Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-03 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до ТОВ «Авто Просто» про визнання недійсним договору фінансової послуги про адміністрування фінансових активів придбання товару (автомобіля) у групі №719119 від 30.06.2016 року, стягнення з ТОВ «Авто Просто» на його користь сплачені на виконання недійсного договору кошти в розмірі 20 004,64 грн. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що 30.06.2016 року з ТОВ «Авто Просто» ним укладено договір №719119 фінансової послуги про адміністрування фінансових активів придбання товару (автомобіля) у групі, предметом якого є надання учаснику послуг системи "АвтоТак", спрямованих на придбання автомобіля «ZAZ Forzа» вартістю 191 250 грн. В даному договорі не чітко визначені технічні (споживчі) характеристики, базова комплектність автомобіля. Даний договір не містить грошових зобов'язань, які він має виконати, а містить лише порядок та механізм сплати періодичних платежів. При цьому у грошовому виразі зазначено лише вартість автомобіля 191 250 грн, розмір інших договірних платежів - періодичного платежу, щомісячної винагороди та винагороди за послуги, пов'язані із передачею автомобіля учаснику зазначені у відсотках. Також, в договорі не зазначено максимального строку для придбання автомобіля та строку дії договору. Вважає, що даний договір не відповідає вимогам ст. 15, 18, 19, 21 Закону України «Про захист прав споживача», ст. 6 Закону України «Про фінансові послуги». В судове засідання позивач не з'явився. Через канцелярію суду подав заяву про розгляд справи у його відсутність, вимоги заяви підтримав та просив задовольнити. Представник відповідача в судове засідання не з'явився. Надав суду письмове заперечення, в якому зазначив, що вимоги позивача не визнає та вважає їх необґрунтованими, оскільки між сторонами було укладено договір 30.06.2016 року № 719119. Згідно додатку №1 до договору було визначено розмір періодичних платежів, що становить 0,8333% (або 1/120) від ціни автомобіля. Учасник зобов'язаний сплатити таку кількість періодичних платежів, яка є достатньою для сплати повної ціни автомобіля, тобто 120 внесків (0,8333% х 1200 внесків = 100%). Розмір кожного окремого щомісячного внеску та загальну суму до сплати вказується в рахунку, який Авто Просто щомісяця надсилає учаснику. Відповідно до ст. 5 розділу 1 договору, договір набирає чинності з моменту його підписання та діє протягом 10 років, але в будь-якому разі до моменту виконання обома сторонами всіх зобов'язань, передбачених договором. Крім того учасник має 14 днів на додаткове детальне ознайомлення з договором та прийняти остаточне рішення про участь чи відмову від участі в системі "АвтоТак", причому у разі відмови йому були б повернуті всі сплачені ним кошти. Також зазначає, що даний договір повністю приведений у відповідність, згідно до ЗУ «Про фінансові послуги та регулювання ринків фінансових послуг», Розпорядження №1676 від 09.12.2012 року Національної комісії, що здійснює регулювання у сфері ринків фінансових послуг «Про затвердження Ліцензійних умов провадження діяльності з адміністрування фінансових активів для придбання товару». Просить відмовити у задоволенні вимог позивача та розгляд справи проводити у його відсутність. Судом проведено розгляд справи у відсутність вищевказаних осіб та ухвалено рішення на підставі наявних в справі доказів. За таких обставин, згідно ч. 2 ст. 197 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне. 30 червня 2016 року між [PERSON] та Товариством з обмеженою відповідальністю «Авто Просто» було укладено договір № 719119, предметом якого є надання учаснику фінансових послуг з адміністрування фінансових активів для придбання товарів в групах, спрямованих на придбання автомобіля, за рахунок об'єднання грошових коштів учасників через систему "Авто Так". Договір укладався шляхом підписання сторонами договору та додатку № 1 і додатку № 2, які є невід'ємною частиною договору. Терміни, що використовуються в договорі та системі "Авто Так", визначаються в договорі. (арк.с.5-11) [PERSON] було сплачено на рахунок ТОВ«АТ Сервіс» кошти в сумі 6 885,00 грн, а також сплачено п'ятьма платежами на рахунок ТОВ «Авто Просто» кошти в сумі 13 119,64 грн, що підтверджується відповідними квитанціями. (арк.с.12-17) Згідно умов додатку № 1 до вищевказаного договору, позивачем погоджено марку автомобіля та його модель, а також поточну ціну автомобіля, а саме: транспортний засіб «ZAZ Forza», вартістю 191 250,00 грн, також цим додатком встановлено обов'язок [PERSON] сплатити винагороду за послуги, пов'язані з включенням договору до системи АвтоТак та формування групи у % + ПДВ у розмірі 6 885,00 грн, періодичний платіж у % - 0,8333, щомісячну винагороду - 0,415+ПДВ; винагороду за послуги, пов'язані з передачею автомобіля учаснику 3,00+ПДВ. Відповідно до умов додатку № 2 до договору № 719119 встановлено, що учасник, який протягом строку дії договору належним чином та у встановлений договором строк виконував усі зобов'язання зі сплати періодичних платежів разом із щомісячною винагородою товариства, має право на сплату 50 % від розміру щомісячної винагороди у складі кожного сплаченого авансового платежу. Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 215 ЦК України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені ч.ч. 1-3, 5 та 6 ст. 203 цього Кодексу. Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. Відповідно до положень, закріплених у ч. 1, п. 7 ч. 3, ч. 6 ст. 19 Закону України "Про захист прав споживачів", забороняється здійснення нечесної підприємницької практики. Нечесна підприємницька практика включає в себе будь-яку діяльність (дії або бездіяльність), що вводить споживача в оману або є агресивною. Позивач, звертаючись в суд з позовом, послався на норми ст. ст. 18, 19 Закону України "Про захист прав споживачів", вказував зокрема, що договір з ТОВ "Авто Просто" в цілому є несправедливим, оскільки дії відповідача є забороненими через невизначеність таких істотних умов договору, як обсяг його фінансових зобов'язань перед відповідачем у грошовому виразі, чітко визначених технічних характеристик автомобіля, максимального строку придбання автомобіля, строку дії договору. Крім того, наведеними обставинами обґрунтовував здійснення відповідачем нечесної підприємницької практики. Статті 18 та 19 Закону України "Про захист прав споживачів" передбачають різні взаємовиключні підстави визнання угод недійсними. Визначення поняття "несправедливі умови договору" закріплено в ч. 2 ст. 18 цього Закону - умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов'язків на шкоду споживача. Аналізуючи норму ст. 18 Закону України "Про захист прав споживачів", можна дійти висновку, що для кваліфікації умов договору несправедливими необхідна наявність одночасно таких ознак: по-перше, умови договору порушують принцип добросовісності (п. 6 ч. 1 ст. 3, ч. 3 ст. 509 ЦК України); по-друге, умови договору призводять до істотного дисбалансу договірних прав та обов'язків сторін; по-третє, умови договору завдають шкоди споживачеві. Як вбачається з договору, укладеного між ТОВ «Авто Просто» та позивачем, предметом договору сторін, укладеного в рамках функціонування системи придбання автомобілів у групах «АвтоТак», є надання учаснику програми адміністративних послуг, у тому числі фінансового характеру, з метою придбання ним автомобіля. Відповідно до п. 5.1 ст. 5 розділу ІІ договору, учасник, який належним чином виконує свої зобов'язання за даним договором, отримує автомобіль через визначені договором механізми надання права на отримання автомобіля. Додатком № 1 до договору визначено модель автомобіля - «ZAZ Forzа». П.7.1 ст.7 договору передбачає право позивача на звернення з проханням надати будь-яку марку та/або модель автомобіля, що відрізняється від марки та/або моделі автомобіля, зазначеного в додатку №1. Умовами ст. 9 договору передбачена можливість заміни марки або моделі автомобіля на іншу, у разі, якщо обумовленої додатком №1 до договору моделі чи марки автомобіля буде припинено постачання або випуск. Незазначення в договорі чітко визначених технічних характеристик автомобіля не є підставою для визнання його в цілому несправедливим по відношенню до споживача, оскільки предметом договору, що оспорюється, є надання учаснику програми адміністративних послуг, у тому числі фінансового характеру, з метою придбання ним автомобіля, тобто предметом договору не є продукція з певними характеристиками в розумінні автомобіля. Передбачені договором умови дозволяють учаснику сплачувати ціну автомобіля невеликими щомісячними внесками, у вигляді періодичних платежів на окремий поточний рахунок ТОВ «Авто Просто» для оплати поточної ціни автомобіля, яка за умовами договору встановлюється постачальником кожного місяця в останній робочий день місяця. При цьому згідно з п. 2.5 ст. 2 розділу ІІ договору періодичні платежі, сплачені учасником у встановлені строки та відповідно до поточної ціни автомобіля, дійсної на момент сплати, зараховуються як відсоток від поточної ціни автомобіля, та не підлягають перерахунку, що у свою чергу є оплатою за товар - автомобіль. Таким чином, в угоді чітко передбачено, що споживач оплачує кожного місяця частину ціни автомобіля. Також договором передбачено порядок сплати винагороди за послуги ТОВ «Авто Просто», згідно з п.2.4 договору ТОВ «Авто Просто» не може збільшувати відсоток щомісячної винагороди встановлений в додатку 1 договору. Відповідно до ст.6 Закону України «Про фінансові послуги та регулювання ринків фінансових послуг», договір має містити розмір фінансового активу, зазначений у грошовому виразі, строки його внесення та умови взаєморозрахунків. З урахуванням визначення терміну «фінансовий актив», наведеного в ст. 1 вказаного Закону, його розмір в оспорюваному договорі конкретно визначений -191 250,00 грн, також передбачені умови розрахунків, строки внесення. Так, додаток №1 до договору (а.с.5), містить у процентному вирізі вартість послуг для клієнта, які у грошовому вирізі відображаються виходячи з зазначеної у цьому ж додатку поточної ціни автомобіля 191 250 грн., а тому множення суми ціни автомобіля на конкретно визначений відсоток за конкретно зазначений платіж надають вартість цього платежу у грошовому виразі. Отже, угодою передбачені грошові зобов'язання, які має виконати позивач. Також безпідставно позивач вказав і на ту обставину, що оспорюваним договором не встановлено строків його дії, терміну придбання автомобіля, оскільки ст. 5 договору прямо передбачено, що договір набирає чинності з моменту підписання обома сторонами й діє протягом десяти років, але в будь-якому разі до моменту виконання обома сторонами всіх зобов'язань, передбачених договором.Умовами договору визначені також строки та терміни отримання автомобіля (стаття 6 розділ ІІ договору). Під час укладення договору № 719119 від 30.06.2016 року з усіма додатками [PERSON] отримав примірник договору та додатки до нього, які містять опис послуг ТОВ «Авто Просто», а підписавши договір з додатками він підтвердив, що отримав усі коректно викладені пояснення від представника ТОВ «Авто Просто»про всі можливі витрати у зв'язку з укладанням договору, що він ознайомлений і розуміє його умови та згоден з усіма визначеннями, умовами та змістом договору й додатків до нього. Додатковою гарантією повного усвідомлення кожним учасником своїх прав та обов'язків за договором виступає п. 12.1.5 ст. 12 розділу II договору, відповідно до якого, я кщо учасник виявить бажання односторонньо відмовитись від договору про адміністрування протягом 14 (чотирнадцяти) календарних днів від дати підписання договору, договір вважається розірваним, і учасник звільняється від будь-яких зобов'язань за ним. Такому учаснику повертається вся сума коштів, сплачених за договором про адміністрування. Неподання [PERSON] своєї заяви про розірвання договору згідно п. 12.1.5 ст. 12 розділу II договору та підпис позивача на договорі та додатках до нього є доказом того, що йому були повністю зрозумілі усі визначення, умови та зміст договору та додатку до нього, і що сторони досягли домовленості з усіх істотних для них умов, а також те, що позивач вважав дані умови договору справедливими по відношенню до себе. Відповідно до ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про недоведеність доводів позивача щодо несправедливості умов спірного договору, введення позивача в оману, із матеріалів справи не вбачається наявності в оспорюваному договорі умов, що є несправедливими щодо позивача, порушують принцип добросовісності тапризводять до істотного дисбалансу договірних прав та обов'язків сторін, та не доведено наявності у діях відповідача ознак нечесної підприємницької практики. З наведених підстав позовні вимоги задоволенню не підлягають. Враховуючи, що позивач звільнений від сплати судового збору, судові витрати віднести на рахунок держави.

Outcome: dismissed