Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-17 00:00:00

18.01.2019 року позивачка звернулася до суду з позовом до Первомайської міської ради; третя особа - Первомайська філія "Південної товарної біржі" про визнання права власності на спадкове майно в порядку спадкування за законом на житловий будинок, обґрунтувавши позовні вимоги тим, що 13 червня 1996 року її мати [PERSON] (покупець) та [PERSON] і [PERSON] (продавці в рівних долях) уклали договір купівлі-продажу [ADDRESS] з надвірними спорудами по вулиці Гетьмана Мазепи м. Первомайськ Миколаївської області. Договір купівлі-продажу був укладений в Первомайському філіалі «Південної товарної біржі» і зареєстрований в «журналі реєстрації біржових угод з нерухомістю» за № 295 від 13.06.1996 року, згідно діючого на той час законодавства. Угоди, зареєстровані на біржі, не підлягають нотаріальному посвідченню. [INFO] померла мати позивачки [PERSON] у віці 78 років, після смерті якої відкрилася спадщина за законом на житловий будинок загальною площею 71,30 кв.м., житловою площею 45,50 кв.м., гараж-літня кухня, погріб, огорожа та водопровід, які знаходиться за адресою: [ADDRESS] та на земельну ділянку загальною площею 0,1 га, яка надана під городництво та обслуговування даного житлового будинку. 21 грудня 2018 року державним нотаріусом Першої первомайської державної нотаріального округу Миколаївської області [PERSON] було видано свідоцтво про право на спадщину на земельну ділянку що знаходиться по [ADDRESS] за законом після смерті її матері. 26 грудня 2018 року Першим Первомайським державним нотаріальним округом Миколаївської області було відмовлено видати свідоцтво про право на спадщину за законом на житловий будинок, що знаходиться по [ADDRESS], мотивуючи тим, що вище вказаний договір не може бути прийнятим нотаріусом в якості правоустанавлюючого документа, оскільки сторонами договору не додержано вимог ст. 227 ЦКУ РСР, чинного на час укладення договору, в частинні його нотаріального посвідчення. З часу придбання і по день смерті, мати позивачки мешкала в зазначеному вище житловому будинку, що посвідчується довідкою житлового органу та будинковою книгою. Із ст. 227 ч. 1 ЦК України вбачається, що договір купівлі-продажу жилого будинку повинен бути нотаріально посвідчений, якщо хоча б однією з сторін є громадянин. Недодержання цієї вимоги тягне недійсність договору (стаття 47 цього кодексу). Згідно ст. 224 ЦК України в ред. 1963 року (який діяв на момент укладення угоди), за договором купівлі-продажу продавець зобов'язується передати майно у власність покупцеві, а покупець зобов'язується прийняти майно і сплатити за нього певну грошову суму. Відповідно до ст. 47 ч. 2 ЦК України (в редакції 1963 року, що діяла на час виникнення правовідносин), якщо одна із сторін повністю або частково виконала угоду, що потребує нотаріального посвідчення, суд вправі за вимогою сторони, яка виконала угоду, визнати угоду дійсною. З вищевикладеного вбачається, що сторони досягли всіх істотних умов, які необхідні для укладення договору купівлі-продажу. Угода вважається укладеною з моменту її реєстрації на біржі. Також, в п 13. Біржового договору (договору купівлі-продажу) № 295 від 13 червня 1996 року, зазначено що покупець набуває право власності на житловий будинок з часу реєстрації цього договору на біржі та даний договір не підлягає нотаріальному посвідченню, так як він має юридичну силу. Відповідно до ч. 2 ст. 220 ЦК України, якщо сторони домовились щодо всіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилась від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. У цьому разі наступне нотаріальне посвідчення договору не вимагається. Відповідно до ст. 328 ЦК України, право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ст. 1216 Цивільного кодексу України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Ст. 1218 ЦК України визначено, що до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Продавців на сьогоднішній день немає в живих. За викладених обставин [PERSON] змушена звернутися до суду для визнання права власності на житловий будинок якій знаходиться по [ADDRESS]. Позивач надала суду заяву з проханням слухати справу у її відсутність, позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила їх задовольнити. Представник Первомайської міської ради в судове засідання надала заяву, у якій просила справу слухати у її відсутність, позовні вимоги визнала, не заперечувала проти їх задоволення. Представник третьої особи у судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про причини неявки суду не повідомив, відзив на позов не надав. Дослідивши матеріали справи, надані суду докази, суд приходить до наступного висновку. У судовому засіданні встановлено, що позивач є єдиним спадкоємцем за законом після смерті її матері [PERSON], яка померла [INFO] в м. Первомайськ, Миколаївської області. До складу спадщини після її смерті входить: житловий будинок № 110 з надвірними спорудами по вулиці Гетьмана Мазепи м. Первомайськ Миколаївської області та земельна ділянка надана під городництво та обслуговування даного житлового будинку. Вищевказаний будинок належав спадкодавці на підставі договору купівлі-продажу № 295 від 13.06.1996 р., укладеному між [PERSON] та [PERSON] і [PERSON], який був зареєстрований на підставі Закону України "Про товарну біржу" на Первомайській філії універсальної біржі "Південь". Договір не був нотаріально посвідчений, проте враховуючи вимоги ст. 220 ЦПК України та ст. 47 ЦК України (в редакції 1963 року, який діяв на той час) угода може бути визнана дійсною, якщо вона фактично відбулась, сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору. Позивач частково прийняла спадщину та 21.12.2018 року отримала свідоцтво про право на спадщину на земельну ділянку що знаходиться по [ADDRESS] за законом після смерті її матері. Згідно ст.4 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб у спосіб, визначений законами України. Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 16 ЦК України одним із способів захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права. Згідно ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Відповідно до п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України за № 7 від 30.05.2008 «Про судову практику у справах про спадкування», у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Відповідно до ч. 2 ст. 332 ЦК України право власності на нерухоме майно, якщо відповідно до закону таке право підлягає державній реєстрації, виникає з моменту державної реєстрації. Обов'язковість державної реєстрації прав на нерухоме майно передбачена Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно, та їх обтяжень» від 01 липня 2004 року. Порядок та умови державної реєстрації передбачені тимчасовим положенням про порядок державної реєстрації права власності на нерухоме майно, затверджене наказом МЮ України № 7/5 від 7 лютого 2002 року з наступними змінами. Відповідно до ст.1216 ЦК України спадкування є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. З урахуванням наведеного позовні вимоги позивачки є обґрунтованими та законними і підлягають задоволенню в повному обсязі.

Outcome: approved