Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-04 00:00:00

ПАТ КБ "ПриватБанк" звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, мотивуючи свої позовні вимоги тим, що згідно укладеного договору № б/н від 25.08.2009 року [PERSON] отримала у ПАТ КБ "ПриватБанк" кредит в розмірі 4 000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Кредит відповідачем було отримано, проте свої зобовязання за договором вона виконувала не належно, а тому станом на 31.12.2016 року заборгованість позичальника [PERSON] становить 49 659 грн. 00 коп., з яких: 4 054,64 грн. - заборгованість за кредитом; 39 248,11 грн. - заборгованість по відсотках за користування кредитом; 3 515,35 грн. заборгованість за пенею та комісією, а також штрафи відповідно до п. 8.6 Умов та правил надання банківських послуг: 500 грн. - штраф (фіксована частина); 2 340,91 грн. штраф (процентна складова). Зазначену заборгованість позивач просить стягнути з відповідача, а також судові витрати по справі в розмірі 1 378 грн.00 коп. Представник позивача в судове засідання не зявився, однак від нього надійшло клопотання про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримує у повному обсязі, позов просить задовольнити. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явилася, однак, подала до суду клопотання про розгляд справи у її відсутність та про застосування строку позовної давності. У зв'язку з тим, що ч. 2 ст. 158 Цивільно-процесуального кодексу України передбачено, що особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності, а випадки відкладення розгляду справи, передбачені ст. 169 Цивільно-процесуального кодексу України, відсутні, суд приходить до висновку про можливість розгляду справи на підставі наявних у ній доказів. З'ясувавши обставини справи, перевіривши їх доказами, суд приходить до висновку, що в задоволенні позову ПАТ КБ «ПриватБанк» слід відмовити з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що 25.08.2009 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] був укладений кредитний договір № б/н, відповідно до якого відповідач отримала кредит у розмірі 4 000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Договором передбачено порядок та умови погашення кредиту, погашення заборгованості по кредиту, сплата нарахованих за період користування кредитом відсотків, комісії за користування кредитом та інших витрат. Позивач виконав свої зобовязання за кредитним договором у повному обсязі, однак відповідачем, в порушення своїх зобовязань, не надано своєчасно коштів для погашення заборгованості за кредитом, а також інших витрат відповідно до умов договору, тобто ухиляючись від сплати заборгованості за кредитом, відповідач порушує зобовязання за вказаним договором. Станом на 31.12.2016 року заборгованість позичальника [PERSON] становить 49 659 грн. 00 коп., з яких: 4 054,64 грн. - заборгованість за кредитом; 39 248,11 грн. - заборгованість по відсотках за користування кредитом; 3 515,35 грн. заборгованість за пенею та комісією, а також штрафи відповідно до п. 8.6 Умов та правил надання банківських послуг: 500 грн. - штраф (фіксована частина); 2 340,91 грн. штраф (процентна складова). Відповідно до ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією з сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому, друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Також згідно ст. 525, 526, 530, 629 ЦК України договір є обов'язковим до виконання сторонами, одностороння відмова від зобов'язання не допускається та воно має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та у визначений в ньому строк. 25.08.2009 року відповідач підписала заяву про отримання кредитки "Універсальна", де також зазначила, що вона згідна з умовами та правилами надання банківських послуг та Тарифами банку, які були їй надані для ознайомлення. Відповідно до п. 9.12 цих умов та правил договір діє протягом 12 місяців з моменту підписання та якщо протягом цього строку жодна зі сторін не заявить про припинення його дії, він вважається пролонгованим на той же строк. Разом з тим умови договору не містять договірного визначення строку давності по вимогах, що стосуються умов договору. За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (ч. 1 ст. 261 ЦК України). Так, за зобовязаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання (ч. 5 ст. 261 ЦК України). У зобовязаннях, в яких строк виконання не встановлено або визначено моментом вимоги кредитора, перебіг позовної давності починається від дня, коли у кредитора виникає право предявити вимогу про виконання зобовязання. Якщо боржникові надається пільговий строк для виконання такої вимоги, перебіг позовної давності починається зі спливом цього строку. Для обчислення позовної давності застосовуються загальні положення про обчислення строків, що містяться у ст. ст. 252-255 ЦК України. При цьому, початок перебігу позовної давності повязується не стільки зі строком дії (припинення дії) договору, як з певними моментами (фактами), які свідчать про порушення прав особи. ( ст.261 ЦК України). За змістом вказаної норми закону, початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд. Відповідно до ст. 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалась або могла довідатися про порушення свого права, а за ч.1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк його виконання, то воно повинно бути виконано в цей строк. З довідки про умови кредитування та розрахунку заборгованості вбачається, що кредит повинен був погашатися щомісячними платежами в розмірі не менше 7% від суми боргу, а так, як останній платіж відповідачем було добровільно сплачено 21.11.2013 року, то борг по цим платежам виник з листопада 2013 року. Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 258 ЦК України до вимог про стягнення неустойки (пені, штрафу) застосовується позовна давність в один рік. Так, як у кредитному договорі передбачено, що його виконання здійснюється відповідно до графіків погашення кредиту, то початком перебігу строку позовної давності є день, коли боржник повинен був сплатити черговий платіж, проте не сплатив його. Таким чином, позивачу стало відомо про порушення його права з листопада 2013 року і саме з цього часу починається перебіг строку позовної давності по зверненню до суду за захистом порушеного права, який встановлений ст. 257 ЦК України у три роки. Згідно ч. 3 ст. 1054 ЦК України особливості регулювання відносин за договором про надання споживчого кредиту встановлені законом, а п. 7 ч. 13 ст. 11 ЗУ «Про захист прав споживачів» визначено, що у спорах щодо споживчого кредитування кредитодавцю забороняється вимагати повернення споживчого кредиту, строк давності якого минув. При цьому позовна давність за позовом про повернення споживчого кредиту застосовується незалежно від наявності заяви сторони у спорі. У зв'язку з цим суд вважає, що позивачем пропущено строк на звернення до суду за захистом порушеного права, оскільки мова йде про споживчий кредит, а тому суд, повинен застосувати позовну давність. Відповідно до ст. 266 ЦК України зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги, а тому не можуть бути задоволені і вимоги щодо стягнення штрафів за невиконання зобов'язання. Окрім тго, згідно ч. 4 ст. 267 ЦК України, сплив позовної давності про застосування якої заявлено стороною у спорі є підставою для відмови у позові. Зазначена правова позиція сформульована у постанові Судової палати у цивільних та господарських справах Верховного Суду України від 6 листопада 2013 року по справі № 6-116цс13. За таких обставин у задоволенні позову ПАТ КБ «ПриватБанк» слід відмовити.

Outcome: dismissed