Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-28 00:00:00

06.11.2018 року [PERSON] звернувся в суд з позовом до [PERSON] , [PERSON] про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою. Ухвалою Надвірнянського районного суду від 10.01.2019 року до участі в розгляді даної справи залучено в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - Пнівську сільську раду Надвірнянського району Івано-Франківської області. Свої позовні вимоги позивач [PERSON] мотивує тим, що спірним землекористувачем земельної ділянки є відповідач [PERSON] , за якою вона обліковувалась в погосподарських книгах Пнівської сільської ради та з якою вони тривалий час були суміжними землекористувачами. Вказав, що протягом їхнього суміжного землекористування рішенням Пнівської сільської ради від 26.12.2013 року було встановлено до його земельної ділянки заїзд з вул. Битківчик шириною 3,5 м. через земельну ділянку [PERSON] , оскільки іншої дороги до його земельної ділянки немає. Зазначив, що даною дорогою він користувався тривалий час, та віддав частину своєї земельної ділянки [PERSON] , яку вона по даний час використовує. В 2015 році при приватизації землі земельновпорядною організацією вдруге було визначено на місцевості та в технічній документації заїзд до його земельної ділянки і він став її власником, що підтверджується свідоцтвом про право власності від 02.10.2015 року, витягом з державного реєстру речових прав про реєстрацію права власності на земельну ділянку площею 0,5565 га, що знаходиться в урочищі «Джаврянка» с.Пнів. Ствердив, що в листопаді 2015 року відповідачі [PERSON] , [PERSON] , перекрили дерев`яною огорожею заїзд до його земельної ділянки, чим створюють йому перешкоду в її використанні. Даний спір, за його скаргою, розглядався Пнівською сільською радою, про що було складено акт земельної комісії від 30.03.2016 року та було винесено рішення Пнівської сільської ради від 20.05. 2016 року № 20-5/16 за якими затверджено акт. Рішенням Пнівської сільської ради № 21-5/16 від 20 05.2016 року спірну земельну ділянку в урочищі «Джаврянка» площею 0,31 га було передано відповідачу [PERSON] , та надано дозвіл на її приватизацію із обов`язковим зазначенням в його технічній документації заїзду шириною 3,5 м. до його земельної ділянки. Також вказав, що відповідачі [PERSON] , [PERSON] . продовжують чинити перешкоди в користуванні земельною ділянкою шляхом встановлення огорожі під`їзної дороги. Даний спір, також розглядався Пнівською сільською радою, про що було складено акт земельної комісії від 22.02.2017 року та було винесено рішення Пнівської сільської ради від 23.02.2017 року. Однак, відповідачі акти та рішення Пнівської сільської ради ігнорують та спільно продовжують йому чинити перешкоди в користуванні земельною ділянкою, в зв"язку з чим він звернувся до суду з даним позовом. Просить зобов`язати [PERSON] та [PERSON] усунути перешкоди в користуванні земельною ділянкою шляхом демонтажу огорожі на заїзді до його земельної ділянки та не чинити перешкоди в користуванні земельною ділянкою площею 0,5565 га, кадастровий номер 2624085601:05:002:0018 в урочищі «Джаврянка» с. Пнів Надвірнянського району, та стягнути з відповідача судові витрати. В судовому засіданні позивач [PERSON] , та його представник - адвокат Романко В.М. заявлені позовні вимоги підтримали повністю з підстав, які наведені в позовній заяві та просили зобов`язати [PERSON] та [PERSON] усунути перешкоди в користуванні земельною ділянкою шляхом демонтажу огорожі на заїзді до земельної ділянки [PERSON] та не чинити перешкоди в користуванні земельною ділянкою площею 0,5565 га, кадастровий номер 2624085601:05:002:0018 в урочищі «Джаврянка» с. Пнів Надвірнянського району, та стягнути з відповідача судові витрати. В судовому засіданні відповідач [PERSON] просив відмовити у задоволенні позову [PERSON] до нього та [PERSON] , про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явилася, її представник адвокат Підлуський В.Д. в судовому засіданні просив відмовити у задоволенні позову [PERSON] про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою, оскільки вважає, що позов не грунтується на нормах чинного законодавства. Відповідачі [PERSON] , [PERSON] жодним чином не порушили права позивача [PERSON] , а тому даний позов є безпідставний. Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору- Пнівської сільської ради Надвірнянського району Івано-Франківської області в судове засідання не з"явився, про час і місце розгляду справи був повідомлений вчасно. За підписом сільського голови поступила заява за № 475/02-25 від 21.05.2019 року, та за підписом секретаря сільської ради за № 888/02-25 від 16.10.2019 року в якій просять дану справу слухати у відсутності їх представника і не заперечують проти задоволення даного позову. Суд, заслухавши пояснення сторін, представника відповідача [PERSON] - адвоката Підлуського В.Д., дослідивши письмові докази, прийшов до висновку, що позов [PERSON] підлягає до задоволення, виходячи з наступних підстав. Статтею 124 Конституції України передбачено, що правосуддя в Україні здійснюється виключно судами. Делегування функцій судів, а також привласнення цих функцій іншими органами чи посадовими особами не допускаються. Юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі. Відповідно до ч.1 ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Статтею 12 ЦПК України передбачено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість: керує ходом судового процесу; сприяє врегулюванню спору шляхом досягнення угоди між сторонами; роз`яснює у випадку необхідності учасникам судового процесу їхні процесуальні права та обов`язки, наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій; сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом; запобігає зловживанню учасниками судового процесу їхніми правами та вживає заходів для виконання ними їхніх обов`язків. Відповідно до ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. При цьому, способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: припинення дії, яка порушує право, відновлення становища, яке існувало до порушення. Реалізуючи передбачене ст. 64 Конституції України право на судовий захист, звертаючись до суду, особа вказує в позові власне суб`єктивне уявлення про порушене право чи охоронюваний інтерес та спосіб його захисту Згідно з ч.1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до ч.1 ст. 78 ЗК України право власності на землю - це право володіти, користуватися і розпоряджатися земельними ділянками. Відповідно до ст. 79 ЗК України визначено, що земельна ділянка - це частина земної поверхні з установленими межами, певним місцем розташування, з визначеними щодо неї правами. Право власності на земельну ділянку поширюється в її межах на поверхневий (ґрунтовий) шар, а також на водні об`єкти, ліси і багаторічні насадження, які на ній знаходяться, якщо інше не встановлено законом та не порушує прав інших осіб. Право власності на земельну ділянку розповсюджується на простір, що знаходиться над та під поверхнею ділянки на висоту і на глибину, необхідні для зведення житлових, виробничих та інших будівель і споруд. Відповідно до ст. 125 ЗК України право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав. Згідно ст. 90 ЗК України визначено, що власники земельних ділянок мають право на відшкодування збитків у випадках, передбачених законом. Порушені права власників земельних ділянок підлягають відновленню в порядку, встановленому законом. Згідно п. Г ч.1 ст. 91 ЗК України та п. Г ч. 1ст. 96 ЗК України власники земельних ділянок зобов`язані не порушувати прав власників суміжних земельних ділянок та землекористувачів. В силу вимог ч. ч. 1, 2, 3 ст. 103 ЗК України власники та землекористувачі земельних ділянок повинні обирати такі способи використання земельних ділянок відповідно до їх цільового призначення, при яких власникам, землекористувачам сусідніх земельних ділянок завдається найменше незручностей (затінення, задимлення, неприємні запахи, шумове забруднення тощо). Власники та землекористувачі земельних ділянок зобов`язані не використовувати земельні ділянки способами, які не дозволяють власникам, землекористувачам сусідніх земельних ділянок використовувати їх за цільовим призначенням (неприпустимий вплив). Власники та землекористувачі земельних ділянок зобов`язані співпрацювати при вчиненні дій, спрямованих на забезпечення прав на землю кожного з них та використання цих ділянок із запровадженням і додержанням прогресивних технологій вирощування сільськогосподарських культур та охорони земель (обмін земельних ділянок, раціональна організація територій, дотримання сівозмін, встановлення, зберігання межових знаків тощо). Статтею 106 ЗК України визначено, що власник земельної ділянки має право вимагати від власника сусідньої земельної ділянки сприяння встановленню твердих меж, а також відновленню межових знаків у випадках, коли вони зникли, перемістились або стали невиразними. В судовому засіданні встановлено, що позивач [PERSON] згідно свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 02.10.2015 року та витягу з державного реєстру речових прав про реєстрацію права власності на земельну ділянку є власником земельної ділянки площею 0,5565 га, кадастровий номер 2624085601:05:002:0018 з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства,що знаходиться в с. Пнів Надвірнянського району, Івано-Франківської області. (а.с.4-5). Судом з цього приводу досліджено кадастровий план земельної ділянки: кадастровий номер 2624085601:05:002:0018 М:1:2000, якою користується позивач [PERSON] (а.с.7) Також в судовому засіданні встановлено, що спір з приводу користування позивачем земельної ділянки, що знаходиться в урочищі «Джаврянка» с. Пнів Надвірнянського району, існує між сторонами тривалий час. Так, рішенням Пнівської сільської ради Надвірнянського району №28-25/13 від 26.12.2013 року затверджено схему заїзду згідно норм ДБН 360-92 п.7.36,таблиця 7.3, шириною 3,5 м до земельної ділянки площею 0,3072 га гр. [PERSON] , жителя [ADDRESS] яка знаходиться в с. Пнів в ур. "Джаврянка" та встановлено проїзд шириною 3,5 м до земельної ділянки площею 0,3072 га гр. [PERSON] згідно схеми, з [ADDRESS] , оскільки іншої дороги до його земельної ділянки немає.(а.с.8) Згідно акту комісії з питань земельних відносин сільського та лісового господарства, благоустрою, екології та раціонального природокористування Пнів\-ської сільської ради від 30.03.2016 року в складі голови з питань земельних відносин Пнівської сільської ради Юрчила Т.М., депутатів Пнівської сільської ради Ільківа І.І., Дубіщака В.В., спеціаліста землевпорядника [PERSON] , юрисконсульта [PERSON] 30.03.2016 року розглянуто заяву від 01.03.2016 р. [PERSON] щодо конфлікту з проїздом до його земельної ділянки в [ADDRESS] "; схему земельної ділянки від 14.07.2004р. в с.Пнів в ур. "Джаврянка" площею 0,3072га.; рішення XXV сесії Пнівської сільської ради від 26.12.2013р. №28-25/13 "Про надання проїзду" гр. [PERSON] шириною 3,5 м. до його земельної ділянки в с. Пнів в ур. "Джаврянка" та встановлено, що земельна ділянка в с.Пнів в ур. "Джаврянка" площею 0,5565 га передана у приватну власність гр. [PERSON] згідно рішення Пнівської сільської ради від 23.04.2015 року №37-34/15. На даний час користувачем земельної ділянки, яка знаходиться в с . Пнів в урочищі Джаврянка є гр. [PERSON] . Досягнута добровільна згода між суміжними землекористувачами щодо надання проїзду та схематично затверджено Битківською селищною радою 14.07.2004 р. Проїзд до земельної ділянки гр. [PERSON] затверджено рішенням Пнівської сільської ради від 26.12.2013 року №28-25/13 "Про надання проїзду". Вищезазначений проїзд загороджений дерев`яною огорожею гр. [PERSON] , що створює перешкоди для вільного користування проїздом та зобов`язано [PERSON] не чинити перешкоди у користуванні проїздом до земельної ділянки гр. [PERSON] , дотримуватися правил добросусідства відповідно до ст. 103 ЗК України, звільнити проїзну частину земельної ділянки.(а.с.10) Рішенням Пнівської сільської ради Надвірнянського району №20-5/16 від 20.05.2016 року затверджено акт комісії з питань земельних відносин сільського та лісового гос\-подарства, благоустрою, екології та раціонального природокористування Пнів\-ської сільської ради від 30.03.2016 року "Про обстеження проїзду до земельної ді\- лянки гр. [PERSON] в с. Пнів в ур. "Джаврянка" площею 0,5565га". (а.с.9) Згідно акту комісії з питань земельних відносин сільського та лісового господарства, благоустрою, екології та раціонального природокористування Пнів\-ської сільської ради від 30.03.2016 року в складі голови з питань земельних відносин Пнівської сільської ради Юрчила Т.М., депутатів Пнівської сільської ради Ільківа І.І., Дубіщака В.В., спеціаліста землевпорядника [PERSON] , юрисконсульта [PERSON] 30.03.2016 року розглянуто заяву від 01.03.2016 р. [PERSON] щодо конфлікту з проїздом до його земельної ділянки в [ADDRESS] "; схему земельної ділянки від 14.07.2004р. в с.Пнів в ур. "Джаврянка" площею 0,3072га.; рішення XXV сесії Пнівської сільської ради від 26.12.2013р. №28-25/13 "Про надання проїзду" гр. [PERSON] шириною 3,5 м. до його земельнеділянки в с. Пнів в ур. "Джаврянка" та встановлено, що земельна ділянка в с.Пнів в ур. "Джаврянка" площею 0,5565 га передана у приватну власність гр. [PERSON] згідно рішення Пнівськської сільської ради від 23.04.2015 року №37-34/15. На даний час користувачем земельної ділянки, яка знаходиться в с . Пнів в урочищі Джаврянка є гр. [PERSON] . Досягнута добровільна згода між суміжними землекористувачами щодо надання проїзду та схематично затверджено Битківською селищною радою 14.07.2004 р. Проїзд до земельної ділянки гр. [PERSON] затверджено рішенням Пнівської сільської ради від 26.12.2013 року №28-25/13 "Про надання проїзду". Вищезазначений проїзд загороджений дерев`яною огорожею гр. [PERSON] , що створює перешкоди для вільного користування проїздом та зобов`язано [PERSON] не чинити перешкоди у користуванні проїздом до земельної ділянки гр. [PERSON] , дотримуватися правил добросусідства відповідно до ст. 103 ЗК України, звільнити проїзну частину земельної ділянки. (а.с.10) Актом комісії з питань земельних відносин сільського та лісового господарства, благоустрою, екології та раціонального природокористування Пнів\-ської сільської ради від 22.02.2017 року в складі депутатів сільської ради Юрчила Т. М., Ільківа І . І., Дубіщака В. В., Лукача І.Д., Вінтоняк Л.В. юрисконсульта [PERSON], інженера-землевпорядника [PERSON] , розглянуто заяву від 09.02.2017 р. №П-29/02-21, гр. [PERSON] , жителя [ADDRESS] щодо конфлікту з проїздом до його земельної ділянки в с . Пнів [ADDRESS], ур. «Джаврянка»; схему земельної ділянки від 14.07.2004р. в с. Пнів, ур. «Джаврянка» площею 0,5565га; рішення XXV Пнівської сільської ради від 26.12.2013 р. № 28-25/13 «Про надання проїзду» гр. [PERSON] шириною 3,5 м до його земельної ділянки в с. Пнів ур. «Джаврянка», встановлено наступне: земельна ділянка в [ADDRESS] площею 0,5565 га передана в приватну власність гр. [PERSON] згідно рішення сесії Пнівської сільської ради від 23.04.2015 р. №37-34/15. На даний час користувачем земельної ділянки, яка знаходиться в с. Пнів ур. «Джаврянка» є гр. [PERSON] ; досягнута добровільна згода між суміжними землекористувачами щодо надання проїзду та схематично затверджено Битківською селищною радою 14.07.2004 року. Проїзд до земельної ділянки гр. [PERSON] затверджено рішенням сесії Пнівської сільської ради від 26.12.2013 р. № 28-25/13 «Про надання проїзду». Вищезазначений проїзд загороджений дерев`яною огорожею гр. [PERSON] , що створює перешкоди для вільного користування проїздом, та зобов`язано гр. [PERSON] не чинити перешкоди у користуванні проїздом до земельної ділянки гр. [PERSON] , дотримуватись правил добросусідства відповідно до ст. 103 Земельного кодексу України, звільнити проїзну частину земельної ділянки.(а.с.12) Крім того, рішенням Пнівської сільської ради Надвірнянського району №29-13/17 від 23.02.2017 року затверджено акт комісії з питань земельних відносин сільського та лісового гос\-подарства, благоустрою, екології та раціонального природокористування Пнівської сільської ради від 22.02.2017 року "Про обстеження проїзду до земельної ділянки гр. [PERSON] в с. Пнів в ур. "Джаврянка" площею 0,5565 га.(а.с.11) Зазначені обставини підтверджуються рішенням Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області від 29.10.2018 року, яким в задоволенні адміністративного позову [PERSON] до Пнівської сільської ради, третя особа без самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача [PERSON] , про визнання недійсним та скасування п.2 рішення органу місцевого самоврядування № 21-5/16 від 20.05.2016 року "Про надання дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для передачі у власність"; рішення №20-5/16 від 20.05.2016 року "Про затвердження акту обстеження проїзду до земельної ділянки", рішення ХХ V сесії 6 демократичного скликання за №28-25/13 від 26.12.2013 року " Про встановлення проїзду до земельної ділянки [PERSON] "-відмовлено. Дане рішення постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 13.03. 2019 року залишено без змін.(а.с.69-76) В силу вимог ч.4 ст. 82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. В судовому засіданні не знайшло свого підтвердження посилання сторони відповідача [PERSON] та відповідача [PERSON] на те, що вони жодним чином не порушили права позивача. Крім того, в судовому засіданні оглянуто план-схему до земельної ділянки позивача [PERSON] , яку затверджено рішенням Пнівської сільської ради Надвірнянського району №28-25/13 від 26.12.2013 року. (а.с.13) З вищевказаного суд встановив, що відповідачі [PERSON] , [PERSON] встановили дерев"яну огорожу на земельній ділянці позивача [PERSON] в урочищі "Джаврянка", с .Пнів Надвірнянського району Івано-Франківської області, площею 0,5565 га, кадастровий номер 2624085601:05:002:0018, і таким чином чинять перешкоди в користуванні даною земельною ділянкою позивачу [PERSON] . Частиною 2 ст. 13 ЦК України передбачено, що при здійсненні своїх прав особа зобов`язана утримувалися від дій, які могли б порушити права інших осіб. Згідно ст. 12, ч.ч. 1, 2 ст.116 ЗК України громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону. Набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування. До земель комунальної власності, які не можуть передаватись у приватну власність, належать, зокрема, землі загального користування населених пунктів (майдани, вулиці, проїзди, шляхи, набережні, пляжі, парки, сквери, бульвари, кладовища, місця знешкодження та утилізації відходів тощо) (п. а ч. 4 ст. 83 ЗК України). Відповідно до ст. 152 Земельного кодексу України держава забезпечує громадянам та юридичним особам рівні умови захисту прав власності на землю. Власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав; відшкодування заподіяних збитків. Згідно з ст. 189 Земельного кодексу України самоврядний контроль за використанням та охороною земель здійснюється сільськими, селищними, міськими, районними та обласними радами. Відповідно до ст. 158 ЗК України земельні спори вирішуються судами, органами місцевого самоврядування та центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин. Виключно судом вирішуються земельні спори з приводу володіння, користування і розпорядження земельними ділянками, що перебувають у власності громадян і юридичних осіб, а також спори щодо розмежування територій сіл, селищ, міст, районів та областей. Органи місцевого самоврядування вирішують земельні спори у межах населених пунктів щодо меж земельних ділянок, що перебувають у власності і користуванні громадян, та додержання громадянами правил добросусідства, а також спори щодо розмежування меж районів у містах. Центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин, вирішує земельні спори щодо меж земельних ділянок за межами населених пунктів, розташування обмежень у використанні земель та земельних сервітутів. У разі незгоди власників землі або землекористувачів з рішенням органів місцевого самоврядування, центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин, спір вирішується судом. Постановою Пленуму Верховного Суду України від 16.04.2004 року №7 «Про практику застосування судами земельног. законодавства при розгляді цивільних справ» передбачено, що власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його права, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою. Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється згідно з частиною третьоюстатті 152 ЗК шляхом: визнання прав; відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав; визнання угоди недійсною; визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органівмісцевого самоврядування; відшкодування заподіяних збитків; застосування інших, передбачених законом, способів захисту (стаття 16 ЦК). Відповідно до ст. 77 ЦПК України предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Згідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Враховуючи вищевикладене, основуючись на вимогах чинного законодавства, суд, оцінивши допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів приходить до висновку, що слід зобов"язати відповідачів [PERSON] , [PERSON] усунути перешкоди в користуванні позивачу [PERSON] земельною ділянкою в урочищі "Джаврянка", смт.Битків Надвірнянського району Івано-Франківської області площею 0,5565 га,кадастровий номер 2624085601:05:002:0018 шляхом демонтажу дерев'яної огорожі на заїзді, і не чинити перешкоди в користуванні даною земельною ділянкою. Згідност.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, у разі задоволення позову покладаються на відповідача. Тому з відповідачів [PERSON] , [PERSON] слід стягнути на користь позивача [PERSON] судові витрати, що складаються: 3000 грн. послуги адвоката, що підтверджено квитанцією про сплату грошових коштів адвокату Романку В.М.; 704,80 грн. судового збору, які підтверджені належними доказами, всього 3704 грн. 80 коп. по 1852 грн. 40 коп. з кожного.(а.с.1,14) Щодо вимоги про стягнення з відповідачів [PERSON] , [PERSON] на користь позивача [PERSON] 1000 грн. транспортних витрат, то слід відмовити, оскільки дані витрати не підтверджені належними доказами. На підставі ст.ст.3, 13, 16, 321,391, ЦК України, ст.ст.78-79,83, 90-91, 96, 103,125, 152 ч.2, 158, 212 ЗК України та

Outcome: approved