Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-20 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до відповідача та просить : - стягнути з відповідача матеріальні збитки заподіяні в результаті ДТП в сумі 16 382,8 грн.; - стягнути з відповідача моральну шкоду в сумі 10 000 грн.; - стягнути з відповідача суму витрат за отримання юридичної допомоги при складанні позову по справі в сумі 600 грн. В обґрунтування позову позивач зазначила, що їй на праві власності належить автомобіль «Шевролет-Лачетті» д.н. [NUMBER], яким може керувати її батько [PERSON]. 24 червня 2009р. [PERSON] керуючи автомобілем "Міцубісі-Кольт" д.н. [NUMBER] по вул..Грушевськогого порушив ПДД та скоїв ДТП з її автомобілем, яким керував її батько - [PERSON] на якого і було складено протокол про АПП за ст.124 ч.1 КУпАП. Автомобіль позивача отримав механічні пошкодження. Рішенням суду від 19.03.2010р. провадження у справі відносно [PERSON] закрито в зв'язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення та спливом терміну притягнення до відповідальності. Матеріальний збиток заподіяний в результаті ДТП - 13 701,79 грн., вартість відновлювального ремонту автомобіля позивача - 12 557,74 грн., скриті пошкодження - 1810 грн. та 320 грн. - плата спеціалісту за проведене дослідження. Позивачу спричинено моральну шкоду так як пошкоджено її автомобіль, вона була позбавлена можливості керувати ним майже рік, відповідач добровільно не бажав відшкодувати матеріальні збитки. В судове засідання позивач не з'явилась. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав повністю, просив їх задовольнити посилаючись на мотиви вказані в позовній заяві. В судовому засіданні відповідач позов не визнав, та пояснив, що він не винен в ДТП, так як [PERSON] повинен був його пропустити, так як саме він рухався по головній дорозі, а [PERSON] не повинен був стояти на головній дорозі. Він намагався зупинитись, щоб уникнути ДТП, але не хватило гальмівного шляху. Представник третьої особи - Національної акціонерної страхової компанії «Оранта» повідомлявся належним чином про час та місце розгляду справи, однак в судове засідання не зявився, причини неявки не повідомив. Вислухавши пояснення сторін і їх представників, дослідивши письмові докази судом встановлено слідуюче. Відповідно до постанови Коростенського міськрайонного суду від 19 березня 2010 року в справі про адміністративне правопорушення за ст.124 КУпАП відносно [PERSON], провадження по справі закрито. При прийнятті рішення суд керувався положеннями ст.247 п.1 КУпАП та закрив провадження в зв'язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення. Рішення суду набрало законної сили. Згідно висновку експерта № 31413-25 від 26.11.2013р. судово-автотехнічної експертизи, з технічної точки зору, в дорожній обстановці водій автомобіля "Міцубісі-Кольт" д.н. [NUMBER] [PERSON] повинен був діяти відповідно до вимог п.12.3 Правил дорожнього руху України, а [PERSON] повинен був діяти відповідно до вимог п.10.1,16.2, 16.11 ПДД. В діях [PERSON] вбачається невідповідність технічним вимогам п.12.3 ПДД і його дії знаходяться в причинному зв'язку з ДТП. Пунктом 12.3. Правил дорожнього руху України затверджених Постановою КМУ від 10 жовтня 2001 р. № 1306 визначено, що у разі виникнення небезпеки для руху або перешкоди, яку водій об'єктивно спроможний виявити, він повинен негайно вжити заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об'їзду перешкоди. Згідно Звіту № 35 від 02.07.2009р. Про визначення матеріального збитку заподіяного власнику автомобіля, вартість відновлювального ремонту автомобіля «Шевролет-Лачетті» з урахуванням коефіцієнта фізичного зносу складає 11 128, 84 грн., матеріальний збиток внаслідок пошкодження автомобіля - 13701,79 грн. 02 липня 2009 року складено протокол огляду транспортного засобу автомобіля «Шевролет-Лачетті» в якому вказані та описані всі пошкодження та складено калькуляцію вартості відновлювального ремонту - 12 557,74 грн. Згідно товарного чеку від 02 липня 2009 р. за складання звіту позивач поніс витрати в сумі 320 грн. 15.05.2010р. Національна акціонерна страхова компанія «Оранта» виплатила позивачу страхове відшкодування в сумі 12 006,73 грн. Дані пошкодження були усунуті під час відновлювального ремонту автомобіля. Відповідно до рахунку СТО «Автокомфорт» та актів виконаних робіт в процесі ремонту автомобіля ВАЗ були виконані всі роботи з усунення спричинених пошкоджень, заміни деталей та агрегатів, покраски автомобіля. Наявність відповідних пошкоджень та необхідність таких робіт підтверджена в судовому засіданні. Відповідно до фіскальних чеків СТО «Житомир Авто» позивач сплатив за деталі та виконані роботи з ремонту та відновлення автомобіля «Шевролет-Лачетті» - 2 160,90 грн. та 1800, 75 грн. В судовому засіданні представник позивача підтвердив тільки факт виконання робіт, але крім вказаних вище сум не зміг підтвердити відповідними платіжними документами достовірну суму оплати всіх інших витрат на відновлення автомобіля. Судом з ініціативи сторін оглянуто справу про адміністративне правопорушення [PERSON] за ст.124 КУпАП, та встановлено, що [PERSON] є власником автомобіля "Міцубісі-Кольт" д.н. [NUMBER], а [PERSON] є власником автомобіля «Шевролет-Лачетті» д.н. [NUMBER], протоколом огляду дорожньо-транспортної пригоди від 24.06.2009р. та Схемою до неї встановлено, що вищевказані авто спричинили ДТП, зафіксовано розміщення авто на місці ДТП. Згідно ст.61 ч.3 ЦПК України, обставини встановлені судовим рішенням у справі про адміністративне правопорушення обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено постанову з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Враховуючи те, що постанова Коростенського міськрайонного суду від 19 березня 2010 року в справі про адміністративне правопорушення відносно [PERSON] набрала законної сили, враховуючи пояснення сторін та докази досліджені судом суд приходить до висновку, що [PERSON] не являється особою винною у ДТП, а винною особою являється [PERSON] Статтею 1187 ЦК України визначено, що джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов'язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо - і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Враховуючи те, що [PERSON] заподіяв шкоду під час використання транспортного засобу - легкового автомобіля, суд приходить до висновку, що шкода завдана джерелом підвищеної небезпеки. Статтею 1188 ЦК України визначено, що шкода завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме, шкода завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. Пунктом 1.3 Статі 1 ЗУ «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» потерпілими є - юридичні та фізичні особи, життю, здоров'ю та/або майну яких заподіяна шкода внаслідок дорожньо-транспортної пригоди з використанням транспортного засобу. Враховуючи те, що майну [PERSON] заподіяно майнову шкоду, вона є потерпілою. Відповідно до п.22.1 ст.22 вищеназваного Закону, страховик при настанні страхового випадку відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна в результаті ДТП життю, здоров'ю, майну третьої особи відповідно до лімітів відповідальності страховика. Страховою компанією оцінено шкоду заподіяну майну потерпілого та проведено визначені виплати, однак обсяг виплат не покриває всю шкоду, а саме непокрита частина становить 1695,06 грн..(13701,79 - 12 006,73) Відповідно до ст..1194 ЦК України, особа. Яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відщкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов'язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Відповідно до ст..11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до вимог цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Таким чином, різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням), яка складає 1695,06 грн.,та витрати на проведення звіту в сумі 320 грн., всього 2015 гривень 06 копійок. необхідно стягнути з [PERSON] Страховим полісом відповідача передбачено страхову виплату заподіяну здоров'ю та майну, страхових виплат за моральну шкоду не передбачено. Відповідно до Статті 26-1 ЗУ «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», позивач не має права на відшкодування моральної шкоди від страховика. Розглядаючи питання щодо стягнення моральної шкоди суд приходить до наступного. Так позивач просить стягнути 10 000 грн. моральної шкоди так як пошкоджено її автомобіль, вона була позбавлена можливості керувати ним майже рік, відповідач добровільно не бажав відшкодувати матеріальні збитки. Відповідно до ст.23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав, моральна шкода може полягати: - у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; - у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів; - у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням її майна; - приниженні честі, гідності, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Судом встановлено, що позивач внаслідок ДТП перенесла душевні страждання внаслідок пошкодження її майна. Згідно ч.1 ст.1167 ЦК, моральна шкода завдана фізичній особі неправомірними діями, відшкодовується особою, яка її завдала. Таким чином моральна шкода підлягає стягненню з відповідача. Вирішуючи питання щодо розміру відшкодування моральної шкоди, суд враховує характер та обсяг страждань (фізичних, душевних, психічних), яких зазнала позивач, характер немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення) та враховує інші обставини. Зокрема, враховуються тяжкість вимушених змін у її життєвих стосунках, час та зусилля, що були необхідні для відновлення її попереднього стану. Також суд враховує, що наслідком ДТП було вчинення адміністративного правопорушення, а не злочину та те, що не було заподіяно жодної шкоди життю і здоров'ю. Пунктом 5 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», суд, зокрема, повинен з'ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. При цьому суд виходить із засад розумності, виваженості та справедливості, враховує позицію [PERSON], який позов не визнав, та вважає, що сума відшкодування моральної шкоди є значно завищеною, тому підлягає відшкодуванню частково, так як відповідно до ст..10 та ст.60 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених кодексом. Згідно наданої квитанції позивач понесла 600 гривень витрат в зв'язку оплатою правової допомоги адвоката. У відповідності до вимог ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Outcome: partial