Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-30 00:00:00

Згідно позову, що надійшов до суду 27.02.2015 р., позивач зазначив, що він працював на підприємстві ЗАТ «Кримський ТИТАН» у філії «Вільногірський гірничо-металургійний комбінат» на посаді слюсаря підрозділу КВП та А. Згідно до рішень уряду України, після закінчення строку дії договору оренди Вільногірського гірничо-металургійного комбінату, ПрАТ «Кримський ТИТАН», зазначене підприємство, як цілісний майновий комплекс, було передано до державного підприємства «Об'єднана гірничо-хімічна компанія» далі в тексті ДП «ОГХК», в зв'язку з чим, весь персонал працівників, які працювали в структурних підрозділах філії «Вільногірський ГМК» ПрАТ «Кримський ТИТАН», було централізовано переведено на роботу до філії «Вільногірський ГМК» ДП «ОГХК», усі, крім нього. Так, 15 січня 2015 року, ним було подано до адміністрації філії «Вільногірський ГМК» ПрАТ «Кримський ТИТАН» заяву про його звільнення з підприємства на підставі п. 5) ст. 36 КЗпП України, в зв'язку з його переведенням за його згодою на інше підприємство - філію «Вільногірський ГМК» ДП «Об'єднана гірничо-хімічна компанія». В цей же день, до адміністрації філії «Вільногірський ГМК» ДП «Об'єднана гірничо-хімічна компанія», ним було подано заяву про прийняття на роботу. Однак, після його звільнення 03.02.2015 р. з філії «ВГМК» ПрАТ «Кримський ТИТАН» за п. 5) ст. 36 КЗпП України, зазначену вище заяву про прийняття його на роботу, керівництвом філії ДП «ОГХК» розглянуто не було з невідомих йому причин, в зв'язку з чим, він 06.02.2015 р., повторно звернувся з заявою про прийняття його на роботу до керівника філії ДП «ОГХК», яку було отримано керівництвом філії в цей же день відповідальною особою підприємства відповідача [PERSON], що можливо підтвердити поштовим повідомленням, яке він надасть в судовому засіданні, яку не було розглянуто по цей день і його на роботу не прийнято з невідомих йому причин, в зв'язку з чим, станом на 27.02.2015 р., він вже не отримав заробітну плату за тринадцять повних робочих днів, що фактично є не отриманим ним доходом. Про причини неприйняття його на роботу на підприємство відповідача він не повідомлявся, офіційної відмови від прийняття на роботу від відповідача він не отримував, що є підтвердженням того, що відповідачем грубо порушено вимоги чинного КЗпП України. Так, згідно до вимог ст. 24 КЗпП України, особі, запрошеній на роботу в порядку переведення з іншого підприємства за погодженням між керівниками підприємств, не може бути відмовлено в укладенні трудового договору, а відповідно до вимог ст. 22 КЗпП України, забороняється необґрунтована відмова у прийнятті на роботу. Таким чином, діями відповідача - ДП «ОГХК», в зв'язку з порушенням його трудових прав, йому було спричинено також і значну майнову шкоду, оскільки він на роботу на підприємство не прийнятий, до роботи не допущений і заробітну плату тривалий час не отримує, що є грубим порушенням його прав та трудових інтересів, які гарантовані йому Конституцією України та чинним КЗпП України. Зазначеними незаконними діями, що полягають у безпідставній фактичній відмові відповідача укласти з ним трудовий договір з підприємством відповідача, останнім йому було завдано також й моральної шкоди, що полягає в наступному: діями відповідача грубо порушено гарантовані йому законодавством його права як працівника - право на труд та право на отримання грошової винагороди за виконану роботу; він тривалий час позбавлений єдиного джерела свого доходу у вигляді заробітної плати, яку він не отримує вже майже місяць; він не може здійснювати щомісячні виплати за кредитними договорами, які були ним укладені раніше, що тягне за собою додаткову майнову відповідальність у вигляді пені та штрафів за прострочення платежів; він є інвалідом 3-ї групи, страждає на низку захворювань, в зв'язку з чим потребує щоденного вживання ліків, але з вини відповідача не може їх придбати; за станом свого здоров'я він повинен дотримуватись дієти, яку також не може організувати в зв'язку з відсутністю у нього доходів, яких його незаконно позбавив відповідач; за захистом своїх прав та інтересів він змушений звертатися до адвокатів та до суду, що є не звичним для нього проведенням свого часу; змушений витрачати свій вільний час не на організацію відпочинку та свого дозвілля, а на судовий спір з відповідачем. Все перелічене вище, значно погіршило його звичний життєвий ритм, погіршило його загальне самопочуття та знизило загальний життєвий тонус, що завдало та продовжує завдавати йому додаткових моральних страждань. Таким чином, завдану йому відповідачем моральну шкоду він оцінює на загальну суму - 20000.00 (двадцять тисяч) гривень. На підставі зазначеного вище, та відповідно до вимог ст. 221, 233, 237-1 КЗпП України, позивач прохає: 1. Визнати незаконними дії відповідача в частині не укладання з ним трудового договору з підстав, викладених вище. 2. Зобов'язати відповідача через повноважну особу укласти з ним трудовий договір та допустити його до роботи з 04.02.2015 року на посаду слюсаря по контрольно-вимірювальним приладам та апаратам (КВП та А) служби експлуатації засобів вимірювальної техніки (СЗВТ) дільниці експлуатації КВП та А допоміжних підрозділів по шостому розряду. 3. Зобов'язати відповідача нарахувати йому та виплатити заробітну плату з 04.02.2015 року - по день фактичного допуску його до роботи. 4. Стягнути з відповідача на його користь компенсацію за завдану йому діями відповідача моральну шкоду у розмірі 20000.00 (двадцять тисяч) гривень. 5. Стягнути з відповідача на його користь всі зазнані ним витрати, пов'язані з оплатою юридичної допомоги адвоката. В судовому засіданні позивач та його представник позовні вимоги та їх обгрунтування підтримали в повному обсязі. З їх додаткових пояснень витікає, що 14.01.2015 р. керівник [PERSON] повідомив позивача, що він може писати заяву про звільнення з переводом до ДП ОГХК. Наступного дня, 15.01.2015 р., отримавши від секретаря [PERSON] бланк з зразком для заповнення, позивач склав заяву про звільнення з переводом і віддав її секретарю [PERSON], яка в його присутності заяву зареєструвала та віднесла до відділу кадрів. В цей же день він надав заяву про прийняття на роботу до ДП ОГХК в порядку переведення. 04.02.2015 р. [PERSON] під розписку ознайомив його з наказом від 03.02.2015 р. про звільнення з переводом. В цей же день, 04.02.2015 р. о 14 .00 год., коли він прийшов на робоче місце, майстерня була закрита на замок. Один з працівників порадив йому зайти в кімнату майстрів, коли він туда зайшов, то майстер [PERSON] дав йому книгу нарядів, щоб він розписався в тому, що його робота закінчилася о 13.00 год., що він і зробив та здав ключі від майстерні. Коли виходив з підприємства, на виході охорона відібрала у нього пропуск. 05.02.2015 р. в холі Управління він зустрівся з керівником ДП ОГХК [PERSON], який йому повідомив, що у нього є вказівка не приймати його на роботу. До цього позивач повторно направляв заяву до відповідача про прийняття на роботу в порядку переводу з 04.02.2015 р. та повторно направив 06.02.2015 р., також відповідне клопотання пізніше направляла філія ВГМК ПрАТ «Кримський Титан», проте на роботу його відповідач не приймає. Також з приводу неприйняття позивача на роботу є кримінальне провадження в Вільногірському МВ. Позивач та його представник вважають, що відмова відповідача у прийнятті на роботу в порядку переводу, є незаконною, оскільки між керівництвом ПрАТ «Кримський Титан» та ДП ОГХК була домовленість про звільнення працівників в зв'язку з переводом з першого підприємства та прийняття їх роботу по переводу на друге підприємство, за наявності заяви працівника про його згоду про таке звільнення та перевід на інше підприємство. Ці обставини були обумовлені передачею восени 2014 р. цілісного майнового комплексу Вільногірського ГМК від ПрАТ «Кримський Титан» до ДП ОГХК, в зв'язку з закінченням строку оренди Вільногірського ГМК. Внаслідок порушення трудових прав позивача, відповідач завдав позивачу також значної моральної шкоди, яку слід відшкодувати у розмірі 20 000.00 грн. На підприємстві відповідача, згідно наданих ним же документів, до цього часу є 0,5 ставки слюсаря КВП, для працівника-інваліда, яким і є позивач, який має 3 гр. інвалідності. Окрім того, враховуючи, що цілісний майновий комплекс разом з робочим місцем позивача був переданий в січні 2015 р. до ДП ОГХК, позивач, працюючи на своєму робочому місця до 04.02.2015 р., фактично був допущений відповідачем до роботи. Відповідач, щоб приховати цей факт, не надав до суду журнал обліку нарядів, пославшись на те, що журнал, начебто, був пошкоджений внаслідок затоплення і тому був знищений. Представник відповідача позов не визнала та пояснила, з посиланням на письмові заперечення (а.с. 23-26), що попереднє підприємство, філія ВГМК ПрАТ «Кримський Титан», невірно вибрало підстави для звільнення позивача, оскільки не було письмової згоди відповідача стосовно звільнення позивача з переводом на підприємство відповідача. Згідно Постанови Кабінету Міністрів України від 06.08.2014 р. № 406 «Деякі питання забезпечення функціонування підприємств титанової галузі» (із змінами, внесеними згідно з Постановами КМУ № 670 від 17.09.2014, № 714 від 29.12.2014) віднесено до сфери управління Міністерства економічного розвитку і торгівлі цілісний майновий комплекс Вільногірського гірничо-металургійного комбінату після припинення договору його оренди з приватним акціонерним товариством "Кримський ТИТАН". Фонду державного майна передано в установленому порядку Міністерству економічного розвитку і торгівлі зазначений цілісний майновий комплекс. Міністерству економічного розвитку і торгівлі вжито в установленому порядку заходів до закріплення зазначеного цілісного майнового комплексу на праві господарського відання за державним підприємством "Об'єднана гірничо-хімічна компанія". Таким чином, юридична особа - ПрАТ «Кримський ТИТАН» не припинив свого існування, державне підприємство «Об'єднана гірничо-хімічна компанія» згідно п.1.1 Статуту є самостійною юридичною особою та не є його правонаступником. Відповідно до п.1.3 Статуту підприємство є правонаступником державного підприємства «Вільногірський державний гірничо-металургійний комбінат» створеного відповідно до наказу Мінпромполітики України від 02.10.2009 року №687, та перейменованого в ДЕРЖАВНЕ ПІДПРИЄМСТВО «ОБ'ЄДНАНА ГІРНИЧО-ХІМІЧНА КОМПАНІЯ» наказом Мінпромполітики України від 12.08.2014 №168. Отже, це самостійні юридичні особи і згідно статей 62, 63, 64 Господарського Кодексу України N 436-ІУ від 16 січня 2003 року підприємство, як самостійний суб'єкт господарювання самостійно визначає свою організаційну структуру, встановлює чисельність працівників і штатний розпис. Тому, державне підприємство «Об'єднана гірничо-хімічна компанія» самостійно визначило свою організаційну структуру, встановило чисельність працівників і штатний розпис. Крім того, слід зазначити, що відповідно до п. 7.1. Положення про Філію "Вільногірський гірничо-металургійний комбінат" Державного підприємства "Об'єднана гірничо-хімічна компанія», прийняття та звільнення працівників Філії відноситься до компетенції директора філії. Позивач [PERSON], за його твердженням, працював на підприємстві ЗАТ «Кримський ТИТАН» у філії «Вільногірський гірничо-металургійний комбінат» на посаді слюсаря підрозділу КВП та А. Цей факт ні заперечити ні підтвердити відповідач не може, так як ніякого відношення до трудових правовідносин, які могли мати місце між [PERSON] та філією «ВГМК» ПрАТ «Кримський ТИТАН» ДП «ОГХК» не має. Також, за його твердженням, згідно рішень Уряду України, після закінчення строку дії договору оренди Вільногірського гірничо-металургійного комбінату, ПрАТ «Кримський ТИТАН»» зазначене підприємство, як цілісний майновий комплекс, було передано до державного підприємства «Об'єднана гірничо-хімічна компанія», в зв'язку з чим, весь персонал працівників, які працювали в структурних підрозділах філії «Вільногірський ГМК» ПрАТ «Кримський ТИТАН», було централізовано переведено на роботу до філії «Вільногірський ГМК» ДП «ОГХК», усі, крім нього. Однак, з його твердженнями не можна погодитись з наступних підстав: Вище вказана Постанова КМ України не являється підставою для централізованого переводу працівників тому що в тексті вказаного документу відсутнє посилання на це. Діюче трудове законодавство не містить норм, які б регулювали централізоване переведення працівників з одного підприємства на інше. Крім цього, твердження [PERSON], що переведені всі працівники крім нього, неправдиве, що можна підтвердити наступним: Згідно до п.5 ст.36 КЗпП України в період з 02.10.2014 року та по сьогоднішній день з філії «Вільногірський ГМК» ПрАТ «Кримський ТИТАН» поступово звільняються працівники в зв'язку з переведенням, за їхньою згодою, на підставі їхніх особистих заяв, за обов'язковою попередньою погодженою письмовою домовленістю між керівником ДП «ОГХК» та керівником ПрАТ «Кримський ТИТАН» та приймаються в зв'язку з переведенням , за їхньою згодою, на підставі їхніх особистих заяв, на філію «Вільногірський ГМК» ДП «Об'єднана гірничо-хімічна компанія», що підтверджується відповідними листами. Такі звільнення та прийняття оформлюється наказами, на підставі вище вказаних погоджень, відповідних заяв працівників, та за попередньою письмовою домовленістю між керівником філії «Вільногірський ГМК» ДП «ОГХК», в листах якого вказані конкретні працівники, їхні прізвища, ім'я та по-батькові, професії (посади) і таке інше, та керівником філії «Вільногірський ГМК» ПрАТ «Кримський ТИТАН». Станом на 28.02.2015р. облікова чисельність по філії «ВГМК» ДП «ОГХК» становить 4038 чол., станом на 30.09.2014р. по філії «ВГМК» ПрАТ «Кримський ТИТАН» вона становила 4904 чол., з чого можна зробити висновок, що не всі працівники переведені до цього часу. Таким чином, ствердження [PERSON] про «централізоване переведення» не відповідає дійсності. Також, за твердженням [PERSON], він 15 січня 2015 року подав до адміністрації філії «Вільногірський ГМК» ПрАТ «Кримський ТИТАН» заяву про його звільнення з підприємства на підставі п.5 ст.36 КЗпП України в зв'язку з його переведенням за його згодою на інше підприємство - філію «Вільногірський ГМК» ДП «ОГХК». Однак, необхідно зазначити, що до цього часу обов'язкова попередня письмова домовленість про звільнення [PERSON] в зв'язку з переведенням згідно п.5 ст.36 КЗпП України між керівником філії «Вільногірський ГМК» ДП «ОГХК» та керівником філії «Вільногірський ГМК» ПрАТ «Кримський ТИТАН» відсутня. На якій підставі [PERSON] подав заяву про його звільнення з підприємства на підставі п.5 ст.36 КЗпП України в зв'язку з його переведенням за його згодою на інше підприємство - філію «Вільногірський ГМК» ДП «ОГХК» - адміністрації філії «Вільногірський ГМК» ДП «ОГХК» невідомо. Таким чином, оскільки відповідач ніколи не запрошував на роботу позивача і ніколи не направляв до філії «Вільногірський гірничо-металургійний комбінат» ЗАТ «Кримський ТИТАН» будь-яких листів щодо звільнення позивача з роботи у зв'язку з переведенням його до філії «Вільногірський гірничо-металургійний комбінат» Державного підприємства «Об'єднана гірничо-хімічна компанія», у відповідача відсутні будь-які підстави для прийняття [PERSON] на роботу по переводу та укладання з ним відповідного трудового договору, а отже не може йти мова і про неправомірні дії відповідача щодо відмови у прийнятті на роботу позивача. У зв'язку з викладеним, посилання позивача на ч. 5 ст. 24 КЗпП є необґрунтованими, оскільки вона гарантує обов'язковість укладання трудового договору лише з особою, запрошеною на роботу в порядку переведення за погодженням між керівниками підприємств. А як було наведено вище, таке запрошення на роботу до філії «Вільногірський гірничо-металургійний комбінат» Державного підприємства «Об'єднана гірничо-хімічна компанія» [PERSON] ніколи не отримував. Не може бути підставою для переведення працівника з одного підприємства на інше лише заява працівника, оскільки працівник в своїй заяві може зазначити будь-яке місце роботи, яке йому забажається. Проте для припинення трудового договору в порядку переведення власник або уповноважений ним орган підприємства, куди переводиться працівник, повинен подати відповідний лист-запит власнику або уповноваженому ним органу підприємства, на якому працює працівник, з проханням звільнити його з роботи на підставі переведення згідно з п. 5 ст. 36 КЗпП. Крім цього, [PERSON] стверджує що, в цей же день, тобто 15.01.2014 р., до адміністрації філії «Вільногірський ГМК» ДП «ОГХК» він подав заяву про прийняття на роботу. Але до адміністрації філії «Вільногірський ГМК» ДП «Об'єднана гірничо-хімічна компанія» така заява не надходила. Посилання [PERSON] про те що, після його звільнення 03.02.2015 р. з філії «Вільногірський ГМК» ПрАТ «Кримський ТИТАН» за п.5 ст.36 КЗпП України зазначену вище заяву про прийняття його на роботу, керівництвом філії «Вільногірський ГМК» ДП «Об'єднана гірничо-хімічна компанія» розглянуто не було з невідомих йому причин не має ніякого сенсу. Так як, в зв'язку з відсутністю заяви про прийняття на роботу в порядку переведення адміністрація не могла її розглядати. Твердження [PERSON] про те що, він з вище вказаної причини, 06.02.2015 р. повторно звернувся з заявою про прийняття його на роботу до керівника філії ДП «Об'єднана гірничо-хімічна компанія» не зовсім правдиве. Так, він звернувся, але не повторно, а вперше. І не до керівника філії ДП «ОГХК», а до керівника філії «Вільногірський ГМК» ДП «Об'єднана гірничо-хімічна компанія», отже ствердження його про те, що ця заява повторна не відповідає дійсності. Відповідь на заяву [PERSON] адміністрацією філії «Вільногірський ГМК» ДП «ОГХК» направлена (копія додається). Твердження [PERSON], що про причини не прийняття його на роботу на підприємство відповідача його не повідомляли, офіційної відмови від прийняття на роботу від відповідача він не отримував, і що це є підтвердженням того, що відповідачем грубо порушено вимоги чинного КЗпП України не відповідає дійсності. Відповідь на його так звану «повторну» заяву [PERSON] направлено, заяви від 15.01.2015р., як вже сказано вище не отримували. Також, адміністрацією не порушено вимоги ст.22 КЗпП України, яка забороняє необґрунтовану відмову у прийнятті на роботу тому що: Необґрунтована відмова - це немотивована відмова в прийнятті на роботу чи мотивована, але з посиланням на обставини, які не відносяться до ділових якостей працівника, стану здоров'я, чи не пов'язані з відсутністю вакансій. В даному випадку адміністрація філії «Вільногірський ГМК» ДП «Об'єднана гірничо-хімічна компанія» не прийняла [PERSON] з обґрунтованої причини, як вже вказано вище, тому що не запрошувала [PERSON] на роботу, не направляла письмового запрошення до адміністрації філії «Вільногірський ГМК» ПрАТ «Кримський ТИТАН» з проханням про звільнення в зв'язку з переведенням [PERSON], а отже, обов'язкового, для такого звільнення з роботи і, як наслідок, прийняття на роботу, погодження між керівниками підприємств не було. Крім цього, вакансія слюсаря КВПіА на дільниці експлуатації КВПіА допоміжних підрозділів 6 розряду відсутня. Таким чином, твердження [PERSON], що діями відповідача - ДП «ОГХК», в зв'язку з порушенням його трудових прав, йому спричинено також і значну майнову шкоду, оскільки він на підприємство не прийнятий, до роботи не допущений і заробітну плату він тривалий час не отримує, що є грубим порушенням його прав та трудових інтересів, не відповідають дійсності та є незаконними, безпідставними та необґрунтованими. Твердження [PERSON], що зазначеними незаконними діями, що полягають у так званій безпідставній фактичній відмові відповідача укласти з ним трудовий договір з підприємством відповідача, відповідач завдав йому і моральної шкоди не відповідають дійсності та є незаконними, безпідставними та необґрунтованими. Крім цього, необхідно зазначити, що згідно пункту 1 частини 2 статті 232 КЗпП України безпосередньо в районних, районних у місті, міських чи міськрайонних судах розглядаються також спори про відмову у прийнятті на роботу працівників, запрошених на роботу в порядку переведення з іншого підприємства. У зв'язку з цим позовні вимоги [PERSON] до державного підприємства «Об'єднана гірничо-хімічна компанія» представник відповідача вважає необґрунтованими, а тому просить суд відмовити в їх задоволенні в повному обсязі. Третя особа надала заяву про розгляд справи за відсутності її представника, де також зазначила, що при прийнятті рішення за результатами розгляду справи прохає врахувати пояснення надані представником третьої особи в процесі розгляду справи, а також нижченаведене. Позивача, наказом по філії «Вільногірський ГМК» ПрАТ «ЮКРЕЙНІАН КЕМІКАЛ ПРОДАКТС» було звільнено згідно п.5 ст.36 КЗпП України , в зв'язку з переведенням на філію «Вільногірський ГМК» ДП «Об'єднана гірничо-хімічна компанія». Підстава: особиста заява Позивача. Нормами чинного законодавства України не передбачено необхідність наявності письмового підтвердження підстав для звільнення працівника в зв'язку з його переведенням на інше підприємство. Таким чином, з боку третьої особи порушень норм чинного законодавства по відношенню до Позивача при його звільненні допущено не було. Крім того, третій особі було відомо про наявність домовленості між керівниками підприємств про переведення всіх працівників з філії «Вільногірський ГМК» ПрАТ «Кримський ТИТАН» (нині ПрАТ «ЮКРЕЙНІАН КЕМІКАЛ ПРОДАКТС») на філію «Вільногірський ГМК» ДП « ОГХК» (Відповідач), що виявили бажання на таке переведення. Тому жодних сумнівів та припущень щодо можливого порушення прав та інтересів Позивача у Третьої особи при оформленні наказу на звільнення не було. Факт наявності такої домовленості також було підтверджено свідками, що залучалися до участі у справі. Про зміну досягнутих домовленостей Відповідач третю особу не повідомляв. Також слід зауважити, що Позивач після свого звільнення не звертався до третьої особи з проханням поновити його на роботі, а наполегливо звертався до Відповідача з відповідними заявами, що підтверджує факт наявності бажання з його боку працювати на законних підставах на підприємстві Відповідача. Крім того, посада, яку займав Позивач не передбачалася штатним розписом третьої особи, введеним в дію з 01 березня 2015 року, з урахуванням змін в організації та структурі підприємства, а саме з урахуванням змін, пов'язаних із передачею цілісного майнового комплексу ДП «ВДГМК» із оренди згідно Постанови Кабінету Міністрів України №406 від 06.08.2014 року. Враховуючи вищевикладене, третя особа вважає що Позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Із показань свідка [PERSON], який є Генеральним директором філії ВГМК ПрАТ «Кримський Титан», правонаступником якого є філія ВГМК «Юкрейніан Кемікал Продактс», витікає, що стосовно звільнення працівників з переводом до ДП ОГХК, між керівництвом ПрАТ «Кримський Титан» та ДП ОГХК була домовленість, стосовно такого звільнення та переводу, яке повинне було відбуватися згідно узгоджених списків працівників, за їх заявами про згоду на таке звільнення. Ніяких обмежень для такого звільнення з переводом не було, все залежало виключно від заяв працівників. В такому порядку і був звільнений з філії ВГМК ПрАТ «Кримський Титан» [PERSON], як і всі інші працівники, що перейшли до ДП ОГХК. Те, що [PERSON] не був включений в списки, було зроблено навмисно, але ким - невідомо. Із показань свідка [PERSON], працюючого комерційним директором філії ВГМК ПрАТ «Юкрейніан Кемікал Продактс», витікає, що він виконував обов'язки Генерального директора філії ВГМК ПрАТ «Юкрейніан Кемікал Продактс» з 27.01.2015 р. по 09.02.2015 р., тому він підписував наказ про звільнення [PERSON] з переводом до ДП ОГХК, з яким була домовленість про переведення тих працівників хто цього бажає та надасть відповідну заяву. Про наявність такої домовленості йому було відомо від Генерального директора [PERSON] при призначенні свідка виконуючим обов'язків Генерального директора. Із показань свідка [PERSON], працюючого начальником служби експлуатації засобів вимірювальної техніки (СЕВТ) філії ВГМК ДП ОГХК і раніше працюючого на цій же посаді в філії ВГМК ПрАТ «Кримський Титан», витікає, що всі працівники з його служби, за виключення [PERSON] та тих хто перебуває в АТО, було переведено до ДП ОГХК. Він приймав участь готуванні списків і пам'ятає, як [PERSON] надавав заяву про звільнення з переводом, яку він підписав та надав секретарю [PERSON] На заяві [PERSON] до ДП ОГХК він ніяких віз не ставив. Із показань свідка [PERSON], працюючого наладчиком СЕВТ філії ВГМК ДП ОГХК, раніше працюючого на цій же посаді в філії ВГМК ПрАТ «Кримський Титан», витікає що йому відомо про те, що [PERSON] звільнили з філії ВГМК ПрАТ «Кримський Титан» з переводом до ДП ОГХК, але останнє на роботу його не прийняло. Він, свідок, як і всі інші працівники СЕВТ, які звільнялися по переводу, писали дві заяви, одну - до філії ВГМК ПрАТ «Кримський Титан», іншу - до ДП ОГХК, ці заяви здавалися секретарю [PERSON] Він писав заяви 10.11.2014 р., був звільнений по переводу 11.11.2014 р. Із показань свідка [PERSON], раніше працюючої техніком СЕВТ філії ВГМК ПрАТ «Кримський Титан» з виконанням обов'язків секретаря та табельщика, витікає, що заяви про звільнення з переводом працівники надавали начальнику [PERSON], який ставив візи та передавав заяви їй, а вона відносила їх до відділу кадрів. З 11.11.2014 р. вона, особисто вже була переведена до ДП ОГХК, при цьому її місце роботи та обов'язки не змінилися, тобто вона виконувала обов'язки секретаря і табельщика. Із служби СЕВТ були переведені всі працівники, окрім [PERSON] Вона допускає, що відповідна заява була від [PERSON], але не пам'ятає точно. Списки вона складала по дзвінку від [PERSON] та начальника філії ВГМК ДП ОГХК. Вона, в свою чергу, повідомляла працівників, які потім складали заяви. Вона не пам'ятає, чи була вказівка стосовно повідомлення про перевід [PERSON] Із показань свідка [PERSON], працюючого директором філії ВГМК ДП ОГХК, витікає, що він знайомий з [PERSON] з вересня 2014 р. В зв'язку з поверненням філії ВГМК до держави з оренди ПрАТ «Кримський Титан», буди складнощі стосовно переводу трудового колективу. Спочатку планували переведення до ДП ОГХК всього трудового колективу філії ВГМК. Потім колектив розділився, оскільки продовжувало існувати приватне підприємство ПрАТ «Кримський Титан». Тому перевід робили за принципом доцільності. По кількості людей вирішували керівники підрозділів, кожна партія людей узгоджувалася, а працівник писав відповідні заяви про звільнення з переводом. Стосовно обставин переведення [PERSON], він не пам'ятає. Списками займалися керівники підрозділів і відділу кадрів -начальник [PERSON] підприємства ДП ОГХК. Свідок зустрічався з [PERSON], але особисто питання про його перевід не вирішував. Вислухавши сторони, дослідивши надані у справі докази, в тому числі, письмові, а саме: - копію наказу № 88-п від 03.02.2015 р. в.о. генерального директора філії «Вільногірський ГМК ПрАТ «Кримський Титан» про звільнення [PERSON] з роботи з 03 лютого 2015 р., в зв'язку з переводом в філію «Вільногірський ГМК» Державного підприємства «Об'єднана гірнично-хімічна компанія», по п. 5 ст. 36 КЗпП України з виплатою компенсації за невикористані дні щорічної відпустки (а.с.3 т.1); - копію повторної заяви [PERSON] від 06.02.2015 р. директору філію «Вільногірський ГМК» Державного підприємства «Об'єднана гірнично-хімічна компанія» [PERSON], про прийняття на роботу в порядку переведення з іншого підприємства (а.с.4 т.1); - копію поштового повідомлення про вручення поштового відправлення від 06.02.2015 р. (а.с.5 т.1); - копії сторінок паспорту громадянина України, та довідки про ідентифікаційний код, згідно яких, [PERSON], [INFO], уродженець м. Вільногірська, Дніпропетровської області, зареєстрований за місцем проживання по [ADDRESS], і/к № [NUMBER], (а.с. 6, 7, 10, 11 т.1); - копію довідки МСЕК, згідно якої [PERSON] встановлена 3 група інвалідності з 01.02.2015 р. (а.с.8 т.1); - копія витягу із трудової книжки [PERSON], з записом № 31 про звільнення його з 03.02.2015 р. по переводу в філію «Вільногірський ГМК» ДП «ОГХК» (а.с.9 т.1); - квитанцію № 2015023 від 26.02.2015 року, згідно якої [PERSON] сплатив адвокату Шевчуку О.М. за складання позовної заяви 300 грн. (а.с.12 т.1) - копію довідки ПАТ КБ «Приватбанк» про залишок коштів на рахунку [PERSON] станом на 27.02.2015 р. (а.с.30 т.1); - копію індивідуальної програми реабілітації інваліда № 146 від 11.02.2015 року, МСЕК Дніпровська №1, виданої [PERSON], якому призначена відновна терапія, санаторно-курортне лікування, медичне спостереження та інше. (а.с.31-32 т.1) - копію листа, вих. №3/01-10 від 01.10.2014р. ДП «ОГХК», на адресу ПрАТ «Кримський Титан», згідно якого ДП ОГХК,

Outcome: partial