Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-06 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся з позовом до відповідача Пірванченської сільської ради Горохівського району Волинської області про визнання права власності на спадкове майно та визнання права на завершення приватизації земельних ділянок. Свої позовні вимоги обгрунтовує тим, що [INFO] помер [PERSON] , який прийняв спадщину після смерті [INFO] своєї матері [PERSON] , однак не оформив своїх спадкових справ на наступне майно: житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами, що розташований в [ADDRESS] , а також право на завершення приватизації та реєстрацію права власності відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» земельних ділянок, які були передані у приватну власність [PERSON] згідно виписки з рішення Пірванченської сільської ради народних депутатів від 28 грудня 1993 року №4/2 «Про передачу земельних ділянок у приватну власність громадян», площею 0,25 га - для будівництва та обслуговування житлового будинку і господарських будівель та 0,35 га - для ведення особистого підсобного господарства. [PERSON] залишив на користь позивача заповіт на все своє майно. Оскільки правовстановлюючих документів на вказане майно немає, а нотаріальна контора відмовила позивачу у видачі йому свідоцтва про право на спадщину, то позивач просив визнати за ним право власності на вищевказаний житловий будинок з надвірними будівлями та господарськими спорудами та право на завершення приватизації вищевказаних земельних ділянок в порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON] , який прийняв спадщину після смерті свої матері [PERSON] , однак не оформив своїх спадкових прав. Представник відповідача - Пірванченської сільської ради Горохівського району Волинської області в підготовче судове засідання не з`явився, однак до суду надійшла заява старости виконавчого комітету Горохівської міської ради про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги визнає повністю. Позивач [PERSON] в підготовче судове засідання не з`явився, однак скерував до суду заяву в якій позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задовольнити. Відповідно до ч.3 ст.200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. З врахування того, що до суду надійшла заява від відповідача, у якій вона зазначає, що заявлений позов визнає повністю, суд дійшов висновку про ухвалення рішення в підготовчому судовому засіданні. Оскільки сторони в судове засідання не з`явились, відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України фіксація судового засідання з допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши наявні в матеріалах справи письмові докази, суд вважає, що даний позов підлягає до задоволення повністю з наступних підстав. Відповідно до витягу з погосподарської книги №3 за 2020 рік, що по особовому рахунку № [NUMBER] жилий будинок з надвірними будівлями і спорудами належить [PERSON] і знаходиться в [ADDRESS] . Відповідно до ст.14 Конституції України право власності на землю гарантується. Це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до Закону. Із виписки з рішення Пірванченської сільської ради народних депутатів Горохівського району Волинської області від 28 грудня 1993 року №4/2 «Про передачу земельних ділянок у приватну власність громадян» вбачається, що [PERSON] передано безоплатно у приватну власність земельну ділянку для будівництва та обслуговування житлового будинку та господарських будівель площею 0,25 га, а також земельну ділянку для ведення особистого підсобного господарства площею 0,35 га (а.с.19). Як вбачається із свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого Пірванченською сільською радою Горохівського району Волинської області, [PERSON] померла [INFO] в селі Пірванче Волинської області і після її смерті відкрилася спадщина (а.с.7). Відповідно до ст.1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно з ч.1 ст.1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. А відповідно до ст.1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно з ч.1 ст.1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. Згідно ч.1 ст.1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Згідно довідки Пірванченської сільської ради від 01.07.2020 року №219/02-10/2-20 (а.с.10), [PERSON] в юридичному шлюбі не перебувала, заповіт не посвідчувався. Спадкоємцем за законом після смерті [PERSON] є син [PERSON] , 1959 року народження, який проживав у [ADDRESS] . Матеріалами спадкової справи №56/2017, заведеної Горохівською державною нотаріальною конторою стверджується, що крім [PERSON] , із заявою про прийняття спадщини до нотаріальної контори ніхто не звертався. Із свідоцтва про народження, виданого 06.02.1959 року с.Пірванче Горохівського району Волинської області, вбачається, що [PERSON] народився [INFO] , його матір`ю є [PERSON] . Із інформаційної довідки зі спадкового реєстру заповітів №63714203 вбачається, що заповіт [PERSON] не посвідчувався. Згідно ч.1 ст.1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Згідно ч.ч.1-3,5 ст.1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Не допускається прийняття спадщини з умовою чи із застереженням. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Згідно ч.ч.1,3 ст.1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Таким чином, судом встановлено, що [PERSON] був єдиним спадкоємцем майна померлої [PERSON] за законом першої черги, який прийняв спадщину, однак не оформив своїх спадкових прав. Як вбачається із свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого виконавчим комітетом Пірванченської сільської ради Горохівського району Волинської області, [PERSON] помер [INFO] в селі Пірванче Волинської області і після його смерті відкрилася спадщина (а.с.8). Згідно довідки Пірванченської сільської ради від 30.06.2020 року №205/02-10/2-20 (а.с.11), [PERSON] в юридичному шлюбі не перебував, розлучений. Дочка [PERSON] , 1990 року народження, проживає в Росії. Заповіт посвідчувався 02.01.2020 за Р№1. Спадкоємцем за заповітом є [PERSON] , 1974 року народження, який проживає в [ADDRESS] . Згідно з ч.1 ст.1223 ЦК України, право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. Згідно з ч.1 ст.1235 ЦК України заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин. Із заповіту, посвідченого секретарем Пірванченської сільської ради 02 січня 2020 року та зареєстрованого в реєстрі за №1, [PERSON] заповів все належне йому майно, в тому числі земельну частку (пай), розміром 2,8422 га, кадастровий номер: 0720886100:00:001:0315, [PERSON] . Матеріалами спадкової справи №126/2020, заведеної Горохівською державною нотаріальною конторою стверджується, що крім позивача, із заявою про прийняття спадщини після смерті [PERSON] до нотаріальної контори ніхто не звертався. Крім того, [PERSON] отримав свідоцтво про право на спадщину за заповітом, що складається із земельної ділянки площею 2,8422 га. Таким чином судом встановлено, що позивач [PERSON] є єдиним спадкоємцем майна померлого [PERSON] за заповітом, який прийняв спадщину. Осіб, які б мали право на обов`язкову частку у спадщині судом не встановлено. Відповідно до ст.1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. До спадкоємців житлового будинку, інших будівель та споруд переходить право власності або право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені. До спадкоємців житлового будинку, інших будівель та споруд переходить право власності або право користування земельною ділянкою, яка необхідна для їх обслуговування, якщо інший її розмір не визначений заповітом. Статтею 125 Земельного кодексу України встановлено, що право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають із моменту державної реєстрації цих прав. На підставі абз.2 п.1 розділу X "Перехідні положення" ЗК України рішення про передачу громадянам України безоплатно у приватну власність земельних ділянок, прийняті органами місцевого самоврядування відповідно до Декрету Кабінету Міністрів України від 26 грудня 1992 року "Про приватизацію земельних ділянок", є підставою для реєстрації права власності на земельні ділянки цих громадян або їх спадкоємців відповідно до Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень". Державна реєстрація таких земельних ділянок здійснюється на підставі технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості). Відповідно до правового висновку Великої Палати Верховного Суду від 20 березня 2019 року у справі № 350/67/15-ц, та Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 17 квітня 2019 року у справі № 723/1061/17 про можливість визнання в порядку спадкування права на завершення приватизації земельної ділянки, якщо спадкодавець не набув права власності на земельну ділянку згідно зі статтею 125 ЗК України, проте розпочав процедуру приватизації земельної ділянки відповідно до чинного законодавства України, а органами місцевого самоврядування відмовлено спадкоємцям у завершенні процедури приватизації, то спадкоємці мають право звертатися до суду із позовами про визнання відповідного права в порядку спадкування - права на завершення приватизації та одержання державного акта про право власності на землю на ім`я спадкоємця, а не права власності на земельну ділянку. Якщо видача державного акта на право власності на землю здійснюється на підставі рішення про передачу громадянам України безоплатно у приватну власність земельних ділянок, прийнятого органами місцевого самоврядування, до спадкоємців переходить право отримати державний акт про право власності на земельну ділянку. Відповідно до ст.392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Із технічного паспорта на будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться в [ADDRESS] , вбачається, що даний будинок загальною площею 62,5 кв.м., житлова площа становить 42,3 кв.м., допоміжна - 20,2 кв.м. На території цієї садиби знаходяться, крім будинку, ще й прибудова, літня кухня, сарай-гараж, сарай, погріб з шийкою, колодязь. Як вбачається із постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії Горохівської державної нотаріальної контори від 13 січня 2021 року, вих..№13/02-31 (а.с.50), позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами, що знаходиться в [ADDRESS] та неприватизовані земельні ділянки, що належали матері спадкодавця [PERSON] , яка померла [INFO] , спадкоємцем після якої був її син [PERSON] , який помер [INFO] , який прийняв спадщину, однак не оформив своїх спадкових прав. За таких обставин, суд вважає, що позивач [PERSON] , прийнявши спадщину після смерті [INFO] спадкодавця [PERSON] , який прийняв спадщину, що належала матері спадкодавця [PERSON] , яка померла [INFO] , однак не оформив своїх спадкових прав на майно, набув право на спадкування усіх прав та обов`язків, що належали [PERSON] , включно із правом на завершення приватизації земельних ділянок, у зв`язку з чим, суд вважає, позовні вимоги обґрунтованими та такими, що підлягають до задоволення. Крім того, згідно ч.ч.3, 4 ст.200 ЦПК України у випадку визнання відповідачем позову, суд ухвалює рішення в порядку встановленому статтею 206 цього кодексу. Відповідно до положень ч.4 ст.206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Встановивши, що визнання відповідачем позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд приходить до висновку про необхідність його задоволення. Отже, судом встановлено, що позивач [PERSON] як спадкоємець майна померлого [PERSON] за заповітом, який прийняв спадщину в установленому порядку, має право на спадкування майна, що належало матері спадкодавця [PERSON] , яка померла [INFO] , спадкоємцем після якої був її син [PERSON] , який помер [INFO] , який прийняв спадщину, однак не оформив своїх спадкових прав.У зв`язку із відсутністю правовстановлюючих документів позивач не може оформити спадщину в нотаріальному порядку та користуватися нею, а тому суд визнає за позивачем право власності на житловий будинок з надвірними будівлями та господарськими спорудами, що розташований в [ADDRESS] , а також право на завершення приватизації та реєстрацію права власності відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» земельних ділянок, наданих безоплатно у приватну власність [PERSON] згідно виписки з рішення Пірванченської сільської ради народних депутатів Горохівського району Волинської області від 28 грудня 1993 року №4/2 «Про передачу земельних ділянок у приватну власність громадянам», площею 0,25 га - для будівництва та обслуговування житлового будинку та господарських будівель, площею 0,35 га - для ведення особистого підсобного господарства, після померлого [INFO] , [PERSON] , який прийняв спадщину після смерті своєї матері [PERSON] , яка померла [INFO] , однак не оформив своїх спадкових прав.

Outcome: approved