Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-12 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вищезазначем позовом, обгрунтовуючи його тим, що 10 вересня 2012 року між ним та [PERSON] було підписано договір добровільного страхування наземних транспортних засобів №28-0199-12-01180, на забезпечення транспортного засобу марки "Volkswagen", реєстраційний номер [NUMBER]. Зі слів позивача, 24.04.2013 року відбулася дорожньо-транспортна пригода, яка трапилася з вини відповідача, за участю автомобіля марки "Volkswagen", реєстраційний номер [NUMBER] під керуванням [PERSON] та мотоциклом "Днепр-11", державний номер [NUMBER] під керуванням [PERSON] Позивач стверджує, що він на підставі регресної вимоги виплатив страхове відшкодування в розмірі 6696,21 гривень, і тому змушений звернутися до суду. Представник позивача надав суду заяву, в якій просить слухати справу за його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з'явився, надіславши до суду заяву, в якій просить слухати справу за його відсутності, позовні вимоги визнає. Суд, дослідивши письмові матеріали справи, приходить до наступного висновку. Відповідно до вимог статей 1 та 3 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, за захистом яких кожна особа має право звернутися до суду. Частиною 1 ст. 11 Цивільно-процесуального кодексу України встановлено, що суд розглядає цивільну справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ч.1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Судом встановлено, 10 вересня 2012 року між Приватним акціонерним товариством "Страхова компанія "Українська страхова група" та [PERSON] було підписано договір добровільного страхування наземних транспортних засобів №28-0199-12-01180, на забезпечення транспортного засобу марки "Volkswagen", реєстраційний номер [NUMBER]. Постановою Васильківського міськрайонного суду Київської області №362/2601/13-п від 21 травня 2013 року [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, а саме 24.04.2013 року в с. Яцьки Васильківського району Київської області по вул. Космонавтів, в порушення п. 2.3-б, 13.1 правил дорожнього руху України, [PERSON] керуючи мотоциклом "Днепр-11", реєстраційний номер [NUMBER], не вибрав безпечної дистанції та допустив зіткнення з автомобілем марки "Volkswagen", реєстраційний номер [NUMBER], власником якого є [PERSON] під керуванням [PERSON] Відповідно до розрахунку суми страхового відшкодування від 20 травня 2013 року вартість матеріальних збитків, завданих власнику транспортного засобу, спричинених власнику автоміля марки "Volkswagen", реєстраційний номер [NUMBER] становить 6 696,21 гривень. Позивач виплатив [PERSON] страхове відшкодування в розмірі 6 696,21 гривень, що підтверджується розпорядженням про виплату страхового відшкодування від 23 травня 2013 року та платіжним дорученням №8364 від 23 травня 2013 року. Таким чином, позивачем було виконало покладений на нього Законом обов'язок по відшкодуванню шкоди заподіяної з вини водія транспортного засобу марки "Volkswagen", реєстраційний номер [NUMBER]. Тому позивач є саме тією особою, до якої перейшло право вимоги відшкодування збитків внаслідок дорожньо-транспортної вимоги. Відповідно до вимог ст. 27 Закону України "Про страхування", до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування в межах фактичних затрат, переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток. Відповідно до ч. 2 ст. 1187 Цивільного кодексу України шкода завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (права власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Згідно ст. 1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Відповідно до роз`яснень Пленуму Верховного суду України в п. 2 "Про практику розгляду судом цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди" від 27.03.92 р. № 6, розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суд бере до уваги, що шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок . Враховуючи, що матеріальна шкода, яка заподіяна позивачу при вчинені дорожньо-транспортної пригоди, повинна бути відшкодована саме відповідачем, а також приймаючи до уваги те, що відповідач визнає вимоги Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Українська страхова група", суд дійшов висновку, що позовні вимоги слід задовольнити. Позовні вимоги в частині відшкодування сплаченого відповідачем судового збору, на думку суду, також підлягають задоволенню, оскільки, згідно ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої постановлено рішення, суд присуджує з другої сторони всі судові витрати. На підставі наведеного,

Outcome: approved