Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-10 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вищезазначеним позовом, в обґрунтування якого посилався на те, що 23 листопада 2013 року між Приватним акціонерним товариством "Українська охоронно-страхова компанія" та відповідачем було укладено договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів АС/7374574, відповідно до якого в період з 23 листопада 2013 року по 22 листопада 2014 року забезпечувалась цивільно-правова відповідальність водія, який керував автомобілем "ВАЗ", державний реєстраційний номер [NUMBER]. 20 серпня 2014 року сталась дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля "ВАЗ", державний реєстраційний номер [NUMBER], під керування водія [PERSON] та автомобіля "Мазда", державний реєстраційний номер [NUMBER], під керуванням водія [PERSON] Постановою Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 19 вересня 2014 року [PERSON] визнано винним у вчиненні даної дорожньо-транспортної пригоди та притягнуто до адміністративної відповідальності. 07 та 14 травня 2015 року страховою компанією [PERSON] за його заявою було виплачено страхове відшкодування в сумі 11 902 грн. 57 коп. Оскільки відповідач не повідомив позивача про дорожньо-транспортну пригоду протягом 3-х робочих днів, позивач просив суд стягнути з відповідача в порядку регресу суму виплаченого страхового відшкодування в розмірі 11 902 грн. 57 коп. та судові витрати у справі. Представник позивача в судове засідання не з'явився, подав до суду письмову заяву, в якій просив розглянути справу без його участі, наполягав на задоволенні позовних вимог у повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з'явився, подав до суду письмову заяву, в якій просив розглянути справу без його участі, просив у задоволенні позову відмовити з підстав, зазначених у письмових запереченнях на позовну заяву. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного висновку, що позовні вимоги задоволенню не підлягають, виходячи з наступного. Як встановлено судом та підтверджується матеріалами справи, 22 листопада 2013 року між Приватним акціонерним товариством "Українська охоронно-страхова компанія" та відповідачем [PERSON] було укладено договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, посвідчений полісом № АС/7374574, відповідно до якого в період з 23 листопада 2013 року по 22 листопада 2014 року забезпечувалась цивільно-правова відповідальність водія, який керував автомобілем "ВАЗ", державний реєстраційний номер [NUMBER] (а.с.7). 20 серпня 2014 року сталась дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля "ВАЗ", державний реєстраційний номер [NUMBER], під керування водія [PERSON] та автомобіля "Мазда", державний реєстраційний номер [NUMBER], під керуванням водія [PERSON] Постановою Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 19 вересня 2014 року [PERSON] визнано винним у вчиненні зазначеної вище дорожньо-транспортної пригоди та притягнуто до адміністративної відповідальності (а.с. 10-11). 07 та 14 травня 2015 року Приватним акціонерним товариством "Українська охоронно-страхова компанія" потерпілому [PERSON] за його заявою було виплачено страхове відшкодування в сумі 11 902 грн. 57 коп. (а.с. 24, 25-26, 27, 28, 29). Посилаючись на те, що відповідач, як страхувальник, своїх зобов'язань щодо повідомлення страховика у встановлений законом строк про настання дорожньо-транспортної пригоди не виконав, позивач, посилаючись на ст.ст. 33,38 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" просив суд стягнути з відповідача в порядку регресу суму виплаченого страхового відшкодування. Відповідно до підпункту "ґ" підпункту 38.1.1 п. 38.1 ст. 38 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" (у редакції, яка була чинною на момент виникнення спірних правовідносин) страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив ДТП, якщо він не повідомив страховика у строки і за умов, визначених у підпункті 33.1.2 п. 33.1 ст. 33 цього Закону. Із внесенням Законом України від 17 лютого 2011 року № 3045-VI "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо дорожньо-транспортних пригод та виплати страхового відшкодування" змін у ст. 33 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" було розширено перелік обов'язків учасників ДТП, у зв'язку з чим обов'язок вжиття заходів для невідкладного, але не пізніше трьох робочих днів повідомлення страховика про настання ДТП був викладений уже в підпункті 33.1.4 п. 33.1 ст. 33 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів". Проте вказані зміни, що стосуються нумерації зазначеного підпункту, до підпункту "ґ" підпункту 38.1.1 п. 38.1 ст. 38 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", у якому міститься відсилання на відповідні номери пунктів та підпунктів ст. 33 цього Закону щодо строків та умов обов'язкового повідомлення страховика про настання ДТП, внесені не були. Відповідно до підпункту 33.1.4 п. 33.1 ст. 33 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" (у редакції, яка була чинною на момент виникнення спірних правовідносин) у разі настання ДТП, яка може бути підставою для здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати), водій транспортного засобу, причетний до такої пригоди, зобов'язаний невідкладно, але не пізніше трьох робочих днів з дня настання дорожньо-транспортної пригоди, письмово надати страховику, з яким укладено договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ), повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду встановленого МТСБУ зразка, а також відомості про місцезнаходження свого транспортного засобу та пошкодженого майна, контактний телефон та свою адресу. Якщо водій транспортного засобу з поважних причин не мав змоги виконати зазначений обов'язок, він має підтвердити це документально. Отже, наведеними правовими нормами встановлено обов'язок особи невідкладно, але не пізніше трьох робочих днів з дня настання ДТП, яка може бути підставою для здійснення страхового відшкодування, письмово повідомити страховика про настання ДТП. Такий обов'язок установлений законодавством для надання страховику можливості перевірити обставини ДТП власними силами і запобігти необґрунтованим виплатам. Як встановлено у справі, що розглядається, ані позивачем, ані учасниками дорожньо-транспортної пригоди факт настання страхового випадку не оспорювався, був зафіксований органами ДАІ. Відповідач, як винна у дорожньо-транспортній пригоді особа, був притягнути до адміністративної відповідальності за постановою суду, що набрала законної сили. Сам позивач визнав пригоду страховим випадком та добровільно виплатив потерпілій стороні страхове відшкодування. Тому сам по собі факт неповідомлення відповідачем страховика про настання страхового випадку не може бути покладений в основу ухвалення рішення, яке в своїй основі мусить базуватись на загальних положеннях про відшкодування збитків у позадоговірних зобов'язаннях, адже регресні зобов'язання входять до групи позадоговірних, тому спори з них мають вирішуватись у загальному порядку відшкодування збитків. Аналогічний правовий висновок щодо застосування норм права, викладений у постанові Верховного Суду України від 16 вересня 2015 року у справі № 6-284цс15, який відповідно до ст. 3607 ЦПК України має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права. Окрім цього, як вбачається з наданих відповідачем копій документів, [PERSON] 21 серпня 2014 року направив засобами поштового зв'язку до страхової компанії (позивача) копію протоколу про адміністративне правопорушення № 151656 від 20 серпня 2014 року, копію довідки ГДН № 005978 від 20 серпня 2014 року, копію висновку медичного огляду [PERSON], копію поліса № АС/7374574 та копію паспорта (а.с. 66-72). Тобто, суд приходить до висновку, що відповідач виконав свій обов'язок, передбачений ст. 33 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", своєчасно повідомивши позивача про настання дорожньо-транспортної пригоди. Відповідач у своїх письмових запереченнях на позовну заяву також посилався на те, що відразу на місці дорожньо-транспортної пригоди ним було здійснено телефонний дзвінок на телефонну лінію позивача та повідомлено про останню, де він був повідомлений про те, що позивач не має можливості направити представника та зобов'язали його направити копію документів за місцем знаходження позивача. Вказані доводи відповідача позивачем не спростовані. Враховуючи вищезазначене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є безпідставними, не ґрунтуються на законі та задоволенню не підлягають. В зв'язку з відмовою в задоволенні позову, понесені позивачем судові витрати відшкодуванню не підлягають. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed