Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-29 00:00:00

20 листопада 2020 року до Миргородського міськрайонного суду Полтавської області звернувся з позовною заявою [PERSON] до Акціонерного товариства «Альфа-Банк» про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, третя особа: приватний нотаріус Івано-Франківського міського нотаріального округу Івано-Франківської області Личук Тарас Володимирович. Просив визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис № 2904, вчинений приватним нотаріусом Івано-Франківського міського нотаріального округу Івано - Франківської області Личуком Тарасом Володимировичем 29 серпня 2020 року щодо стягнення заборгованості за кредитним договором № 727/059 від 21 грудня 2006 року та стягнути з Акціонерного товариства «Альфа-Банк»на його користь безпідставно отримані кошти в сумі 4924,40 грн. та понесені ним судові витрати. Мотивуючи позовні вимоги, тим що 21.12.2006 року між Акціонерним комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк» та позивачем було укладено договір кредиту № 727/059 за умовами якого позивач отримав кредитні кошти в сумі 500000 грн. зі сплатою 18 процентів річних, з порядком погашення заборгованості за кредитом згідно графіку погашення, який міститься в додатку 1 до цього договору і є невід`ємною складовою частиною цього договору, та кінцевим терміном повернення заборгованості 20 грудня 2013 року. 31.01.2017 року ПАТ «Укрсоцбанк» звернулося до Миргородського міськрайонного суду Полтавської області з позовом до позивача про стягнення заборгованості за вказаним кредитним договором. Рішенням Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 10 березня 2017 року у справі № 541/216/17 в задоволенні позову Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором відмовлено за пропуском строків позовної давності. Наприкінці жовтня позивач дізнався, що постановою приватного виконавця Скрипника В.Л. від 06.10.2020 року відкрито виконавче провадження № 63203986 щодо виконання виконавчого напису приватного нотаріуса Івано-Франківського міського нотаріального округу Івано- Франківської області Личука Тараса Володимировича (далі - Третя особа) № 2904 від 29.08.2020 про стягнення на користь Акціонерного товариства «Альфабанк» заборгованість, що виникла за кредитним договором №727/059 від 21 грудня 2006 року, який укладений між Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк» (правонаступник Акціонерне товариство «Укрсоцбанк») та [PERSON] . Стягнення заборгованості проводиться за період з 01 червня 2017 року по 01 червня 2020 року. Загальна сума заборгованості 1002717 (один мільйон дві тисячі сімсот сімнадцять) грн. 13 коп. Ознайомившись з матеріалами виконавчого провадження № 63203986, позивач вважає, що виконавчий напис № 2904 від 29.08.2020 вчинено з грубими порушеннями порядку вчинення виконавчих написів нотаріусами, і, як наслідок, відкрито неправомірне провадження щодо виконання вказаного виконавчого напису. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172 (далі - Перелік). Позивач зазначає, що як на день вчинення оскаржуваного виконавчого напису так і на даний час, редакція Переліку передбачає можливість вчинення виконавчого напису лише на підставі оригіналу нотаріально посвідченого договору, однак, нотаріус вчинив виконавчий напис на підставі договору кредиту №727/059 від 21.12.2006 року, який нотаріально не посвідчений, посилаючись при цьому на нечинний п. 2 Переліку. Позивач зазначає, що відповідно до статті 88 Закону України «Про нотаріат», нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років. Позивач зазначає, що якщо нотаріус при вчиненні виконавчого напису керувався п. 2 Переліку (хоч він і є нечинним), то відповідно до цього пункту для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувана про непогашення заборгованості. Позивач відмічає, що надана відповідачем нотаріусу «Виписка з рахунку [PERSON] із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості за Кредитним договором 727/059» без дати і номера не є первинним документом, а фактично є довідкою про заборгованість боржника, із якої неможливо зрозуміти, коли у відповідача виникло право вимоги, відсутні дані щодо останньої дати погашення за наданим кредитом, тощо. Позивач зазначає, що як вбачається з матеріалів виконавчого провадження, при вчиненні виконавчого напису нотаріус - третя особа, не витребовував від відповідача чи позивача первинні документа щодо видачі кредиту та здійснення його часткового погашення (платіжні доручення меморіальні ордери, розписки, чеки тощо), тому у нотаріуса були відсутніми підстави вважати, що розмір заборгованості позивача перед відповідачем, а також суми комісій та процентів, зазначені у виконавчому написі, є безспірними. Таким чином, передбачена законодавством засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувач; про непогашення заборгованості відповідачем нотаріусу не надана. За відсутності такої виписки з особового рахунку боржника нотаріус не мав права на вчиненняти виконавчого напису. Також позивач зазначає, що у так званій «Виписці з рахунку» відповідач зазначає про направлення Боржнику письмової вимоги (повідомлення) про надання терміну для погашення заборгованості до 10.09.2020, не вказуючи при цьому коли ця вимога була направлена. Позивач стверджує, що йому невідомо, чи надавались нотаріусу копія цієї вимоги та докази її направлення, але він такої вимоги від відповідача не отримував. За таких обставин позивач вважає, що у нотаріуса не було підстав вважати, що заборгованість є безспірною. Позивач зазначає, що виконавчий напис викладений повністю на спеціальному бланку, а не на оригіналі документа чи його дублікаті, що встановлює заборгованість, що вказує на порушення нотаріусом пп. 5.1. та 5.2. пункту 5 глави 16 розділу II Порядку вчинення нотаріальних дій. У спірному виконавчому написі нотаріус вказує, що боргові зобов`язання у позивача виникли за Кредитним договором № 727/059 від 21 грудня 2006 року, строк платежу настав, боржником допущено прострочення платежів, стягнення заборгованості проводиться за період з 01 червня 2017 по 01 червня 2020 року. Позивачу незрозуміло, з яких міркувань зазначено саме такий період стягнення заборгованості, але вказана заборгованість не могла виникнути в цей період, оскільки відповідно до п. 4.4 Договору кредиту № 727/059 від 21 грудня 2006 року у випадку не виконання позичальником зобов`язань, визначених п.п. 3.3.2-3.3.10 цього договору протягом більше 30 днів, термін надання кредиту вважається таким, що закінчився та, відповідно, позичальник зобов`язаний погасити кредит та сплатити відсотки за фактичний час використання кредиту та нараховані штрафні санкції. Рішенням Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 10 березня 2017 року у справі № 541/216/17 встановлено, що кінцевий строк повернення кредиту 20 грудня 2013 року, останній платіж [PERSON] було проведено 22 вересня 2008 року. В зв`язку з цим суд прийшов до висновку про сплив трирічного строку позовної давності. Таким чином, із заявою про вчинення виконавчого напису відповідач звернувся після спливу трирічного строку із дня виникнення права вимоги. Відповідно до пункту 3.1 Порядку вчинення нотаріальних дій, нотаріус вчиняє виконавчі написи за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років. Позивач вважає що відповідачем пропущено строк, протягом якого він міг звернутися із заявою про вчинення оскаржуваного виконавчого напису. Враховуючи все вищевикладене, позивач стверджує, що є достатні правові підстави вважати виконавчий напис № 2904 від 29.08.2020 року, вчинений приватним нотаріусом Івано- Франківського міського нотаріального округу Івано-Франківської області Личуком Тарасом Володимировичем, вчиненим з порушенням вимог законодавства та таким, що не підлягає виконанню. На думку позивача кошти в сумі 4924,40 грн., списані з його банківського рахунку 20.10.2020 року на виконання постанови приватного виконавця Скрипника В.Л. від 09.10.2020 про арешт коштів боржника у виконавчому провадженні № 63203986, відкритому з виконання вказаного незаконного виконавчого напису, що підтверджується копією меморіального ордеру № К10205Ц4СТ від 20.10.2020 року, отримані відповідачем безпідставно, отже повинні бути стягнуті з відповідача на його користь. Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 20.11.2020 року дану справу розподілено судді Миргородського міськрайонного суду Полтавської області Куцин В.М. Ухвалою судді Миргородського міськрайонного суду Полтавської області Куцин В.М. від 24.11.2020 року відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження та призначено підготовче засідання у справі на 21.01.2021 року. Ухвалою Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 21.01.2021 року закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до судового розгляду на 22.03.2021 року. 22.03.2021 року відкладено розгляд справи у зв`язку із першою неявкою відповідача на 30.04.2021 року Позивач в судове засідання не з`явився. Представинк позивача, адвокат Сидоренко Ю.В. в судвому засіданні позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити з підстав викладених в позові. Відповідач, повідомлений належним чином про час та місце розгляду справи, не забезпечив явку свого представника в судове засідання, причини неявки суду не повідомив (а.с. 79). Третя особа в судове засідання не з`явилася, про час та місце розгляду повідомлений належним чином шляхом публікації оголошення на веб-сторінці Миргородського міськрайонного суду, офіційного веб-порталу судової влади (а.с.80). Відповідачу Акціонерному товариству «Альфа-Банк», відповідно до вимог ЦПК України, третій особі: приватному нотаріусу Івано-Франківського міського нотаріального округу Івано-Франківської області Личук Т. В. за місцем знаходження, були направлені копії позовної заяви та додатків до неї, копія ухвали суду про відкриття провадження у справі. Відповідачу надано строк для подання відзиву на позовну заяву з наданням суду доказів в обґрунтування свого відзиву та заперечень. Третій особі запропоновано надати до суду письмові пояснення по справі щодо позову або відзиву. Таким чином, відповідачу направлені документи відповідно до вимог ЦПК України, відзиву та заперечень від відповідача не надійшло. Третьою особою до суду заперечення, письмові пояснення по справі щодо позову не надано. Ухвалою Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 24.11.2020 року витребувано у приватного нотаріуса Івано-Франківського міського нотаріального округу Івано-Франківської області Личук Тараса Володимировича належним чином завірену копію виконавчого напису №2904 від 29.08.2020 року, а також належним чином засвідчені копії матеріалів нотаріальної справи щодо вчинення згаданого виконавчого напису. Від приватного нотаріуса Івано-Франківського міського нотаріального округу Івано-Франківської області Личук Т. В. витребувані судом докази не надійшли. З`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, всебічно та повно дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про задоволення позову з таких підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. У рішенні Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 10 березня 2017 року у справі № 541/216/17, провадження № 2/541/363/2017 встановлено, що 21.12.2006 року між Акціонерним комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк» (на даний час ПАТ «Укрсоцбанк») та [PERSON] було укладено договір кредиту №727/059 за умовами якого відповідач [PERSON] отримав кредитні кошти в сумі 500000 грн. зі сплатою 18 процентів річних, з порядком погашення заборгованості за кредитом згідно графіку погашення, який міститься в додатку 1 до цього договору і є невід`ємною складовою частиною цього договору, та кінцевим терміном повернення заборгованості 20 грудня 2013 року. Відповідно до п. 4.4 Договору у випадку не виконання позичальником зобов`язань, визначених п.п. 3.3.2-3.3.10 цього договору протягом більше 30 днів, термін надання кредиту вважається таким, що закінчився та, відповідно, позичальник зобов`язаний погасити кредит та сплатити відсотки за фактичний час використання кредиту та нараховані штрафні санкції. Також, у рішенні Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 10 березня 2017 року у справі № 541/216/17, провадження № 2/541/363/2017 встановлено, що з розрахунку наданого позивачем, вбачається, що останній платіж відповідачем було проведено 22 вересня 2008 року. 31.01.2017 року ПАТ «Укрсоцбанк» звернулося до Миргородського міськрайонного суду Полтавської області з позовом до позивача про стягнення заборгованості за вказаним кредитним договором. Рішенням Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 10 березня 2017 року у справі № 541/216/17, провадження № 2/541/363/2017 в задоволенні позову Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором відмовлено за пропуском строків позовної давності. Вказане рішення суду набрало законної сили. Відповідно до ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Враховуючи викладене, суд вважає доведеним ті обставини, які встановлені у рішенні Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 10 березня 2017 року у справі № 541/216/17, провадження № 2/541/363/2017. Судом встановлено, що 29.08.2020 року приватним нотаріусом Івано-Франківського міського нотаріального округу Івано-Франківської області Личук Т. В. вчинено виконавчий напис зареєстрований в реєстрі за № 2904 про стягнення з [PERSON] на користь АТ «Альфа-банк» загальної суми заборгованості 1002717 (один мільйон дві тисячі сімсот сімнадцять) грн. 13 коп. (а. с. 11). Приватний нотаріус Івано-Франківського міського нотаріального округу Івано-Франківської області Личук Т. В., мотивував виконавчий напис тим, що заборгованість, виникла за кредитним договором №727/059 від 21 грудня 2006 року, (надалі - "Кредитний договір"), який укладений між Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк» (правонаступник Акціонерне товариство «Укрсоцбанк») (код ЄДРПОУ 00039019) та [PERSON] (надалі - "Боржник"), [INFO] , місце народження - м. Харків, реєстраційний номер облікової картки платника податків - [NUMBER] , адреса реєстрації: [ADDRESS] , фактичне місце проживання: невідоме, фактичне місце роботи - невідоме. Правонаступником усіх прав та обов`язків АТ «Укрсоцбанк» (код ЄДРПОУ 00039019) за вказаним кредитним договором є АТ «Альфа-Банк» (код ЄДРПОУ 23494714) на підставі Рішення № 5/2019 єдиного акціонера АТ «Укрсоцбанк» від 15 жовтня 2019 року про реорганізацію АТ «Укрсоцбанк» шляхом приєднання до АТ «Альфа-Банк». Строк платежу по Кредитному договору настав, Боржником допущено прострочення платежів. Стягнення заборгованості проводиться за період з 01 червня 2017 року по 01 червня 2020 року. Сума заборгованості складається з: -прострочена заборгованість за сумою кредиту - 437500 (чотириста тридцять сім тисяч п`ятсот) грн. 04 коп.; -прострочена заборгованість за відсотками та комісією - 561177 (п`ятсот шістдесят одна тисяча сто сімдесят сім) грн. 16 коп.; - строкова заборгованість за сумою Кредиту - 0 (нуль) грн. 00 коп.; -строкова заборгованість за відсотками та комісією - 2539 (дві тисячі п`ятсот тридцять дев`ять) грн. 93 коп.; -штрафні санкції - 0 (нуль) грн. 00 коп.; -суми плати, що здійснена Стягувачем за вчинення виконавчого напису - 1500 (одна тисяча п`ятсот) грн. 00 коп. Загальна сума заборгованості 1002717 (один мільйон дві тисячі сімсот сімнадцять) грн. 13 коп. Судом встановлено, що постановою приватного виконавця Скрипника В. Л. від 06.10.2020 року, відкрито виконавче провадження ВП № 63203986 з виконання виконавчого напису № 2904 виданого 29.08.2020 року приватним нотаріусом Івано-Франківського міського нотаріального округу Івано-Франківської області Личук Т. В. про стягнення з [PERSON] на користь АТ «Альфа-банк» загальної суми заборгованості 1002717 (один мільйон дві тисячі сімсот сімнадцять) грн. 13 коп. (а. с. 7-8). Відповідно до ст. 18 Цивільного кодексу України, нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом України «Про нотаріат» (надалі - Закон) та іншими актами законодавства України (ч. 1 ст. 39 Закону). Цим актом є, зокрема, Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений наказом Міністерства юстиції України 22.02.2012 №296/5 та зареєстрований у Міністерстві юстиції України 22 лютого 2012 року за №282/20595 (надалі - «Порядок»). Вчинення нотаріусом виконавчого напису це нотаріальна дія (п. 19 ст. 34 Закону). Правовому регулюванню процедури вчинення нотаріусами виконавчих написів присвячена Глава 14 Закону та Глава 16 розділу ІІ Порядку. Так, згідно із статтею 87 Закону, для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 № 1172 (надалі - «Перелік»). Статтею 88 Закону визначені умови вчинення виконавчих написів. Відповідно до приписів цієї статті, нотаріус вчиняє виконавчі написи: - якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем; - за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 № 296/5, містить такі самі правила та умови вчинення виконавчого напису (пункти 1, 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку). Безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 № 1172 (далі - Перелік). При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у вказаному Переліку. При цьому цей Перелік не передбачає інших умов вчинення виконавчих написів нотаріусами ніж ті, які зазначені в Законі та Порядку. 26.11.2014 Кабінет Міністрів України прийняв постанову № 662 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів». Зазначеною постановою були внесені зміни в розділ «Стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими угодами» та доповнено новим розділом «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин». Тобто, нотаріус міг вчиняти виконавчі написи на кредитних договорах за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Для одержання виконавчого напису кредитор мав би надати оригінал кредитного договору, засвідчену стягувачем виписку з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості. Однак постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 у справі №826/20084/14 постанову Кабінету Міністрів України № 662 від 26.11.2014 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів», зокрема, в частині доповнення Переліку новим розділом «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин» було визнано незаконною та нечинною. Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01.11.2017 у справі № 826/20084/14 постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 було залишено без змін. Постановою Великої Палати Верховного Суду від 20.06.2018 було відмовлено в задоволенні заяви ПАТ«Комерційний банк «Приватбанк» про перегляд ухвали Вищого адміністративного суду України від 01.11.2017. Отже, починаючи з 22.02.2017 року нотаріуси можуть вчиняти виконавчі написи за нотаріально посвідченими угодами, що передбачають сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також право звернення стягнення на заставлене майно лише на підставі оригіналу нотаріально посвідченої угоди та документів, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання. Верховний Суд у своїй постанові від 12.03.2020 у справі № 757/24703/18-ц (провадження № 61-12629св19) дійшов висновку, що оскільки серед документів, наданих банком нотаріусу для вчинення виконавчого напису, відсутній оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів), за яким стягнення заборгованості може провадитися у безспірному порядку, а надана нотаріусу анкета-заява позичальника не посвідчена нотаріально, отже не могла бути тим договором, за яким стягнення заборгованості могло бути проведено у безспірному порядку шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису, тому наявні підстави для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, у зв`язку з недотриманням умов вчинення виконавчого напису щодо подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника. Відповідно до пункту 1 Переліку (в редакції на момент вчинення виконавчого напису) "Нотаріально посвідчені договори, що передбачають сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також право звернення стягнення на заставлене майно", для одержання виконавчого напису подаються: а) оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів); б) документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання. Відповідно до п.п. 1.1., 3.1., 3.2. глави 16 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року за №296/5, для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість, або на правочинах, що передбачають звернення стягнення на майно на підставі виконавчих написів. Нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим Постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172. Безспірний борг - це борг, що визначається боржником та кредитором і про суму якого сторони не сперечаються, тобто у разі відсутності заперечень боржника - вимога кредитора вважається безспірною. Таким чином, в обов`язок нотаріуса входить перевірка безспірності боргу у боржника після надання стягувачем документів, що встановлюють прострочення зобов`язання. При наявності заперечень боржника нотаріус повинен оцінити його аргументи на предмет наявності ознаки безспірності відносно вимог кредитора. За відсутності ознаки безспірності нотаріус повинен був відмовити в здійсненні виконавчого напису. З урахуванням приписів ст. 15, 16, 18 ЦК України, ст. 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат», захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчинення виконавчого напису, що зазначено в правовій позиції, викладеній у Постанові Верховного Суду України у справі №6-887цс17 від 05 липня 2017 року. Для правильного застосування положень ст. 87, 88 Закону України «Про нотаріат» суд повинен перевірити у такому спорі доводи боржника в повному обсязі та установити, чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. Разом з тим, законодавством не визначений виключний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості. Ці обставини встановлюються судом відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів. Оскаржений виконавчий напис вчинений нотаріусом 29.08.2020 року, тобто після набрання законної сили постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 у справі № 826/20084/14, тому наявні підстави для визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, у зв`язку з недотриманням умов вчинення виконавчого напису щодо подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника, оскільки договір кредиту № 727/059 від 21.12.2006 року укладений між Акціонерним комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк» та позивачем укладено у простій письмовій формі, а згідно пункту 1 Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України № 1172 від 29 червня 1999 року, визначено, що для одержання виконавчого напису подаються нотаріально посвідчені угоди. Отже, оскільки серед документів, наданих банком нотаріусу для вчинення виконавчого напису, відсутній оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів), за яким стягнення заборгованості може провадитися у безспірному порядку, вказаний кредитний договір не міг бути тим договором, за яким стягнення заборгованості могло бути проведено у безспірному порядку шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису, тому наявні підстави для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, у зв`язку з недотриманням умов вчинення виконавчого напису щодо подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника. Положеннями ст. 88 Закону України «Про нотаріат» передбачено, що нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Пунктом 3 Глави 16 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженим наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 № 296/5 передбачено, що нотаріус вчиняє виконавчі написи якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем; за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 року № 1172. Відповідно допідпункту 3.3 пункту 3 глави 16 розділу II Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року за №296/5 якщо для вимоги, за якою вчиняється виконавчий напис, законом установлено інший строк давності, виконавчий напис вчиняється у межах цього строку. Строки, протягом яких може бути вчинено виконавчий напис, обчислюються з дня, коли у стягувача виникло право примусового стягнення боргу. При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 року № 1172. У спірному виконавчому написі нотаріус вказує, що боргові зобов`язання у позивача виникли за Кредитним договором № 727/059 від 21 грудня 2006 року, строк платежу настав, боржником допущено прострочення платежів, стягнення заборгованості проводиться за період з 01 червня 2017 по 01 червня 2020 року. Вказана заборгованість не могла виникнути в цей період, оскільки відповідно до п.4.4 Договору кредиту № 727/059 від 21 грудня 2006 року у випадку не виконання позичальником зобов`язань, визначених п.п. 3.3.2-3.3.10 цього договору протягом більше 30 днів, термін надання кредиту вважається таким, що закінчився та, відповідно, позичальник зобов`язаний погасити кредит та сплатити відсотки за фактичний час використання кредиту та нараховані штрафні санкції. Рішенням Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 10 березня 2017 року у справі № 541/216/17, провадження № 2/541/363/2017 встановлено, що кінцевий строк повернення кредиту 20 грудня 2013 року, останній платіж [PERSON] було проведено 22 вересня 2008 року. В зв`язку з цим суд прийшов до висновку про сплив трирічного строку позовної давності. Встановлені у судовому засіданні обставини свідчать про те, що зазначена у виконавчому написі № 2904, вчиненому приватним нотаріусом Івано-Франківського міського нотаріального округу Івано- Франківської області Личуком Тарасом Володимировичем 29 серпня 2020 року щодо стягнення заборгованості за кредитним договором № 727/059 від 21 грудня 2006 року в сумі 1002717 грн. 13 коп., не може вважатися безспірною та свідчить про спірність такої суми, враховуючи, що нарахування заборгованості відповідачем було здійснено поза межами строку позовної давності. В Постанові Касаційного цивільного суду Верховного Суду від 23.01.2018 в справі № 310/9293/15ц зазначено, що вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису. Належними доказами, які підтверджують наявність чи відсутність заборгованості, а також встановлюють розмір заборгованості, можуть бути виключно первинні документи, оформлені у відповідності до вимог ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем. Велика Палата Верховного Суду, у Постанові від 16.05.2018 року у справі № 320/8269/15-ц, провадження № 14-83цс18, не відступила від наведених вище висновків Верховного Суду України щодо застосування статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат». Нотаріус вчиняє виконавчі написи: якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем; за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років. Водночас контекстний аналіз наведених норм дозволяє дійти висновку, що безспірною заборгованістю є заборгованість боржника, яка виключає можливість спору з боку боржника щодо її розміру, строку, за який вона нарахована, тощо, а відтак, і документи, які підтверджують її безспірність і на підставі яких нотаріуси здійснюють виконавчі написи, мають бути однозначними, беззаперечними та стовідсотково підтверджувати наявність у боржника заборгованості перед кредитором саме в такому розмірі. Встановлені у судовому засіданні обставини свідчать про те, що нарахована відповідачем Акціонерним товариством «Альфа-банк», надана приватному нотаріусу Івано-Франківського міського нотаріального округу Івано - Франківської області Личуку Тарасу Володимировичу, та зазначена у виконавчому написі № 2904 виданому 29.08.2020 року приватним нотаріусом Івано-Франківського міського нотаріального округу Івано-Франківської області Личук Т. В. заборгованість в сумі в сумі 1002717 грн. 13 коп., не може вважатися безспірною., та свідчать про спірність такої суми. З матеріалів справи не вбачається, що при вчиненні виконавчого напису нотаріус отримував від відповідача первинні бухгалтерські документи щодо видачі кредиту та здійснення його часткового погашення (квитанції, платіжні доручення, меморіальні ордери, розписки, чеки тощо), тому у нотаріуса були відсутні підстави вважати, що розмір заборгованості перед Акціонерним товариством «Альфа-банк» зазначений у написі є безспірним. Наведені обставини також вказують на те, що розмір кредитної заборгованості, зазначений нотаріусом в оспорюваному виконавчому написі, не є безспірним, оскільки нарахування заборгованості відповідачем, вчинення виконавчого напису № 2904, приватним нотаріусом Івано-Франківського міського нотаріального округу Івано- Франківської області Личуком Тарасом Володимировичем 29 серпня 2020 року було здійснено поза межами строку позовної давності та позивач звернувся одразу до суду після початку стягнення з нього заборгованості по виконавчому напису нотаріуса, заперечив наявність боргу, це є достатньою правовою підставою для визнання даного виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, а відповідач не позбавляється можливості вирішити спірні питання у позовному провадженні. Отже, нотаріус при вчиненні напису не переконався належним чином у безспірності розміру сум, що підлягають стягненню за виконавчим написом, а як встановлено судом заборгованість не є безспірною. За таких обставин суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги підлягають задоволенню, а виконавчий напис № 2904 від 29.08.2020 року приватного нотаріуса Івано-Франківського міського нотаріального округу Івано- Франківської області Личука Т. В., таким, що не підлягає виконанню, оскільки нотаріусом при вчиненні вищевказаної нотаріальної дії не був встановлений факт безспірності заборгованості, з дня виникнення права вимоги у відповідача минуло більше трьох років тобто закінчився строк позовної давності, а також не перевірені обставини, що між сторонами існував договір кредиту № 727/059 від 21.12.2006 року, який не був посвідчений нотаріально, а укладений упростій письмовій формі. Враховуючи вищевикладене суд приходить до висновку, що кошти в сумі 4924,40 грн., списані з банківського рахунку позивача 20.10.2020 року на виконання постанови приватного виконавця Скрипника В.Л. від 09.10.2020 року про арешт коштів боржника у виконавчому провадженні № 63203986, відкритому з виконання № 2904, який вчинено приватним нотаріусом Івано-Франківського міського нотаріального округу Івано- Франківської області Личуком Тарасом Володимировичем 29 серпня 2020 року, що підтверджується копією меморіального ордеру № К10205D4СТ від 20.10.2020 року (а. с. 19), отримані відповідачем безпідставно, а отже повинні бути стягнуті з відповідача на користь позивача. На підставі наведеного вище, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, оскільки заборгованість не є безспірною, відповідачем не надано жодного доказу на спростування вимог позивача, а тому виконавчий напис вчинено без дотримання вимог ст. 88 Закону України «Про нотаріат» і він є таким, що не підлягає виконанню. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позивачем при поданні позовної заяви сплачений судовий збір в сумі 840,80 грн., що підтверджується квитанцією № 0.0.1911772100.1 від 19.11.2020 року (а.с. 1), а також сплачений судовий збір в сумі 420,40 грн. за подачу заяви про забезпечення позову, що підтверджується квитанцією № 0.0.1911815381.1 від 19.11.2020 р. У зв`язку з цим суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати, понесені з оплати судового збору. На підставі викладеного, враховуючи положення ст. 18 ЦК України, ст. 87-89 Закону України «Про нотаріат», Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 № 296/5,

Outcome: approved