Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-03 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом до товариства з обмеженою відповідальністю «Джерело» про визнання припиненим договору оренди земельної ділянки та зобовязання повернути земельну ділянку. В обґрунтування позовних вимог зазначила, що її матері [PERSON] на праві власності належала земельна ділянка площею 7,9542 га, що розташована на території Марянівської сільської ради Пятихатського району Дніпропетровської області. За життя мати 02.12.2008 р. уклала з ТОВ «Джерело» договір оренди цієї земельної ділянки строком на 7 років. 25.08.2015 року мати померла. Спадщину після смерті матері отримала вона, відповідно до чого до неї перейшло право приватної власності на зазначену земельну ділянку. 23.12.2015 р. ТОВ «Джерело» звернулося до державного реєстратора Криничанського районного управління юстиції Дніпропетровської області з заявою про реєстрацію договору про внесення змін від 15.07.2013 р. до договору оренди земельної ділянки від 02.12.2008 р., відповідно до якого строк дії основного договору оренди продовжувався до 31.12.2021 р.. 23.12.2015 р. дані зміни були зареєстровані державним реєстратором, тобто на час реєстрації змін до основного договору від 02.12.2008 р. орендодавець була померлою, крім цього позивачу померла не повідомляла, що підписувала будь-які договори про внесення змін та про продовження терміну дії договору. Також на час проведення державної реєстрації змін договору оренди, дія основного договору оренди від 02.12.2008 р. припинилася у звязку із закінченням строку, на який його було укладено, тому вважає державну реєстрацію проведено з порушенням і вона підлягає скасуванню. Позивач [PERSON] в судове засіданні не зявилась, про день, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, надала до суду заяву з проханням справу розглядати за її відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, проти заочного розгляду справи не заперечує. Представник відповідача ТОВ «Джерело» двічі підряд в судові засідання 14.04.2016 року та 04.05.2016 року не зявився, про день, час та місце розгляду справи відповідач повідомлений належним чином згідно положень ст. 76 ЦПК України шляхом отримання відповідних судових повісток /а.с.20,22/, про причину неявки суд не повідомлено, заперечення на позов та/або заяви про розгляд справи за відсутності представника до суду не надходило. Відповідно до ч. 1 ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. З урахуванням вказаних обставин, суд згідно з положенями ст. 224 ЦПК України вважає за можливим розглянути справу в порядку заочного розгляду на підставі наявних у справі доказів. За таких обставин, оскільки сторони в судове засідання не з'явились, про час і місце проведення судового засідання були повідомлені належним чином, суд вважає, що судове засідання можливо провести без їх участі, на підставі наявних у справі доказів, без фіксування судового засідання технічними засобами, що буде відповідати вимогам ст. 197 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. [PERSON] на праві приватної власності належала земельна ділянка площею 7,9542 га, що розташована на території Марянівської сільської ради Пятихатського району Дніпропетровської області. 02 грудня 2008 року між [PERSON] та ТОВ «Джерело» в письмовій формі укладено договір оренди земельної ділянки, згідно з умовами якого [PERSON] передала ТОВ «Джерело» в строкове платне користувння належну їй вищевказану земельну ділянку строком на сім років. Даний договір зареєстровано у Жовтоводському відділі ДРФ ДП «Центр ДЗК» 08.07.2009 року за № 040913801965, про що мається відповідний запис на примірнику договора /а.с.10-11/. Фактичну передачу земельної ділянки, якою користується відповідач ТОВ «Джерело», здійснено на підставі акту прийняття-передачі земельної ділянки в оренду від 02.12.2008 року, копія якого долучена до матеріалів справи /а.с.12/. 26.02.2015 року [PERSON] звернулась до відповідача з листом про відсутність наміру продовжувати строк укладеного договору оренди земельної ділянки сторін чи укладати з відповідачем будь-який інший правочин відносно вказаної ділянки, у звязку з чим просила відповідача повернути у належному стані земельну ділянку після спливу терміну дії договору оренди /а.с.13/. Згідно витягу з державного реєстру речових прав на нерухоме майно вбачається, що ТОВ «Джерело» 23.12.2015 р. у державного реєстратора Криничанського районного управління юстиції у Дніпропетровській області зареєструвало договір про внесення змін від 15.07.2013 р. до договору оренди від 02.12.2008 р., якими продовжено строк дії договору оренди земельної ділянки від 02.12.2008 р. до 31.12.2021 р. /а.с.8-9/. Відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом від 18 березня 2016 року спадкоємцем за законом після [PERSON], померлої 25 серпня 2015 року є її донька [PERSON] Спадщина, на яку видано свідоцтво, складається із земельної ділянки площею 7,9542 га (кадастровий номер 1224583700:01:001:0073), яка розташована на території Марянівської сільської ради Пятихатського району Дніпропетровської області, що підтверджується копією свідоцтва про право на спадщину за законом /а.с.7/. Згідно з умовами п. 7 вказаного договору сторони встановили, що після закінчення строку дії договору орендар має переважне право поновити його на новий строк при всіх інших рівних умовах. У разі, коли орендар продовжує користуватися земельною ділянкою після закінчення терміну оренди, то за відсутності письмових заперечень орендодавця протягом одного місяця після закінчення терміну оренди, цей договір вважається пролонгованим на наступні 5 років і на тих самих умовах. У разі укладення договору оренди землі для ведення товарного сільськогосподарського виробництва з урахуванням ротації культур згідно з проектом землеустрою. За змістом ч. 1 ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Відповідно до ч. 1 ст.15 Закону України «Про оренду землі» істотними умовами договору оренди землі є: об'єкт оренди (місце розташування та розмір земельної ділянки); строк дії договору оренди; орендна плата із зазначенням її розміру, індексації, форм платежу, строків, порядку її внесення і перегляду та відповідальності за її несплату; умови використання та цільове призначення земельної ділянки, яка передається в оренду; умови збереження стану об'єкта оренди; умови і строки передачі земельної ділянки орендарю; умови повернення земельної ділянки орендодавцеві; існуючі обмеження (обтяження) щодо використання земельної ділянки; визначення сторони, яка несе ризик випадкового пошкодження або знищення об'єкта оренди чи його частини; відповідальність сторін; умови передачі у заставу та внесення до статутного фонду права оренди земельної ділянки. Тобто, однією з істотних умов договору оренди є строк договору (ст.15 Закону України "Про оренду землі"). Строк дії договору оренди землі визначається за згодою сторін, але не може перевищувати 50 років (ст.19 Закону України "Про оренду землі"). Зі змістом вказаної норми грунтуються і приписи п. 1 ст. 763 Цивільного кодексу України, відповідно до якої договір найму (оренди) укладається на строк, встановлений договором. Згідно з ст. 13 Закону України "Про оренду землі" договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов'язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов'язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства. Договір оренди землі є чинним протягом строку, на який його укладено, після закінчення цього строку договір оренди припиняється (ст. 31 Закону України "Про оренду землі"). За змістом статей 18, 20 Закону України Про оренду землі (у редакції, яка була чинною на момент виникнення спірних правовідносин) договір оренди землі підлягає державній реєстрації, якщо такий договір укладений. Після державної реєстрації укладеного договору оренди землі він набирає чинності. За приписами частини першої статті 638 ЦК України передбачено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Згідно зі ст. 2 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень" державна реєстрація речових прав на нерухоме майно - офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення прав на нерухоме майно, обтяження таких прав шляхом внесення відповідного запису до Державного реєстру, тобто реєстрацією є запис, фіксація фактів або явищ з метою обліку та надання їм статусу офіційно визнаних актів, внесення до списку або книги обліку. За змістом цієї статті, реєстрація договору є адміністративним актом, тобто елементом зовнішнім, щодо договору. Відповідно до п. 2 Порядку державної реєстрації договорів оренди землі, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 1998 року № 2073, державна реєстрація договорів оренди є офіційним визнанням і підтвердженням державою факту виникнення або припинення права оренди земельних ділянок. Отже, сторони договору, дійшовши згоди щодо всіх істотних умов договору оренди землі, складають і підписують договір, надаючи згоді встановленої форми. Разом із тим цивільні права та обов'язки, на досягнення яких було спрямоване волевиявлення сторін при укладенні спірних договорів, набуваються після відповідної державної реєстрації. В даному випадку, сторони по справі дійшли згоди щодо істотних умов договорів оренди земельних ділянок, скріпивши 02.12.2008 року договір своїми підписами, що і є моментом укладення договору. Відтак, відповідно до зазначених положень договору оренди та Закону України Про оренду землі в момент державної реєстрації набирає чинності (набуває юридичної сили) договір, укладення якого вже відбулося, і така реєстрація не може змінювати моменту укладання договору. Таким чином, моментом укладення договору в даному спорі є саме дата його підписання сторонами та фактичної передачі земельної ділянки власником орендареві 02.12.2008 року, що підтверджується правовою позицією Верхового суду України, викладеної у постанові по справі №6-162ц13 від 19.02.2014 року. Виходячи з наведеного, зважаючи на те, що [PERSON] та ТОВ «Джерело» 02.12.2008 р. досягли усіх умов щодо передачі відповідачу у семирічне користування земельної ділянки, але строк дії договору сплинув 02.12.2015 р., суд вважає, що на час проведення державної реєстрації змін до договору оренди, дія основного договору оренди від 02.12.2008 р. припинилася у звязку із закінченням строку, на який його було укладено, адже дані зміни були зареєстровані державним реєстратором 23.12.2015 р., тобто на час реєстрації змін до основного договору орендодавець [PERSON] померла. Позивачу, як законному власнику земельної ділянки, не було відомо чи підписувала будь-які договори про внесення змін та про продовження терміну дії договору [PERSON]. Цей факт ані підтвердив, ані спростував відповідач, тому його дії щодо користування земельною ділянкою на теперішній час є не правомірними, у звязку з чим відповідач повинен повернути спірну земельну ділянку позивачу як законному власнику. При цьому, договір від 15.07.2013 р. про внесення змін до договору оренди земельної ділянки від 02 грудня 2008 року слід визнати недійсним та скасувати державну реєстрацію іншого речового права, зареєстрованого відділом державної реєстраційної служби Криничанського районного управління юстиції від 23.12.2015 р. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, тому сплачений позивачем судовий збір у розмірі 551,20 грн. підлягає стягненню з відповідача.

Outcome: approved