Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-26 00:00:00

08 серпня 2016 року до суду надійшла позовна заява [PERSON] та [PERSON] до [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], Неслухівської сільської ради Камянка-Бузького району, за участі третьої особи ДП "Дослідне господарство "Львівське" в якій просять суд: 1. Визнати право власності на земельну ділянку площею 0,326 га., яка розташована в с. Неслухів Камянка-Бузького району Львівської області, неподалік від будинку №11 по вул. Науковій за давністю користування; 2. Зобовязати відповідачів не чинити перешкод в користуванні земельною ділянкою пл. 0,326 га., розташованої в с. Неслухів, по вул. Науковій, біля буд. №11/1 Камянка-Бузького району; 3. Стягнути з відповідачів 79 295 грн. заподіяної матеріальної шкоди знищенням майна; 4. Стягнути з відповідачів 100 000,00 грн. моральної шкоди. В обґрунтування своїх вимог посилаються на те, що в 1972 році [PERSON] влаштувався на роботу у Неслухівську науково-дослідну станцію садівництва НААН України. У 1979 році йому як працівнику станції було надано земельну ділянку, якою він користувався разом із сімєю. Підтвердити документально факт надання земельної ділянки не має можливості через втрату архіву станції. 12.03.2014 року без будь-яких розпоряджень, рішень чи просто пояснень з боку Неслухівської сільської ради, відповідачі самовільно зайшли на земельну ділянку, яка була в їх користуванні та яка була загородженою, закрита на хвіртку та замок, зрізали і викорчували дерева, спалили сад. Крім цього, на цій ділянці знаходився господарського призначення деревяний піднавіс під шифером, де були деревяні шафи з робочим одягом та інвентарем, будівельний матеріал тощо. Все це було знищено відповідачами, загальна сума шкоди становить 79 295 грн., а моральну оцінюють в 100 000,00 грн. В судовому засіданні позивачі та їх представники просили позов задовольнити, з підстав наведених у позовній заяві. Відповідачі та представник відповідача проти позову заперечили, вважаючи його безпідставним та необґрунтованим. Заслухавши пояснення сторін по справі, дослідивши матеріали цивільної справи у їх сукупності та взаємозвязку, суд встановив наступні обставини справи та відповідні до них правовідносини. [PERSON] є власником квартири [ADDRESS], що доводиться свідоцтвом про право власності на квартиру від 04.02.1994р. (а.с. 8). [PERSON] працював водієм у ДП дослідне господарство "Львівське ІСГ Карпатського регіону НААН" і звільнився з 12.02.2014р. (а.с. 19). Як стверджується витягом із протоколу №10 засідання президії Української академії аграрних наук від 20.07.2000р., було надано згоду на вилучення 50 га. землі із землекористування Львівської дослідної станції садівництва Інституту землеробства і тваринництва західного регіону для ведення особистих підсобних господарств працівниками станції (а.с. 22). Рішенням сесії Неслухівської сільської ради від 30.08.2001р. №2 вирішено прийняти на баланс Неслухівської сільської ради земельну ділянку загальною площею 4 га, яка належала Львівській дослідній станції садівництва (а.с. 202). Відповідно до витягу з наказу №70/в/ по Львівській дослідній станції садівництва від 24.12.2001р., знято з балансу Львівської дослідної станції садівництва і передано на баланс Неслухівської сільської ради землю загальною площею 20,00 га. (а.с. 201). Як стверджується листом Відділу Держгеокадастру у Камянка-Бузькому районі від 14.03.2017р., за ДП ДГ Львівська дослідна станція садівництва на території Неслухівської сільської ради обліковуються земельні ділянки загальною площею 668,5000 га, які знаходяться за межами населених пунктів та перебувають у постійному користуванні. Проте, правовстановлюючі документи у відділі відсутні (а.с. 197). Відповідно до листа Директора ДП "Дослідне господарство Львівське" від 15.11.2016р. протягом 2000-2001 років на звернення Неслухівської сільської ради, Рішенням Української академії аграрних наук про передачу землі з балансу ДПСС на баланс Неслухівської сільської ради, Львівська дослідна станція садівництва зняла з балансу і передала на баланс Неслухівської сільської ради земельні ділянки, які знаходяться за межами адміністративної території села. Земельні ділянки до 0,05 га, які знаходяться на території села Неслухів, перебувають на балансі Неслухівської сільської ради та відносяться до земель ДП "Дослідне господарство Львівське", - з балансу господарства не знімались і на баланс Неслухівської сільської ради не передавались, а відтак є землями ДП "Дослідне господарство Львівське" (а.с. 145-146). Згідно з довідкою Неслухівської сільської ради від 23.04.2014р. №114 земельна ділянка, яка належить Неслухівській сільській раді площею 0,326 га. в с. Неслухів, яка знаходиться навпроти будинку №8 по вул. Науковій, з другого боку навпроти будинку [PERSON], ні за ким не зареєстрована і не приватизована (а.с. 114). Рішенням Неслухівської сільської ради №30 від 18.08.2011р. відмовлено [PERSON] у приватизації земельної ділянки (а.с. 167). Як видно з рішення Неслухівської сільської ради №7 від 15.12.2013р. [PERSON] відмовлено у наданні дозволу користуватись земельною ділянкою площею 0,0150 га., оскільки немає підстав (рішення), що дана земельна ділянка належить (закріплена) за [PERSON] (а.с. 115). Водночас, рішенням Неслухівської сільської ради №13 від 26.05.2016р. надано [PERSON] земельну ділянку площею 0,0326 га. в користування для садівництва в с. Неслухів, яка розташована між багатоквартирним будинком по вул. Наукова 38 і житловим будинком №15 [PERSON] (а.с. 163). Оцінивши описані вище докази з матеріалів справи, суд дійшов до висновку, що землі ДП ДГ Львівська дослідна станція садівництва в період 2000-2001 років частково були передані на баланс Неслухівської сільської ради, а частина таких земель залишилась на балансі ДП ДГ Львівська дослідна станція садівництва. Точні межі та розміри таких земель на момент розгляду справи встановити неможливо, так як інвентаризація земель та оформлення речового права за ДП ДГ Львівська дослідна станція садівництва не проводилась по причині відсутності коштів, що і зазначено у листі Відділу Держгеокадастру (а.с. 198). Судом не здобуто будь-яких належних та допустимих доказів того, що позивачам виділялась певна земельна ділянка із складу земель ДП ДГ Львівська дослідна станція садівництва, натомість у матеріалах справи міститься довідка ДП "ДГ Львівське" від 09.12.2014р. №81 (а.с. 15), якою надано відповідь на адвокатський запит про те, що документи щодо виділення земельної ділянки позивачам представити неможливо у звязку із втратою архіву. Відтак, покликання позивачі на те, що [PERSON] виділялась земельна ділянка як працівнику станції є недоведеними перед судом на підставі належних та допустимих доказів, а тому суд відхиляє ці покликання як недоведені. Не здобуто судом також доказів того, що позивачам виділялась земельна ділянка із складу земель Неслухівської сільської ради. Проте, в матеріалах справи міститься рішення, яким позивачу [PERSON] відмовлено у наданні земельної ділянки в користування. Таким чином, при розгляді даної справи не встановлено будь-яку правомірну підставу використання позивачами спірної земельної ділянки, а відтак їх вимоги щодо визнання за ними будь-якого права (в т.ч. права власності) є безпідставні. Даючи оцінку обставині відмови сільської ради [PERSON] у наданні земельної ділянки та надання такої [PERSON] суд відзначає, що згідно ст. 114 Конституції України органи місцевого самоврядування в межах повноважень, визначених законом, приймають рішення, які є обов'язковими до виконання на відповідній території. У ч. 1 ст. 2 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" визначено, що місцеве самоврядування в Україні - це гарантоване державою право та реальна здатність територіальної громади - жителів села чи добровільного об'єднання у сільську громаду жителів кількох сіл, селища, міста - самостійно або під відповідальність органів та посадових осіб місцевого самоврядування вирішувати питання місцевого значення в межах Конституції і законів України. Як зазначено у ч. 1 ст. 123 ЗК України надання земельних ділянок державної або комунальної власності у користування здійснюється Верховною Радою Автономної Республіки Крим, Радою міністрів Автономної Республіки Крим, органами виконавчої влади або органами місцевого самоврядування. Аналіз зазначених норм права дає підстави для висновку, що орган місцевого самоврядування має дискреційне (самостійне) право на вирішення кола питань в межах закону. Тобто, дискреційні повноваження дають можливість на власний розсуд (без узгодження) визначати зміст рішення або вибрати один із кількох варіантів рішення. А тому, суд дійшов до переконання, що відмова органу місцевого самоврядування одному громадянину та надання іншому громадянину права на земельну ділянку, що перебуває у комунальній власності, узгоджується із чинним законодавством, так як орган місцевого самоврядування має право обирати із числа претендентів на прийняття позитивного рішення відносно одного з таких. За таких обставин, суд вважає за необхідне відмовити позивачам у задоволенні їх вимог щодо визнання за ними права власності та усунення перешкод в користуванні земельною ділянкою. Щодо позовних вимог в частині стягнення матеріальної та моральної шкоди, суд також відмовляє у задоволенні цих вимог виходячи із наступного. Позовні вимоги позивачів щодо стягнення матеріальної шкоди обґрунтовані тим, що така шкода їм спричинена вирубкою дерев та знищенням їхнього майна. В матеріалах справи міститься [PERSON] перевірки дотримання вимог природоохоронного законодавства Неслухівської сільської ради №349/03 від 17.03.2014р. згідно якого обстеженням встановлено, що на земельній ділянці біля житлового будинку в с. Неслухів по вул. Науковій, 8 виявлено пні зрізаних дерев. В ході перевірки встановлено, що зрізку даних дерев здійснив [PERSON] при відсутності відповідного рішення та ордеру Неслухівської сільської ради (а.с. 90-91). Згідно листа Державної екологічної інспекції у Львівській області від 07.05.2014р. адресованого [PERSON] сума збитків заподіяних державі становить 1 587,50 грн. Така сума була сплачена 05.06.2014р. (а.с. 92-94). Отже, судом встановлено, що мало місце вирубка дерев, яка проведена із порушенням встановлено законом порядку. Разом з тим, судом встановлено, що такими діями було заподіяно шкоди державі, а не позивачам і така шкода відшкодована у повному обсязі. Відтак, суд не вбачає підстав для висновку, що такою вирубкою дерев завдано будь-якої шкоди позивачам. Щодо посилань на пошкодження інших насаджень та майна позивачів, то суду не надано належних доказів такого. Водночас, судом встановлено, що постановою слідчого Камянка-Бузького ВП ГУ НП у Львівській області від 03.02.2017р. кримінальне провадження за ч. 1 ст. 194 КК України закрито у звязку із відсутністю у діях [PERSON], [PERSON], [PERSON] і [PERSON] складу кримінального правопорушення, а за ч. 1 ст. 185 КК України у звязку із відсутністю події кримінального правопорушення. Таким чином, суд в цій частині позовних вимог також не вбачає правових підстав для задоволення позовних вимог.

Outcome: dismissed