Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-30 00:00:00

У жовтні 2015 року [PERSON] звернулася до суду з позовом, у якому просить визнати за нею право на Фермерське господарство "Соловей" (ідентифікаційний код юридичної особи 30651872) у порядку спадкування за законом після смерті батька [PERSON], який помер [INFO]. В обґрунтування позову зазначала, що після смерті [INFO] її батька [PERSON] відкрилася спадщина на все належне йому майно. У встановлений законом строк вона як спадкоємець першої черги за законом після смерті [PERSON] звернулася до Броварської районної державної нотаріальної контори Київської області із заявою про прийняття спадщини. Інший спадкоємець першої черги за законом, її мати [PERSON], дружина померлого, від прийняття своєї частки у спадщині після смерті чоловіка відмовилася. 19 грудня 2013 року Броварською районною державною нотаріальною конторою їй було видано свідоцтва про право на спадщину за законом на належне спадкодавцю майно, зокрема: зерносховище, трактор, комбайн, автомобіль, грошові вклади. Її батько [PERSON] на день смерті був єдиним засновником та головою фермерського господарства "Соловей" (ідентифікаційний код юридичної особи 30651872), статут якого зареєстрований 11 лютого 2000 року Броварською районною державною адміністрацією Київської області за № 04054820100010105. Про державну реєстрацію юридичної особи - Фермерського господарства "Соловей" державним реєстратором видано свідоцтво серії А00 № 800810 від 11 лютого 2000 року. Постановою державного нотаріуса Броварської районної державної нотаріальної контори Київської області від 17 жовтня 2015 року у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом щодо прав та обов'язків члена фермерського господарства "Соловей" їй відмовлено, посилаючись на те, що нею як спадкоємцем не надано правовстановлюючих документів про право власності спадкодавця [PERSON] чи фермерського господарства на земельну ділянку площею 50 га, надану у постійне користування спадкодавцю для ведення селянського (фермерського) господарства. Також зазначено, що земельна ділянка знаходиться у власності держави, своє право на отримання у приватну власність даної земельної ділянки померлий [PERSON] не використав. Вона як єдиний спадкоємець після смерті батька [PERSON], якому належали права та обов'язки члена Фермерського господарства "Соловей", має право на успадкування цього господарства та бажає продовжити його діяльність. Позивач [PERSON] та її представник [PERSON] у судовому засіданні позов підтримали, просили суд задовольнити його, вважають позовні вимоги обґрунтованими. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явилася, подала до суду заяву, у якій зазначає, що позов підтримує в повному обсязі, просить суд розглянути справу за її відсутності. Відповідач Русанівська сільська рада Броварського району Київської області у судове засідання не з'явилася, подала до суду заяву, у якій просила розглянути справу за відсутності їхнього представника у зв'язку із зайнятістю, заперечень проти позову не має. Заслухавши пояснення сторони позивача, роз'яснивши наслідки визнання відповідачем позову, дослідивши матеріали справи, суд встановив такі факти і відповідні їм правовідносини та дійшов наступних висновків. За змістом ст. ст. 1216, 1217 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно із ч. 2 ст. 1220 ЦК України часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою. У ст. 1261 ЦК України встановлено, що у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. [INFO] у віці 69 років помер [PERSON], про що свідчить свідоцтво про смерть серії [NUMBER], видане 19 липня 2012 року. Спадкоємцями першої черги за законом після смерті [PERSON] є його дочка [PERSON] та дружина померлого [PERSON]. За змістом ч. 3 ст. 1268, ч. ч. 1, 2 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Заява про прийняття спадщини подається спадкоємцем особисто. Із спадкової справи № 798/2012 до майна померлого [INFO] [PERSON] вбачається, що 24 листопада 2012 року в установлений законом шестимісячний строк до Броварської районної державної нотаріальної контори Київської області із заявою про прийняття спадщини та видачу свідоцтв про право на спадщину за законом звернулася дочка померлого [PERSON], позивач у справі. Інший спадкоємець за законом, дружина померлого [PERSON] від прийняття своєї частки у спадщині після смерті чоловіка відмовилася, про що 23 листопада 2012 року надала нотаріальній конторі відповідну заяву, у якій також зазначила про те, що на видачу свідоцтва про право власності на частку майна подружжя вона не претендує. 19 грудня 2013 року позивачу [PERSON] нотаріальною конторою видано свідоцтва про право на спадщину за законом на належне спадкодавцю [PERSON] майно, зокрема: зерносховище, земельні ділянки, трактор, комбайн, автомобіль, грошові вклади. Судом встановлено, що на момент відкриття спадщини [INFO] [PERSON] був засновником і головою Фермерського господарства "Соловей", місце знаходження якого: Київська область, Броварський район, село Русанів, вулиця Ватутіна, 29, що підтверджується Статутом фермерського господарства "Соловей", свідоцтвом про державну реєстрацію цього господарства, ідентифікаційний код юридичної особи 30651872. Відповідно до п. 4.1 даного Статуту фермерське господарство створене на підставі рішення Русанівської сільської ради від 10 вересня 1999 року та державного акта на право постійного користування земельною ділянкою площею 50 га. Згідно із підпунктом "г" п. 9.1 вказаного Статуту діяльність фермерського господарства припиняється у випадку відсутності спадкоємця або іншої особи, яка бажає продовжити діяльність господарства. У ч. 1 ст. 23 Закону України "Про фермерське господарство" передбачено, що успадкування фермерського господарства (цілісного майнового комплексу або його частини) здійснюється відповідно до закону. Постановою державного нотаріуса Броварської районної державної нотаріальної контори від 17 жовтня 2015 року у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на ім'я позивача [PERSON] на права та обов'язки Фермерського господарства "Соловей", яке було зареєстровано на ім'я померлого батька [PERSON] відмовлено, оскільки нотаріусу не надано правовстановлюючих документів щодо підтвердження факту належності на праві власності останньому чи фермерському господарству зазначеної вище земельної ділянки площею 50 га. За змістом п. 4 ч. 1 ст. 35 Закону України "Про фермерське господарство" діяльність фермерського господарства припиняється у разі, якщо не залишається жодного члена фермерського господарства або спадкоємця, який бажає продовжити діяльність господарства. Виходячи з наведеного вище, суд вважає, що смерть засновника, голови та єдиного члена фермерського господарства [PERSON] не є підставою припинення його діяльності за умови, що залишається спадкоємець, який бажає продовжити діяльність цього господарства. Згідно із ст. ст. 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання та звернення до суду за захистом свого права. Одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є визнання права. Оцінивши досліджені у судовому засіданні докази в їх сукупності, враховуючи, що позивач [PERSON] є спадкоємцем, яка прийняла спадщину після смерті батька [PERSON], який був засновником, головою та єдиним членом Фермерського господарства "Соловей", бажає продовжити діяльність цього господарства, а також те, що інші члени фермерського господарства відсутні, суд дійшов висновку, що позов ґрунтується на вимогах закону та підлягає задоволенню. На підставі викладеного вище,

Outcome: approved