Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-14 00:00:00

27 січня 2016 року [PERSON] звернувся до суду з позовною заявою до ДП "Волиньвугілля" про стягнення розрахункових і середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні. 14 березня 2016 року [PERSON] подав до суду остаточні уточнення до позовної заяви щодо розміру позовних вимог, просив стягнути з ДП "Волиньвугілля" 29236,48 грн. середнього заробітку за час затримку розрахунку при звільненні за період з 16 жовтня 2015 року по 01 березня 2016 року, та витрати за надання правової допомоги. Свої вимоги обґрунтовує тим, що працював підземним електрослюсарем 5-го розряду на ВП «Шахта №9 "НВ" ДП «Волиньвугілля». 15 жовтня 2015 року був звільнений з роботи за власним бажанням. При звільненні з роботи йому належало до виплати розрахункові, оскільки відповідач своєчасно не виплатив розрахункові, тому повинен виплатити за затримку виплати розрахункових. В уточнених позовних вимогах позивач вказує, що йому 02 березня 2016 року ВП "Шахта №9 "НВ" виплатила всю заборгованість по заробітній платі, тому він відмовився від стягнення розрахункових в сумі 83086,66 грн. та уточнив розмір позовних вимог в сторону збільшення в частині стягнення середнього заробітку з дня звільнення по день прийняття рішення судом, тобто 01 березня 2016 року та просив стягнути 29236,48 грн. середнього заробітку за час затримку розрахунку при звільненні. В судове засідання позивач [PERSON] не зявився, подав до суду письмову заяву, просив справу розглядати у його відсутност, позов підтримує повністю, просить його задовольнити. Представник відповідача ДП "Волиньвугілля" в судове засідання не зявився, подав до суду письмову заяву, в якій просив розглянути справу у їхній відсутності. Вказав, що станом на 02 березня 2016 року заборгованість по заробітній платі [PERSON] виплачена повністю. Дослідивши матеріали справи в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов є підставним і підлягає до задоволення. З копії трудової книжки [PERSON] вбачається, що він працював у ВП «Шахта №9 "НВ" ДП «Волиньвугілля» на посаді електрослюсаря підземного 5-го розряду, 15 жовтня 2015 року звільнений з роботи згідно ст.38 КЗпП України за власним бажанням, у звязку з виходом на пенсію (а.с.2-3). Із довідки ВП Шахта 9 НВ ДП «Волиньвугілля» від 12.01.2016 року №15 вбачається, що станом на 12 січня 2016 року заборгованість по заробітній платі [PERSON], який працював на ВП "Шахта №9 "Нововолинська" ДП "Волиньвугілля", становить 83086,66 грн. (а.с.4). Із довідки ВП Шахта 9 НВ ДП «Волиньвугілля» від 12.01.2016 року №14 слідує, що середньоденна заробітна плата [PERSON] становила 321,28 грн. (а.с.5). Судом встановлено, що при звільненні з роботи 15 жовтня 2015 року позивачу [PERSON] не було виплачено розрахункові. 02 березня 2016 року заборгованість по заробітній платі [PERSON] виплачена повністю. Із довідки ВП Шахта 9 НВ ДП «Волиньвугілля» від 14.03.2016 року №123 виданій [PERSON] вбачається, що станом на 14 березня 2016 року заборгованості по заробітній платі немає. Остання виплата здійснена 02.03.2016 року (а.с.31). Тобто в судовому засіданні встановлено, що фактично відповідачем ВП "Шахта №9 "НВ" ДП "Волиньвугілля" визнано, що підприємством при звільненні не було проведено розрахунок з працівником [PERSON] Відповідно до ст.116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, проводиться в день звільнення, або не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Згідно ст.117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки зазначені в ст.116 КЗпП України, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Відповідно до розяснень, що містяться в п.25 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.12.1999 року №13 Про практику застосування судами законодавства про оплату праці, не проведення розрахунку з працівником у день звільнення або, якщо в цей день він не був на роботі, наступного дня після його звернення з вимогою про розрахунок, є підставою для застосування відповідальності, передбаченої ст.117 КЗпП України. У цьому разі перебіг тримісячного строку звернення до суду починається з наступного дня після проведення зазначених виплат незалежно від тривалості затримки розрахунку. Згідно п.8 Постанови Кабінету Міністрів України №100 від 08 лютого 1995 року Про затвердження Порядку обчислення середньоденної заробітної плати нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці, проводяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Таким чином, через не проведення відповідачем розрахунку з [PERSON] у день звільнення належить виплатити йому середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку, а саме виходячи із розрахунку: 321,28 (середньоденна заробітна плата) x 91 (робочий день затримки розрахунку) = 29236,48 грн. за період з 16.10.2015 року по 01.03.2016 року. Враховуючи наведені обставини до стягнення з ДП "Волиньвугілля" в користь [PERSON] підлягає: 29236,48 грн. середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні. Крім того з відповідача ДП "Волиньвугілля" в користь позивача [PERSON] підлягає до стягнення 300,00 грн. витрат за надання правової допомоги, що підтверджується документально (а.с.32,33). Відповідно до ст.88 ЦПК України суд стягує з ДП "Волиньвугілля" в дохід держави 551,20 грн. судового збору.

Outcome: approved