Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-01 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації, третя особа: Комунальне підприємство „Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Дніпровського району м. Києва» про визнання права користування жилим приміщенням, зобов'язання видати ордер. Просить суд, визнати за [PERSON] право користування жилим приміщенням, кімнатою [ADDRESS]; Зобов'язати комунальне підприємство «Керуюча компанія з -обслуговування житлового фонду Дніпровського району м. Києва» оформити належним чином рішення про надання [PERSON] жилої площі в гуртожитку по [ADDRESS] та звернутися з відповідним поданням про видачу ордера на жилу площу в гуртожитку, кімнату [ADDRESS] [PERSON] до Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації; Зобов'язати Дніпровську районну в місті Києві державну адміністрацію видати ордер на жилу площу в гуртожитку, кімнату [ADDRESS] [PERSON] на сім'ю з 1 особи. [PERSON]. Свої вимоги мотивує тим, що працює в КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Дніпровського району м. Києва» на посаді робітника з комплексного прибирання та утримання будинків з прилеглими територіями (двірника) 1 розряду з 3 серпня 2015 року після переведення з аналогічної посади в КП «Керуюча дирекція Дніпровського району м. Києва», яку позивач також отримала внаслідок переведення з КП по утриманню житлового господарства Дніпровського району м. Києва. Всього в системі житлово-комунального господарства Дніпровського району м. Києва на посаді двірника позивач працює з вересня 2013 року. У зв'язку з виконанням трудових обов'язків при влаштуванні на посаду двірника у 2013 році позивача було поселено у кімнату [ADDRESS] Як повідомили позивача в КП УЖГ Дніпровського району (за місцем її роботи), це був тимчасовий захід до вирішення питання про надання їй ордера на вселення до гуртожитку, як це передбачено нормою ст. 129 ЖК України. На жаль питання про видачу позивачу ордера не було своєчасно вирішено у 2013 році з незалежних від КП УЖГ Дніпровського району міста Києва причин, що буде підтверджено додатково. Питання про видачу позивачу ордера не вирішувалося протягом 2 років. Позивач в судове засідання не з'явилася, про дату, час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином. При цьому надала суду заяву з проханням розглянути справу за її відсутності та задовольнити позов. Представник позивача в судове засідання не з'явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. При цьому представник позивача надав суду заяву з проханням розглянути справу за його відсутності та задовольнити позов. Представник відповідача Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації в судове засідання не з'явилася надала суду заяву, в якій просила розглядати справу за її відсутності, та просила винести рішення відповідно до вимог чинного законодавства. Представник третьої особи, КП „Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Дніпровського району м. Києва» в судове засідання не з'явилася надала суду заяву, в якій просила розглядати справу за її відсутності, позовні вимоги визнала в повному обсязі. На підставі ст.197 ч.2 ЦПК України справа розглянута у відсутності сторін без фіксування судового засідання технічними засобами. Дослідивши письмові матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що відповідно до копії трудової книги, що знаходиться в матеріалах справи [PERSON] працює в системі житлово-комунального господарства Дніпровського району м. Києва на посаді двірника з 16.09.2013 року по сьогоднішній день.(а.с. 5-8) Згідно розпорядження КМДА від 10.12.2010 року № 1112 «Про питання організації управління районами в м. Києві» гуртожиток по [ADDRESS] було передано до сфери управління Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації. Згідно розпорядження Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації від 24.12.2013 року № 762 «Про внесення змін до розпорядження Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації від 21.08.2013 року № 478 «Про закріплення будівлі гуртожитку на [ADDRESS] вказаний гуртожиток закріплено на праві господарського відання за КП «Керуюча дирекція Дніпровського району м. Києва» (а.с. 9). Згідно розпорядження Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації від 03.06.2015 року № 250 «Про закріплення будівлі - гуртожитку на [ADDRESS] переданої до сфери управління Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації» цей гуртожиток закріплено на праві господарського відання за КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Дніпровського ^айону м. Києва» (а.с. 10). Відповідно до акту прийняття-передачі основних лсобів гуртожиток по [ADDRESS] передано на баланс КП Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Дніпровського району м. Києва» (а.с. 11). Відповідно до листа Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації від 25.07.2014 року, позивач повинна звертатися з питанням про надання житлового приміщення в гуртожитку по [ADDRESS] до КП «Керуюча дирекція Дніпровського району м. Києва» після вирішення питання про оформлення передачі гуртожитку в повне господарське відання цього КП (а.с 12). Аналогічну відповідь надано і листами Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації від 15.10.2014 року. 16.12.2014 року. 21.01.2015 року, а листами від 30.06.2015 року та 26.10.2015 року повідомлено, що це питання повинно вирішувати КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Дніпровського району м. Києва» (а.с. 13-17). Київська міська державна адміністрація надала доручення Дніпровській районній в місті Києві державній адміністрації, щодо вирішення питань про передачу на баланс будівлі гуртожитку та про видачу позивачу ордера на займане житлове приміщення в гуртожитку по [ADDRESS] (а.с. 18,19). КП «Керуюча дирекція Дніпровського району м. Києва» та КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Дніпровського району м. Києва повідомляли про неможливість вирішення питання у зв'язку з не завершенням процесу передачі гуртожитку та зазначали про те, що питання видачі ордера повинно вирішуватися Дніпровською районною в місті Києві державною адміністрацією (а.с.20,21). Рішенням засідання членів профспілкового комітету КП «Керуюча дирекція Дніпровського району м. Києва від 9 липня 2015 року надано згоду адміністрації КП Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Дніпровського району м. Києва на заселення в гуртожиток по [ADDRESS] терміном на 1 рік працівників ЖРЕО 405. 408. автогосподарства, у тому числі і [PERSON] (а.с. 22). В подальшому [PERSON] 10 серпня 2015 року уклала договір про проживання у гуртожитку по [ADDRESS] з КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Дніпровського району м. Києва» строком на один рік до 10 серпня 2016 року. (а.с. 23-24). У відповідності до Наказу Мінрегіонбуд та Житлово-комунального господарства України 27.04.2015 № 84 «Про затвердження положення про гуртожиток» «Вселення до гуртожитків проводиться власником гуртожитку або уповноваженою ним особою на підставі ордера, форма якого наведена в додатку до цього Положення, виданого відповідно до статті 129 Житлового кодексу Української РСР. з одночасним укладенням договору найму жилого приміщення в гуртожитку. Рішенням Київської міської ради від 13 листопада 2013 року № 473/9961 «Про внесення змін до рішення Київської міської ради від 24 травня 2012 року .№ 596/7933 «Про приватизацію жилих приміщень у гуртожитках м. Києва» районним в місті Києві державним адміністраціям делеговано повноваження на видачу ордерів на жилі приміщення в гуртожитках. У відповідності до ст. 128 ЖК України «жила площа у гуртожитку надається за спільним рішенням адміністрації підприємства, установи, організації чи органу кооперативної або іншої громадської організації та відповідного профспілкового комітету і комітету комсомолу.» Відповідно ст. 61 ЖК УРСР, користування жилим приміщенням в будинках державного і громадського житлового фонду здійснюється відповідно з договором найму жилого приміщення, який укладається в письмовій формі на підставі ордеру на жиле приміщення між наймодавцем-житлово-експлуатаційною організацією (а при її відсутності-відповідним підприємством, установою, організацією) і наймачем-громадянином, на ім'я якого видано ордер. Відповідно до ст. 814 ЦК України, у разі зміни власника житла, переданого у найм, до нового власника переходять права і обов'язки наймодавця. Відповідно ст. 47 Конституції України, ст. 1 ЖК УРСР, кожний має право на житло. Відповідно до ст. 9 ЖК УРСР, громадяни мають право на одержання у безстрокове користування у встановленому порядку жилого приміщення в будинках державного чи громадського житлового фонду, або в будинках житлово-будівельних кооперативів. На підставі ч. 3 ст. 10 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідно до ст.ст. 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Способами захисту порушених прав, зокрема, є відновлення становища, яке існувало до порушення; визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Суд також може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. Відповідно до ст. 4 ЖК УРСР, що є спеціальним законом по відношенню до ЦК України, який регулює житлові відносини, жилі будинки, а також жилі приміщення в інших будівлях, що знаходяться на території Української РСР, утворюють житловий фонд, який включає: державний житловий фонд - жилі будинки і жилі приміщення в інших будівлях, що належать державі; громадський житловий фонд - жилі будинки і жилі приміщення в інших будівлях, що належать колгоспам та іншим кооперативним організаціям, їх об'єднанням, профспілковим та іншим громадським організаціям; фонд житлово-будівельних кооперативів; приватний житловий фонд - жилі будинки (частини будинків), квартири, що належать громадянам на праві приватної власності. З державного чи громадського житлового фонду громадянам можуть надаватися жилі приміщення як на загальних умовах (тим, що потребують поліпшення житлових умов), так і у якості службового житла - глава 1 розділу ІІІ ЖК УРСР "Надання жилих приміщень в будинках державного і громадського житлового фонду". Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування та їх посадови особи зобов'язані діяти лише на підставі та у межах повноважень та засобами, передбаченими Конституцією та законами України. Згідно із ст. 29 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" до відання виконавчих органів сільських, селищних, міських рад належать власні (самоврядні) повноваження щодо управління в межах, визначених радою, майном, що належить до комунальної власності відповідних територіальних громад. Відповідно до ст. 30 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" до відання виконавчих органів сільських, селищних, міських рад належать власні (самоврядні) повноваження щодо обліку громадян, які відповідно законодавства потребують поліпшення житлових умов; розподіл та надання відповідно до законодавства житла, що належить до комунальної власності; вирішення питань щодо використання нежилих приміщень, будинків і споруд, що належать до комунальної власності та делеговані повноваження щодо надання відповідно до закону громадянам, які потребують соціального захисту, безоплатного житла або за доступну для них плату; здійснення контролю за станом квартирного обліку та додержанням житлового законодавства на підприємствах, в установах та організаціях, розташованих на відповідній території, незалежно від форм власності. У відповідності із ч. 6 ст. 59 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні» виконавчий комітет сільської, селищної, міської, районної у місті (у разі її створення) ради в межах своїх повноважень приймає рішення. Відповідно до ч. 1 ст. 58 ЖК УРСР на підставі рішення про надання жилого приміщення в будинку державного або громадського житлового фонду виконавчий комітет районної, міської, районної в місті, селищної, сільської Ради народних депутатів видає громадянинові ордер, який є єдиною підставою для вселення в надане жиле приміщення. На неодноразове звернення [PERSON], Дніпровською районною в місті Києві державною адміністрацією було відмовлено у видачі ордеру на спірне житлове приміщення з посилання та не, що дана вимога буде виконана після вирішення питання про оформлення передачі гуртожитку, що знаходиться по [ADDRESS] в повне господарське відання КП«Керуюча дирекція Дніпровського району м. Києва». Позивач та її представник надали суду достатньо доказів того, що [PERSON] на законних підставах постійно користуються спірним жилим приміщенням з 2013 року, крім того 10 серпня 2015 року позивач уклала договір про проживання у гуртожитку по [ADDRESS] з КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Дніпровського району м. Києва» строком на один рік до 10 серпня 2016 року. За вищевикладених обставин суд вважає, що позивач вселилася та проживає у спірній кімнаті [ADDRESS] та займає її на відповідних законних підставах, у зв'язку з чим позов знайшов своє підтвердження в судовому засіданні щодо визнання за [PERSON] права користування даним жилим приміщенням та зобов'язання відповідача, Дніпровську районну у місті Києві державну адміністрацію видати ордер на кімнату [ADDRESS] На підставі вище викладеного, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] до Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації, третя особа: Комунальне підприємство „Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Дніпровського району м. Києва» про визнання права користування жилим приміщенням, зобов'язання видати ордер підлягають задоволенню в повному обсязі. Відповідно до ст. 11 Цивільного процесуального кодексу України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб в межах заявлених ними вимог і на підставі поданих ними доказів. У відповідності до ст. 212 Цивільного процесуального кодексу України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Відповідно до ст. 60 Цивільного процесуального кодексу України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Outcome: approved