Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-09 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду із позовною заявою до Державного підприємства «Львівоблавтодор» про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, заподіяної вчиненням злочину. З урахуванням заяв про уточнення позовних вимог, позивач просить суд постановити рішення, яким стягнути з відповідача ДП «Львівський облавтодор», на користь позивача 95 520,59 грн. на відшкодування майнової шкоди та 15 000 грн. моральної шкоди, всього стягнути 110 520,59 грн. Позивач як на підстави для задоволення заявлених позовних вимог покликається на наступні обставини: [PERSON] будучи працівником ДП «Львівський облавтодор» та виконуючи свої трудові обов'язки вчинив злочин, передбачений ч. 2 ст. 286 КК України, чим заподіяв позивачеві майнової шкоди на загальну суму 95520,59 грн., яка складається з: 61 913,00 грн. - вартість пошкодженого транспортного засобу; знищений одяг позивача - 600 грн.; витрати на лікування - 1169,01 грн. Разом сума коштів матеріальної шкоди за пошкоджений автомобіль, одяг, витрат на лікування становить 63 682,01 гривень. Відповідно до курсу долара США НБУ станом на 19.03.2004 року це становило 63 682.01 / 5.3288 =11 950,53 дол. США. На даний час, відповідно до курсу долара США НБУ станом на 01.12.2.013 року (100 дол. США = 799,30 грн.), сума завданих збитків становить 11950,53 х 7,993= 95520,59 грн. На підставі наведеного позивач у заяві про уточнення позовних просить суд позовні вимоги задоволити. Позивач [PERSON] у судове засідання не з'явився, про представник позивача [PERSON] - [PERSON] подав суду письмову заяву у якій просить суд розглядати справу без його участі та участі позивача, позовні вимоги викладені у заяві про уточнення позовних вимог від 05.12. 2013 року підтримує та просить їх задоволити. Відповідач ДП «Львівоблавтодор» явку уповноваженого представника у судове засідання на 10.06. 2014 року не забезпечило. Проте, у процесі судового розгляду справи відповідач подав суду письмові заперечення проти позову, у яких вказує, що заявлені позивачем позовні вимоги не обґрунтовані, оскільки позивачем не представлено доказів того, що він є власником пошкодженого т/з. Також позивачем не доведено сум матеріальної шкоди про які позивач зазначає у позовній заяві. Згідно ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу технічними засобами не здійснюється. Проаналізувавши матеріали цивільної справи, оглянувши матеріали кримінальної справи № 1 - 246/05 про обвинувачення [PERSON] за ч. 2 ст. 286 КК України, повно та всебічно дослідивши всі докази у цивільній справі, судом встановлено наступні обставини, що мають значення для правильного вирішення справи: [PERSON] працюючий у філії Пустомитівської ДЕД на посаді начальника, 19 березня 2004 року о 19 годині 30 хвилин керуючи автомобілем "ГАЗ-3110" державний номер [NUMBER] та рухаючись ним по автодорозі «Львів - Кіровоград - Знамянка» у напрямку до м. Львова, при проїзді ділянки дороги в районі 12 км + 280 метрів, наближаючись до м. Винники, порушив вимоги Р 1 п.п.1.2, 1.5, Р 2 п. 2.9 а), Р 10 п. 10.1, Р 11 п.п. 11.2, 11.3 Р 12 п. 12.3 Правил дорожнього руху України, які виразилися в тому, що він проявив неуважність до дорожньої обстановки та її змін, керуючи автомобілем в стані алкогольного сп'яніння та рухаючись не якнайближче до правого краю проїзної частини в колоні за невстановленим вантажним автомобілем, при виникненні перешкоди для руху у вигляді запасного колеса, котре випало із-під цього транспортного засобу, не вжив своєчасних заходів для зменшення швидкості руху аж до зупинки керованого ним автомобіля, або безпечного для інших учасників руху, її об'їзду, змінивши напрямок руху ліворуч та не переконавшись у безпеці маневру, виїхав на смугу зустрічного руху, по якій в цей час рухався мікроавтобус "Мерседес Бенц - 410" державний номер [NUMBER] під керуванням водія [PERSON], такими своїми діями створив останньому аварійну обстановку, яка призвела до зіткнення між їхніми транспортними засобами. В результаті зіткнення автомобілі отримали значні технічні пошкодження, пасажир мікроавтобуса "Мерседес Бенц - 410" державний номер [NUMBER] [PERSON] отримала тяжкі тілесні ушкодження, водії [PERSON], [PERSON] та пасажири [PERSON] і [PERSON], отримали середньої тяжкості тілесні ушкодження, пасажири [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] отримали легкі тілесні ушкодження. Постановою Пустомитівського районного суду Львівської області від 11.11. 2005 року у кримінальній справі № 1-246/2005 про обвинувачення [PERSON] за ч. 2 ст. 286 КК України кримінальну справу закрито на підставі п. «б» ст. 1 ЗУ «Про амністію» від 12.08. 2003 року. Відповідно до ч. 2 ст. 15 ЗУ «Про амністію» від 12.08. 2003 року амністія не звільняє від обов'язку відшкодовувати заподіяну злочином шкоду, покладеного на винну особу вироком або рішенням суду. З висновку № 1570 судової автотехнічної експертизи по кримінальній справі № 124-1323 від 21.05. 2004 року слідує, що матеріальна шкода завдана власнику мікроавтобуса Мерседес Бенц реєстраційний номер [NUMBER] у зв'язку із пошкодженням під час ДТП становить 61 913,00 грн. (шістдесят одна тисяча дев'ятсот тринадцять гривень 00 коп.). З технічної точки зору мікроавтобус Мерседес Бенц реєстраційний номер [NUMBER] підлягає відновлювальному ремонту, але згідно з методикою "Якщо вартість відновлювального ремонту на момент оцінки перевищує залишкову вартість ТЗ, визначену з врахуванням процентного показника залишкової вартості на момент пошкодження ТЗ, то матеріальний збиток приймається в розмірі, що дорівнює дійсній залишковій вартості ТЗ на цей момент, оскільки такий ТЗ відновлювати економічно недоцільно. Із свідоцтва про реєстрацію ТЗ [NUMBER] (а.к.с. 161) слідує, що Мерседес Бенц реєстраційний номер [NUMBER] належав позивачеві. В силу вимог п. 1 ч. 2, ч. 1 ст. 22, ч. 1 ст. 1166, ч. 1 ст. 1188 ЦК України шкода завдана власнику мікроавтобуса «Мерседес Бенц» реєстраційний номер [NUMBER] підлягає відшкодуванню у розмірі 61 913,00 грн., у свою чергу автомобіль «Мерседес Бенц» реєстраційний номер [NUMBER], слід передати у власність особі, яка здійснюватиме відшкодуванню. З аналізу ч. 1 ст. 1172 ЦК України слідує, що не вважається особою, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, і не несе відповідальності за шкоду перед потерпілим особа, яка керує транспортним засобом у зв'язку з виконанням своїх трудових (службових) обов'язків на підставі трудового договору (контракту) із особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, якщо з нею укладено цивільно-правовий договір. Така особа, враховуючи характер відносин, які між ними склалися, може бути притягнута до відповідальності роботодавцем лише у регресному порядку відповідно до статті 1191 ЦК. На особу, яка перебувала в трудових відносинах на підставі трудового договору (контракту) і завдала шкоди життю чи здоров'ю у зв'язку з використанням транспортного засобу, що належить роботодавцю, відповідальність за завдання шкоди може бути покладена лише за умови, якщо буде доведено, що вона заволоділа транспортним засобом неправомірно (частини третя і четверта статті 1187 ЦК). Тому, зазначена вище шкода підлягає відшкодуванню за рахунок відповідача, оскільки [PERSON] заподіяв відповідачеві шкоди під час виконання своїх трудових обов'язків. Факт виконання [PERSON] своїх трудових обов'язків, як начальника філії Пустомитівської ДЕД, під час настання ДТП визнана сторонами у процесі судового розгляду справи, тому ця обставина, згідно вимог ч. 1 ст. 61 ЦПК України доказування не потребує. Згідно ч.ч. 1, 3 ст. 10, ч. 1 ст. 60 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Всупереч зазначених норм закону, позивачем не доведено перед судом факту знищеного одягу позивача та його вартості, що в свою чергу виключає можливість включення вартості одягу зазначеної позивачем у позовній заяві до розміру майнової шкоди, що підлягає до відшкодування. Позивачем обґрунтовано та доведено перед судом розмір понесених ним витрати на лікування у розмірі 1169,01 грн. (а.к.с. 190-191), які перебувають у причиново - наслідковому зв'язку із ДТП, що мала місце 19.03. 2004 року о 19:30 год. на автодорозі «Львів - Кіровоград - Знамянка» у напрямку до м. Львова в районі 12 км + 280 метрів та відбулася із вини [PERSON]. Зазначена шкода підлягає стягненню з відповідача в користь позивача. Суд вважає необґрунтованим та таким, що суперечить закону розрахунок представлений позивачем з якого слідує, що позивач визначаючи загальний розмір майнової шкоди виходив із офіційного курсу долара США відповідно до української гривні. Такий висновок суду слідує із ч. 1 ст. 533 ЦК України відповідно до якої грошове зобов'язання має бути виконане у гривнях. Враховуючи вимоги розумності та справедливості суд приходить до висновку, що розмір моральної шкоди заявлений позивачем не відповідає глибині душевних страждань, які поніс позивач внаслідок пошкодження його майна. При визначені розміру морального відшкодування суд врахував і те, що злочини передбачений ч. 2 ст. 286 КК України є необережним злочином, а також те, що матеріальна шкода була відшкодована невчасно. Відповідно до ст. ст. 10, 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підстави своїх вимог і заперечень, оскільки позивачем не представлено суду належних та допустимих доказів понесення ним моральної шкоди у розмірі 15 000, 00 грн. Тому, суд вважає, що з відповідача в користь позивача слід стягнути моральну шкоду, яку суд оцінює у 5 000, 00 грн. Згідно вимог ч. 3 ст. 88 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню судовий збір. На підставі наведеного та

Outcome: approved