Jurisdiction: civil
Date: 2020-12-08 00:00:00

Представник позивача [PERSON] у судове засідання не з`явився та надіслав до суду заяву у якій просить розглянути справу за його відсутності. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився. Представник відповідача [PERSON] в судовому засіданні позов не визнав та пояснив, що оцінку заподіяних збитків було проведено з порушеннями. Протоколи про адміністративні правопорушення були складені щодо обох учасників дорожньо-транспортної пригоди. [PERSON] не був повідомлений про час та місце апеляційного розгляду справи про притягнення його до адміністративної відповідальності. [PERSON] , вважає, що [PERSON] є неналежним відповідачем з підстав передбачених ст. 1172 ЦК України, оскільки на час дорожньо-транспортної пригоди був працівником приватного підприємства „НОВ-ТРАНС-АВТО" і здійснював перевезення по маршруту „Чернівці-Львів". Обов`язок страхувати транспортний засіб несло приватне підприємство „НОВ-ТРАНС-АВТО". В даному випадку відшкодувати шкоду повинно приватне підприємство „НОВ-ТРАНС-АВТО", оскільки дорожньо-транспортна пригода сталася під час виконання [PERSON] своїх трудових обов`язків, які полягали у керуванні транспортним засобом, який перебував у володінні приватного підприємства „НОВ-ТРАНС-АВТО". Судом встановлено, що 09 червня 2017 року , біля 19 години 15 хвилин, [PERSON] керуючи транспортним засобом „БАЗ" державний номерний знак [NUMBER] , на автодорозі сполученням „Львів - Рогатин - Івано-Франківськ" в населеному пункті Старе село, не вибрав безпечної швидкості руху, не дотримався безпечного бокового інтервалу, внаслідок чого скоїв зіткнення із транспортним засобом „Fiat" державний номерний знак [NUMBER] , яким керувала [PERSON] . Внаслідок зіткнення транспортні засоби були пошкодженні. Вказані обставини стверджуються копією постанови судді Апеляційного суду Чернівецької області по справі №726/1447/17 від 31 жовтня 2017 року. Згідно до ч.6 ст. 82 ЦПК України, постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, яка набрала законної сили, є обов`язковою для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалена постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Унаслідок ДТП було пошкоджено автомобіль „Fіат Fiorino" державний номерний знак [NUMBER] , яким керувала його власниця [PERSON] . Вказана обставина стверджується копією свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії [NUMBER] . Цивільно-правова відповідальність [PERSON] станом на 09 червня 2017 року була застрахована відповідно до полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АЕ/8760826, виданого ПрАТ СК „ЗДОРОВО" зі строком дії з 05.07.2016 року до 04.07.2017 року. Забезпеченим транспортним засобом є автомобіль „Fіат Fiorino" державний номер [NUMBER] . Станом на момент ДТП цивільно-правова відповідальність водія транспортного засобу „БАЗ" державний номерний знак [NUMBER] , не була застрахована, з урахуванням чого [PERSON] як власник пошкодженого автомобіля звернулася до М(Т)СБУ з повідомленням про ДТП від 03 серпня 2017 року та заявою про виплату страхового відшкодування від 10 березня 2018 року. На виконання вимог пп.„а" п.41.1 ст.41 закону „Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", на підставі заяви [PERSON] )СБУ видало наказ „Про відшкодування шкоди з фонду захисту потерпілих [PERSON] " від 27 червня 2018 року №6294 та здійснило виплату у розмірі 100 000 гривень, що підтверджується копією наказу та платіжним дорученням від 02 липня 2018 року. Як зазначено у платіжному дорученні, призначенням платежу є „Виплата по справі №44030 згідно з наказом від 27.06.2018 №6294 [PERSON] , ТЗ № [NUMBER] ". Здійснивши страхову виплату, М(Т)СБУ звернулось до [PERSON] , як особи яка завдала шкоди, із позовом про стягнення 102625 гривень 88 копій як суми сплаченого страхового відшкодування з врахуванням витрат на збір документів та визначення розміру шкоди. У позасудовому порядку питання про відшкодування шкоди в порядку регресу між сторонами вирішено не було, у зв`язку з чим наявне оспорене право позивача на відшкодування шкоди в порядку регресу, за захистом якого він змушений був звернутися до суду. Таким чином між М(Т)СБУ та [PERSON] склалися правовідносини з приводу зворотної вимоги (регресу) виплаченого відшкодування. Підстави та умови відповідальності за завдану майнову шкоду встановлені ст.22 та Главою 82 Цивільного кодексу України. За змістом ч.1 ст. 1188 ЦК України, шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. Згідно ч.1 ст.1191 Цивільного кодексу України, особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Згідно до підпункту „а" пункту 41.1 статті 41 Закону України „Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом, у разі її заподіяння транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність. Згідно до пункту 38.2.1 статті 38 Закону України „Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" МТСБУ після сплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до водія транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, який не застрахував свою цивільно-правову відповідальність. В силу положень ст.22 ЦК особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Згідно із ч.1 ст.1166 ЦК майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до ч.1 ст.1172 ЦК юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов`язків. З аналізу змісту гл.82 ЦК вбачається, що законодавець розрізняє поняття „особа, яка завдала шкоду" та „особа, яка відповідає за шкоду". За наявності вини особи, яка завдала шкоду, особа, яка є відповідальною за шкоду, на підставі ч.1 ст.1191 ЦК набуває права зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування. Така конструкція цивільно-правової відповідальності дає потерпілому можливість більш ефективно та оперативно захистити свої права та інтереси. Виходячи із наведених норм права, шкода, завдана внаслідок ДТП з вини водія, який виконував трудові обов`язки та на відповідній правовій підставі керував автомобілем, що належить роботодавцю, відшкодовується останнім, а не безпосередньо винним водієм. Разом з тим, у матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази, які б підтверджували, що транспортний засіб „БАЗ" державний номерний знак [NUMBER] належав ПП „НОВ-ТРАНС-АВТО" або перебував у користуванні ПП „НОВ-ТРАНС-АВТО" на відповідній правовій підставі, а [PERSON] виконував свої трудові обов`язки як працівник ПП „НОВ-ТРАНС-АВТО" керуючи біля 19 години 15 хвилин 09 червня 2017 року транспортним засобом „БАЗ" державний номерний знак [NUMBER] в с. Старе село. Зокрема директор ПП „НОВ-ТРАНС-АВТО" [PERSON] дав суду показання про те, що [PERSON] в день скоєння ДТП був вихідний, а транспортний засіб „БАЗ" державний номерний знак [NUMBER] вже не був у користуванні ПП „НОВ-ТРАНС-АВТО", оскільки договір лізингу був розірваний ще 15 травня 2017 року. Цей автобус забрав його власник [PERSON] [PERSON] не знає чому [PERSON] в той день керував цим автобусом. Тлумачення ч.1 ст.1172 ЦК свідчить, що відповідальність юридичної або фізичної особи за шкоду, завдану їхнім працівником, настає лише у випадках, коли заподіювач шкоди не лише перебуває з такою юридичною або фізичною особою в трудових відносинах, а й заподіяв відповідну шкоду саме у зв`язку та під час виконання своїх трудових (службових) обов`язків. Виконанням працівником своїх трудових (службових) обов`язків є виконання ним роботи, зумовленої трудовим договором (контрактом), посадовими інструкціями, а також роботи, яка хоча і виходить за межі трудового договору чи посадової інструкції, але доручається юридичною або фізичною особою, або спричинена необхідністю, як на території роботодавця, так і за її межами. Це можуть бути дії виробничого, господарського, технічного та іншого характеру, вчинення яких безпосередньо входить до службових обов`язків працівника. Аналогічна правова позиція висловлена у постанові ВС від 21.02.2019 у справі №355/1394/16-ц. Схожі за змістом висновки зроблені і у постановах ВС від 6.02.2019 у справі №640/4185/15-ц, від 5.05.2018 року у справі №910/14685/17. [PERSON] на момент ДТП працював водієм ПП „НОВ-ТРАНС-АВТО". Однак у матеріалах справи відсутні докази, які б доводили, що [PERSON] заподіяв шкоду [PERSON] саме у зв`язку та під час виконання своїх трудових (службових) обов`язків. Показаннями свідка [PERSON] спростовується виконання [PERSON] на момент ДТП своїх трудових обов`язків водія ПП „НОВ-ТРАНС-АВТО". Таким чином, посилання [PERSON] на те, що він є неналежним відповідачем є безпідставними. Відповідно до п.1.6 ст.1 закону „Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" власники транспортних засобів - юридичні та фізичні особи, які відповідно до законів України є власниками або законними володільцями (користувачами) наземних транспортних засобів на підставі права власності, права господарського відання, оперативного управління, на основі договору оренди або правомірно експлуатують транспортний засіб на інших законних підставах. Положеннями закону №1961-VI закріплено обов`язковість укладення договору страхування цивільно-правової відповідальності (полісу) юридичними та фізичними особами, які відповідно до законів України є власниками або законними володільцями (користувачами) наземних транспортних засобів на підставі права власності, права господарського відання, оперативного управління, на основі договору оренди або правомірно експлуатують транспортний засіб на інших законних підставах. Відповідно до чч.1, 4 ст.21 вказаного закону з урахуванням положень п.21.3 цієї статті на території України забороняється експлуатація транспортного засобу (за винятком транспортних засобів, щодо яких не встановлено коригуючий коефіцієнт в залежності від типу транспортного засобу) без поліса обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, чинного на території України, або поліса (сертифіката) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, укладеного в іншій країні з уповноваженою організацією із страхування цивільно-правової відповідальності, з якою М(Т)СБУ уклало угоду про взаємне визнання договорів такого страхування. У разі експлуатації транспортного засобу на території України без наявності чинного поліса обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності особа несе відповідальність, встановлену законом. Цивільно-правова відповідальність відповідача [PERSON] станом на момент вчинення ДТП застрахована не була. Суд вважає, що [PERSON] завдав шкоду потерпілій [PERSON] не під час виконання службових обов`язків. Отже, МТСБУ правомірно звернулося до відповідача у зв`язку з тим, що саме відповідач є тією особою, що несе відповідальність за нанесену шкоду внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, вчиненої ним, оскільки транспортний засіб, яким він керував, повинен бути застрахований в силу вимог закону №1961-VI. З висновку експертного автотоварознавчого дослідження №142 від 05 вересня 2017 року вбачається, що вартість матеріального збитку завданого власнику автомобіля „Fіат Fiorino" державний номер [NUMBER] після його пошкодження в ДТП 09 червня 2017 року становить 174863 гривні 98 копійок. Ліквідаційна вартість працездатних складових автомобіля „Fіат Fiorino" державний номер [NUMBER] після його пошкодження в ДТП 09 червня 2017 року становить 53407 гривень 71 копійку. Суд не враховує вартість відновлювального ремонту зазначену у висновку експертного автотоварознавчого дослідження №142 від 05 вересня 2017 року, оскільки модель автомобіля, реєстраційний номер та ідентифікаційний номер кузова зазначені у висновку не відповідають моделі автомобіля, реєстраційному номеру та ідентифікаційному номеру кузова автомобіля „Fіат Fiorino" державний номер [NUMBER] . Суд вважає безпідставними посилання представника відповідача на те, що висновок експертного автотоварознавчого дослідження №142 від 05 вересня 2017 року, є неналежним та недопустимим доказом з тих підстав, що [PERSON] був несвоєчасно повідомленим про час та місце огляду автомобіля, а фахівець, який проводив дослідження не був попереджений про кримінальну відповідальність за надання завідомо неправдивого висновку. Зокрема п.5.2 Методики проведення товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів затвердженої наказом Міністерства юстиції та Фонду державного майна України від 24.11.2003 року передбачено, що у разі потреби виклик заінтересованих осіб для технічного огляду із зазначенням дати, місця та часу проведення огляду КТЗ (після їх узгодження з виконавцем дослідження) здійснюється замовником дослідження шляхом вручення відповідного виклику під розписку особі, що викликається, або телеграмою з повідомленням про її вручення адресату, у разі відсутності в установлений час на місці огляду осіб, що викликалися, огляд проводиться без їх участі, про що зазначається у звіті (акті), висновку. Таким чином, виклик заінтересованих осіб для технічного огляду не є обов`язковим, а не здійснення такого виклику та відсутність заінтересованих осіб під час технічного огляду, не тягне за собою недійсність його результатів. Суд також звертає увагу, що у даному випадку висновок експертного автотоварознавчого дослідження №142 від 05 вересня 2017 року не є висновком судової експертизи, а відповідно особа яка проводила дослідження не мала бути попереджена про кримінальну відповідальність за надання завідомо неправдивого висновку. Згідно розрахунку вартості КТЗ „Fіат Fiorino" державний номер [NUMBER] після ДТП та розміру регламентної виплати, вартість автомобіля „Fіат Fiorino" державний номер [NUMBER] у пошкодженому стані була визначена в сумі 63980 гривень. Розмір регламентної виплати був визначений в сумі 100000 гривень. За надані послуги щодо доступу для розміщення інформації про транспортний засіб з метою оцінки та/або можливого продажу за допомогою Програмної платформи М(Т)СБУ сплатило ТзОВ „Аудатекс Україна" 1466 гривень 88 копійок. Вказана обставина стверджується копією рахунку на оплату №АО1282 від 28 червня 2018 року. За надані послуги щодо складання висновку експертного автотоварознавчого дослідження №142 від 05 вересня 2017 року М(Т)СБУ сплатило ТзОВ „ЕКСПЕРТИЗА" 1159 гривень. Вказана обставина стверджується копією платіжного доручення №1260522 від 10 жовтня 2017 року. Таким чином, сума сплаченого страхового відшкодування з врахуванням витрат на збір документів та визначення розміру шкоди склала 102625 гривень 88 копійок. Таким чином, враховуючи те, що позивачем у порядку та в межах визначених законом було здійснено виплату, спрямовану на відшкодування майнової шкоди, заподіяної [PERSON] потерпілій особі, а також те, що дорожньо-транспортна пригода сталася з вини відповідача, який керував транспортним засобом, суд вважає, що позовній вимоги слід задовольнити. Суд вважає, що з відповідача на користь позивача слід стягнути 2102 гривні в рахунок відшкодування витрат понесених по сплаті судового збору. На підставі ст. 38 Закону України „Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", ст.ст. 1166, 1188, 1191

Outcome: approved