Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-20 00:00:00

17 липня 2013 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідачів, в якому з урахуванням уточнених позовних вимог від 06 травня 2015 року (а.с.198), зазначив, що 13 грудня 2010 року приблизно о 05 годині на 94 км + 500 м автодороги Одеса-Рені в с.Миколаївка-Новоросійська Саратського району Одеської області, відповідач [PERSON], керуючи автомобілем „Volkswagen Caddy державний реєстраційний номер [NUMBER], порушив Правила дорожнього руху, та допустив зіткнення з належним позивачу автомобілем "Toyota Carina Е" державний реєстраційний номер [NUMBER] під керуванням позивача. Унаслідок ДТП позивачу та пасажирам автомобіля "Toyota Carina Е" завдано тілесних ушкоджень, а вказаний автомобіль отримав механічні пошкодження. На момент ДТП відповідач [PERSON] мав страховий поліс № ВЕ 4690334 обов'язкового страхування цивільно - правової відповідальності, виданий ЗАТ "НФСК "Добробут". 22 грудня 2010 року по факту ДТП Саратським РВ УМВС України в Одеській області було порушено кримінальну справу за ч.1 ст.286 КК України. Відповідно до висновків судових автотехнічних експертиз № 16695 від 24 січня 2011 року та № 2112 від 04 березня 2011 року, ДТП сталася з вини відповідача [PERSON] Згідно висновку судової авто-товарознавчої експертизи 19 березня 2014 року, внаслідок пошкодження автомобіля позивачу станом на 18 грудня 2014 року завдано матеріальної шкоди у сумі 78210 гривень. Унаслідок ДТП йому завдано моральної шкоди, яку він оцінює в 20000 гривень. В серпні 2011 року він надав всі необхідні документи до ПрАТ "НФСК "Добробут" для отримання страхового відшкодування, яке не було йому виплачено. Відповідач [PERSON] також ухиляється від добровільного відшкодування шкоди. Посилаючись на ці обставини, позивач просив стягнути на свою користь з відповідача ПрАТ "НФСК "Добробут" в межах ліміту відповідальності страховика матеріальну та моральну шкоду у сумі 25000 гривень та 1275 гривень відповідно, а з відповідача [PERSON] - матеріальну шкоду у сумі 52710 гривень та моральну шкоду у сумі 18725 гривень, а також стягнути з відповідачів на його користь судові витрати. . Під час розгляду справи позивач підтримав позов та просив його задовольнити, погодився на заочний розгляд справи. Відповідачу Приватному акціонерному товариству "Народна фінансово-страхова компанія «Добробут»" судові повістки неодноразово надсилалися за адресою місцезнаходження, що зазначена в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб підприємців: 040070, м.Київ, вул.Сагайдачного/Ігорівська, буд.10/5 А (а.с.129-131). Згідно рекомендованим повідомленням, представник відповідача отримав повістки на 09 жовтня 2013 року на 14 годину та на 28 жовтня 2013 року на 10 годину (а.с.48, 54). Рекомендовані повідомлення про вручення судових повісток на інші судові засідання повертались з відміткою, що він за вказаною адресою відсутній (а.с.88-90, 98-100, 136-138, 182-184, 202-204). Відповідачу [PERSON] судові повістки неодноразово надсилалися за адресою його місця проживання, зареєстрованою у встановленому законом порядку: [ADDRESS] (а.с.40). Відповідач отримав судовий виклик на 09 жовтня 2013 року на 14 годину, що підтверджено рекомендованим повідомленням (а.с.47). Інші рекомендовані повідомлення повернулись з відміткою, що він за вказаною адресою не проживає ( а.с. 52-53, 58-59, 91-94, 101-103, 139-141, 188-190, 211-213). За змістом частини 5 ст.74 ЦПК України вважається, що судовий виклик вручений відповідачам належним чином. Відповідно до частини 4 ст.169 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Враховуючи, що відповідачі, яких належним чином неодноразово повідомили про розгляд справи, до суду не з'явились, не повідомили про поважні причини неявки і не надали заяви про розгляд справи за їхньої відсутності, а позивач погодився на заочний розгляд справи, суд відповідно до ст.ст.224-225 ЦПК України постановив заочне рішення. З аслухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали цивільної справи та матеріали кримінального провадження № 12014160420000278, суд приходить до висновку про повне задоволення позову з таких підстав. 22 грудня 2010 року за фактом ДТП, яка сталася 13 грудня 2010 року приблизно о 05 годині на автодорозі Одеса-Рені 94 км+500 м, була порушена кримінальна справа відносно [PERSON] за ч.1 ст.286 КК України (а.с.1-2 кримінального провадження). Згідно витягів з ЖРЗПЗ № 3243 та № 3244 від 13 грудня 2010 року Саратського РВ ГУМВС України в Одеській області, 13 грудня 2010 року надійшло повідомлення з Саратської ЦРЛ про те, що до приймального відділення після ДТП доставлено з тілесними ушкодженнями [PERSON], [PERSON], [PERSON]. При виїзді СОГ встановлено, що на 94 км + 600м автодороги Одеса-Рені водій автомобіля"Volkswagen Caddy" державний реєстраційний номер [NUMBER] [PERSON] відволікся від керування, виїхав на зустрічну смугу та допустив зіткнення з автомобілем "Toyota Carina Е" державний реєстраційний номер [NUMBER] під керуванням [PERSON] (а.с.3-4 кримінального провадження). В протоколі огляду місця ДТП, фото таблицях та схемі ДТП від 13 грудня 2010 року зазначено, що місце ДТП розташовано на автодорозі Одеса-Рені 94 км+500 м на східній околиці с.Миколаївка-Новоросійська Саратського району. Дорожнє покриття загальною шириною 7,1 м , має дві смуги руху та розподільчу полосу шириною 15 см. Місце ДТП знаходиться в зоні дії дорожніх знаків 1.13, 2.3, 3.29; також зафіксовано місце розташування автомобілів після ДТП та слідова інформація (а.с.8-13, 14-16, 17, 19 кримінального провадження). Протокол огляду і перевірки технічного стану автомобіля "Toyota Carina Е" державний реєстраційний номер [NUMBER] підтверджує, що унаслідок ДТП в автомобілі пошкоджені передній бампер, капот, два передніх крила, дах автомобіля, передні ліві двері та поріг, ліва стойка, передній бампер, переднє бокове ліве скло, ліве дзеркало заднього виду, панель приладів, передні фари і покажчики поворотів, деформований передній лівий диск, спущене ліве колесо. На передньому бампері виявлені залишки білої фарби від автомобіля"Volkswagen Caddy" (а.с.25-29 кримінального провадження). Згідно висновку судово-медичної експертизи № 409 від 10 січня 2011 року [PERSON] внаслідок ДТП спричинені такі тілесні ушкодження: на нижньому повіці зліва садна, по білягрудинній лінії зліва на рівні 3-го ребра синець 10 х 5 см; по передній зовнішній поверхні середньої і нижньої треті лівого передпліччя синець 10 х7 см; по передній поверхні лівого колінного суглоба садна, а також синець; 5 ідентичних саден по внутрішній поверхні лівої гомілки та синець; по внутрішній поверхні правого колінного суглоба 2 садна та синець, які відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень ( а.с.181-182 кримінального провадження). Згідно висновку судово-медичної експертизи № 410 від 10 січня 2011 року пасажиру автомобіля "Toyota Carina Е" [PERSON] унаслідок ДТП заподіяні легкі тілесні ушкодження ( а.с.184-185 кримінального провадження). Відповідно до висновків комісійної судово-медичної експертизи №101 від 30 березня 2011 року (а.с.297-305 кримінального провадження) та повторної комісійної судово-медичної експертизи № 262/11 від 11 лютого 2014 року (а.с.322-329 кримінального провадження) "Toyota Carina Е" [PERSON] внаслідок ДТП завдано легкіх тілесних ушкоджень з короткочасним розладом здоров'я. Висновком № 16695 судової транспортно-трасологічної експертизи по дослідженню механізму зіткнення автомобілів встановлено, що в умовах зазначеної події, спочатку між собою ударно взаємодіяли передня частина автомобіля "Volkswagen Caddy" і автомобіля "Toyota Carina Е". Кут між прокольними осями автомобілів складав біля 180 градусів. Зіткнення зазначених автомобілів мало місце на полосі руху автомобіля "Toyota Carina Е". Фактично автомобілі в момент зіткнення могли знаходитись на полосі руху автомобіля "Toyota CarinaЕ" ще далі від центра дороги, ніж це показано на схемі ( а.с.222-230 кримінального провадження).). Згідно висновку № 2112 судової авто технічної експертизи по дослідженню обставин ДТП від 04 березня 2011 року, в умовах, що розглядаються, дії водія автомобіля "Volkswagen Caddy" [NUMBER], регламентувались вимогами пункту 12.1 ПДД, дорожнього знаку 3.29 «Обмеження максимальної швидкості 50 км/ч», пункту 13.3 ПДД, які передбачали необхідність руху зі швидкістю, при якій водій зберігав контроль за керованим автомобілем, але не більше встановленого обмеження 50 км/год, а по мірі наближення до автомобіля "Toyota Carina Е" державний реєстраційний номер [NUMBER], зайняти безпечне по ширині проїзної частини положення з формуванням належного бокового інтервалу при роз'їзді (а.с.234-235 кримінального провадження). Оскільки унаслідок ДТП потерпілим [PERSON] та [PERSON] заподіяно легкі тілесні ушкодження, а [PERSON] легкі тілесні ушкодження з короткочасним розладом здоров'я, то постановою старшого слідчого Саратського РВ ГУМВС України в Одеській області від 29 травня 2014 року кримінальне провадження відносно [PERSON] було закрито у зв'язку з відсутністю складу кримінального правопорушення і вирішено притягнути [PERSON] до адміністративної відповідальності за ст.124 КУпАП (а.с.336-340 кримінального провадження). Відповідно до ч.4 ст.61 ЦПК України постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено постанову суду з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Постановою Саратського районного суду Одеської області від 14 листопада 2014 року, яка набрала законної сили, встановлено, що 13 грудня 2010 року о 05 годині 00 хвилин на 94 км + 500 м автошляху Одеса-Рені [PERSON], керуючи автомобілем марки "Volkswagen Caddy", державний реєстраційний номер [NUMBER], порушив п.п. 1.2, 2.3 (б), 12.1, 13.3 Правил дорожнього руху України., не врахував дорожню обстановку, не вибрав безпечну швидкість руху, виїхав на зустрічну смугу руху, в результаті чого здійснив зіткнення з автомобілем марки "Toyota Carina Е" державний реєстраційний номер [NUMBER], під керуванням водія [PERSON], який рухався у зустрічному напрямку. Внаслідок зіткнення транспортні засоби отримали механічні пошкодження . Даною постановою провадження в справі про адміністративне правопорушення , передбачене ст.124 КУпАП , щодо [PERSON] було закрито у зв'язку із закінченням на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строку, передбаченого ч.4 ст.38 КУпАП (а.с.199) Як вбачається з свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу, автомобіль "Toyota Carina Е" державний реєстраційний номер [NUMBER] (а.с. 31 кримінального провадження), належить позивачу. Згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу автомобіль "Volkswagen Caddy", державний реєстраційний номер [NUMBER] належить на праві власності [PERSON], який довіреністю від 19 січня 2010 року, посвідченою приватним нотаріусом Білгород-Дністровського районного нотаріального округу за реєстровим № 95, уповноважив [PERSON] керувати та розпоряджуватись зазначеним автомобілем (а.с35 кримінального провадження). Ст.1187 ЦК України встановлює, що шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій основі (право власності, інше речове право ) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого. Згідно висновку судової авто товарознавчої експертизи № 6 від 19 березня 2014 року, вартість матеріальної шкоди, завданої володільцю автомобіля "Toyota Carina Е" державний реєстраційний номер [NUMBER] внаслідок ДТП, станом на 18 грудня 2014 року (на час розгляду справи в суді), складає 78 210 ( а.с146-165). Висновок експертного авто товарознавчого дослідження № 09 від 13 січня 2011 року, згідно якого вартість матеріальної шкоди, завданої володільцю зазначеного автомобіля складає 55544 гривні (а.с18-30), суд не приймає до уваги, тому що експерт визначив зазначену вартість станом на дату проведення експертизи ( 18-30). 01 липня 2010 року між ЗАТ "НФСК "Добробут", правонаступником якого є ПрАТ "НФСК "Добробут", та [PERSON] був укладений договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, що підтверджується полісом № ВЕ 4690334 (а.с.38 кримінального провадження).. В пункті 2 полісу встановлено, що ліміт відповідальності страхової компанії за шкоду, заподіяну майну (на одного потерпілого) складає 25 500 гривень. 11 серпня 2011 року позивач подав до ПрАТ "НФСК "Добробут" заяву про настання страхового випадку з необхідними документами ( а.с.36), однак страхове відшкодування йому не виплачено. Таким чином, з ПрАТ "НФСК "Добробут" підлягає стягненню на користь позивача матеріальна шкода, завдана пошкодженням автомобіля, у межах ліміту відповідальності страховика, в сумі 25500 гривень. Ст. 1194 ЦК України встановлює, що особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов'язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Оскільки шкоди завдано з вини [PERSON], який застрахував свою цивільно-правову відповідальність, то на підставі ст. 1194 ЦК України з відповідача [PERSON] на користь позивача слід стягнути різницю в сумі 52710 гривень між фактичним розміром шкоди, завданої пошкодженням автомобіля і страховою виплатою (78210 грн.- 25500 грн.). Вимоги позивача про відшкодування моральної шкоди в сумі 20 000 гривень підлягають повному задоволенню. Визначаючи розмір грошової компенсації моральної шкоди, суд враховує характер правопорушення, ступінь вини відповідача [PERSON], який порушив Правила дорожнього руху України, глибину фізичних та душевних страждань позивача, який з вини відповідача отримав легкі тілесні ушкодження, переніс фізичний біль та моральні страждання, звертався за медичною допомогою, переживав за свій стан здоров'я та стан здоров'я своєї дружини [PERSON]; позбавлений можливості на протязі більше чотирьох років користуватися належним його автомобілем; за цей час відповідачі не вчинили жодних дій щодо відшкодування завданої шкоди. Зазначені негативні фактори змінили звичайний спосіб життя позивача При визначенні розміру грошової компенсації моральної шкоди суд також враховує вимоги розумності і справедливості. Враховуючи, що згідно п.22.3 ст.22 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" ( в редакції, яка діяла на момент вчинення ДТП), при настанні страхового випадку страховик повинен відшкодувати моральну шкоду потерпілому, але не більше 5% ліміту, встановленого цим законом (25500 гривень), ліміт відповідальності ПрАТ "НФСК "Добробут" щодо відшкодування моральної шкоди складає 1275 гривень, а тому з нього на користь позивача належить стягнути грошову компенсацію моральної шкоди у сумі 1275 гривень . Відповідно до ст.1194 СК України з відповідача [PERSON] на користь позивача належить стягнути різницю між фактичним розміром моральної шкоди, завданої позивачу, і страховою виплатою в сумі 18 725 гривень (20 000 грн..- 1275 грн.). Н а підставі ст.88 ЦПК України з відповідачів на користь позивача належить стягнути документально підтверджені судові витрати пропорційно до задоволеної частини вимог, а саме з відповідача [PERSON] витрати на оплату судового збору в сумі 714, 35 гривень та витрати на залучення експерта - 1619, 27 гривень, а з відповідача з ПрАТ "НФСК "Доборобут" витрати на оплату судового збору в сумі 267, 75 гривень та витрати на залучення експерта в сумі 580, 73 гривень.

Outcome: approved