Jurisdiction: civil
Date: 2019-06-12 00:00:00

04 квітня 2019 року позивач звернувся до Марганецького міського суду Дніпропетровської області з позовом до відповідача [PERSON] про відшкодування шкоди. В обґрунтування позову позивач зазначив, що 26 серпня 2017 року між [PERSON] з Товариством з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «ВІДІ-СТРАХУВАННЯ» був укладений договір добровільного страхування наземного транспорту CLAU №9606, предметом якого є майнові інтереси страхувальника, які пов`язані з володінням, користуванням та/або розпорядженням транспортним засобом автомобілем "Mazda", державний номер [NUMBER] . 12 вересня 2017 року сталася дорожньо - транспортна пригода за участю автомобіля "Mazda", державний номер [NUMBER] , під керуванням [PERSON] та автомобіля "Mercedes", державний номер [NUMBER] , під керуванням водія [PERSON] . 21 вересня 2017 року постановою Обухівського районного суду Київської області водія [PERSON] було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП та піддано адміністративному стягненню у вигляді штрафу. [PERSON] є особою, винною у спричиненні пошкоджень автомобілю "Mazda", державний номер [NUMBER] . 27 вересня 2017 року до ТДВ «СК «ВІДІ-СТРАХУВАННЯ» звернувся громадянин [PERSON] із заявою про виплату страхового відшкодування, у зв`язку із ДТП, яка є страховим випадком, відповідно умов договору. 25 жовтня 2017 року ТДВ «СК «ВІДІ-СТРАХУВАННЯ» на підставі страхового акту № 723 від 06.10.2017 року, виходячи з рахунку №СКмС-0012344 від 14.09.2017 року, здійснило виплату страхового відшкодування в розмірі 25988,63 гривень, що підтверджується платіжним дорученням № 3056 від 25.10.2017 року. Цивільно-правова відповідальність [PERSON] на момент ДТП була застрахована в Приватному акціонерному товаристві «Українська пожежно-страхова компанія»" за полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АК/4729164, за яким останнє взяло на себе обов`язок здійснити відшкодування шкоди заподіяної третім особам під час ДТП, яка сталася за участю забезпеченого транспортного засобу і в наслідок якої настає цивільна відповідальність особи, відповідальність якої застрахована. 30 січня 2018 року ПрАТ «УПСК» здійснило виплату страхового відшкодування в розмірі 17179,32 гривень. Заподіяння внаслідок ДТП шкоди особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована ( [PERSON] ), породжує деліктне зобов`язання, в якому право потерпілого (ТДВ «СК «ВІДІ-СТРАХУВАННЯ») вимагати відшкодування шкоди в повному обсязі кореспондується з відповідним обов`язком особи, яка завдала шкоду ( [PERSON] ). Для відшкодування шкоди в повному обсязі [PERSON] зобов`язаний сплатити на користь ТДВ "СК "ВІДІ-СТРАХУВАННЯ" різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою, яке було здійснено ПрАТ «УПСК», що становить 8809,31 гривень. Вимога про відшкодування шкоди відповідачем була проігнорована. Просить суд стягнути з [PERSON] на користь ТДВ "СК "ВіДі-Страхування" суму в розмірі 8809,31 гривень, судовий збір в розмірі 1921 гривень та судові витрати, пов`язані з розглядом справи (приблизний розмір яких складає 2000 гривень, зазначений у попередньому (орієнтовному) розрахунку суми судових витрат. З урахуванням ціни позову, суд розглядає справу в спрощеному позовному провадженні з повідомленням (викликом) сторін, що відповідає вимогам ст.ст.274,279 ЦПК України. Представник позивача надіслав суду заяву про розгляд справи в його відсутність, свої позовні вимоги підтримує в повному обсязі, не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився, про дату, час і місце судового засідання був належним чином повідомлений, про причини неявки суд не повідомив, у встановлені судом строки відзив на позовну заяву не надав. Враховуючи вимоги ст.247 ЦПК України та ст.6 Конвенції "Про захист прав людини та основних свобод", ратифікованої Законом України 17 липня 1997 року, з метою недопущення затягування розгляду справи, суд вважає за необхідне розгляд справи провести без фіксування судового засідання технічними засобами. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов слід задовільнити. За правилами статей 2, 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Відповідно до частини 1 статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (ч.1 ст.77 ЦПК). 26 серпня 2017 року між Товариством з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «ВіДі-Страхування» та [PERSON] був укладений Договір добровільного страхування наземного транспорту CLAU №9606, предметом якого є майнові інтереси страхувальника, пов`язані з володінням, користуванням та/або розпорядженням транспортним засобом "Mazda 6", державний номер [NUMBER] (а.с.7-13). Згідно ч.6 ст.82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Постановою Обухівського районного суду Київської області від 21 вересня 2017 року [PERSON] було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого cт. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення та піддано адміністративному стягненню у вигляді штрафу. Вказаною постановою встановлено, що [PERSON] 12 вересня 2017 року о 00 годині 30 хвилин в місті Українка, Обухівського району, Київської області по вул. Сосновій, 2, керуючи автомобілем "Мерседес", державний номер [NUMBER] , не врахував дорожньої обстановки, не дотримався бокового інтервалу та скоїв наїзд на припаркований автомобіль "Мазда", державний номер [NUMBER] . В результаті дорожньо-транспортної пригоди автомобілі отримали механічні пошкодження, чим завдано матеріальних збитків власникам транспортних засобів. Своїми діями [PERSON] порушив п.п.13.1 Правил дорожнього руху України, скоїв правопорушення, передбачене ст.124 Кодексу України про адміністративні правопорушення. (а.с.15-16). 27 вересня 2017 року до ТДВ «СК «ВіДі-Страхування» із Заявою про виплату страхового відшкодування вх. № 15/04/9.01/0651.17 звернувся [PERSON] у зв`язку із страховим випадком (а.с.17). Цивільно-правова відповідальність [PERSON] на момент ДТП була застрахована в Приватному акціонерному товаристві «Українська пожежно-страхова компанія»" за полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АК/4729164, за яким останнє взяло на себе обов`язок здійснити відшкодування шкоди заподіяної третім особам під час ДТП, яка сталася за участю забезпеченого транспортного засобу і в наслідок якої настає цивільна відповідальність особи, відповідальність якої застрахована. 30 січня 2018 року ПрАТ «УПСК» здійснило виплату страхового відшкодування в розмірі 17179,32 гривень. 25 жовтня 2017 року ТДВ «СК «ВіДі-Страхування» на підставі Страхового акту №723 від 06 жовтня 2017 року (а.с. 20), Рахунку №СКмС-0012344 від 14 вересня 2017 року (а.с.18), Акту виконаних робіт №СКмСА-011287 від 13 грудня 2017 року (а.с. 19), здійснило виплату страхового відшкодування у розмірі 25988,63 гривень, що підтверджується платіжним дорученням №3056 від 25 жовтня 2017 року (а.с. 21). Позивач 07 лютого 2018 року, 13 квітня 2018 року, 18 липня 2018 року направляв відповідачу заяву про відшкодування шкоди (а.с.26-36), однак станом на час розгляду справи у суді відповідач не надав докази про здійснення ним відшкодування заподіяної шкоди на користь позивача. За статтею 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, зокрема, шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою (пункт 1 частини першої статті 1188 ЦК України). Відповідно до статті 1 Закону «Про страхування» (далі - Закон № 85/96-ВР) страхування це вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів фізичних осіб та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати фізичними особами та юридичними особами страхових платежів (страхових внесків, страхових премій) та доходів від розміщення коштів цих фондів. Частиною першою статті 1191 ЦК України передбачає, що особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Відповідно до статті 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). При цьому за змістом статті 993 ЦК України та статті 27 Закону № 85/96-ВР до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. За змістом статті 1194 ЦК України в системному зв`язку зі статтею 993 цього Кодексу та статтею 27 Закону № 85/96-ВР можна дійти висновку про те, що до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, переходить право вимоги до особи, відповідальної за завдані збитки у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди в межах різниці між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Дана правова позиція, висловлена Верховним Судом України при розгляді справи № 6-2878цс15 у постанові від 10.02.2016 року та враховується судом при вирішенні даної справи. З огляду на встановлені факти, надані та досліджені докази, суд дійшов до висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими і підлягають задоволенню - з відповідача на користь позивача підлягають стягненню у порядку регресу витрати, пов`язані з виплатою страхового відшкодування в розмірі що становить різницю між розміром завданої шкоди та розміром ліміту відповідальності Приватному акціонерному товаристві «Українська пожежно-страхова компанія»" за полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АК/4729164 - 8809,31 гривень. Відповідно до п.6 ч.1 ст.264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує питання як слід розподілити між сторонами судові витрати. Позивачем при пред`явленні позову до суду сплачено судовий збір в розмірі 1921 гривень, який підлягає стягненню з відповідача на його користь, оскільки позов задоволено. Вимоги позивача про стягнення судових витрат, пов`язаних з розглядом справи, що попередньо (орієнтовно) складають суму 2000 гривень, не підлягають задоволенню, оскільки вказана сума не підтверджена жодним доказом та не може бути взята судом до уваги при вирішені спору. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved