Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-02 00:00:00

06 грудня 2019 року [PERSON] звернувся до Деснянського районного суду м. Чернігова з позовом до Чернігівського обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки, Державної казначейської служби України про відшкодування моральної шкоди у розмірі 50\~000 грн, яку просить стягнути на його користь за рахунок Державного бюджету України шляхом безспірного списання Державною казначейською службою України коштів з єдиного казначейського рахунку України. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 30.09.2019 у справі №751/4349/16-а визнано протиправними дії [INFO] щодо нескладання та неподання до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області довідки про розмір грошового забезпечення протягом останніх 24 місяців підряд перед місяцем звільнення [PERSON] з військової служби з урахуванням індексації грошового забезпечення. Зобов`язано [INFO] скласти довідку про розмір грошового забезпечення протягом останніх 24 місяців підряд перед місяцем звільнення [PERSON] з військової служби з урахуванням індексації грошового забезпечення та подати зазначену довідку до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області. Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області на підставі наданої [INFO] довідки про розмір грошового забезпечення здійснити перерахунок пенсії [PERSON] . Позивач вважає, що визнані вказаною вище постановою протиправні дії [INFO] призвели до заподіяння йому моральної шкоди, яка виразилась в порушенні нормальних життєвих зв`язів, фізичному болю та душевих стражданнях. Зазначив, що дії відповідачів суперечили нормам законодавства України, Конвенції з прав людини та основоположних свобод, прецедентного права і судової практики Європейського суду з прав людини. Ухвалою судді Деснянського районного\~суду м.\~Чернігова від 09 грудня 2019 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі. Справу призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження у судовому засіданні без повідомлення сторін. 23 грудня 2019 року представник відповідача Чернігівського обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки через канцелярію суду подав відзив на позовну заяву та клопотання про розгляд справи у порядку загального провадження. Ухвалою Деснянського районного\~суду м.\~Чернігова від 24 грудня 2019 року клопотання представника Чернігівського обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки задоволено частково. Здійснено перехід з розгляду справи у порядку спрощеного провадження без повідомлення (виклику) сторін до розгляду справи у порядку спрощеного провадження з повідомленням (викликом) сторін та призначено судове засідання для розгляду справи по суті на 15.01.2020. 15.01.2020 розгляд справи відкладено на 29.01.2020, у зв`язку з неявкою сторін. 29.01.2020 оголошено перерву в судовому засіданні до 03.02.2020, у зв`язку з витребуванням доказів. У судовому засіданні позивач позов підтримав та просив задовольнити. Представники Чернігівського обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки та Державної казначейської служби України у судовому засіданні позов не визнали та заперечували проти його задоволення. Заслухавши пояснення позивача, представників відповідачів та дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про часткове задоволення позову з наступних підстав. У судовому засіданні встановлено, що позивач перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Чернігівській області з 24 грудня 2006 року та отримує первинну пенсію за вислугу років. 12 квітня 2016 року позивач звернувся до [INFO] із заявою про складання довідки про розмір грошового забезпечення та щодо додаткових видів грошового забезпечення, які він отримував протягом останніх 24 місяців підряд перед місяцем звільнення з військової служби та про направлення вказаної довідки до Управління. Одночасно [PERSON] звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області із заявою про проведення перерахунку його пенсійного забезпечення з 22 квітня 2014 року на підставі вказаної довідки. Листами від 22 квітня 2016 року Чернігівський обласний військовий комісаріат та Управління відмовили у вчиненні таких дій. Зазначені обставини встановлені в постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 30.09.2019 у справі № 751/4349/16-а, а тому в силу частини четвертої статті 82 ЦПК України не підлягають доказуванню. Постановою Новозаводського районного суду міста Чернігова від 09 червня 2016 року, залишеною без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 28 липня 2016 року, адміністративний позов [PERSON] до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області та [INFO] про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії задоволено частково. Визнано протиправними дії [INFO] та зобов`язано скласти та подати до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області довідку про грошове забезпечення та додаткові види грошового забезпечення [PERSON] із зазначенням матеріальної допомоги на оздоровлення, матеріальної допомоги на вирішення соціально-побутових питань, індексації та одноразової грошової допомоги при звільнені. Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області здійснити перерахунок пенсії позивачеві з урахуванням матеріальної допомоги на оздоровлення, матеріальної допомоги на вирішення соціально-побутових питань, індексації, одноразової грошової допомоги при звільнені та здійснити відповідні виплати. Зобов`язано [INFO] подати протягом місяця з дня набрання постановою законної сили звіт про виконання судового рішення у даній справі. В іншій частині позову відмовлено. Постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 30.09.2019, постанову\~Новозаводського районного суду міста Чернігова від 09 червня 2016 року та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 28 липня 2016 року скасовано. Визнано протиправними дії [INFO] щодо нескладання та неподання до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області довідки про розмір грошового забезпечення протягом останніх 24 місяців підряд перед місяцем звільнення [PERSON] з військової служби з урахуванням індексації грошового забезпечення. Зобов`язано [INFO] скласти довідку про розмір грошового забезпечення протягом останніх 24 місяців підряд перед місяцем звільнення [PERSON] з військової служби з урахуванням індексації грошового забезпечення та подати зазначену довідку до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області. Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області на підставі наданої [INFO] довідки про розмір грошового забезпечення здійснити перерахунок пенсії [PERSON] (а.с. 22-32). Відповідно до спільної директиви Міністерства оборони України та Генерального штабу Збройних Сил України від 28.11.2018 № 322/1/18 дск, з 28.12.2018 Чернігівський обласний військовий комісаріат переформовано у Чернігівський обласний територіальний центр комплектування та соціальної підтримки. Згідно наказу військового комісара Чернігівського обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки від 28.12.2018 № 1 з 28.12.2018 [INFO] припинив функціонування, а на його базі діє Чернігівський обласний територіальний центр комплектування та соціальної підтримки. Відповідно до статті 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Конституція України має найвищу юридичну силу. Закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції України і повинні відповідати їй. Згідно статті 56 Конституції України кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень. Відповідно до частини другої ст. 6 Закону України «Про виконавче провадження» рішення про стягнення коштів з державних органів, державного та місцевих бюджетів або бюджетних установ виконуються органами, що здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів. Частинами першою та четвертою ст. 1166 Цивільного кодексу України (далі за текстом ЦК України) передбачено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Шкода, завдана правомірними діями, відшкодовується у випадках, встановлених цим Кодексом та іншим законом. За змістом частини першої ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. Згідно зі статтею 1173 ЦК України шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні ними своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цих органів. Відповідно до ст. 1174 ЦК України шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю посадової або службової особи органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні нею своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цієї особи. Підставою для цивільно-правової відповідальності за завдання шкоди у такому випадку є правопорушення, що включає як складові елементи: шкоду, протиправне діяння особи, яка її завдала, причинний зв`язок між ними. Належним доказом протиправних (неправомірних) рішень, дій чи бездіяльності державного виконавця є, як правило, відповідне судове рішення (вирок) суду, що набрало законної сили, або відповідне рішення вищестоящих посадових осіб державної виконавчої служби. Таким чином, вищенаведені норми Конституції України та положення Законів України визначають, що моральна шкода, завдана громадянам незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень, відшкодовується за рахунок держави. Гарантії держави щодо виконання судових рішень та виконавчих документів, визначених Законом України "Про виконавче провадження", та особливості їх виконання встановлені Законом України "Про гарантії держави щодо виконання судових рішень" (стаття 1 зазначеного закону). Відповідно до статті 2 Закону України "Про гарантії держави щодо виконання судових рішень" держава гарантує виконання рішення суду про стягнення коштів та зобов`язання вчинити певні дії щодо майна, боржником за яким є: державний орган, державне підприємство, установа, організація (далі - державне підприємство), юридична особа, примусова реалізація майна якої забороняється відповідно до законодавства. Згідно з частиною 1 статті 3 зазначеного закону виконання рішень суду про стягнення коштів, боржником за якими є державний орган, здійснюється центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, в межах відповідних бюджетних призначень шляхом списання коштів з рахунків такого державного органу, а в разі відсутності у зазначеного державного органу відповідних призначень - за рахунок коштів, передбачених за бюджетною програмою для забезпечення виконання рішень суду. Відповідно до пункту 1 Положення про Державну казначейську службу України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 215 від 15.04.2015, Державна казначейська служба України (Казначейство) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра фінансів і який реалізує державну політику у сферах казначейського обслуговування бюджетних коштів, бухгалтерського обліку виконання бюджетів. Згідно зі статтею 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. У пунктах 3, 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 (зі змінами та доповненнями) «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» судам роз`яснено, що під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. Згідно з п. 26 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Ромашов проти України» (заява № 67534/01) від 27.07.2004 року відповідно до усталеної практики Суду термін "потерпілий" означає особу, на яку безпосередньо здійснюється вплив діями чи бездіяльністю. Існування порушення Конвенції (995_004) можливе навіть за відсутності шкоди. Отже, рішення чи захід на користь заявника не є в принципі достатніми для позбавлення його статусу потерпілого, якщо державні органи не визнали порушення, прямо або по суті, та не надали за це порушення компенсації. Внаслідок протиправних дій Чернігівського обласного військового комісаріату, які встановлені судовим рішенням, що набрало законної сили, були порушені права позивача, останній був вимушений звертатися за захистом своїх прав до суду, затрачати багато часу на участь у судових засіданнях, що вимагало від нього додаткових зусиль щодо організації свого повсякденного життя, змін в побуті і призвело до спричинення душевних страждань, переживань, психологічних стресів та хвилювань, чим було завдано моральної шкоди. При визначенні розміру моральної шкоди суд враховує також і стан здоров`я позивача, зокрема, протипоказання психоемоційних перевантажень (довідка МСЕК від 17.02.2010 на а.с. 58), а також періодичне лікування (довідка неврологічного відділення лікарні № 4 Чернігівської міської ради від 07.07.2017 № 10, довідки неврологічного відділення КНП «ЧМЛ № 4» Чернігівської міської ради від 05.11.2018 № 21, від 19.06.2019 № 10 на а.с. 59, 60). З урахуванням засад розумності, виваженості та справедливості розмір моральної шкоди суд визначиє у розмірі 10 000 гривень, які підлягають стягненню з Державного бюджету України шляхом списання Державною казначейською службою України коштів з єдиного казначейського рахунку на користь [PERSON] , оскільки вимоги позивача про стягнення на його користь 50 000 гривень моральної шкоди в даному випадку є очевидно завищеними, належним чином не мотивованими, тому в такому розмірі моральна шкода не може бути стягнутою. Заперечення Державної казначейської служби про відсутність правових підстав для відшкодування моральної шкоди позивача за рахунок Державного бюджету України, оскільки Чернігівський обласний територіальний центр комплектування та соціальної підтримки не є державним органом, суперечать положенням статті 2 Закону України "Про гарантії держави щодо виконання судових рішень", згідно з якими держава гарантує виконання рішення суду про стягнення коштів та зобов`язання вчинити певні дії щодо майна, боржником за яким є: державний орган, державне підприємство, установа, організація (далі - державне підприємство), юридична особа, примусова реалізація майна якої забороняється відповідно до законодавства.

Outcome: partial