Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-20 00:00:00

Позивач, Акціонерне товариство комерційній банк «ПриватБанк» у серпні 2018 року звернулось до суду з позовом про стягнення з [PERSON] кредитної заборгованості. Позов мотивований тим, що 28.09.2007 року між позивачем та відповідачем був укладений договір ТМ-25/2007 згідно якого останій отримав кредит в сумі 35000,00 доларів США на термін до 27.09.2012 року, відповідач зобов`язався повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитними коштами в строк та в порядку, встановлених кредитним договором. Акціонерне товариство комерційний банк «Приват Банк» свої зобов`язання за договором виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачу кредит у розмірі, встановленому договором. Однак, [PERSON] взятого на себе зобов`язання не виконав, у зв`язку з чим станом на 17.04.2018 року має загальний залишок заборгованісті в розмірі 7579,51 доларів США за кредитним договором ТМ-25/2007_4 від 28.09.2007 року, що за курсом 26.08 відповідно до службового розпорядження Національного Банку України від 17.04.2018 року складає 197673,62 грн., що й стало причиною звернення позивача до суду. Ухвалою судді Кіровського районого суду міста Кіровограда Бершадської О.В. від 27 серпня 2018 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження, призначено судове засідання (том, 1, а.с.30). Через канцелярію Кіровського районного суду міста Кіровограда відповідачем подано відзив на позовну заяву (вх. № 33669 від 25.09.2018 року), в якому останній заперечує проти задоволення позовних вимог, посилаючись на те, що відповідач не укладав з Акціонерним товариством комерційний банк «Приват Банк» кредитний договір ТМ-25/2007_4 та не отримував жодних коштів по вказаному кредитному договору. Крім того, відповідач зазначив, що із змісту позовної заяви та доданих до неї копії документів не можливо встановити які саме правовідносини виникли між позивачем та відповідачем. Якщо позов стосується четвертого траншу кредиту № ТМ-25/2007_4, то за розрахунком відповідача, останній не має ніякої заборгованості перед банком, оскільки останнім не враховано фактичну сплату відповідачем платежів по кредиту, а також банком без будь-яких на то підстав збільшувався залишок заборгованості по кредитуі тому відповідач просить відмовити у задоволенні позову в повному обсязі (том 1, а.с. 55-76). Крім поданого відповідачем відзиву на позов, останнім надано заяву (вх № 33668 від 25.09.2018 року) про застосування строків позовної давності. В обгрунтування поданої заяви зазначено, що пунктом 7.3 кредитного договору № ТМ-25/2007 від 28.09.2007 року, обумовлено, що термін позовної давності за вимогами щодо стягнення кредиту, відсотків за користування кредитом, винагороди, неустойки-пені, штрафів за даною угодою встановлюються сторонами тривалістю на 5 років. При цьому заборгованість по тілу кредита мала повертатись частинами протягом строку користування кредитом й останнім днем повернення останньої залишкової заборгованості по тілу кредита є 12.08.2011 року, отже позовна давність сплила ще 12.08.2016 року (том 1, а.с.49-52). За клопотанням відповідача, [PERSON] , постановлено ухвалу Кіровського районного суду міста Кіровограда від 01 листопада 2018 року про розгляд справи за правилами загального позовного провадження. Призначено підготовче засідання. Витребувано із архіву Кіровського районного суду міста Кіровограда цивільну справу № 404/9709/13-ц для огляду у судовому засіданні. Витребувано у Акціонерного товариства комерційний банк "Приватбанк", належним чином засвідчені копії: довідку про реквізити всіх рахунків, що задіяні/були задіяні при наданні та обслуговуванні кредитів на підставі кредитного договору № ТМ-25/2007 від 28.09.2007 року (у тому числі позичкових рахунків, особових рахунків з відсотків, рахунків комісії, рахунків групи 2909 (Інша кредиторська заборгованість за операціями з клієнтами банку) та інших рахунках, що були задіяні) окремо по кожному з укладених у його рамках: - договору про видачу траншу № ТМ-25/2007 від 01.10.2007 року; - договору про видачу траншу № ТМ-25/2007 від 09.10.2007 року; - договору про видачу траншу № ТМ-25/2007 від 17.06.2008 року; - договору про видачу траншу № ТМ-25/2007 від 14.08.2008 року. виписки руху коштів по всіх рахунках, що задіяні/були задіяні при наданні та обслуговуванні кредитів на підставі кредитного договору № ТМ-25/2007 від 28.09.2007 року (у тому числі позичкових рахунків, особових рахунків з відсотків, рахунків комісії, рахунків групи 2909 (Інша кредиторська заборгованість за операціями з клієнтами банку)та інших рахунках, що були задіяні) окремо по кожному з укладених у його рамках: -договору про видачу траншу № ТМ-25/2007 від 01.10.2007 року; -договору про видачу траншу № ТМ-25/2007 від 09.10.2007 року; -договору про видачу траншу № ТМ-25/2007 від 17.06.2008 року -договору про видачу траншу № ТМ-25/2007 від 14.08.2008 року за період з дати відкриття відповідного рахунку й по дату надання відповідної виписки по траншу 1 (договір про видачу траншу № ТМ-25/2007 від 01.10.2007року) виписки руху коштів за період з дати відкриття по дату надання виписки: -по позичковому рахунку; -по особовому рахунку з відсотків; -по рахунку комісії, рахунку групи 2909 (Інша кредиторська заборгованість за операціями з клієнтами банку), рахунку № [NUMBER] по траншу 2 (договір про видачу траншу № ТМ-25/2007 від 09.10.2007року) виписки руху коштів за період з дати відкриття по дату надання виписки: -по позичковому рахунку;-по особовому рахунку з відсотків; -по рахунку комісії, рахунку групи 2909 (Інша кредиторська заборгованість за операціями з клієнтами банку), № [NUMBER] -по траншу 3 (договір про видачу траншу № ТМ-25/2007 від 17.06.2008 року) надати виписки руху коштів за період з дати відкриття по дату надання виписки: -по позичковому рахунку № [NUMBER] ; -по особовому рахунку з відсотків № [NUMBER] ; -по рахунку комісії [NUMBER] ; -по транзитному рахунку [NUMBER] по траншу 4 (договір про видачу траншу № ТМ-25/2007 від 14.08.2008 року) надати виписки руху коштів за період з дати відкриття по дату надання виписки: -по позичковому рахунку № [NUMBER] ; -по особовому рахунку з відсотків № [NUMBER] ; -порахунку комісії [NUMBER] -по транзитному рахунку [NUMBER] (том 1, а.с.80-82). На виконання вимог ухвали Кіровського районного суду міста Кіровограда від 01 листопада 2018 року Акціонерним товариством комерційний банк "Приватбанк" направлено до суду витребувані докази (том 1, а.с. 92-250, том 2, а.с.1-61). Позивачем надано відповідь на відзив (вх. № 1062 від 11.01.2019 року), в якій останній зазначає, що відповідно до пункту 1.1 кредитного договору № ТМ-25/2007 предметом даної угоди є загальні умови та порядок надання банком, в рамках програми мікрокредитування, кредиту позичальнику, кредит надається при наявності вільних грошових коштів. Надання коштів здійснюється окремими частинами-траншами кредиту. Видача частини кредиту здійснюється після підписання договору про видачу траншу, на термін і на умовах, передбачених даною угодою, а також договором про видачу траншу. За умовами вказаного договору позичальник зобов`язався повернути отриманий кредит, сплатити відсотки і винагороду у встановлений угодою і договорами про видачу траншів термін, в повному обсязі. Згідно укладеної угоди відповідач 01.10.2007 року отримав транш на суму 10000,00 доларів США; потім 19.10.2007 року отримав транш на 5000,00 доларів США; в подальшому [PERSON] 17.06.2008 року отримано транш на суму 15000,00 доларів США, а 14.08.2008 року між сторонами було підписано договір про видачу траншу № ТМ-25/2007_4 на суму 8500,00 доларів США. При цьому позичальник отримавши всі транши умови договору не виконав, грошові кошти не повернув, у зв`язку з чим банк звернувся до суду з відповідним позовом (том 2, а.с.75-87). В свою чергу відповідачем подано заперечення (вх. № 4013 від 01.02.2019 року) на відповідь на відзив, в яких він заперечує проти укладання кредитного договору ТМ-25/2007_4 від 28.09.2007 року, при цьому вважає подані позивачем докази такими, що не підтверджують обставин викладених в позові. Наданий позивачем розрахунок заборгованості на його думку не відповідає дійсності та фактичним обставинам справи, не відображає реальний стан кредитних розрахунків сторін, в зв`язку з чим відповідач має намір подати до суду клопотання про призначення судово-економічної експертизи. Крім того, відповідач повторно зазначає про застосування строків позовної давності. Разом з тимвважає, що позивач не зацікавлений у встановлені дійсних обставин справи й намагаєтьмся приховати, що заборгованість за четвертим траншем кредиту не існує, оскільки на виконання ухвали Кіровського районного суду міста Кіровограда від 01.11.2018 року позивачем надані витребувані докази, які не підшиті, не пронумеровані, та не завірені, при цьому надруковані в поганій якості, а тому відповідач просить суд залишити позовну заяву Акціонерного товариства комерційний банк "Приватбанк" до [PERSON] про стягнення кредитної заборгованості, залишити без розгляду (том 2, а.с. 62-64, 90-99). Позивачем направлено пояснення (вх. № 7998 від 27.02.2019 року), за яким позивач зазначає, що 14.08.2008 року між сторонами було підписано договір про видачу четвертого траншу № ТМ-25/2007_4 на суму 8500,00 доларів США. Позичальник отримавши грошові кошти визначені траншем умови договору не виконав, грошові кошти не повернув, у зв`язку з чим, позивачем подано позов про стягнення з відповідача заборгованості за кредитом. Щодо заявленого строку позовної давності позивач зазначає, що відповідно до пункту 7.3 Умов договору строк позовної давності за кредитним договором був збільшений до 5 років. Відповідно до пункту 7.1. договору, даний договір діє до повного виконання сторонами зобов`язань за цим договором. У зв`язку з цим, обставини, на які посилається в своєму запереченні, не відповідають дійсності, а строк позовної давності позивачем вважає дотриманими при зверненні до суду (том 2, а.с.105-121). Позивачем направлено виписки (вх. № 17891 від 15.05.2018 року) по рахунках [PERSON] за період з 14.08.2008 року по 17.04.2018 року (том 2, а.с.135-250; том 3, а.с.1-250; том 4, а.с.1-80). У зв`язку з звільненням судді Бершадської О.В. , з посади судді Кіровського районного суду міста Кіровограда, відповідно до рішення Вищої Ради Правосуддя від 23.06.2020 року та наказу голови Кіровського районного суду міста Кіровограда від 25.06.2020 року № 121-ОС/д, враховуючи що суддя Бершадська О.В. у вказаному випадку не може продовжувати розгляд справи, відповідно до наказу голови Кіровського районного суду міста Кіровограда про передачу справ № 18-АГ від 26.06.2020 року, невирішені судові справи передані для повторного автоматизованого розподілу, та згідно з пунктом 2.3.50 Положення про автоматизовану систему документообігу суду, призначено повторний автоматизований розподіл матеріалів справи № 404/5234/18, № провадження 2/404/2969/18 (розпорядження № 339 від 16.07.2020 року керівника апарату Кіровського районного суду міста Кіровограда «Щодо призначення повторного автоматизованого розподілу справи»). Протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями, для розгляду справи № 404/5234/18, № провадження 2/404/2969/18 визначено суддю Кіровського районного суду міста Кіровограда Кулінка Л.Д. Цивільну справу № 404/5234/18, № провадження 2/404/2969/18 прийнято до свого провадження, призначено підготовче засідання (ухвала судді Кіровського районного суду міста Кіровограда від 11.08.2020 року) (том 4, а.с. 146). Ухвалою Кіровського районного суду міста Кіровограда від 23 листопада 2020 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті (том 4, а.с.165). В матеріалах справи містяться клопотання представника відповідача (вх. № 45308 від 18.12.2018 року; том 2, а.с .62-64; вх. № 39851 від 13.11.2019 року; том 4 а.с. 94-95), про залишенння позову без розгляду. Ухвалою Кіровського районного суду міста Кіровограда від 23 лютого 2021 року у задоволенні клопотань представника відповідача (вх. № 45308 від 18.12.2018 року; вх. № 39851 від 13.11.2019 року) про залишення позову Акціонерного товариства комерційний банк "Приватбанк" без розгляду, відмовлено (том 4, а.с.176-177). Також представником відповідач надано додаткові пояснення по справі (вх. № 22081 від 09.06.2021 року; вх. № 33636 від 20.09.2021 року), в яких відповідач заперечує укладанння з позивачем кредитного договору ТМ-25/2007_4 від 28.09.2007 року, зазначає що жодних коштів саме за таким кредитним договором не отримував, насправді кредитні кошти в сумі 8500,00 доларів США [PERSON] отримував, але відповідно до договору про видачу траншу № ТМ-25/2007 від 14.08.2008 року, при цьому позивачем завлена вимога про стягнення коштів по кредитному договору ТМ-25/2007_4, який не існує. Крім того відповідачем погашена заборгованість за договором на видачу траншу ТМ-25/2007_4, як доказ зазначених обставин [PERSON] надано виписки по його рахунку та копії квитанцій (том 4, а.с.191-206; а.с. 210-246). Позивач в судове засідання не зявився, представником позивача через канцелярію суду надано заяву (вх. № 33831 від 21.09.2021 року) про розгляд справи за відсутності позивача, позовні вимоги підтримують в повному обсязі та просять задовольнити (том 4, а.с.248-249). Представник відповідача в судовому засіданні заперечував щодо задоволення позовних вимог позивача, посилаючись на обставини викладені у відзиві на позов та додаткових поясненнях. В судове засідання призначене на 21.09.2021 року відповідач та його представник не з`явились, подали до суду заяву (вх. № 33926 від 21.09.2021 року) про розгляд справи за їх відсутності, проти задоволення позовних заперечують, та просять суд відмовити у задоволенні позову в повному обсязі (том 4, а.с.249). Розглянувши наявні матеріали справи, оцінивши наявні в матеріалах справи та досліджені в судовому засіданні докази, суд встановив таке. Між Акціонернем товариством комерційний банк "Приватбанк" до [PERSON] 28.09.2007 року укладено кредитний договір № ТМ-25/2007 за умовами якого відповідач отримав кредит в сумі 35000 доларів США з кінцевим терміном повернення не пізніше 27.09.2012 року (том 1, а.с.7-9). Згідно пункту 1.1. кредитного договору кредит надається при наявності вільних грошових коштів. Надання коштів здійснюється окремими частинами - Траншами кредиту. …Видача частин кредиту здійснюється після підписання договору про видачу траншу, на термін і на умовах, передбачених даною угодою, а також договором про видачу траншу. Позичальник зобов`язується повернути отриманий кредит, сплатити відсотки і винагороду, у встановлений даною угодою і договорами про видачу траншів термін, в повному обсязі. Умови видачі - сума кожної частини, термін по кожному траншу кредиту оформляється «Договорами про видачу траншів», які є невід`ємною частиною даної угоди, і оформлюється у вигляді строкових договорів при кожній видачі частини кредиту. Загальна сума кредиту в рамках кредитної Угоди: 35000 дол. США. На виконання даного кредитного договору між: [PERSON] і банком було укладено чотири договори про видачу траншу: 01 жовтня 2007 року на суму 10 000 доларів США; 19 жовтня 2007 року на суму 5 000 доларів США; 17 червня 2008 року на суму 15 000 доларів США; 14 серпня 2008 року на суму 8 500 доларів США (том 1, а.с.10-17). Відповідно до підпунктів 4.1,4.2, 4.3, 4.4. кредитного договору, за користування кредитними коштами в період з дати списання коштів з позичкового рахунку до дати погашення траншу кредиту згідно підпунктів 2.2.3, 2.3.1, 2.3.2, 2.3.6, 2.3.9, 2.4.1, 4.11 даної Угоди, підпунктів 1.3, 4.1, 4.2., 4.3 договорів про видачу траншів, позичальник сплачує відсотки в розмірі: 15 % річних. Сплата відсотків за користування кредитом, вказаних в пункті 4.1 даної Угоди, а також пункті 4.1 договорів про видачу траншів, здійснюється щомісячно, відповідно до Графіка погашення кредиту і відсотків, який складається для кожного траншу кредиту окремо і є невід`ємним додатком до кожного договору про видачу траншу. При несплаті відсотків у зазначений термін, встановлений графіком погашення, вони вважаються простроченими. При порушенні позичальником будь-яких із зобов`язань з погашення кредиту, передбачених підпунктами 2.2.3, 2.3.3. 2.4.1, 4.11 даної Угоди, а також підпунктами 1.3, 2.2.3 Договорів про видачу траншів Позичальник сплачує Банку відсотки за користування Траншем кредиту у розмірі: 32 % річних від суми залишку непогашеної заборгованості. Сплата відсотків за користування кредитом, передбачених підпунктом 4.3. даної угоди, здійснюється 25 числа кожного місяця, наступного за місяцем, в якому виникло прострочення, починаючи з дати підписання даної угоди. В кредитному договорі № ТМ-25/2007 від 28.09.2007 року зазначено, що відповідач ознайомився та згоден з умовами данного договору, про що засвідчив підписом на кредитному договорі та договорах про видачу траншу (том 1, а.с.7-17). Згідно наданого позивачем розрахунку заборгованості за договором № ТМ-25/2007 від 28.09.2007 року, станом на 17.04.2018 року відповідач має загальний залишок заборгованісті в розмірі 7579,51 доларів США за кредитним договором ТМ-25/2007 від 28.09.2007 року, що за курсом 26.08 відповідно до службового розпорядження Національного Банку України від 17.04.2018 року складає 197673,62 грн, яку і заявив до стягнення позивач (а.с. 4-5). Відповідно до частин першої та другої статті 207 Цивільного кодексу України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Правочин, який вчиняє юридична особа, підписується особами, уповноваженими на це її установчими документами, довіреністю, законом або іншими актами цивільного законодавства. За визначенням, що міститься у статтях 626, 628 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Згідно частини першої статті 638 Цивільного кодексу України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору, істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Відповідно до вимог частини першої статті 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Статтею 1054 Цивільного кодексу України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Особливості регулювання відносин за договором про надання споживчого кредиту встановлені законом. При цьому [PERSON] свої зобов`язання за кредитним договором належним чином не виконує, у зв`язку з чим відповідач має загальний залишок заборгованісті в розмірі 7579,51 доларів США за кредитним договором ТМ-25/2007 від 28.09.2007 року, що за курсом 26.08 відповідно до службового розпорядження Національного Банку України від 17.04.2018 року складає 197673,62 грн. Твердження відповідача про те що, він не укладав з Акціонернем товариством комерційний банк "Приватбанк" ніякого кредитного договору ТМ-25/2007_4 від 28.09.2007 року та відповідно не отримував кредитні кошти не знайшли свого підтвердження, оскільки рішенням Кіровського районного суду міста Кіровограда від 10 лютого 2014 року та рішенням Апеляційного суду Кіровоградської області від 19 червня 2014 року, встановлено факт укладення між позивачем та відповідачем кредитного договору № ТМ-25/2007 від 28.09.2007 року, та як наслідок отримання останнім грошових коштів за договором. Крім того, в забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором Публічне акціонерне товариство Комерційний банк «Приватбанк» та відповідачі [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] 01.10.2007 року уклали договір іпотеки № ТМ-25/2007, за умовами якого відповідачі надали в іпотеку нерухоме майно, а саме: квартиру загальною площею 67.19 м2, житловою площею 38,50 м2, яка розташована за адресою: [ADDRESS] . Вказані судові рішення набрали законної сили (том 1, а.с. 62-71). Щодо позиції відповідача, що ним не укладено саме кредитний договір № ТМ-25/2007_4 від 28.09.2007 року, суд вважає необгрунтованими, так як в матеріалах справи на підтвердження кредитної заборгованості міститься кредитний договір № ТМ-25/2007 від 28.09.2007 року, а наявність в позовній заяві щодо реквізитів (номеру) кредитного договору позначки _4, не впливає на зміст та обсяг позовних вимог. При цьому відповідачем не підтверджено відсутність кредитної заборгованості за кредитним договором № ТМ-25/2007 від 28.09.2007 року. Крім того відповідачем хоча і з порушенням строків погашення визначених умовами кредитного договору, проте здійснювались не регулярні платежі з погашення кредитної заборгованості, а отже останній все ж таки визнав факт укладання кредитного договору та відповідно отримання кредитних коштів. Відповідач у відзиві на позов зазначив про те, що він не згодний з розрахунком заборгованості наданим позивачем на підтвердження своїх позовних вимог. При цьому [PERSON] так і не надано до суду свого контррозрахунку заборгованості, як передбачено частиною першою, третьою статті 12 Цивільного процесуального кодексу України. Частиною першою, та частиною третью статті 12 Цивільного процесуального кодексу України визначено що, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідачем не надано до суду доказів, які б спростували розмір заборгованості за кредитним договором ТМ-25/2007 від 28.09.2007 року, яку заявив до стягнення позивач. Згідно частин першої-другої статті 77 Цивільного процесуального кодексу України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (стаття 79 Цивільного процесуального кодексу України). При цьому відповідачем та його представником неодноразово наголошувалось про наміри заявити клопотання про призначення в справі судово-економічної ескпертизи, для спростування обставин викладених в позові, однак під час розгляду справи таке клопотання не заявлено. Крім того [PERSON] як доказ погашення кредитної заборгованості надано до суду перелік платіжних документів якими здійснювались погашення заборгованості по кредитному договору № ТМ-25/2007 від 28.09.2007 року та копії квитанції, з яких не можливо встановити, за якими саме траншами здійснено погашення кредитної заборгованості, оскільки відповідачем відповідно до умов кредитного договору отримано чотири транши. За таких обставин, оскільки [PERSON] не спростовано та не надано до суду належних допустимих доказів відсутності кредитної заборгованості перед позивачем, суд вважає, що позовні вимоги Акціонерного товариства комерційний банк «Приват Банк» до [PERSON] про стягнення загального залишку заборгованісті в розмірі 7579,51 доларів США за кредитним договором ТМ-25/2007 від 28.09.2007 року, що за курсом 26.08 відповідно до службового розпорядження Національного Банку України від 17.04.2018 року складає 197673,62 грн., такими, що заявлені обґрунтовано та підлягають задоволенню. Щодо заяви відповідача про застосування строків позовної давності, суд зазначає, що відповідно до статті 256 Цивільного кодексу України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Позовна давність обчислюється за загальними правилами обчислення цивільно-правових строків. Позовна давність установлюється в законі з метою упорядкування цивільного обороту за допомогою стимулювання суб`єктів, права чи законні інтереси яких порушені, до реалізації права на їх позовний захист протягом установленого строку. Згідно із статтею 257 Цивільного кодексу України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Зазначений трирічний строк діє після порушення суб`єктивного матеріального цивільного права (регулятивного), тобто після виникнення права на захист (охоронного). Перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (частина перша статті 261 Цивільного процесуального кодексу України). Згідно статті 259 Цивільного кодексу України, позовна давність, встановлена законом, може бути збільшена за домовленістю сторін. Договір про збільшення позовної давності укладається у письмовій формі. В пункті 7.3. договору сторони узгодили, що терміни позовної давності по вимогам про стягнення кредиту, відсотків за користування кредитом, винагороди, неустойки - пені, штрафів за кредитним договором встановлюється сторонами тривалістю 5 років, що відповідає положенням статті 259 Цивільного кодексу України. Статтею 264 Цивільного процесуального кодексу України перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов`язку. Позовна давність переривається у разі пред`явлення особою позову до одного із кількох боржників, а також якщо предметом позову є лише частина вимоги, право на яку має позивач. Після переривання перебіг позовної давності починається заново. Час, що минув до переривання перебігу позовної давності, до нового строку не зараховується. Механізм застосування позовної давності повинен бути достатньо гнучким, тобто, як правило, він мусить допускати можливість зупинення, переривання та поновлення строку позовної давності, а також корелювати із суб`єктивним фактором, а саме - обізнаністю потенційного позивача про факт порушення його права (пункти 62,66 рішення від 20 грудня 2007 року за заявою № 23890/02 у справі «Фінікарідов проти Кіпру»). У постанові Верховного Суду України від 08 листопада 2017 року у справі № 6-2891цс16 вказано, що відповідно до частин першої, третьої статті 264 Цивільного кодексу України перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов`язку; після переривання перебіг позовної давності починається заново. Правила переривання перебігу позовної давності застосовуються судом незалежно від наявності чи відсутності відповідного клопотання сторін у справі, якщо в останніх є докази, що підтверджують факт такого переривання. Акціонерне товариство комерційний банк "Приватбанк" у жовтні 2013 року звернулось до суду з позовом про звернення стягнення на предмет іпотеки та виселення осі, які зареєстровані та проживають у квартирі, що є предметом іпотеки, в зв`язку з невиконанням спірного кредитного договору (том 4, а.с.201-204, 205-206), тому враховуючи положення статті 264 Цивільного кодексу України, суд вважає, що перебіг позовної давності перервався з поданням позову публічним акціонерним товариством комерційний банк "Приват Банк", та почав свій перебіг заново, з дати винесення Апеляційним судом Кіровоградської області рішення (19.06.2014 року), при цьому позивач звернувся до суду в серпні 2018 року, тобто в межах строку позовної давності, яка була збільшена за домовленістю сторін та встановлена тривалістю у 5 років. Таким чином, враховуючи, що фактично отримані та використані позичальником кошти в добровільному порядку Акціонерному товариству комерційний банк «Приватбанк» не повернуті, суд приходить до висновку про необхідність задоволення позову та стягнення з відповідача на користь Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» заборгованості в сумі 7579,51 доларів США за кредитним договором ТМ-25/2007 від 28.09.2007 року, що за курсом 26.08 відповідно до службового розпорядження Національного Банку України від 17.04.2018 року складає 197673,62 грн. Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (PRONINA v. UKRAINE, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року). Відповідно до частини першої статті 141 Цивільного процесуального кодексу України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. У зв`язку з тим, що позовні вимоги Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» задоволено у повному обсязі, тому з відповідача підлягає стягненню на користь позивача судовий збір 2965,10 грн.

Outcome: approved