Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-19 00:00:00

У грудні 2020 р. [PERSON] звернувся з позовом, у якому просить визначити місце проживання дитини - [PERSON] , який народився [INFO] , з ним, та стягувати аліменти з [PERSON] на його користь на утримання сина - [PERSON] , у розмірі 1 500,00 грн. щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи від дня звернення з позовною заявою до суду та до досягнення дитиною повноліття. Позов обґрунтований тим, що з травня 2020 р. син [PERSON] та [PERSON] - [PERSON] , проживає з батьком, оскільки мати зловживає спиртними напоями, ніде не працює, добровільно передати сина проживати з батьком відмовляється, проживання дитини з батьком відповідатиме інтересам дитини. [PERSON] просить відмовити у задоволенні позову, посилаючись на те, що вона приймала участь в утриманні сина, [PERSON] постійно проживає у м. Києві, а до сина приїжджає раз на місяць, вона на базарі не заробляє на аліменти. Судом з`ясовано, що [PERSON] та [PERSON] є батьками дитини - [PERSON] , який народився [INFO] , що підтверджується свідоцтвом від 23.12.2015 р. про народження. [PERSON] є власником квартири [ADDRESS] , що підтверджується договором від 25.07.2006 р. купівлі-продажу квартири, витягом від 27.09.2006 р. про реєстрацію права власності на нерухоме майно та довідкою від 23.01.2020 р. Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку "Злагода" (а. с. 20, 22, 16). Дитина - [PERSON] , фактично проживає у квартирі [ADDRESS] з батьком, а також з бабою, сестрою батька та двома племінниками батька, що підтверджується довідкою від 23.01.2020 р. Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку "Злагода" З акту обстеження умов проживання, затвердженому 02.02.2020 р. в.о. начальника Служби у справах дітей Виконавчого комітету Бердичівської міської ради Житомирської області, вбачається, що у вказаній квартирі умови проживання задовільні, кімнати облаштовані необхідними меблями та побутовою технікою, для малолітнього [PERSON] відведено окреме місце для сну та відпочинку, стосунки, традиції сім`ї доброзичливі, матеріально-побутові умови створено, усі члени родини не заперечують, щоб син [PERSON] проживав у їх родині (а. с. 23). Під час розгляду справи [PERSON] пояснив, що на даний час у зазначеній квартирі його сестра та племінники вже не проживають, оскільки він придбав для них будинок, у квартирі проживає він, його мати та син. [PERSON] працює з 25.10.2013 р. у Гаражно-будівельному кооперативі "Захисник", де характеризується позитивно, що підтверджується довідкою б/д характеристикою від 30.01.2020 р., виданими вказаним кооперативом (а. с. 17 - 18). [PERSON] за місцем проживання характеризується нейтрально, що підтверджується характеристикою від 30.01.2020 р. Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку "Злагода" (а. с. 19). У матеріалах справи відсутні будь-яких докази, які б вказували, що [PERSON] має у власності або користуванні будь-яке житло, зокрема, у якому створені задовільні умови для проживання малолітнього сина, і що вона працевлаштована та/або має регулярний стабільний дохід, який є достатнім для утримання малолітнього сина. Виконавчий комітет Бердичівської міської ради Житомирської області склав висновок від 17.02.2021 р. про визначення місця проживання малолітнього [PERSON] , з батьком, у якому, враховуючи, що малолітній [PERSON] протягом останніх двох років проживає з батьком, мати фактично самоусунулася від виконання батьківських обов`язків, не має доходу, не надала відомостей про місце фактичного проживання, прийшов до висновку про доцільність визначення місця проживання малолітнього [PERSON] з батьком [PERSON] (а. с. 30 - 31). У Висновку вказано, що, зокрема, весною 2018 р. мати з сином проживала у с. Вакуленчук Чуднівського району де зловживала спиртними напоями, ухилялася від виконання батьківських обов`язків. В квітні 2018 р. батько забрав сина [PERSON] до себе. З того часу дитина проживає з ним та бабусею [PERSON] з адресою: [ADDRESS] . За ухилення від виконання батьківських обов`язків, зловживання спиртними напоями орган опіки та піклування Вакуленчуківської селищної ради у 2018 р. подав позовну заяву до Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області про позбавлення матері батьківських прав. Ухвалою від 29.11.2018 р. позов залишено без розгляду. Працівниками міської служби у справах дітей проведено бесіди з батьками та обстежено умови проживання дитини і батька. Мати [PERSON] за місцем реєстрації у [ADDRESS] , не проживає, не повідомила місця фактичного проживання. [PERSON] повідомила, що працює неофіційно, проте не надала документи, що підтверджують розмір її доходу та наявність умов для проживання дитини. Частиною першою та другою статті 161 Сімейного кодексу України передбачено, що якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. Орган опіки та піклування або суд не можуть передати дитину для проживання з тим із батьків, хто не має самостійного доходу, зловживає спиртними напоями або наркотичними засобами, своєю аморальною поведінкою може зашкодити розвиткові дитини. Принципом 6 Декларації про права дитини від 20.11.1959 р. встановлено, що малолітня дитина не повинна крім випадків, коли є виключні обставини, бути розлученою з матір`ю. Враховуючи викладене, Суд вважає, що місце проживання дитини - [PERSON] , має бути визначено з батьком - [PERSON] , оскільки, як випливає з наведеного вище, саме він належним чином ставиться до виконання батьківських обов`язків щодо дитини, дитина тривалий час проживає разом з ним, він забезпечує утримання дитини, створив належні умови для проживання дитини, тоді як мати - [PERSON] з 2018 р. батьківські обов`язки виконує неналежним чином, зловживає спиртними напоями, докази того, що вона має у власності або користуванні будь-яке житло, зокрема, у якому створені задовільні умови для проживання малолітнього сина, і що вона працевлаштована та/або має регулярний стабільний дохід, який є достатнім для утримання малолітнього сина, відсутні. Таким чином позов [PERSON] в частині вимоги про визначення місця проживання дитини з ним підлягає задоволенню. Щодо позову в частині вимоги про стягнення аліментів, Суд зазначає наступне. Як було встановлено вище, [PERSON] та [PERSON] є батьками дитини - [PERSON] , який народився [INFO] , дитина проживала з батьком та на підставі цього рішення в частині вирішення позову щодо визначення місця проживання дитини і далі проживатиме з батьком. Статтею 180 Сімейного кодексу України визначено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Таким чином [PERSON] зобов`язана утримувати свого сина до досягнення тим повноліття. Частинам першою - третьою статті 181 Сімейного кодексу України встановлено, що способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Відповідно до статті 182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати. Згідно з частиною першою статті 184 Сімейного кодексу України суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Визначаючи розмір аліментів, які має сплачувати [PERSON] на утримання дитини, Суд звертає увагу на те, що [PERSON] отримує мінімальну заробітну плату, що підтверджується довідкою про доходи (а. с. 17), що в достатній мірі не може забезпечити належного утримання малолітнього сина, а будь-які докази, на підставі яких можна з`ясувати розмір доходів [PERSON] у матеріалах справи відсутні. Суд виходить з того, що [PERSON] , заперечуючи проти позову, не посилалась на те, що на її утриманні перебувають будь-які особи і що вона в силу об`єктивних причин, зокрема, за станом здоров`я, не може працевлаштуватись або що можливість її працевлаштування є обмеженою, а відтак вважає, що вона є працездатною та має можливість працевлаштуватись та отримувати не менше 6 000,00 грн. на місяць, що станом на момент ухвалення рішення становить розмір мінімальної заробітної плати, визначений Законом України "Про державний бюджет України на 2021 рік", та сплачувати з них 1 500,00 грн. на утримання сина. Відповідно до частини першої статті 191 Сімейного кодексу України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви. Зважаючи на наведене, Суд приходить до висновку, що позов [PERSON] в частині вимоги про стягнення з [PERSON] аліментів у розмірі 1 500,00 щомісячно, починаючи від дня пред`явлення позову, підлягає задоволенню. При цьому Суд не визначає мінімальний розмір аліментів, оскільки такий встановлюється законом, а не судовим рішенням, про що зазначено у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 12.09.2018 р. у справі № 459/2181/17 (http://reyestr.court.gov.ua/Review/76596523). Згідно з пунктом 1 частини першої статті 430 Цивільного процесуального кодексу України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць. Тобто рішення підлягає допуску до негайного виконання у межах суми платежу за один місяць. На підставі статі 141 Цивільного процесуального кодексу України [PERSON] на користь [PERSON] у якості відшкодування судових витрат підлягають стягненню грошові кошти у розмірі 840,80 грн., а на користь держави - судовий збір у розмірі 840,80 грн.

Outcome: approved