Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-13 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовною заявою, в якій просить усунути перешкоди у користуванні та розпорядженні земельною ділянкою, розташованою за адресою: [ADDRESS] , шляхом скасування державної реєстрації заборони нерухомого майна та зняття заборони на нерухоме майно та скасування державної реєстрації іпотеки на нерухоме майно та припинення іпотеки. Свої вимоги мотивує тим, що 20 листопада 2019 року між АТ «Банк «Фінанси та кредит» та ним було укладено договір купівлі-продажу нерухомого майна, відповідно до якого до нього перейшло право власності на нерухоме майно, а саме: земельну ділянку № [NUMBER] , що розташована за адресою: [ADDRESS] , загальною площею - 0.249 га, кадастровий номер 5121084200:02:002:0853, цільове призначення: для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка). 20.12.2007 року між Публічним Акціонерним товариством «Банк «Фінанси та Кредит» (код ЄДРПОУ 09807856), та [PERSON] , було укладено кредитний договір №к-2471. В забезпечення виконання зобов`язань за Кредитним договором між Публічним Акціонерним товариством «Банк «Фінанси та Кредит» та майновим поручителем [PERSON] укладено іпотечний договір, посвідчений 20.12.2007 року Галайко О.Д., приватним нотаріусом Біляївського районного нотаріального округу Одеської області та зареєстрований в реєстрі за № 8036, відповідно до якого в іпотеку Банку передано: земельну ділянку, що розташована за адресою: [ADDRESS] , загальною площею - 0,249 га, кадастровий номер 5121084200:02:002:0853, цільове призначення: для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка). В зв`язку з невиконанням зобов`язань Боржником за Кредитним договором, з метою задоволення вимог за рахунок предмета іпотеки, Банком у 2014 році було оформлено право власності на вищевказане нерухоме майно на підставі іпотечного договору, посвідченого 20.12.2007 року приватним нотаріусом Біляївського районного нотаріального округу Одеської області Галайко О.Д. та зареєстрований в реєстрі за № 8036. Право власності на нерухоме майно зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 18.11.2014 року, номер запису про право власності 8182094, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 535719851210. 20 листопада 2019 року між АТ «Банк «Фінанси та кредит» та [PERSON] було укладено договір купівлі-продажу нерухомого майна, відповідно до якого до позивача перейшло право власності на нерухоме майно, яким є: земельна ділянка, що розташована за адресою: [ADDRESS] , загальною площею - 0.249 га, кадастровий номер 5121084200:02:002:0853, цільове призначення: для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка). 28 листопада 2019 року АТ «Банк «Фінанси та кредит» звернулося до [PERSON] приватного нотаріуса Біляївського районного нотаріального округу Одеської області з заявою про внесення до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно щодо державної реєстрації припинення дії іпотеки, номер запису про іпотеку: 6274088 від 29.12.2007 року та заборони на відчуження, реєстраційний номер обтяження: 4099561 від 20.12.2007 року щодо зазначеного вище об`єкту нерухомого майна. 15.01.2020 року Приватний нотаріус Біляївського районного нотаріального округу Галайко О.Д. повідомила листом АТ «Банк «Фінанси та Кредит» щодо неможливості зняття заборони відчуження нерухомого майна та державної реєстрації припинення дій іпотеки та заборони відчуження нерухомого майна, в якій рекомендує звернутися банку до Біляївського районного суду одеської області з питанням встановлення належності кадастрового номеру 5121084200:02:002:0853 земельній ділянці, що розташована за адресою: [ADDRESS] та зняття заборони відчуження вищевказаної земельної ділянки. Відповідно до відповіді Управління Держземагенства у Біляївському районі Одеської області спірній земельній ділянці було присвоєно кадастровий номер 5121084200:02:002:0853, про те при роздруківці державного акту про право власності на земельну ділянку серії ЯГ № 940823, №01.06.516.01440 від 01 листопада 2006 року, виданого на ім`я [PERSON] була допущена помилка: невірно зазначено кадастровий номер 5121084200:02:004:0853. Через наявність у державному реєстрі відповідного запису про заборону на відчуження та існування обтяження іпотекою земельної ділянки позивача, ідентифікуючи її адресою, присвоєною його земельній ділянці, позивач не може вільно розпоряджатися своїм майном. Позивач та його представник у судове засідання не з`явилися, а від представника позивача до суду надійшла заява, в якій він просить розглянути справи у його відсутність та задовольнити позовні вимоги. Відповідач - приватний нотаріус Біляївського району Одеської області Галайко Оксана Дмитрівна до судового засідання не з`явилась, а її представник подав до суду клопотання про розгляд справи у його відсутність та просив у позові відмовити з обставин викладених в заяві. В заяві приватний нотаріус - Галайко О.Д. вказала, що у зв`язку з тим, що в документах вбачаються розбіжності, а саме: в листі банку від 28.11.2019 року вказаний кадастровий номер земельної ділянки 5121084200:02:002:0853, який не співпадає з кадастровим номером 5121084200:02:004:0853, зазначеним в іпотечному договорі від 20 грудня 2007 року за № 8036, на підставі якого було накладено заборону та в Державному акті на право власності на земельну ділянку серії ЯГ № 940823, виданому Біляївським районним відділом земельних ресурсів Одеського обласного головного управління земельних ресурсів 01 листопада 2006 року, зареєстрованому у Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за №01.06.516.01440 на підставі чого був посвідчений вказаний Іпотечний договір. На земельну ділянку з кадастровим номером 5121084200:02:002:0853 право влансості зареєстроване за [PERSON] та заборони відсутні. На земельну ділянку з кадастровим номером 5121084200:02:004:0853, що розташована за адресою: [ADDRESS] , розділ в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно не відкритий, заборона відчуження на вказану земельну ділянку внесена в недіючій на теперішній час Єдиний реєстр заборон відчуження об`єктів нерухомого майна та Державний реєстр іпотек, де власником вказаного нерухомого майна є [PERSON] . Посилаючись на вказані обставини державний нотаріус просить суд відмовити в позові. Представник відповідача - Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» в судове засідання не з`явився, відзив на позов не подав. Третя особа - представник Головного управління Держгеокадастру в Одеській області до судового засідання не з`явився, але подав письмове пояснення, в якому вказує, що згідно даних державного земельного кадастру на даний час власником земельної ділянки з кадастровим номером 5121084200:02:002:0853, яка розташована за адресою: [ADDRESS] є гр. [PERSON] . Згідно наявних Книг записів реєстрації державних актів на право власності на земельну ділянку, договорів оренди землі та других примірників державних актів станом на 01.01.2013 року зареєстрована земельна ділянка за кадастровим номером 5121084200:02:002:0853, яка розташована за адресою: [ADDRESS] , на ім`я [PERSON] на підставі державного акту серії ЯГ № 940823 реєстраційний номер 01.06.516.01440 від 01.11.2006 року, в якому допущена помилка: неправильно зазначений кадастровий номер 5121084200:02:004:0853. Приймаючи до уваги заяви сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовна заява підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Відповідно до ч.ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (ч. 1 ст. 80 ЦПК). Відповідно до п. 4 ч. 3 ст. 129 Конституції України основними засадами судочинства є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведеності перед судом їх переконливості. У судовому засіданні встановлено, 20.12.2007 року між Публічним Акціонерним товариством «Банк «Фінанси та Кредит» (код ЄДРПОУ 09807856), та [PERSON] , було укладено кредитний договір №к-2471. В забезпечення виконання зобов`язань за Кредитним договором між Публічним Акціонерним товариством «Банк «Фінанси та Кредит» та майновим поручителем [PERSON] укладено іпотечний договір, посвідчений 20.12.2007 року Галайко О.Д., приватним нотаріусом Біляївського районного нотаріального округу Одеської області та зареєстрований в реєстрі за № 8036, відповідно до якого в іпотеку Банку передано: земельна ділянка, що розташована за адресою: [ADDRESS] , загальною площею - 0,249 га, кадастровий номер 5121084200:02:004:0853, цільове призначення: для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка). (а.с. 29, 50-52). З копії державного акту серії ЯГ №940823 виданого 01 листопада 2006 року на ім`я [PERSON] вбачається, що йому належить земельна ділянка площею 0,249 га, кадастровий номер 5121084200:02:004:0853, цільове призначення: для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), що розташована за адресою: [ADDRESS] (а.с. 53). В зв`язку з невиконанням зобов`язань Боржником за Кредитним договором, з метою задоволення вимог за рахунок предмета іпотеки, Банком у 2014 році було оформлено право власності на вищевказане нерухоме майно на підставі іпотечного договору, посвідченого 20.12.2007 року Галайко О.Д. приватним нотаріусом Біляївського районного нотаріального округу Одеської області та зареєстрованого в реєстрі за № 8036. Право власності на нерухоме майно зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 18.11.2014 року, номер запису про право власності 8182094, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 535719851210. (а.с. 29). Відповідно до статті 1 Закону України «Про іпотеку» іпотека вид забезпечення виконання зобов`язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов`язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом. Іпотека має похідний характер від основного зобов`язання і є дійсною до припинення основного зобов`язання або до закінчення строку дії іпотечного договору (частина п`ята статті 3 Закону про іпотеку). Згідно із ч. 1 ст. 7 Закону «Про іпотеку» за рахунок предмета іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити свою вимогу за основним зобов`язанням у повному обсязі або в частині, встановленій іпотечним договором, що визначена на час виконання цієї вимоги, включаючи сплату процентів, неустойки, основної суми боргу та будь-якого збільшення цієї суми, яке було прямо передбачене умовами договору, що обумовлює основне зобов`язання. За змістом ст. 11 Закону України «Про іпотеку» іпотекодавець (майновий поручитель) несе відповідальність перед іпотекодержателем за невиконання боржником основного зобов`язання в межах вартості предмета іпотеки. Підстави припинення іпотеки передбачено ст. 17 Закону України «Про іпотеку», до яких зокрема належать: припинення основного зобов`язання або закінчення строку дії іпотечного договору; реалізації предмета іпотеки; набуття іпотекодержателем права власності на предмет іпотеки; визнання іпотечного договору недійсним; знищення (втрати переданої в іпотеку будівлі (споруди), якщо іпотекодавець не відновив її. Співвідношення зазначених положень законодавства дає змогу дійти висновку про те, що Закон України «Про іпотеку» є спеціальним законом щодо урегулювання правовідносин з приводу іпотечного майна, а положення ст. 17 Закону України «Про іпотеку» містить виключний перелік підстав припинення іпотеки, аналогічний із закріпленим у статті 593 ЦК України. Аналогічний правовий висновок викладено у постанові Верховного Суду України від 21 вересня 2016 року у справі № 6-1685цс16. Відомості про припинення іпотеки підлягають державній реєстрації у встановленому законодавством порядку. Таким чином, АТ «Банк «Фінанси та Кредит» з метою задоволення вимог за рахунок предмета іпотеки було оформлено право власності на нерухоме майно зареєстровано на підставі іпотечного договору, посвідченого 20.12.2007 року Галайко О.Д., приватним нотаріусом Біляївського районного нотаріального округу Одеської області скориставшись своїм правом передбаченим ст. 7 Закону України «Про іпотеку». Право власності було зареєстровано у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 18.11.2014 року, номер запису про право власності 8182094, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 535719851210. 20 листопада 2019 року між АТ «Фінанси та кредит» та [PERSON] укладено договір купівлі-продажу нерухомого майна, відповідно до якого до нього перейшло право власності на нерухоме майно, яким є: земельна ділянка, що розташована за адресою: [ADDRESS] , загальною площею - 0.249 га, кадастровий номер 5121084200:02:002:0853, цільове призначення: для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) (а.с. 14-17). 28 листопада 2019 року АТ «Банк «Фінанси та кредит» звернулося до [PERSON] приватного нотаріуса Біляївського районного нотаріального округу Одеської області з заявою про внесення до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно щодо державної реєстрації припинення дії іпотеки, номер запису про іпотеку: 6274088 від 29.12.2007 року та заборони на відчуження, реєстраційний номер обтяження: 4099561 від 20.12.2007 року щодо зазначеного вище об`єкту нерухомого майна (а.с.29). 15.01.2020 року Приватний нотаріус Біляївського районного нотаріального округу Галайко О.Д. надала лист АТ «Банк «Фінанси та Кредит» щодо неможливості зняття заборони відчуження нерухомого майна та державної реєстрації припинення дій іпотеки та заборони відчуження нерухомого майна, в якій рекомендує звернутися банку до Біляївського районного суду Одеської області з питанням встановлення належності кадастрового номеру 5121084200:02:002:0853 земельній ділянці, що розташована за адресою: [ADDRESS] та зняття заборони відчуження вищевказаної земельної ділянки (а.с. 30). На теперішній час власником вищевказаної земельної ділянки є позивач, про що свідчить договір купівлі-продажу від 20 листопада 2019 року, укладений між АТ «Фінанси та кредит» та [PERSON] . Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод (1950 р.), ратифікованою Законом від 17 липня 1997 р. № 475/97-ВР (далі - Конвенція), зокрема ст. 1 Першого протоколу до неї (1952 р.) передбачено право кожної фізичної чи юридичної особи безперешкодно користуватися своїм майном, не допускається позбавлення особи її власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права, визнано право держави на здійснення контролю за користуванням майном відповідно до загальних інтересів або для забезпечення сплати податків чи інших зборів або штрафів. Гарантії здійснення права власності та його захисту закріплено також у ч. 4 ст. 41 Конституції України, відповідно до якої, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Спеціальним законом, що визначає правові, економічні, організаційні засади проведення державної реєстрації речових та інших прав, які підлягають реєстрації за цим Законом, та їх обтяжень і спрямований на забезпечення визнання та захисту державою цих прав, створення умов для функціонування ринку нерухомого майна є Закон України від 01.07.2004 N 1952-IV "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень". Відповідно до ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Ч. 1 ст. 182 Цивільного кодексу України визначено, що право власності та інші речові права на нерухомі речі, обтяження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації. Відповідно до ст. 2 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" (в редакції чинній на час прийняття оскаржуваного рішення) державна реєстрація речових прав на нерухоме майно (далі - державна реєстрація прав) - офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення прав на нерухоме майно, обтяження таких прав шляхом внесення відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Державний реєстр речових прав на нерухоме майно (далі - Державний реєстр прав) - єдина державна інформаційна система, що містить відомості про права на нерухоме майно, їх обтяження, а також про об`єкти та суб`єктів цих прав. Обтяження - заборона розпоряджатися та/або користуватися нерухомим майном, яка встановлена або законом, або актами уповноважених на це органів державної влади, їх посадових осіб або яка виникає на підставі договорів. У відповідності до ст. 3 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" державна реєстрація прав є обов`язковою. Інформація про права на нерухоме майно та їх обтяження підлягає внесенню до Державного реєстру прав. Держава гарантує достовірність зареєстрованих прав на нерухоме майно та їх обтяжень. Відповідно до ст. 1 Закону України «Про Державний земельний кадастр» Державний земельний кадастр - єдина державна геоінформаційна система відомостей про землі, розташовані в межах державного кордону України, їх цільове призначення, обмеження у їх використанні, а також дані про кількісну і якісну характеристику земель, їх оцінку, про розподіл земель між власниками і користувачами . Державна реєстрація земельної ділянки - внесення до Державного земельного кадастру передбачених цим Законом відомостей про формування земельної ділянки та присвоєння їй кадастрового номера; Порядок визначає процедуру присвоєння кадастрового номера земельній ділянці та внесення відповідних даних до державного реєстру земель визначений Тимчасовим порядком присвоєння кадастрового номера земельній ділянці, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 18 серпня 2010 р. № 749 (далі Порядок). У пункті 145 рішення від 15.11.96 року у справі Чахал проти Об`єднаного Королівства Європейський суд з прав людини зазначив, що норма статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує на національному рівні ефективні правові засоби для здійснення прав і свобод, що передбачаються Конвенцією, незалежно від того, яким чином вони виражені в правовій системі тієї чи іншої країни. Конвенційний принцип ефективний засіб правого захисту у розумінні статті 13 Конвенції повинен забезпечити поновлення порушеного права і одержання особою бажаного результату; винесення рішень, які не призводять безпосередньо до змін в обсязі прав та забезпечення їх примусової реалізації, не відповідає розглядуваній міжнародній нормі. Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в судовому порядку звернутися за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Статтею 16 Цивільного кодексу України передбачено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового права та інтересу. Згідно ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Пунктом 33 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» від 07.02.2014 № 5 передбачено, що застосовуючи положення статті 391 ЦК, відповідно до якої власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном, навіть якщо вони не пов`язані із позбавленням права володіння, суд має виходити із такого. Позивач є власником земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), площею 0,249 га, з кадастровим номером: 5121084200:02:002:0853, яка розташована за адресою: [ADDRESS] , якій належним чином та в передбаченому законом порядку присвоєно даний кадастровий номер та адресу. Через наявність у державному реєстрі відповідного запису про заборону на відчуження та існування обтяження іпотекою земельної ділянки позивача, ідентифікуючи її адресою, присвоєною його земельній ділянці, він не може вільно розпоряджатися своїм майном. Оскільки при видачі державного акту на ім`я [PERSON] та в подальшому посвідченні Іпотечного договору вказаної земельної ділянки в кадастровому номері було допущено помилку і вказано 5121084200:02:004:0853 замість 5121084200:02:002:0853, адреса земельної ділянки є тією ж самою [ADDRESS] , з метою реального захисту інтересів позивача необхідно виключити запис з Державного реєстру Іпотек відомості про предмет іпотеки за договором іпотеки від 20.12.2007 року, виключити з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна відомості про накладення заборони/припинення обтяжень на предмет іпотеки за договором іпотеки від 20.12.2007 року.

Outcome: approved