Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-09 00:00:00

В березні 2014 року позивачка [PERSON] звернулася в суд з цим позовом до відповідача Решетилівського районного кооперативно - державного будівельно - монтажного об'єднання „Райагробуд", посилаючись на порушення відповідачем її прав, зазначивши, що таке порушення відбулося внаслідок заподіяння моральної шкоди, завданої смертю сина внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки - автомобіля, власником якого являється відповідач. В ході розгляду справи ухвалою суду від 23 травня 2014 року в якості третіх осіб на стороні відповідача залучено Національну акціонерну страхову компанію „Оранта" та [PERSON] / а.с. 78 /. Під час розгляду позову по суті позивачка та її представник - адвокат [PERSON], що діє на підставі відповідних повноважень / а.с. 16, 17/, заявлений позов підтримали, просили задовольнити його. З пояснень сторони позивача вбачається, що в результаті дорожньо - транспортної пригоди, яка мала місце [INFO] року о 16 годині 40 хвилин на автодорозі сполученням Решетилівка - Жовтневе автомобілем, що належить відповідачу, під керуванням третьої особи [PERSON], було смертельно травмовано сина позивачки [PERSON]. В результаті цього позивачці завдано моральної шкоди, яка відповідно до положень ст. 1167 ч. 2 ЦК України підлягає відшкодуванню незалежно від вини фізичної або юридичної особи, володільцем джерела підвищеної небезпеки. З урахуванням глибини моральних страждань, характеру немайнових втрат розмір грошового відшкодування завданої позивачці шкоди становить 182700 гривень. Як вбачається з пояснень сторони позивачки, у виплаті страхового відшкодування страховиком їй відмовлено. Представник відповідача від Решетилівського районного кооперативно - державного будівельно - монтажного об'єднання „Райагробуд" Вантула М.М, яка діє на підставі відповідної довіреності / а.с. 76 /, заявлений позов фактично визнала частково, у розмірі відшкодування моральної шкоди меншому, ніж заявлено позивачкою. З пояснень цього представника слідує, що в січні 2013 року дійсно мала місце дорожня пригода за участю транспортного засобу, зареєстрованого у власності відповідача, в результаті якої загинув син позивачки. Оскільки в діях водія, який керував автомобілем, не має вини, а сам потерпілий сприяв цій пригоді, підстав для повного задоволення заявленого позову немає. Крім того, безпосередньо після пригоди відповідач перерахував на рахунок позивачки [PERSON] 3420 гривень. В подальшому позивачка не зверталася до відповідача по питанню відшкодування їх шкоди. Третя особа [PERSON] заявлений позов не визнав. Користуючись своїми процесуальними правами, визначеними ст. 27 ЦПК України, від давання пояснень за спірними правовідносинами фактично відмовився. Представник третьої особи від Національної акціонерної страхової компанії „Оранта" Деміденков В.М., що діє на підставі відповідної довіреності / а.с. 95 /, при вирішенні спору покладався на розсуд суду, пояснивши, що у виплаті страхового відшкодування моральної шкоди позивачці [PERSON] цим страховиком було відмовлено через те, що можливість відшкодування такої шкоди не була передбачена відповідним договором страхування забезпеченого транспортного засобу відповідача. Заслухавши пояснення сторони позивача, представника відповідача та третьої особи, дослідивши письмові докази по справі, надані сторонами на засадах змагальності і диспозитивності та, проаналізувавши їх в сукупності, суд приходить до висновку про те, що заявлений позов підлягає до часткового задоволення з наступних обгрунтувань. На підставі Свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу відповідач Решетилівське районне кооперативно - державне будівельно - монтажне об'єднання „Райагробуд" є власником автомобіля марки „Шевроле - Авео", державний номерний знак [NUMBER] / а.с. 4, 107 /. Судом встановлено, і це підтверджується постановою органу досудового розслідування від 27 листопада 2013 року, що [INFO] року, приблизно, в 16 годин 40 хвилин третя особа на стороні відповідача [PERSON], керуючи автомобілем „Шевроле - Авео", державний номерний знак [NUMBER], що належить відповідачу, на автодорозі сполученням Решетилівка - Жовтневе, скоїв наїзд на пішохода [PERSON], який перебував у стані алкогольного сп'яніння та в порушення вимог пунктів 4.4, 4.14 (г) Правил дорожнього руху України лежав на проїзній частині дороги, одягнений в одяг темного кольору. В наслідок цього наїзду [PERSON] заподіяно тяжкі тілесні ушкодження, що спричинили його смерть. Згідно вказаної постанови відповідне кримінальне провадження закрито на підставі положень п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України за відсутністю в діяння [PERSON] складу кримінального правопорушення / а.с. 6 - 7 /. Факт смерті [PERSON] [INFO] року підтверджується копією свідоцтва про його смерть / а.с. 104 /. Згідно копії свідоцтва про народження постраждалий [PERSON] є сином позивачки [PERSON], а за довідкою Миргородського комунального житлово - експлуатаційного управління Миргородської міської ради на день смерті він був зареєстрований за однією адресою з матір'ю / а.с. 105, 9, 10 /. Відповіно до Полісу № АВ / 4167355 відповідальність власника забезпеченого транспортного засобу відповідача була застрахована включно по 25 липня 2013 року / а.с. 106 /. У виплаті страхового відшкодування позивачці [PERSON] третьою особою по справі Національною акціонерною страховою компанією „Оранта" відмовлено / а. с. 8 /. Згідно до ст. 1167 ч. 2 ЦК України моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала. Статтею 1187 частинами 2, 5 ЦК України встановлено, що шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (права власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого. Виходячи з того, що автомобілем відповідача позивачці [PERSON] завдано моральної шкоди, пов'язаної зі смертю сина, суд приходить до висновку про необхідність відшкодування їй такої шкоди за рахунок відповідача. При визначенні розміру відшкодування моральної шкоди враховується суть заявлених позовних вимог, глибину душевних переживань позивачки по причині безповоротної втрати рідного сина, характер порушення її звичного способу життя через втрату близької людини. Суд також приймає до уваги грубу необережність потерпілого [PERSON], яка сприяла виникненню шкоди. Одночасно з цим при вирішенні цієї частини заявлених позовних вимог, суд виходить також із засад розумності, виваженості та справедливості, а тому вважає, що розмір такого відшкодування має становити двадцять мінімальних розмірів заробітної плати, офіційно встановленої законом на час розгляду справи судом, а саме 24360 гривень ( 1218 гр. х 20 ). Судові витрати по оплаті позову судовим збором за немайновою вимогою, від оплати яких позивачка [PERSON] звільнена, підлягають відшкодуванню до спеціального фонду державного бюджету за рахунок відповідача на підставі положень ч. 3 ст. 88 ЦПК України.

Outcome: partial