Jurisdiction: civil
Date: 2021-01-10 00:00:00

Позивач 27.10.2020 року звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON] , предметом якої є стягнення з нього на користь позивача шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди у розмірі 75710,14 грн. Як на підставу позову позивач посилається на те, що 23.04.2018 року о 22.33 годині водій [PERSON] , керуючи автомобілем "Hyundai Elantra" днз [NUMBER] в м. Києві по проїзній частині Дарницького шосе від вул. Дніпровська Набережна в напрямку вул. Сортувальна, не був уважним, не стежив за дорожньою обстановкою, не забезпечив безпечний рух під час виявлення небезпеки для руху, які він об`єктивно виявив, а саме: попереду знаходився автомобіль марки LEXUS з номерним знахом [NUMBER] , наближаючись до якого ззаду, не забезпечив зменшення швидкості, в результаті чого відбулось зіткнення з даним автомобілем, що призвело до пошкодження транспортних засобів. Ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 07.12.2018 року у справі №753/11291/18 від 20.02.2019 року [PERSON] звільнено від кримінальної відповідальності за порушення ч.1 ст.286 КК України, у зв`язку з примиренням з потерпілим, кримінальне провадження відносно нього закрито. Даною ухвалою також встановлено, що порушення п.12.3 Правил дорожнього руху України водієм [PERSON] знаходиться в причинно-наслідковому зв`язку з наслідками дорожньо-транспортної пригоди та заподіяння пасажиру [PERSON] середньої тяжкості тілесного ушкодження. Також в суді [PERSON] підтвердив обставини, які йому інкримінують, визнав факт порушення Правил дорожнього руху України. Внаслідок ДТП було пошкоджено автомобіль, який належить [PERSON] і МТСБУ сплатило їй регламентну виплату в розмірі 74760,14 грн. Розмір витрат за послуги аварійного комісара (за огляд авто та збір документів) становить 950,00 грн. Тому понесені витрати в загальному розмірі 75710,14 грн. позивач просить стягнути з відповідача на свою користь в порядку регресу. У судове засідання представник позивача не з`явилась, заявила клопотання про розгляд справи за її відсутності, позов підтримує у повному обсязі, не заперечує проти постановлення заочного рішення. Відповідач у судове засідання не з`явився. На підставі ч.11 ст.128 ЦПК України, суд здійснив його виклик до суду через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України, яке було розміщене 10.12.2020 року, тобто не пізніше ніж за десять днів до дати відповідного судового засідання. З опублікуванням оголошення про виклик відповідач вважається повідомленим про дату, час і місце розгляду справи. При цьому, копія належним чином завіреної ухвали про відкриття провадження, разом з копією позовної заяви з додатками, направлялась судом за зареєстрованим місцем проживання відповідача. Відповідно до\~ст. 280 ЦПК України, суд вважає можливим ухвалити заочне рішення у справі на підставі наявних у ній доказів, оскільки відповідач, належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, не з`явився у судове засідання, про причини неявки не повідомив, не подав відзив і позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Враховуючи, що розгляд справи проводився у відсутності сторін, фіксація судового засідання технічними засобами, у відповідності до ч.2\~ст.247 ЦПК України, не здійснювалась. Суд, дослідивши та оцінивши матеріали справи, встановив наступні фактичні обставини та зміст спірних правовідносин. Судом встановлено, що 23.04.2018 року близько о 22 годин 33 хвилин, [PERSON] , керуючи технічно справним автомобілем марки "Hyundai Elantra" д.н.з. [NUMBER] , при цьому будучи раніше позбавленим права керуванням транспортним засобом, рухаючись проїзною частиною Дарницького шосе від вул. Дніпровська Набережна в напрямку вул. Сортувальна в місті Києві, допустив порушення вимог п.12.3 Правил дорожнього руху України, затверджених постановою КМУ від 10.10.2001 р. №1306. Порушення вищевказаних вимог Правил дорожнього руху України з боку водія [PERSON] виразилось в тому, що останній, керуючи вищевказаним транспортним засобом, проявив неуважність та необачність, не переконавшись, що це буде безпечним і не створить перешкоду або небезпеку іншим учасникам руху, рухаючись проїзною частиною Дарницьке шосе від вул. Дніпровська Набережна в напрямку вул. Сортувальна в місті Києві, не забезпечивши безпечний рух та під час виникнення небезпеки для руху, яку він об`єктивно виявив, а саме попереду знаходився автомобіль «Lexus» д.н.з. [NUMBER] , наближаючись до якого з заду [PERSON] об`єктивно міг виявити, а також не своєчасно застосував заходів для зменшення швидкості аж до зупинки свого транспортного засобу, в результаті цього передньою частиною керованого ним автомобіля «Hyundai Elantra» д.н.з. [NUMBER] скоїв зіткнення з автомобілем «Lexus» д.н.з. [NUMBER] , який знаходився в лівій смузі руху проїзної частини Дарницького шосе, прямо відносно руху автомобіля. Внаслідок зіткнення пасажир автомобіля «Hyundai Elantra» д.н.з. [NUMBER] , [PERSON] , [INFO] , отримав тілесне ушкодження середнього ступеню тяжкості, яке виразилось у вигляді закритої травми правого плеча: уламковий перелом діафізу правої плечової кістки у дистальній третині (зі зміщенням). Порушення 12.3 Правил дорожнього руху України водієм [PERSON] знаходяться в причинно-наслідковому зв`язку з наслідками дорожньо-транспортної пригоди, а саме заподіяння пасажиру [PERSON] середньої тяжкості тілесного ушкодження. Ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 07.12.2018 року у справі №753/11291/18 від 20.02.2019 року [PERSON] звільнено від кримінальної відповідальності за порушення ч.1 ст.286 КК України, у зв`язку з примиренням з потерпілим (а.с.14-16). Керувала автомобілем «Lexus» д.н.з. [NUMBER] [PERSON] (а.с.12,13), проте власником автомобіля є [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії [NUMBER] (а.11). Моторне (транспортне) бюро України (МТСБУ) є юридичною особою, основним видом діяльності якої є управління фондами Код КВЕД 66.30. Згідно копії повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду від 21.03.2019 року, до МТСБУ з повідомленням про дорожньо-транспортну пригоду звернулась водій автомобіля «Lexus» [PERSON] (а.с.9), а власник автомобіля [PERSON] звернулась до МТСБУ щодо відшкодування оціненої шкоди, заподіяної в результаті дорожньо-транспортної пригоди (а.с.36). Відповідно до копії звіту вих.№10545 від 15.04.2019 року про визначення вартості матеріального збитку, завданого власнику колісного транспортного засобу, вартість відновлювального ремонту з урахуванням зносу склала 74760,14 грн. (а.с.18-35). Згідно копії акту виконаних робіт відповідно до листа МТСБУ №3.1-05/57667, вартість огляду пошкодженого ТЗ із фотографічною фіксацією та передача матеріалів огляду склала 950,00 грн. (а.с.40). Як вбачається з копій платіжних доручень №966229 від 04.06.2019 року та №966300 від 06.06.2019, МТСБУ здійснило регламентні виплати [PERSON] у розмірі 74760,14 грн. та оплату послуг аварійного комісара (експерта) у розмірі 950,00 грн. (а.с.39). Транспортний засіб "Hyundai Elantra" д.н.з. [NUMBER] не мав полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, чинного на території України, що підтверджується витягом, щодо перевірки наявності чинного договору внутр. страхування. МТСБУ направляло відповідачу [PERSON] письмову претензію про регресні вимоги на суму 75710,14 грн. № 3.1-05/17693 від 05.06.2019 (а.с.41,42). Станом на дату розгляду даної цивільної справи докази виконання відповідачем вимоги позивача відсутні. Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування. Частинами 1, 2, 3 ст. 22 ЦК України передбачено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.\~ Збитками є:\~ втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки);\~ доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).\~ Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі. Частинами 1, 2 ст. 1187 ЦК України передбачено, що\~джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб.\~ Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Пунктом 1 ч. 1 ст. 1188 ЦК України передбачено, що шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. Відповідно до ч. 1 ст. 1191 ЦК України, особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Згідно п.п. 1.3, 1.7, 1.8 ст. 1\~Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі - закон)\~потерпілі - юридичні та фізичні особи, життю, здоров`ю та/або майну яких заподіяна шкода внаслідок дорожньо-транспортної пригоди з використанням транспортного засобу; забезпечений транспортний засіб - транспортний засіб, зазначений у чинному договорі обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, за умови його експлуатації особами, відповідальність яких застрахована; страховий поліс - єдина форма внутрішнього договору страхування, яка посвідчує укладення такого договору. Відповідно до ст.3 Закону, обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів здійснюється, зокрема, з метою забезпечення відшкодування шкоди майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників. Об`єктом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов`язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров`ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу (стаття 5 вказаного Закону). Згідно ст.6 Закону,\~страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого. Відповідно до ст.9 Закону, страхова сума - це грошова сума, у межах якої страховик зобов`язаний здійснити виплату страхового відшкодування відповідно до умов договору страхування. Страхові виплати за договорами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності обмежуються страховими сумами, які діяли на дату укладення договору та зазначені у договорі страхування. Згідно п. 21.4. ст.21 Закону,\~у разі експлуатації транспортного засобу на території України без наявності чинного поліса обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності особа несе відповідальність, встановлену законом. Пунктом 39.1. ст.39 Закону визначено, що Моторне (транспортне) страхове бюро України є єдиним об`єднанням страховиків, які здійснюють обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів за шкоду, заподіяну третім особам. Участь страховиків у МТСБУ є умовою здійснення діяльності щодо обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.\~ МТСБУ є непідприємницькою (неприбутковою) організацією і здійснює свою діяльність відповідно до цього Закону, законодавства України та свого Статуту. Підпунктом а п. 41.1. ст. 41 Закону визначено, що\~МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом, у разі її заподіяння транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім шкоди, заподіяної транспортному засобу, який не відповідає вимогам\~пункту 1.7\~статті 1 цього Закону, та майну, яке знаходилося в такому транспортному засобі. В той же час, згідно п.38.2.1 ст.38 Закону,\~МТСБУ після сплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до власника, водія транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, який не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім осіб, зазначених у\~пункті 13.1\~статті 13 цього Закону. У випадку суброгації відбувається лише заміна осіб у вже наявному зобов`язанні (заміна активного суб`єкта) зі збереженням самого зобов`язання. У такому разі страхувальник передає свої права страховикові на підставі договору і сприяє реалізації останнім прийнятих суброгаційних прав. У випадку регресу одне зобов`язання замінює собою інше, але переходу прав від одного кредитора до іншого не відбувається. При цьому регрес регулюється загальними нормами цивільного права (зокрема, статтею 1191 ЦК України), а також статтею 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», а для суброгації відповідно до статті 993 ЦК України і статті 27 Закону України «Про страхування» встановлено особливий правовий режим, що відповідає висновкам, зробленим у постановах від 28.03.2018 Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду у справі №183/791/16-ц (ЄДРСРУ № 73219603) та від 28.02.2018 у справі №521/16989/13-ц (ЄДРСРУ № 72587626). Виходячи з вищевикладеного, суд вважає, що у даному випадку, між сторонами виникло саме право зворотної вимоги (регресу). Таким чином, враховуючи, що відповідач не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, так у позивача після сплати страхового відшкодування виникло право подати регресний позов до відповідача на відшкодування витрат у розмірі 75710,14 грн. Такий правовий висновок підтверджується також і правовою позицією, висловленою Верховним Судом України у постанові від 16.11.2016 по справі № 6-2188цс16. Так, згідно до ч.1 ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно положень ст.5 ЦПК України суд, здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси\~юридичних осіб\~у спосіб, визначений законом або договором. Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. За змістом ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно із практикою Європейського суду з прав людини за своєю природою змагальність судочинства засновується на диференціації процесуальних функцій і відповідно - правомочностей головних суб`єктів процесуальної діяльності цивільного судочинства - суду та сторін (позивача та відповідача). Диференціація процесуальних функцій об`єктивно призводить до того, що принцип змагальності відбиває властивості цивільного судочинства у площині лише прав та обов`язків сторін. Це дає можливість констатувати, що принцип змагальності у такому розумінні урівноважується з принципом диспозитивності та, що необхідно особливо підкреслити, - із принципом незалежності суду. Він знівельовує можливість суду втручатися у взаємовідносини сторін завдяки збору доказів самим судом. У процесі, побудованому за принципом змагальності, збір і підготовка усього фактичного матеріалу для вирішення спору між сторонами покладається законом на сторони. Суд тільки оцінює надані сторонам матеріали, але сам жодних фактичних матеріалів і доказів не збирає. В свою чергу, практика Європейського суду з прав людини як джерела права, а ЄСПЛ притримується у своїх рішеннях позиції того, що суд вправі обґрунтовувати свої висновки лише доказами, що випливають зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту, тобто таких, що не залишать місце сумнівам, оскільки наявність останніх не узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом» (рішення від 18 січня 1978 року у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства» (Ireland v. the UnitedKingdom), п. 161, Series A заява № 25). Верховний Суд України у постанові від 18 травня 2016 р. у справі № 6-658цс15 висловив наступну правову позицію: «Суд повинен установити: чи були порушені, не визнані або оспорені права, свободи чи інтереси цієї особи; у чому полягає таке порушення прав; якими доказами воно підтверджується. Залежно від установленого суд повинен вирішити питання про задоволення позовних вимог або відмову в їх задоволенні». Враховуючи вищевикладене, дослідивши матеріали справи, оцінивши наявні в ній докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню у повному обсязі. Крім цього, відповідно до вимог ч. 2\~ст. 141 ЦПК України\~стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, отже суд приходить до висновку про необхідність стягнення з відповідача на користь позивача витрати, понесені ним, щодо сплати судового збору. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved