Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-13 00:00:00

ПАТ КБ "ПриватБанк" звернулось в суд з позовом до [PERSON], в якому просить стягнути на його користь заборгованість за кредитним договором № IFVWRP10580033 від 20.10.2011 року в розмірі 13053,43 грн. та судові витрати. Позовні вимоги мотивує тим, що Вимоги мотивовано тим, що відповідно до укладеного договору № IFVWRP10580033 від 20.10.2011 року відповідач отримав кредит у розмірі 4295,97 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 0,01 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом із Умовами та правилами надання банківських послуг, складає між ним та банком договір, про що свідчить підпис Відповідача у заяві. Відповідно до умов договору, погашення кредиту здійснюється щомісяця в період сплати, позичальник повинен надати банку грошові кошти (щомісячний платіж) для погашення заборгованості за кредитом, за відсотками, комісією а також інші витрати згідно умов. Проте відповідач своєчасно за вказаним договором свої зобов'язання не виконав, через що станом на 30.10.2015 року за ним утворилась заборгованість на вказану у позові суму. Просить стягнути із відповідача заборгованість за кредитним договором та судовий збір. Представник позивача в судове засідання не з'явився, однак подав до суду заяву, в якій просить справу слухати за його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі і просить їх задовольнити. Відповідач до початку судового засідання подав до суду довідку, яка підтверджує відсутність у нього заборгованості перед ПАТ КБ "ПриватБанк" станом на 14.12.2015 року. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги ПАТ КБ "ПриватБанк" до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором не підлягають до задоволення з наступних підстав. Ч.3 ст. 10 та ч.1 ст. 60 ЦПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених законом. Як встановлено в судовому засіданні, 20.10.2011 року між публічним акціонерним товариством комерційним банком «ПриватБанк» та [PERSON] був укладений кредитно-заставний договір №IFVWRP10580033, за умовами якого останній отримав кредит у розмірі 4295,98 грн. на придбанням товару зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 0,01% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом терміном на 24 місяці з 20.10.2011 року по 19.10.2013 року, та зобовязався погашати кредит щомісячними платежами у сумі 286,42 грн. з періодом сплати з «15» число кожного місяця. (а.с.5). Відповідно до ст.610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Згідно ст.526 ЦК України, зобов'язання повинні виконуватися належним чином у відповідності до умов договору, а відповідно до ст.615 ЦК України, у разі порушення зобов'язання однією стороною, друга сторона має право частково або в повному обсязі відмовитися від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом. Одностороння відмова від зобов'язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов'язання. Внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання, частково або у повному обсязі відповідно змінюються умови зобов'язання або воно припиняється. Відповідно до ст. 599 ЦК України зобовязання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Судом встановлено, що [PERSON] не має заборгованості перед банком ПАТ КБ "ПриватБанк", що підтверджується довідкою виданою ПАТ КБ "ПриватБанк" від 14.12.2015 року . У зв'язку з вищенаведеним, суд вважає, що у стягненні суми заборгованості слід відмовити, а також, відмовити і у стягненні суми судового збору, так як будь-яка заборгованість у відповідача перед банком відсутня. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed