Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-17 00:00:00

У травні 2015 року ПАТ КБ «ПриватБанк» предявило через суд зазначений позов до [PERSON], посилаючись на те, що відповідно до укладеного кредитного договору № DNС0AU03110084 від 06 квітня 2006 року відповідач отримала кредит в сумі 9115,00 долари США зі сплатою за користування коштами 1% на місяць на суму залишку заборгованості строком повернення до 05 квітня 2013 року, проте позичальником в порушення умов договору сплата коштів систематично у визначені строки не здійснювалась в результаті чого виникла заборгованість станом на 02 березня 2015 року в сумі 42475,23 доларів США, яка складається з заборгованості за кредитом 7262,61 доларів США, заборгованості по процентам за користування кредитом 8919,84 доларів США, заборгованості по комісії за користування кредитом 663,60 доларів США і пені в сумі 17,41 доларів США, частина якої вже стягнуто за рішенням Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 02 лютого 2011 року в розмірі 42160,07 грн., тому позивач просив суд стягнути з відповідача на свою користь решту заборгованості станом на 02 березня 2015 року в сумі 35181,10 долари США, що еквівалентно 944612,54 грн. Представник позивача, будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи, в судове засідання не зявився, у поданій заяві клопотав про розгляд справи у його відсутності, наполягаючи на задоволенні вимог з наведених у позовній заяві підстав, не заперечуючи проти заочного розгляду справи. Відповідач [PERSON] заперечень проти позову не надала, будучи належним чином повідомленою про час і місце розгляду справи, в судове засідання не зявилася, причин не повідомила, свого представника до суду не направила, на підставі чого з урахуванням письмової згоди позивача відповідно до ст. 224 ЦПК України справа підлягає розглядові судом з ухваленням цього рішення заочно. На підставі неявки осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, і журнал судового засідання не ведеться. Суд, дослідивши зібрані письмові докази, дійшов висновку про часткове задоволення позову, виходячи з встановлених у судовому засіданні наступних обставин. Однією з основних засад цивільного законодавства є свобода договору, а сторони мають право врегулювати у договорі, який передбачений актами цивільного законодавства, свої відносини, які не врегульовані цими актами та відступити від положень актів цивільного законодавства і врегулювати свої відносини на власний розсуд, вибрати на власний розсуд контрагента, про що говорить ст.ст. 3, 6, 627 ЦК України. Судом встановлено, що 06 квітня 2006 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] укладений кредитно-заставний договір № DNС0AU03110084 (а.с.16-19), за умовами якого, що є обовязковими для сторін згідно ст. 629 ЦК України, банк надає позичальнику кошти загальним розміром 9115,00 доларів США з метою придбання автомобіля, з яких 3351,68 долари США на оплату страхових платежів, на строк до 05 квітня 2013 року зі сплатою за користування коштами 1,00% на місяць на уму залишку заборгованості (п.п.1.1-1.3 договору). Відповідач за умовами цього договору, отримавши 06 квітня 2006 року на відкритий відповідно до п.1.2 договору рахунок в розмірі 9115,00 доларів США, що об'єктивно підтверджується випискою по рахунку (а.с.8-12), зобов'язалася використати кредит за цільовим призначенням, придбавши автомобіль Daewoo Lanos, повернути кредит і сплатити проценти за його користування - 1% на місяць на суму залишку заборгованості, сплачуючи щомісяця з "25" по "302" число кожного місяця 173,57 доларів США, у визначені договором строки - не пізніше 05 квітня 2013 року (п.1.3, п.1.4, п. 3 договору). За вимогами ст.ст. 526, 530 ЦК України, зобов'язання повинні виконуватись належним чином і у встановлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. Відповідно до ч.1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно зі ст. 1050 та ч. 1 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк зобов'язується надати грошові кошти (кредит) громадянину у розмірі та на умовах, встановлених договором, а громадянин зобов'язується повернути кредит та сплатити відсотки відповідно до ст. ст.1048, 1056-1 цього Кодексу України. Суд за браком доказів підтвердження відповідачем виконання зобов'язання за правилами ст. 545 ЦК України дійшов висновку згідно з ст.ст. 10, 60 ЦПК України про відсутність сумнівів в правильності перевірених в судовому засіданні розрахунків суми грошового боргу, виконаних позивачем (а.с.8-14), які з огляду на не спростовану вірогідність відомостей про сплачені позивачу суми виключають добросовісність відповідача, що останньою не заперечувалось та не спростовано. Оскільки іншого не доведено, суд дійшов висновку, що відповідач в порушення ст.ст. 526, 530, 1049, 1054, 10561 ЦК України не сплачувала тіло кредиту і з порушенням ст. 529 ЦК України відступив від умов про частину, виконуваного обов'язку, і строків виконання, у зв'язку з чим станом на 02 березня 2015 року прострочила виконання згідно з ст. 612 цього Кодексу щодо повернення позивачу частини кредиту в сумі 7262,61 доларів США, відсотків - 8919,84 доларів США, комісії 663,60 доларів США, які підлягають стягненню в національній валюті в еквіваленті за курсом НБУ станом на 02 березня 2015 року, що становить 100 доларів США - 2685,8114 грн. (а.с.15). Разом з тим, за розгляду справи встановлено, що рішенням Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 02 лютого 2011 року позов ПАТ КБ "ПриватБанк" до [PERSON] про стягнення заборгованості задоволено; стягнуто з [PERSON] на користь ПАТ КБ "ПриватБанк" заборгованість за кредитним договором №DNС0AU03110084 станом на 03 листопада 2008 року в розмірі 42160,07 грн., з яких 6999,58 доларів США заборгованість за кредитом, 246,36 доларів США заборгованість по процентам, 35,55 доларів США заборгованість по комісії, 12,64 доларів США заборгованість по пені (а.с.6-7). Таким, чином, з вирахуванням стягнутої за рішенням суду суми боргу за вказаним договором, а також наведеного позивачем детального розрахунку боргу, з відповідача на користь позивача підлягаю стягненню сума боргу за період з 04 листопада 2008 року по 02 березня 2015 року за тілом кредиту - 263,03 долари США, за процентами - 8673,48 долари США, за комісією - 628,05 доларів США. Крім того, відповідно до ч. 1 ст. 546 та ст. 549 ЦК України виконання зобовязання забезпечується, зокрема, неустойкою, яка визначається як пеня та штраф і є грошовою сумою або іншим майном, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення зобовязання (п. 3 ч. 1 ст. 611 ЦК України). Відповідно до п.4.1 договору у випадку порушення позичальником зобов'язання щодо повернення основної суми кредиту, передбаченого п.п. 2.2.2, 2.2.3 договору, позичальник сплачує пеню в розмірі 0,15% від суми простроченого платежу, але не менше 1 грн. за кожен день прострочки. За перевіреним в судовому засіданні розрахунком позивача, на його користь згідно зі ст. 550 ЦК України та п.4.1 договору відповідач зобовязана сплатити пеню в сумі 17,41 долари США, що підлягає стягненню в еквіваленті національної валюти за курсом НБУ. Таким чином, розглянувши позов в межах заявлених позивачем вимог, суд приходить до висновку що позов підлягає задоволенню в розмірі дійсної заборгованості в розмірі - 9581,97 долари США, що еквівалентно за курсом НБУ станом на 02 березня 2015 року 257353,64 грн., з яких заборгованість за тілом кредиту - 263,03 доларів США, за процентами - 8673,48 долари США, за комісією - 628,05 доларів США, пеня 17,41 долари США. В задоволенні решти позовних вимог в частині суми боргу в розмірі 25599,13 долари США належить відмовити, оскільки ця частина суми боргу доказами не підтверджена, джерела її походження перед судом не доведені, розрахунок не представлений. Відповідно до ст. 88 ЦПК України судові витрати відносяться на рахунок відповідача пропорційно задоволеним вимогам.

Outcome: partial