Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-07 00:00:00

ПАТ «Універсал Банк» звернулось до суду з позовом у якому за уточненими вимогами просить стягнути з [PERSON] заборгованість за кредитним договором в розмірі 146 672,68 дол. США, що еквівалентно в національній валюті України за офіційним курсом НБУ - 3 386 754,83 грн., та звернути стягнення на предмет іпотеки за іпотечним договором № 4844 від 05 вересня 2007 року, а саме: на квартиру [ADDRESS] , яка належить [PERSON] на праві власності на підставі договору купівлі-продажу квартири від 30.04.2004 року, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Зубко І.І. за реєстровим № 1880, шляхом проведення прилюдних торгів в межах процедури виконавчого провадження за початковою ціною, встановленою на рівні 102 828 доларів США (еквівалентно 2 897 900 грн.) для задоволення грошових вимог ПАТ «Універсал Банк» в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором № ВL94-К/1 від 05.09.2007 року в розмірі 146 672,68 дол. США, що еквівалентно в національній валюті України за офіційним курсом НБУ - 3 386 754,83 грн., з яких: сума дострокового стягнення кредиту - 102 665,88 дол. США, що еквівалентно 2 370 613,07 грн.; прострочена заборгованість по кредиту - 6 252,79 дол. США, що еквівалентно 144 380,45 грн.; відсотки 35 518,77 дол. США, що еквівалентно 820 148,46 грн.; підвищені відсотки 2 235,24 дол. США, що еквівалентно 51 612,85 грн. (т. 1 а.с. 1-9, т. 3 а.с. 244, 245). Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 05 вересня 2007 року між ВАТ «Банк Універсальний», яке було перейменовано на ПАТ «Універсал Банк», та [PERSON] укладено Генеральний договір про надання кредитних послуг № ВL94 та Додаткову угоду № ВL94-К/1 від 05 вересня 2007 року до Генерального договору, відповідно до умов яких відповідач [PERSON] отримав кредитні кошти в розмірі 200 000 дол. США зі строком повернення до 01 вересня 2027 року та сплатою 14 % річних за користування кредитом. [PERSON] порушив взяті на себе зобов`язання по поверненню кредитних коштів за умовами укладеного договору у зв`язку з чим станом на 05.03.2015 року виникла заборгованість у розмірі 146 672,68 дол. США, що еквівалентно в національній валюті України за офіційним курсом НБУ - 3 386 754,83 грн., що включає: суму дострокового стягнення кредиту - 102 665,88 дол. США, що еквівалентно 2 370 613,07 грн.; прострочену заборгованість по кредиту - 6 252,79 дол. США, що еквівалентно 144 380,45 грн.; відсотки 35 518,77 дол. США, що еквівалентно 820 148,46 грн.; підвищені відсотки 2 235,24 дол. США, що еквівалентно 51 612,85 грн. Для забезпечення виконання зобов`язань [PERSON] за генеральним договором № ВL94 від 05 вересня 2007 року було укладено договір іпотеки № 4844 між ПАТ «Універсал Банк» та відповідачем [PERSON] . [PERSON]. передала в іпотеку належну їй на праві власності квартиру [ADDRESS] . Позивач вказує, що у зв`язку з невиконанням [PERSON] зобов`язань за кредитним договором необхідно звернути стягнення на предмет іпотеки. Ухвалою суду від 21.05.2013 року відкрите провадження у справі (т. 1 а.с. 52). 16.07.2013 р. відповідачем [PERSON]. в особі представника [PERSON] був поданий зустрічний позов до ПАТ «Універсал Банк», [PERSON] про визнання недійсним договору іпотеки від 05 вересня 2007 року. Вимоги зустрічного позову мотивовані тим, що [PERSON]. та [PERSON] перебувають у шлюбі з 30 квітня 1985 року. 05.09.2007 року між [PERSON] та ПАТ «Універсал Банк» укладено генеральний договір про надання кредитних послуг № ВL94 та Додаткову угоду № ВL94-К/1 від 05 вересня 2007 року до генерального договору, згідно якої [PERSON] було надано кредитні кошти у розмірі 200 000 дол. США зі сплатою 14 % річних строком повернення до 01.09.2027 року. Позивач за зустрічним позовом [PERSON]. зазначає, що 05.09.2007 року вона уклала з ПАТ «Універсал Банк» договір іпотеки № 4844, згідно якого було передано в заставу квартиру [ADDRESS] . Ця квартира була придбана нею та [PERSON] в шлюбі на підставі договору купівлі-продажу квартири від 13.04.2004 року укладеного між нею та [PERSON] Вказує, що при підписанні договору іпотеки потрібна нотаріально посвідчена письмова згода чоловіка, якої на момент вчинення правочину не було, про що їй стало відомо від свого представника. Зазначає, що вона передала спірну квартиру не маючи на те правових підстав та не розуміючи наслідків своїх дій, виступивши майновим поручителем за кредитними зобов`язаннями чоловіка. Вважає, що договір іпотеки має бути визнаний недійсним відповідно положень ст. ст. 60 ч. 1; 65 ч. ч. 2, 3 СК України, ст. ст. 369 ч. 4, 578 ЦК України (т. 1 а.с. 70, 71). Також 16.07.2013 р. відповідач [PERSON] подав зустрічний позов до ПАТ «Універсал Банк», [PERSON]. про визнання договору іпотеки від 05 вересня 2007 року недійсним. Вимоги зустрічного позову мотивує тим, що 05.09.2007 року між ним та ПАТ «Універсал Банк» укладено генеральний договір про надання кредитних послуг № ВL94 та Додаткову угоду до генерального договору за № ВL94-К/1 від 05.09.2007 року, згідно яких було надано кредитні кошти у розмірі 200 000 дол. США зі сплатою 14 % річних терміном повернення до 01.09.2027 року. Зазначає, що 05 вересня 2007 року між його дружиною [PERSON]. (з якою перебувають у зареєстрованому шлюбі з 1985 року) та ПАТ «Універсал Банк» було укладено договір іпотеки № 4844, згідно якого передано в заставу квартиру [ADDRESS] , яка ними була придбана в шлюбі на підставі договору купівлі-продажу квартири від 13.04.2004 року. Вказує, що про передачу в заставу саме квартири, а не земельних ділянок, про які він повідомляв працівників банку при оформленні кредитного договору, йому стало відомо від дружини весною 2012 року коли їй з банку почали телефонувати з попередженнями забрати квартиру, якщо чоловік не поверне кредитні кошти. Тоді йому дружина пояснила, що в день оформлення кредитного договору у неї з собою були документи на земельні ділянки і на квартиру, які взяв співробітник банку, повідомивши її, що чоловік дав згоду на оформлення, та надав документи нотаріусу, який підготував якийсь договір, який вона не читаючи підписала, так як не володіє українською мовою. [PERSON] зазначає, що в день підписання договору його не запрошували до нотаріуса і жодного нотаріально посвідченого документу він не підписував. Вважає, що договір іпотеки підлягає визнанню недійсним, так як за своєю суттю не є дрібним побутовим, має високу вартість, при цьому він не надавав згоди на укладення [PERSON]. договору іпотеки, як і не надавав останній жодних повноважень на укладення будь яких правочинів щодо розпорядження спільним майном (т. 1 а.с. 76, 77). Ухвалою суду від 05.08.2013 року вимоги за зустрічним позовом [PERSON] до Публічного акціонерного товариства "Універсал Банк", [PERSON] про визнання недійсним договору іпотеки та вимоги за зустрічним позовом [PERSON] до Публічного акціонерного товариства "Універсал Банк", [PERSON] про визнання недійсним договору іпотеки об`єднані в одне провадження з первісним позовом Публічного акціонерного товариства "Універсал Банк" до [PERSON] , [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором та звернення стягнення на предмет іпотеки (т. 1 а.с. 80, 81). Представником ПАТ «Універсал Банк» подані заперечення від 21.10.2013 р. на зустрічні позовні заяви, у яких просить відмовити [PERSON] та [PERSON]. у задоволенні зустрічних позовів про визнання недійсним договору іпотеки № 4844 від 05.09.2007 року з посиланням на те, що доводи позивачів спростовуються нотаріально посвідченою заявою від 05.09.2007 року, в якій [PERSON] дав згоду своїй дружині [PERSON]. на заставу квартири [ADDRESS] та укладення договору іпотеки. Посилання [PERSON] на те, що його дружина [PERSON]. не володіє українською мовою та не розуміла змісту договору, який підписала, є неправдивими та такими, що вводять суд в оману. Позивач [PERSON]. знає та розуміє українську мову, оскільки нею був укладений договір купівлі-продажу квартири від 13.04.2004 року з продавцем [PERSON] , який також був складений українською мовою; будь які застереження в договорах про здійснення їх перекладу у письмовій або усній формі відсутні (т. 1 а.с. 85-87). Ухвалою суду від 22.10.2013 року задоволено клопотання представника [PERSON]. [PERSON] про витребування доказів (т. 1 а.с. 91, 92). Ухвалою суду від 26.12.2013 року призначено проведення судової почеркознавчої експертизи, провадження у справі на час проведення експертизи зупинено (т. 1 а.с. 134-136). Після повернення справи з КНДІСЕ без виконання експертизи ухвалою суду від 08.07.2014 р. провадження по справі було відновлено (т. 1 а.с. 141). Ухвалою суду від 04.08.2014 р. за клопотанням [PERSON] витребувані оригінали письмових доказів (т. 1 а.с. 152, 153). Ухвалою суду від 08.08.2014 року призначено проведення судової почеркознавчої експертизи, провадження у справі на час проведення експертизи зупинено (т. 1 а.с. 165-167). Після отримання справи з КНДІСЕ зі складеним висновком судово-почеркознавчої експертизи ухвалою суду від 10.02.2015 р. провадження по справі відновлено (т. 1 а.с. 179). Ухвалою суду від 19.06.2015 р. відмовлено у задоволенні клопотання [PERSON] про зупинення провадження у справі (т. 1 а.с. 226). Ухвалою суду від 14.07.2015 р. зупинене провадження у справі до набрання законної сили судового рішення Дніпровського районного суду м. Києва у цивільній справі 755/11296/15-ц за позовом [PERSON] до ПАТ «Універсал Банк», третя особа [PERSON]. про визнання недійсним кредитного договору та договору іпотеки (т. 1 а.с. 243, 244). Ухвалою суду від 18.03.2016 р. відновлено провадження по справі (т. 2 а.с. 4). Ухвалою суду від 23.05.2016 р. призначено проведення судової економічної експертизи, провадження по справі зупинене до отримання висновку експертів (т. 2 а.с. 50-52). Після повернення справи без виконання ухвали провадження по справі відновлено ухвалою суду від 03.02.2017 р. (т. 2 а.с. 73). Ухвалою суду від 15.03.2017 р. за клопотанням [PERSON] призначено проведення економічної експертизи, провадження по справі зупинене до проведення експертизи (т. 3 а.с. 92-94). Після отримання висновку експерта провадження у справі відновлено ухвалою суду від 18.12.2017 р. (т. 3 а.с. 130). Представниками ПАТ Універсал Банк» 01.04.2015 р., 19.11.2018 р., 09.04.2019 р. подавались заяви про збільшення та уточнення позовних вимог. 24.01.2019 р. представником [PERSON]. [PERSON] подані додаткові пояснення з прохання відмовити в задоволенні первісного позову в повному обсязі у зв`язку з необгрунтованістю і недоведеністю позовних вимог. Зазначено, що розрахунок заборгованості здійснено невірно, є неналежним доказом у справі проведена оцінка вартості квартири, вимоги є передчасними за відсутності попереднього повідомлення відповідачів щодо необхідності дострокового повернення кредиту, наявне подвійне стягнення за вимогами про звернення стягнення на предмет іпотеки та стягнення коштів (т. 3 а.с. 225-228). 09.04.2019 р. представником ПАТ «Універсал Банк» Сербіною А.О. подані пояснення по справі з проханням задовольнити позов банку в повному обсязі, у яких зазначено, що після виявлення технічної помилки представником позивача повторно подано заяву про уточнення позовних вимог, на вимогу суду надано актуальний розрахунок, заперечення відповідача є надуманими, розмір заборгованості підтверджується наявними у справі первинними документами - виписками по особовому рахунку (т. 4 а.с. 1-5). В судовому засіданні представник ПАТ «Універсал Банк» Сербіна А.О. підтримала первісний позов, у задоволенні зустрічних позовних заяв просила відмовити, надала пояснення, викладені у запереченнях та письмових поясненнях. Відповідач [PERSON] , який є позивачем за зустрічним позовом, просив відмовити у первісному позові та задовольнити зустрічні позовні заяви, пояснив, що ним сплачено кредит у розмірі 217 000 дол. США, також він намагався в позасудовому порядку вирішити спір, однак домовленості не досягнуто. Представник відповідача [PERSON]. , яка є позивачем за зустрічним позовом, [PERSON] в судовому засідання заперечувала проти позову ПАТ «Універсал Банк», посилаючись на його недоведеність і безпідставність, та просила задовольнити зустрічні позови. Суд, вислухавши пояснення представника позивача - відповідача за зустрічними позовами ПАТ «Універсал Банк» Сербіної А.О., відповідача - позивача за зустрічним позовом [PERSON] , представника відповідача - позивача за зустрічним позовом [PERSON]. - [PERSON] , вивчивши матеріали справи, оцінивши надані докази в їх сукупності, приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що 05 вересня 2007 року між ВАТ «Банк Універсальний» та [PERSON] було укладено Генеральний договір про надання кредитних послуг № ВL94 та Додаткову угоду № ВL94-К/1 від 05 вересня 2007 року до Генерального договору, відповідно до умов яких банк надав відповідачу кредит у розмірі 200 000 дол. США зі строком користування до 01 вересня 2027 року та сплатою 14 % річних (базової процентної ставки) за користування кредитом (далі по тексту - кредитний договір, т. 1 а.с. 100-113). Для забезпечення виконання зобов`язань [PERSON] за кредитним договором 05 вересня 2007 року між ВАТ «Банк Універсальний» та [PERSON] був укладений договір іпотеки, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Русанюком З.З., зареєстрований у реєстрі за № 4844, предметом якого є квартира [ADDRESS] , яка належить іпотекодавцю на праві власності на підставі договору купівлі-продажу квартири від 30.04.2004 року, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Зубко І.І. за реєстровим № 1880, зареєстрованим 17.05.2004 р. в Київському міському бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на об`єкти нерухомого майна, записаним в реєстрову книгу № 328-216 за реєстровим № 43001 (далі - договір іпотеки, т. 1 а.с. 20-23). Відповідачем за первісним позовом (позивачем за зустрічним позовом) [PERSON] його прізвище « [PERSON] » було змінено на « [PERSON] » (довідка від 14.03.2013 року, т. 1 а.с. 78). Відповідачем (позивачем за зустрічним позовом) [PERSON]. прізвище « [PERSON] » змінено на «[PERSON]» (свідоцтво про зміну імені від 13.06.2017 року, т. 3а.с. 187). Шлюб між [PERSON] та [PERSON]. був зареєстрований 30.04.1985 року (копія свідоцтва про укладення шлюбу - т. 1 а.с. 72). Отже, квартира [ADDRESS] була придбана [PERSON]. за час шлюбу, тому відповідно до положень ст. 60 СК України, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Вимоги зустрічних позовів про визнання недійним договору іпотеки грунтуються на тому, що [PERSON]. передавала в заставу вказану квартиру без письмової згоди чоловіка [PERSON] , останньому не було відомо про укладення цього договору, згоди на укладення спірного правочину [PERSON] не надавав. Відповідно до ст. 203 Цивільного кодексу України, Зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. За нормою ст. 578 ЦК України, майно, що є у спільній власності, може бути передане у заставу лише за згодою усіх співвласників. Згідно частин 2, 3 ст. 65 Сімейного кодексу України, при укладенні договорів одним із подружжя вважається, що він діє за згодою другого з подружжя. Дружина, чоловік має право на звернення до суду з позовом про визнання договору недійсним як такого, що укладений другим із подружжя без її, його згоди, якщо цей договір виходить за межі дрібного побутового. Для укладення одним із подружжя договорів, які потребують нотаріального посвідчення і (або) державної реєстрації, а також договорів стосовно цінного майна, згода другого з подружжя має бути подана письмово. Згода на укладення договору, який потребує нотаріального посвідчення і (або) державної реєстрації, має бути нотаріально засвідчена. Проте позовні вимоги зустрічних позовів спростовуються письмовими доказами, а саме наданою суду оригіналом заяви [PERSON] поданої нотаріусу, у якій зазначено про те, що [PERSON] надає згоду своїй дружині [PERSON]. на заставу квартири [ADDRESS] та укладення нею договору іпотеки від 05.09.2007 року з ВАТ «Банк Універсальний». Заява посвідчена приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Русанюк З.З. 05.09.2007 р. за реєстровим № 827-р на нотаріальному бланку серії ВЕТ № 193552 (т. 1 а.с.159). За висновком експертів КНДІСЕ за результатами проведення судово-почеркознавчої експертизи від 30.01.2015 р. № 13133/13134/14-32, складеним на виконання ухвали суду від 08.08.2014 року, підпис від імені [PERSON] в графі «підпис» у заяві від 05.09.2007 року (ВЕТ № 193552), складеній від імені [PERSON] про надання згоди дружині [PERSON]. на заставу та укладання договору іпотеки від 05.09.2007 р. з ВАТ «Банк Універсальний», виконаний [PERSON] рукописним способом без попередньої технічної підготовки чи застосування технічних засобів (т. 1 а.с. 172-175). Суд приймає до уваги вказаний висновок експертів, який не спростований позивачами за зустрічним позовом, та вважає, що вимоги зустрічних позовів [PERSON] та [PERSON] про визнання недійсним договору іпотеки задоволенню не підлягають за недоведеністю. При цьому суд також враховує наступні обставини. Згідно положень частини 1 ст. 202 Цивільного кодексу України, правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. В пункті 1.1.1. Генерального договору, укладеного між ВАТ «Банк Універсальний», правонаступником якого є ПАТ «Універсал Банк», та [PERSON] , сторони погодили, що умови і порядок надання, сума, строк і порядок виконання зобов`язань, розмір і порядок плати за кредитні послуги стосовно кожної кредитної послуги у межах цього договору оформлюється додатковою угодою до цього договору у формі окремої індивідуальної угоди, що є невід`ємною частиною цього договору. Пунктом 1.2.1 Генерального договору обумовлено виконання зобов`язань позичальником не пізніше 01 вересня 2027 року. 05 вересня 2007 року між ВАТ «Банк Універсальний» та [PERSON] укладено додаткову угоду до Генерального договору про надання кредитних послуг, відповідно до умов якого умов якого банк зобов`язався надати відповідачу [PERSON] кредит в сумі 200 000 доларів США, а, останній, зобов`язався прийняти, належним чином використовувати і повернути банку кредитні кошти та сплатити плату за користування кредитом у порядку та на умовах зазначених у цій угоді. Пунктом 3.1 даної угоди визначено, що за користування кредитних коштів у межах встановленого строку кредитування встановлюється процентна ставка у розмірі 14% річних. Факт отримання кредитних коштів у розмірі 200 000 дол. США [PERSON] не оспорюється, при цьому відповідачі не визнають заявлену ПАТ «Універсал Банк» до стягнення ціну позову. Позивач за первісним позовом просить стягнути заборгованість станом на 05.03.2015 року у розмірі 146 672,68 дол. США, що еквівалентно в національній валюті України за офіційним курсом НБУ - 3 386 754,83 грн., що включає: суму дострокового стягнення кредиту - 102 665,88 дол. США, що еквівалентно 2 370 613,07 грн.; прострочену заборгованість по кредиту - 6 252,79 дол. США, що еквівалентно 144 380,45 грн.; відсотки 35 518,77 дол. США, що еквівалентно 820 148,46 грн.; підвищені відсотки 2 235,24 дол. США, що еквівалентно 51 612,85 грн. Рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 13.01.2016 року у справі № 755/11296/15-ц, ухваленим за позовом [PERSON] до Публічного акціонерного товариства «Універсал банк», третя особа [PERSON] про визнання кредитного договору та договору іпотеки недійсними (т. 2 а.с. 1-3 зв.) встановлено, що [PERSON] у квітні 2011 року частково достроково погасив заборгованість за кредитом, при цьому сума 81 433,33 дол. США була зарахована по сплаті тіла кредиту. За умовами кредитного договору визначено, що у разі дострокового часткового погашення кредиту позичальник зобов`язаний підписати новий (скоригований) графік погашення кредиту. Після часткового дострокового погашення кредиту [PERSON] до ПАТ «Універсал Банк» з питання укладення нового графіку погашення кредитних коштів не звертався та суду також не доведено обставин відмови банку щодо проведення розрахунку коригування аніїтетного платежу у зв`язку з достроковою сплатою [PERSON] кредитних коштів. З наданого ПАТ «Універсал Банк» розрахунку заборгованості убачається, що з квітня 2011 року [PERSON] до сплати нараховані відсотки у меншому розмірі, ніж визначено графіком платежів, отже ануїтетний платіж банком було скореговано у сторону зменшення через зменшення залишку заборгованості за тілом кредиту на який нараховуються відсотки (т. 1 а.с. 109-113, т. 3 а.с. 246-248). При цьому суд також враховує висновок експерта КНДІСЕ за результатами проведення судово-економічної експертизи від 05.12.2017 року № 7143/17-45, складений на ухвалу суду від 15.03.2017 р., відповідно якого встановлено, що сума заборгованості [PERSON] за основним боргом по кредиту станом на 05.03.2015 року за Генеральним договором про надання кредитних послуг № ВL94 від 05.09.2007 р. та додатковою угодою № ВL94-К/1 від 05.09.2007 р. до нього, укладеними між ПАТ «Універсал Банк» та [PERSON] , складає 106 422,52 дол. США (т. 3 а.с. 104-113 зв.). Вищевказаний висновок судового експерта позивачем за первісним позовом не спростований належними та допустимими доказами, тому суд бере його до уваги, у зв`язку з чим встановив, що станом на 05.03.2015 р. розмір заборгованості [PERSON] по тілу кредиту складає загальну суму 106 422,52 долари США. Перевіряючи складений позивачем помісячний розрахунок заборгованості по процентам за ставкою 14 % річних, враховуючи виписки по рахунку [PERSON] , встановлено, що станом на 05.03.2015 р. заборгованість по відсоткам становить у розмірі 35 518,77 дол. США. В ході розгляду справи відповідачами [PERSON] та [PERSON] вказаний розмір заборгованості по відсоткам не спростовано, як і не надано суду доказів на підтвердження належного виконання [PERSON] взятих на себе зобов`язань. В решті позовних вимог про стягнення заборгованості, у тому числі в частині стягнення підвищених відсотків у розмірі 2 235,24 дол. США, первісний позов задоволенню не підлягає за недоведеністю, виходячи з наступного. Пунктом 3.2 додаткової угоди визначено, що за користування кредитними коштами понад строк (або терміни погашення за графіком погашення кредиту), встановлений Генеральним договором та/або додатковою угодою, процентна ставка встановлюється в розмірі 28% річних. Розмір такої підвищеної процентної ставки застосовується до всієї простроченої суми основного боргу позичальника. Нарахування та облік таких процентів Банк здійснюється відповідно до умов Генерального договору та цієї додаткової угоди та вимог чинного законодавства. При цьому порядок зміни процентної ставки визначено саме розділом 5 генерального договору, пунктом 5.2 якого обумовлено, що сторони погодили, що банк може збільшити розміри процентних ставок в наступному порядку: про встановлення нової процентної ставки із зазначенням її розміру позичальник повідомляється шляхом направлення йому банком поштою відповідного рекомендованого листа (повідомлення) за адресою позичальника, що вказана у розділі 8 цього договору, або за іншою адресою, яку позичальник письмово повідомив банку при зміні адреси. Така нова процентна ставка починає діяти через 45 календарних днів з дати відправлення банком позичальнику повідомлення, при цьому банк застосовує таку процентну ставку без укладання сторонами відповідної угоди про внесення змін до договору. У разі незгоди з таким новим розміром процентної ставки позичальник має право протягом 45 календарних днів з дати відправлення йому банком повідомлення достроково повернути банку всю суму заборгованості за договором, сплати в повному обсязі сплату за кредит, розмір яких визначається відповідною діючою ставкою за цим договором, а також здійснити інші платежі за договором, при цьому позичальник не звільняється від обов`язків щодо сплати можливих комісій банку за дострокове повернення кредитних послуг. Окрім вищенаведеного, будь яких інших умов щодо застосування підвищеної процентної ставки за користування кредитними коштами понад строк, положення генерального договору до додаткової угоди не містять. Суд критично ставиться до доводів позивача за первісним позовом щодо направлення вимоги [PERSON] та [PERSON]. про сплату заборгованості по кредиту та процентам за кредитним договором, оскільки ця вимога не містила інформацію стосовно застосування підвищеної процентної ставки, крім того, такі вимоги відповідачами не отримувались, оскільки вони надсилались за невірною адресою: м. Київ , б -р [ADDRESS] , що є відмінною від адреси позичальника у кредитному договорі - [ADDRESS] (т. 1 а.с. 39-41, 106). При цьому позивачем також не надано доказів про повідомлення відповідачами про зміну адреси на яку були надіслані вимоги. За правилами статті 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. З урахуванням викладеного суд вважає, що заборгованість за підвищеними відсотками позивачем нарахована без дотримання умов укладеного правочину, тому у задоволенні цих вимог слід відмовити. Отже, з відповідача [PERSON] на користь ПАТ "Універсал Банк" підлягає стягненню заборгованість за кредитним договором станом на 05.03.2015 року у розмірі 141 941 доларів США 29 центів, що включає: суму заборгованості за основним боргом по кредиту 106 422,52 долари США та відсотки 35 518,77 дол. США. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться (ст. 526 ЦК України). Згідно ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Відповідно ч.1 ст. 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. В частині позовної вимоги про звернення стягнення на предмет іпотеки суд вважає за необхідне зазначити наступне. За приписом ч. 1 ст. 546 ЦК України, виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком. Окремим видом застави є іпотека - застава нерухомого майна, що залишається у володінні заставодавця або третьої особи (ч.1 ст. 575 ЦК України). Як зазначено вище, в забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором 05.09.2007 між ВАТ «Банк Універсальний» та Фурік (Ісаковою) В.М. укладено договір іпотеки, за умовами якого остання передала в іпотеку банку квартиру [ADDRESS] , що складається з трьох житлових кімнат, загальною площею 123 кв.м., житловою площею 66,90 кв.м. Пунктом 4.1 договору іпотеки передбачено, що звернення стягнення здійснюється іпотекодержателем у випадках та на підставах, передбачених законодавством України, зокрема: у разі порушення будь-якого основного зобов`язання, що забезпечене іпотекою за цим договором, та/або будь-якого зобов`язання іпотекодавця за цим договором. Відповідно до пункту 4.5 договору іпотеки звернення стягнення за рішенням суду та виконавчим написом нотаріуса здійснюється відповідно до Закону України «Про іпотеку». Згідно ст. 33 Закону України «Про іпотеку», у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов`язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов`язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки, якщо інше не передбачено законом. Право іпотекодержателя на звернення стягнення на предмет іпотеки також виникає з підстав, встановлених статтею 12 цього Закону. Пунктом 1.3 договору іпотеки від 05.09.2008 року визначено, що іпотекодавець та іпотекодержатель ознайомлені з усіма умовами основного договору, що обумовлюють зобов`язання, в тому числі стосовно можливості зміни розміру зобов`язань у більшу та/або меншу сторону, строку і порядку виконання забезпеченого цим договором. Сторони досягли згоди відносно розміру, строку і порядку виконання зобов`язань, що забезпечуються іпотекою відповідно до цього договору, розуміючи при цьому можливість зміни розміру таких зобов`язань у більшу/або меншу сторону, строку і порядку його виконання у випадках, передбачених умовами договору, що обумовлюють основне зобов`язання. Статтею 39 Закону України «Про іпотеку» визначено, що у разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет іпотеки у рішенні суду зазначаються: загальний розмір вимог та всі його складові, що підлягають сплаті іпотекодержателю з вартості предмета іпотеки; опис нерухомого майна, за рахунок якого підлягають задоволенню вимоги іпотекодержателя; заходи щодо забезпечення збереження предмета іпотеки або передачі його в управління на період до його реалізації, якщо такі необхідні; спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів або застосування процедури продажу, встановленої статтею 38 цього Кодексу; пріоритет та розмір вимог інших кредиторів, які підлягають задоволенню з вартості предмета іпотеки; початкова ціна предмета іпотеки для його подальшої реалізації. Згідно висновку ТОВ «Агентство незалежної оцінки «Ваш експерт» про вартість майна, ринкова вартість предмета іпотеки квартири [ADDRESS] становить 102 829 дол. США (еквівалент 2 869 300 грн) (т. 4 а.с. 6-23). Суд вважає даний висновок належним доказом на підтвердження вартості квартири, доказів, які б спростовували цей висновок, поданий суду позивачем, з боку сторони відповідачів надано не було. Суд не приймає до уваги доводи відповідачів за первісним позовом щодо здійснення ПАТ «Універсал Банк» подвійного стягнення, оскільки позичальник за кредитним договором відмінний від особи іпотекодавця та у заявлений спосіб позивач просить захистити порушене право, як кредитор, відповідно укладених правочинів. Як роз`яснено у пункті 9 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30.03.2012 року за № 5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин», право вибору способу судового захисту, передбаченого законом або договором (дострокове стягнення кредиту, стягнення заборгованості, у тому числі шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки/застави, одночасне заявлення відповідних вимог у разі, якщо позичальник є відмінною від особи іпотекодавця (майновий поручитель), одночасне заявлення вимог про стягнення заборгованості з позичальника з вимогами про стягнення заборгованості шляхом звернення стягнення на предмет застави/іпотеки, належні іпотекодавцю, який не є позичальником, розірвання кредитного договору, набуття права власності на предмет іпотеки тощо) належить виключно позивачеві (ч.1 ст. 20 ЦК, ст.ст. 3, 4 ЦПК). Відповідно до ст. 572 ЦК України, в силу застави (іпотеки) кредитор має право у разі невиконання боржником зобов`язання, забезпеченого заставою (іпотекою), одержати задоволення за рахунок заставленого майна. Згідно положень ст. 1 Закону України «Про іпотеку», іпотека - це вид забезпечення виконання зобов`язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов`язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом. Іпотека має похідний характер від основного зобов`язання і є дійсною до припинення основного зобов`язання або до закінчення строку дії іпотечного договору (ч. 5 ст. 3 Закону України «Про іпотеку»). Згідно ст. 14 ЦК України цивільні обов`язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства. Статтею 509 ЦК України передбачено, що зобов`язанням є правовідношення, в яких одна сторона (відповідач) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від відповідача виконання його обов`язку. Відповідно до ст.ст. 526, 530 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. (ч.1 ст.612 ЦК України). Одностороння відмова від зобов`язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов`язання (ч.2 ст.615 ЦК України). Змістом ч. 1 ст. 625 ЦК України визначено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Відповідно ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом (ст. 611 ЦК України). Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню частково, а саме з [PERSON] на користь ПАТ "Універсал Банк" слід стягнути заборгованість за кредитним договором станом на 05.03.2015 р. в розмірі 141 941 дол. США 29 центів, що включає: заборгованість за основним боргом по кредиту 106 422,52 долари США та відсотки 35 518,77 дол. США. В рахунок погашення заборгованості слід звернути стягнення на предмет іпотеки - квартиру [ADDRESS] , що належить [PERSON] , шляхом проведення прилюдних торгів в межах процедури виконавчого провадження за початковою ціною, встановленою на рівні 102 829 доларів США (еквівалентно 2 869 300 грн.) для задоволення грошових вимог ПАТ "Універсал Банк" за кредитним договором. При цьому судом враховується, що відповідно до Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» протягом його дії не може бути примусово стягнуте (відчужене без згоди власника) нерухоме житлове майно, яке вважається предметом застави згідно із ст. 4 Закону України «Про заставу» та/або предметом іпотеки згідно зі ст. 5 Закону України «Про іпотеку», якщо таке майно виступає як забезпечення зобов`язань громадянина України (позичальника або майнового поручителя) за споживчими кредитами, наданими йому кредитними установами - резидентами України в іноземній валюті, та за умови, що таке нерухоме житлове майно використовується як місце постійного проживання позичальника/майнового поручителя або є об`єктом незавершеного будівництва нерухомого житлового майна, яке перебуває в іпотеці, за умови, що у позичальника або майнового поручителя у власності не знаходиться інше нерухоме житлове майно; загальна площа такого нерухомого житлового майна (об`єкта незавершеного будівництва нерухомого житлового майна) не перевищує 140 кв. м для квартири та 250 кв. м для житлового будинку. Статтею 3 Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» передбачено, що зазначений Закон набирає чинності з дня його опублікування та втрачає чинність з дня набрання чинності законом, який врегульовує питання особливостей погашення основної суми заборгованості, вираженої в іноземній валюті, порядок погашення (урахування) курсової різниці, що виникає в бухгалтерському та (або) податковому обліку кредиторів та позичальників, а також порядок списання пені та штрафів, які нараховуються (були нараховані) на таку основну суму заборгованості. У цивільному законодавстві мораторій визначається як відстрочення виконання зобов`язання (п. 2 ч. 1 ст. 263 ЦК України). Отже, мораторій не звільняє від виконання зобов`язання, а є відстроченням виконання певних обов`язків, відкладення певних дій на визначений чи невизначений період на підставі спеціального акта. Встановлений Законом України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» мораторій на стягнення нерухомого житлового майна громадян України, наданого як забезпечення зобов`язань за кредитами в іноземній валюті, не передбачає втрату кредитором права на звернення стягнення на предмет іпотеки (застави) у випадку невиконання боржником зобов`язань за договором, а лише тимчасово забороняє примусово стягувати (відчужувати без згоди власника). З відомостей адресно-довідкового підрозділу ГУДМС України в м. Києві вбачається, що відповідачі мають зареєстроване місце проживання за адресою: [ADDRESS] , а саме в квартирі на яку позивач просить звернути стягнення, загальна площа якої становить 123 кв.м. (т. 1 а.с. 20, 50, 51). Позивачем не доведено та судом не встановлено обставин того, що відповідачі на праві власності мають також ще будь яке інше житлове приміщення, окрім спірного майна. Виходячи з викладеного, вимога про звернення стягнення на предмет іпотеки за вказаних обставин задовольняється судом з ухваленням відповідного рішення, а його виконання здійснюється з урахуванням Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті». Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України з відповідачів [PERSON] та [PERSON] на користь ПАТ "Універсал Банк" необхідно стягнути судовий збір у розмірі по 1 827 грн. з кожного.

Outcome: partial