Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-29 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовною заявою до відповідача в якому просить стягнути з [PERSON] , на свою користь відшкодування шкоди в розмірі 12875,33 грн., та суму сплаченого судового збору. Позовні вимоги мотивує тим, що [PERSON] , 26.09.2017 року здійснив зіткнення з автомобілем "Шкода Фабія" д.н.з. [NUMBER] , під керуванням [PERSON] , задавши транспортним засобам технічних пошкоджень. Крім того під час вищезгадаю ДТП відповідач [PERSON] , пошкодив світлофор на перехресті пр.Чорновола- вул.Панча [ADDRESS] м.Львові чим завдав матеріальної шкоди ЛКП "Львівавтодор" Львівської міської ради. Рішеннями Шевченківського районного суду м. Львова від 17.10.2017 року, 24.10.2017 року, 27.10.2017 року відповідача визнано винним за ст.ст. 124, ст.130 ч.1 КУпАП. Відповідно до ст. 1191 ЦК України, особа, яка відшкодувала шкоду, нанесену з вини іншої особи. має право регресу до винної особи в розмірі понесених витрат по виплаті відшкодування. На підставі вищевикладеного, просить позов задоволити. В судове засідання представник позивача не з`явився, однак подав на адресу суду заяву про слухання справи у його відсутності, заявлені позовні вимоги підтримає в повному обсязі та просить такі задоволити. Проти заочного рішення не заперечив. Відповідач [PERSON] подав заяву, в якій просить розглядати справу за його відсутності, проти позову не заперечує. На підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. З`ясувавши дійсні обставини справи та перевіривши їх доказами, суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити з наступних підстав. Згідно ст. 13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до ЦПК України, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. [PERSON] 26 вересня 2017 року о 17.30 год. на вул.Лінкольна у м.Львові, керував автомобілем "Фольксваген Шаран" д.н.з. [NUMBER] в стані алкогольного сп`яніння, порушуючи ПДР України, в результаті чого здійснив зіткнення з автомобілем "Шкода Фабія" д.н.з. [NUMBER] , під керуванням [PERSON] , задавши транспортним засобам технічних пошкоджень. Крім того під час вищезгадаю ДТП відповідач [PERSON] , пошкодив світлофор на перехресті пр.Чорновола- вул.Панча [ADDRESS] м.Львові чим завдав матеріальної шкоди ЛКП "Львівавтодор" Львівської міської ради. Рішеннями Шевченківського районного суду м. Львова від 17.10.2017 року, 24.10.2017 року, 27.10.2017 року відповідача визнано винним за ст.ст. 124, ст.130 ч.1 КУпАП. 12.07.2017 р. Приватне акціонерне товариство страхова компанія "Галицька" уклало Договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів за Полісом №АК6988939 із відповідачем. Страхувальником за Полісом виступає ПАТ СТ "Галицька", об`єкт страхування автомобіль марки "Фольксваген Шаран" д.н.з. [NUMBER] . 20.12.2017 року до позивача надійшла заява від потерпілого [PERSON] про відшкодування шкоди внаслідок вищевказаного ДТП. Крім того, від ЛКП "Львівавтодор" Львівської міської ради також надійшла заява від 29.11.2017 №1997 про відшкодування шкоди внаслідок вищевказаного ДТП. 21 травня 2018 року ПАТ СТ "Галицька" проведено виплату страхового відшкодування за двома платіжними дорученнями №11298 та №11300 в сумі 8810,25 грн., та 4065,07 грн., відповідно на узгоджені рахунки потерпілих. Відповідно до п. 22.1 ст. 22 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів": "При настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю майну третьої особи". Відповідно до ст. 1166 ЦК України: "Майнова шкода, завдана неправомірними порушеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала". Згідно з ст. 1187 ЦК України: "Шкода", завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом. Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоду було завдано в наслідок непереборної сили або умислу потерпілого. Відповідно до ст. 1191 ЦК України, особа, яка відшкодувала шкоду, нанесену з вини іншої особи. має право регресу до винної особи в розмірі понесених витрат по виплач відшкодування. Відповідно до пп. "в" п.38.1.1 ст.38 ЗУ "Про обов`язкове страхування цивільно-правової діяльності власників наземних транспортних засобів" страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченою транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, якщо він після дорожньо-транспортної пригоди за його участю самовільно залишив місце пригоди чи відмовився від проходження відповідно до встановленого порядку огляду щодо стану алкогольного, наркотичного чи іншою сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкісних реакції, або вжив алкоголь, наркотики чи лікарські препарати, виготовлені на їх основі (крім тих, ще входять до офіційно затвердженого складу аптечки або призначені медичним працівником). Згідно ст. 993 ЦК України та ст. 27 Закону України "Про страхування", до страховика, які виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодуваннямає до особи, відповідальної за завдані збитки. За вимогами ст. ст.12,81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених цим кодексом. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно із ст.6 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України. Відповідно до ст. 89 ЦПК України, суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Відповідно до ч. 2 ст.16 ЦК України, способами захисту цивільного права та інтересів є припинення дії, яка порушує право. Суд може захистити цивільне право і інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. Згідно ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим . Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Таким чином, виходячи із заявлених позовних вимог, встановлених обставин справи, системного аналізу положень чинного законодавства, суд дійшов висновку, що заявлений позов є підставним та підлягає до задоволення. Суд також приходить до висновку, що з відповідачів підлягають стягненню судові витрати, в склад яких входять сплачений судовий збір, понесені судові витрати підтверджено квитанцією, яка знаходяться в матеріалах справи. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved