Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-01 00:00:00

Представник Публічного Акціонерного Товариства "Дельта Банк" звернувся до Рівненського міського суду із цивільним позовом до [PERSON], третя особа [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитною лінією. Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що 02 червня 2013 року ПАТ "Дельта Банк" (правонаступник ТзОВ "Комерційний банк "Дельта") та [PERSON] шляхом акцептування банком, пропозиції клієнта, уклали кредитну угоду відповідно до умов заяви №006-17008-020613. Позивач виконав взяті на себе зобов'язання, відкривши відповідачу картковий рахунок [NUMBER] в національній валюті України гривні, та встановив ліміт кредитної лінії у розмірі 20 361,93 грн. Відповідач скористався кредитною лінією, але станом на 24 липня 2014 року не виконує належним чином зобов'язання за договором, в результаті чого виникла прострочена заборгованість. В судове засідання представник позивача не з'явилася, про час та місце розгляду справи повідомлялася у встановленому законом порядку. Однак, у позовній заяві представник позивача просив розгляд справи проводити без його участі. Додатково вказав, що АТ "Дельта Банк" позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить позов задоволити, у випадку неявки відповідача не заперечує щодо заочного розгляду справи. Представник відповідач в судовому засіданні позов не визнав та просив в задоволенні позову відмовити. Третя особа [PERSON] в судове засідання не з'явилася, про час та місце розгляду справи повідомлялася у встановленому законом порядку, заяву чи клопотання про перенесення розгляду справи не подавала. Всебічно, повно та об'єктивно дослідивши матеріали справи та оцінивши їх в сукупності, суд приходить до наступного висновку. Відповідно до ст. 3 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду із захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених ст. 61 цього Кодексу. Судом встановлено, що 02 червня 2013 року ПАТ "Дельта Банк" (правонаступник ТзОВ "Комерційний банк "Дельта") та [PERSON] шляхом акцептування банком, пропозиції клієнта, уклали кредитну угоду відповідно до умов заяви №006-17008-020613. Згідно з п.2.1, 2.2, 2.5 частини 1 вищевказаного договору, позивач відкриває відповідачеві картковий рахунок [NUMBER] в національній валюті України гривні. В судовому засіданні достовірно встановлено, що Банк взяті на себе зобов'язання виконав в повному обсязі. Згідно п.2.3 частини 3 договору, банк встановлює ліміт кредитної лінії у розмірі 20 361,93 грн. Згідно п.1 частини 3 договору обслуговування карткового рахунку здійснюється у відповідності до тарифів, що є невід'ємною частиною договору. Згідно п.2.1 частини договору, моментом прийняття (акцепту) банком пропозиції, щодо укладення договору, а отже моментом укладення договору на умовах, описаних в пропозиції та правилах, вважатиметься дата підписання банком даної пропозиції та скріплення її печаткою. На підставі п.2.4 частини 3 договору, кредитування рахунку в межах кредитної лінії здійснюється протягом строку, визначеного у п.2.4 частини 2 пропозиції. Кожний наступний ліміт кредитної надається після спливу строку надання попередньої, на умовах, погоджених сторонами у пропозиції та не потребує підписання додаткових угод до пропозиції. У відповідності до п.2.5 частини 3 договору, відповідач до підписання пропозиції був ознайомлений в письмовій формі з інформацією про умови кредитування рахунку (у формі встановлення кредитної лінії) та орієнтовну сукупну вартість кредиту, відповідно до законодавства України. Таким чином, станом на 24 липня 2014 року за відповідачем по укладеному з ПАТ "Дельта Банк" договором №006-17008-020613 від 02 червня 2013 року рахується заборгованість на загальну суму 28 317,93 грн., яка складається з : тіла кредиту - 13 629,93 грн.; простроченого тіла кредиту - 6732,00 грн.; заборгованості за відсотками - 0,00 грн.; заборгованості за комісіями - 7956,00 грн. Відповідно до ч.2 ст.642 ЦК України, якщо особа, яка одержала пропозицію укласти договір, у межах строку для відповіді вчинила дію відповідно до вказаних у пропозиції умов договору (відвантажила товари, надала послуги, виконала роботи, сплатила відповідну суму грошей тощо), яка засвідчує її бажання укласти договір, ця дія є прийняттям пропозиції, якщо інше не вказане в пропозиції укласти договір або не встановлено законом. Як слідує з ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, звичайно ставляться. У відповідності до ст.ст. 1049, 1054 Цивільного кодексу України передбачено, що позичальник зобов"язаний повернути кредитору надані грошові кошти (кредит) та сплатити проценти у строки та на умовах, встановлених договором. Згідно ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлено строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Як слідує з ч.4 ст. 631 Цивільного кодексу України, закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору. За таких підстав, суд рахує, що позовні вимоги є законними та обґрунтованими і підлягають до задоволення. Згідно ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Отже підлягають до стягнення з відповідача на користь позивача понесені ним судові витрати, а саме судовий збір в розмірі 283,18 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved