шляхом звернення стягнення на предмет застави/іпотеки, належні іпотекодавцю, який не є позичальником, розірвання кредитного договору, набуття права власності на предмет іпотеки тощо) належить виключно позивачеві (частина перша статті 20 ЦК, статті 3 і 4 ЦПК). Задоволення позову кредитора про звернення стягнення на предмет іпотеки/застави не є перешкодою для пред'явлення позову про стягнення заборгованості з поручителя за тим самим договором кредиту у разі, якщо на час розгляду справи заборгованість за кредитом не погашена. Задоволення позову кредитора про стягнення заборгованості з поручителя не є перешкодою для пред'явлення позову про звернення стягнення на предмет іпотеки/застави з метою погашення заборгованості за тим самим договором кредиту у разі, якщо на час розгляду спору заборгованість за кредитом не погашена. Таким чином, вимога позивача про дострокове стягнення з відповідачів заборгованості за кредитним договором підлягає задоволенню. Враховуючи вищевикладене,

Outcome: approved