Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-23 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, мотивуючи свої вимоги тим, що 07 грудня 2015 року між ПАТ «СК «Українська страхова група» та [PERSON] був укладений Договір добровільного страхування наземних транспортних засобів №28-2201-15-00226, предметом якого є страхування транспортного засобу «Volkswagen Tiguan», державний №ВТ3355AC. 30 грудня 2015 року в м. Херсон відбулася дорожньо-транспортна пригода за участю транспортного засобу «Volkswagen Tiguan», державний №ВТ3355АС під керуванням водія [PERSON] та транспортного засобу «Volkswagen Passat», державний №ВТ0100АО під керуванням [PERSON] Згідно довідки про ДТП та постанови Великолепетиського районного суду Херсонської області №649/123/16-п від 02.03.2016 року вищевказана дорожньо-транспортна пригода відбулась в наслідок порушення Відповідачем ПДР України. До Позивача звернувся страхувальник із заявою про настання страхового випадку та виплату страхового відшкодування від 30.12.2015 року та надав при цьому усі необхідні документи. Позивачем на підставі рахунку №YUGS 11847 від 19.01.2016 року було складено страховий акт №КА-7144 від 20 січня 2016 року з розрахунками сум страхового відшкодування, що належить до виплати страхувальнику. На підставі вищевказаних документів Позивачем здійснено виплату страхового відшкодування в розмірі: 78301 грн. 62 кой., що підтверджується платіжним дорученням №856 від 21.01.2016 року. Цивільна відповідальність водія транспортного засобу «Volkswagen Passat», державний №ВТ0100АО, було застраховано у ПрАТ „Київський страховий дім" згідно полісу АІ/4256526. 16 лютого 2016 року страховій компанії ПрАТ „Київський страховий дім" було направлено претензію на виплату страхового відшкодування в порядку регресу та вона 26.02.2016 року сплатила страхове відшкодування відповідно до ліміту за полісом Відповідача - 50000 грн. за вирахуванням франшизи в розмірі 1350 грн. 00 коп., по договору №28-2201-15-00226, що була сплачена ПрАТ „Київський страховий дім" [PERSON] Після чого Позивач отримав залишок в розмірі: 29651 грн. 62 коп. Даний залишок не покривається полісом цивільної відповідальності, тому відшкодування покладається безпосередньо на винуватця ДТП. Позивач зазначив, що 10 березня 2016 року Позивачем, на адресу Відповідача, була направлена претензія № 3435/2295-УСГ, та до моменту подачі позовної заяви жодних дій для врегулювання даної претензії Відповідачем не вчинено. Позивач просить суд стягнути з Відповідача [PERSON] на користь Позивача - ПАТ «СК «Українська страхова група» суму в розмірі: 29651 грн. 62 коп., по відшкодуванню шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, а також сплачений судовий збір в розмірі: 1378 грн. 00 коп. 09.11.2016 року представник відповідача надав до суду заперечення на позов, у якому зазначив, що з позовними вимогами позивача він не згоден, так як вважає їх необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню. Згідно з роз'ясненнями, що містяться у постанові Пленуму Верховного Суду України від 27 березня 1992 року № 6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» при стягненні на користь потерпілого вартості пошкодженого майна враховується зношеність пошкодженого майна. Розрахунок зношеності проводиться відповідно до Методики товарознавчої експертизи та оцінки дорожніх транспортних засобів, затвердженою наказом Міністерства юстиції України та Фондом державного майна України від 24 листопада 2003 року № 142/5/2092 (зареєстровано у Міністерстві юстиції України 24 листопада 2003 року за № 1074/8395). Така ж позиція, закріплена і в ст. 29 Закону України від 1 липня 2004 року № 1961-IV «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», а саме, що у зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством. Крім того, згідно з Положенням про порядок та умови проведення обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників транспортних засобів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 28 вересня 1996 року №1175, страхувальником відшкодовується третій особі завдана внаслідок пошкодження транспортного засобу саме пряма шкода, в якій враховується вартість пошкоджених деталей транспортного засобу на момент ДТП, а саме з урахуванням фізичного зношення транспортного засобу, а не вартість нових деталей. Згідно позову, який пред'явлений до [PERSON] страхова компанія нарахувала суму страхового відшкодування згідно рахунку, який був виставлений компанією ТОВ «Юг-Авто» від 19.01.2016 року, на загальну суму 79651,62 грн. З аналізу цього документу, вбачається, що страхувальнику були повністю замінені 25 нових запасних частин на загальну суму 68342,82 грн., що фактично становить 90% вартості всього розміру страхового відшкодування. Страхова компанія страхувальника жодним чином не намагалася провести вирахування страхового відшкодування з урахуванням фізичного зношення транспортного засобу, як того вимагає діюче законодавство. Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи в межах заявлених стороною вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Обов'язок доказування відповідно зі статтею 10 ЦПК покладений на сторони у справі. Враховуючи, що між сторонами фактично виник спір стосовно розміру страхового відшкодування, обов'язок доведення суми такого відшкодування, лежить на позивачеві. Вважає, що позивач не надав належні та допустимі докази суми страхового відшкодування, оскільки в даному випадку належним доказом такого був би висновок товарознавчої експертизи, який до справи не долучений. Таким чином, позовні вимоги не підтверджені належними доказами, а тому в задоволенні позову слід відмовити в повному обсязі. У судове засідання представник позивача не з»явився, але надав до суду клопотання про розгляд справи у його відсутність, а також пояснення щодо заперечення представника відповідача, у якому зазначив, що відповідно до постанови Верховного Суду України №3-50гс15 від 15.04.2015 року, страхова компанія після виплати страхового відшкодування за договором добровільного страхування має право на відшкодування понесених збитків в розмірі фактичних витрат. Фактичні витрати підтверджуються страховим актом, розрахунком страхового відшкодування та, безпосередньо, платіжним доручення. Також в даній постанові зазначено, що проведення експертизи з визначення вартості матеріального збитку не є обов'язковим, та експертиза не є кінцевим документом, що підтверджує завдані збитки. Відповідно до платіжного доручення №856 від 21.01.2016 року. Позивачем було виплачено 78301,62 грн., тобто дана сума є розміром фактично понесених витрат Позивачем. Згідно ст. 1194 ЦК України та позиції Верховного Суду України зазначеній у постанові №6-2878цс15 від 10.02.2016 року, до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, переходить право вимоги до особи, відповідальної за завдані збитки у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди в межах різниці між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Тобто, після того як СК «Київський страховий дім» сплатила, відповідно до умов полісу №АІ/4256526, ліміт за заподіяну шкоду майну в розмірі 48650 грн. (за вирахуванням франшизи 1350 грн), вони отримали залишок, який не покривається дією поліса у розмірі: 29651,61 грн., а тому вважає, що докази додані до позовної заяви, є повними та достатніми для задоволення позовних вимог в повному обсязі. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні позов не визнав, підтримав раніше подане заперечення, та просить суд у задоволенні позову відмовити у повному обсязі. Представник відповідача [PERSON] позов не визнав, підтримав раніше подане заперечення та просить суд у задоволенні позову відмовити. Вислухавши пояснення відповідача, представника відповідача та вивчивши письмові матеріали справи, суд вважає, що позов задоволенню не підлягає. Відповідно до статті 1 Закону України Про страхування страхування - це вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів громадян та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати громадянами та юридичними особами страхових платежів (страхових внесків, страхових премій) та доходів від розміщення коштів цих фондів. Судом встановлено, що 07 грудня 2015 року між ПАТ «СК «Українська страхова група» та [PERSON] був укладений Договір добровільного страхування наземних транспортних засобів №28-2201-15-00226, предметом якого є страхування транспортного засобу «Volkswagen Tiguan», державний №ВТ3355AC. 30.12.2016 року о 12 годині 10 хвилин [PERSON] в м. Херсон, на перехресті вул. 295 Стрілкової дивізії та площа Свободи керуючи автомобілем «Volkswagen Passat», державний номерний знак №ВТ0100АО, при виїзді з другорядної дороги площа Свободи на головну 295 Стрілкової дивізії не надав перевагу в русі автомобілю «Volkswagen Tiguan», державний номерний знак №ВТ3355AC в наслідок чого сталося зіткнення. В результаті чого автомобілі отримали зовнішні механічні пошкодження. За даним фактом постановою Великолепетиського районного суду Херсонської області від 02.03.2016 року за №649/123/16-п року [PERSON] визнано винним у скоєнні вказаного адміністративного правопорушення та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу. Частиною 4 ст. 61 ЦПК України передбачено, що постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкова для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Згідно пункту 22.1 статті 22 Закону України Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи. Відповідно до страхового акту №КА-7144 від 20.01.2016 року розмір страхового відшкодування становить 78301 грн. 62 коп., яку згідно платіжного доручення №856 від 21.01.2016 року сплачено ПАТ «СК «Українська страхова група» на користь ТОВ Юг-Авто. Частиною 2 ст. 1187 ЦК України передбачено, що шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Пункт 38.1.1. статті 38 Закону України Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів передбачає, що страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду. Згідно із ст. 27 Закону України Про страхування та ст. 993 ЦК України до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. Відповідно до ч. 1 ст. 1191 Цивільного кодексу України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Статтею 1192 ЦК України встановлено, що розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Проведення оцінки майна є обовязковим у випадку визначення збитків або розміру відшкодування у випадках, встановлених законом, що передбачено ч. 2 ст. 7 Закону України Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні Згідно наданих позивачем матеріалів справи, а саме рахунку №YUGS011847 від 19.01.2016 року та страхового акту №КА-7144 від 20 січня 2016 року загальна суму страхового відшкодування становить 78301,62 грн. у рахунку вказано вартість запасних частин, які були замінені на автомобілі «Volkswagen Tiguan», державний номерний знак №ВТ3355AC, а не вартість робіт по відновленню пошкоджених в результаті ДТП деталей. Статтею 60 ЦПК України передбачено, що кожна сторона зобов»язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Так, згідно рахунку №YUGS011847 від 19.01.2016 року на автомобілі «Volkswagen Tiguan» було використано запасні частини: гак захватний, фара галогенова тротитуманна, охолоджувач повітряний, емблема, два кільця ущільнювальних, три повітровідвода, опора, панель кузову передня, спойлер передній, стійка, бампер, кожух бампера, наповнювач пінний, брус захисний, конденсатор хладогену, замок кришки капота, решітка радіатора, решітка, накладка арки колеса, два комплекти кріплення, датчик зовнішньої температури, тоді як згідно довідки УМВС України в Херсонській області від 30.12.2015 року автомобіль «Volkswagen Tiguan» отримав такі механічні пошкодження: деформація переднього бамперу, решітки радіатору, переднього державного номеру, рамки номеру будь-які інші механічні ушкодження на вказаному автомобілі відсутні. У постанові Пленуму Верховного Суду України від 27 березня 1992 року № 6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» зазначено, що при стягненні на користь потерпілого вартості пошкодженого майна враховується зношеність пошкодженого майна. Розрахунок зношеності проводиться відповідно до Методики товарознавчої експертизи та оцінки дорожніх транспортних засобів, затвердженою наказом Міністерства юстиції України та Фондом державного майна України від 24 листопада 2003 року № 142/5/2092 (зареєстровано у Міністерстві юстиції України 24 листопада 2003 року за № 1074/8395). Така ж позиція, закріплена і в ст. 29 Закону України від 1 липня 2004 року № 1961-IV «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», а саме, що у зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством. Крім того, згідно з Положенням про порядок та умови проведення обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників транспортних засобів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 28 вересня 1996 року №1175, страхувальником відшкодовується третій особі завдана внаслідок пошкодження транспортного засобу саме пряма шкода, в якій враховується вартість пошкоджених деталей транспортного засобу на момент ДТП, а саме з урахуванням фізичного зношення транспортного засобу, а не вартість нових деталей. Позивачем в порушення вказаних норм не було зроблено оцінку вартості пошкоджених деталей автомобіля, не встановлено прямий причинний зв»язок між пошкодженнями автомобіля, які вказані у довідці УМВС та заміненими запасними частинами, які вказані в рахунку №YUGS011847 від 19.01.2016 року, не встановлено та не вказано, що було зроблено з пошкодженими деталями, і вказані обставини роблять неможливим визначення фактичної суми збитків, які отримав автомобіль «Volkswagen Tiguan», державний номерний знак №ВТ3355AC в результаті ДТП. Враховуючи те, що представником позивача не було зроблено оцінку вартості пошкоджених деталей автомобіля і як наслідок не обґрунтовано необхідність встановлення нових деталей, суд вважає за необхідне у задоволенні позову приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Українська страхова група" до [PERSON] про відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок ДТП відмовити у повному обсязі. На підставі ст.ст. 22, 993, 1187, 1191, 1192 ЦК України, ст.ст. 1, 27 Про страхування, ст. 22, 38 ЗУ Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів,

Outcome: dismissed