Jurisdiction: civil
Date: 2020-06-17 00:00:00

КНП «Чернігівська обласна психоневрологічна лікарня» звернулось до суду з заявою про примусову госпіталізацію [PERSON] без його згоди до закладу з надання психіатричної допомоги. В обґрунтування заявлених вимог вказує, що [PERSON] був доставлений за направленням лікаря-психіатра ЧПНД на лікування бригадою швидкої медичної допомоги у супроводі поліції 16.06.20 о 15.40 год. в зв`язку з погіршенням психічного стану, а саме: проник на приватну територію, почав конфліктувати з жінкою, висловлював погрози (інформація зі слів працівників поліції). У відділенні 17.06.20 р. о 09:53 [PERSON] був оглянутий комісією, яка підтвердила обґрунтованість рішення про необхідність госпіталізації [PERSON] . Причиною висновку про необхідність госпіталізації є результати огляду гр. [PERSON] , дані огляду в ЧПНД, приймальному відділенні ЧОПНЛ, відомості поліції. Відомо, що: [PERSON] проживає сам, на даний час без БПМП, живе в покинутих будинках. Зі слів пацієнта має колишню дружину та доньку, даних щодо них назвати не може. Останнім часом проживав у с. Ковчин, до цього блукав по різних регіонах Чернігівської області, ніде не працював, не здійснював належний догляд за собою. 16.06.2020 потрапив на приватну територію та погрожував жінці. Комісія прийшла до висновку, що обстеження та лікування гр. [PERSON] можливі тільки в умовах стаціонару. У судовому засіданні лікар-психіатр, заяву про примусову госпіталізацію підтримала, просила задовольнити. Пояснила, що у [PERSON] наявні розлади мислення, маячні ідеї магічного та релігійного змісту. Вказала, що [PERSON] у приймальному відділенні лікарні поводився агресивно. Відомості щодо поведінки [PERSON] взяті з пояснень поліцейських, які надавались в приймальному відділенні. Дані про поліцейських та їх рапорти відсутні. [PERSON] потребує обстеження і лікування в умовах стаціонару. Особа щодо якої вирішується питання про госпіталізацію в психіатричний заклад [PERSON] в судовому засіданні заперечив проти задоволення заяви про примусову госпіталізацію. Пояснив, що він є переселенцем з Донецької області, шукав роботу в селі Ковчин за державною програмою. Ходив до церкви, де просив про допомогу. Домовився з господарем будинку, щоб проживати в ньому. Неодноразово звертався до голови сільської ради для надання йому допомоги та вказував на її некомпетентність. Ніякої агресії, погроз до людей він не чинив. Представник Чернігівського місцевого центру з надання безоплатної вторинної правової допомоги та прокурор в судовому засіданні заяву про примусову госпіталізацію [PERSON] не підтримали. Вислухавши осіб, які брали участь у справі, дослідивши матеріали цивільної справи, суд вважає, що заява КНП «Чернігівська обласна психоневрологічна лікарня» задоволенню не підлягає, з наступних підстав. У відповідності до ч.1 ст. 8 Закону України «Про психіатричну допомогу» психіатрична допомога надається в найменш обмежених умовах, що забезпечують безпеку особи та інших осіб, при додержанні прав і законних інтересів особи, якій надається психіатрична допомога. Згідно ч. 3 ст. 13 Закону України «Про психіатричну допомогу» особа може бути госпіталізована до закладу з надання психіатричної допомоги в примусовому порядку на підставах, передбачених статтею 14 цього Закону, а також у випадках проведення експертизи стану психічного здоров`я особи або застосування до особи, яка страждає на психічний розлад і вчинила суспільно небезпечне діяння, примусового заходу медичного характеру на підставах та в порядку, передбачених законами України. Стаття 14 Закону України «Про психіатричну допомогу» визначає підстави для госпіталізації особи до закладу з надання психіатричної допомоги в примусовому порядку, а саме: особа, яка страждає на психічний розлад, може бути госпіталізована до закладу з надання психіатричної допомоги без її усвідомленої письмової згоди або без письмової згоди її законного представника, якщо її обстеження або лікування можливі лише в стаціонарних умовах, та при встановленні в особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона: вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих, або неспроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує її життєдіяльність. Частиною другою вказаної статті встановлено, що госпіталізація особи у випадках, передбачених частиною першою цієї статті, здійснюється за рішенням лікаря-психіатра. Відповідно до висновку комісії лікарів - психіатрів № 06-04/117П від 17.06.2020, [PERSON] у зв`язку з наявністю тяжкого психічного розладу, агресії, виявляє безпосередню небезпеку для життя оточуючих та потребує лікуванню в умовах психіатричного стаціонару. В той же час, рішенням Конституційного Суду України від 20.12.2018 у справі за конституційним поданням Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини щодо відповідності Конституції України (конституційності) положення третього речення частини першої статті 13 Закону України "Про психіатричну допомогу" (справа про судовий контроль за госпіталізацією недієздатних осіб до психіатричного закладу) положення третього речення частини першої статті 13 Закону У країни "Про психіатричну допомогу" у взаємозв`язку з положенням частини другої цієї статті стосовно госпіталізації особи, визнаної у встановленому законом порядку недієздатною, до психіатричного закладу на прохання або за згодою її опікуна за рішенням лікаря-психіатра без судового контролю визнано таким, що не відповідає Конституції України (є неконституційним). Конституційний Суд України зазначив, що до моменту законодавчого врегулювання питання забезпечення судового контролю за госпіталізацією до психіатричного закладу недієздатної особи на прохання або за згодою її опікуна за рішенням лікаря-психіатра така госпіталізація можлива лише за рішенням суду. З досліджених в судовому засіданні доказів вбачається, що [PERSON] , у порядку визначеному ст.ст 39, 40 ЦК України недієздатним не визнаний, а тому відсутні правові підстави передбачені ст. 13 Закону України "Про психіатричну допомогу" для задоволення заяви. З досліджених в судовому засіданні доказів не підтверджено факту того, що [PERSON] вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню, небезпеку для нього чи оточуючих. Оскільки, доказів наявності підстав визначених ст. 14 Закону України "Про психіатричну допомогу" для примусової госпіталізації [PERSON] суду не надано, суд дійшов висновку, про відсутність підстав для задоволення заяви про примусову госпіталізацію [PERSON] в психіатричний заклад. У зв`язку з вище викладеним, суд вважає за необхідним відмовити у задоволенні заяви Комунального некомерційного підприємства "Чернігівська обласна психоневрологічна лікарня" про госпіталізацію Ніколайцева М.М.

Outcome: dismissed