Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-05 00:00:00

08 грудня 2014 року позивачі звернулися до суду з позовною заявою, в якій просять зобов'язати відповідачів [PERSON] та [PERSON] не чинити їм перешкоди в участі у вихованні та вільному спілкуванні з онуком [PERSON], 2007 року народження, зобов'язати [PERSON] повідомляти їх про зміну її та їх онука місця проживання, а також контактного телефону, та визначити їх участь у спілкуванні з онуком у певний спосіб. В обґрунтування своїх вимог вказували, що відповідачка [PERSON] перебувала у шлюбі із їх сином [PERSON] та мають спільного сина, а їх онука [PERSON]. Натомість шлюбні відносини між їх сином та [PERSON] були припинені, вони мешкають окремо, та [PERSON] проживає із своєю матір'ю [PERSON] в будинку батьків останньої - [PERSON] Однак, відповідачі [PERSON] та її батько перешкоджають їм у спілкуванні з онуком, не виконують приписи органу опіки та піклування щодо встановлення днів їх побачення із онуком, через що вони звернулися до суду із цим позовом та просять зобов'язати відповідачів не чинити їм перешкоди брати участь у вихованні та вільному спілкуванні з онуком, зобов'язати [PERSON] не пізніше ніж за три доби інформувати їх про зміну місця проживання онука та свого, зміну її контактного телефону; визначити їх участь у спілкуванні з онуком у такий спосіб: надати можливість спілкуватися з онуком по телефону, щомісяця, кожну першу та четверту п'ятницю, після закінчення уроків в школі забирати онука зі школи та повертати к початку уроків в школі в наступний понеділок, надати можливість бачити та спілкуватися з онуком кожного року 13 липня з 10 годині до 14 липня о 18 годині, надати можливість кожен рік, в останній учбовий день перед початком зимових, весняних, осінніх канікул після закінчення уроків в школі забирати онука зі школи та повертати на четвертий день канікул, надати можливість кожен рік, в період з 20 липня по 20 серпня спільно відпочивати з онуком по місцю проживання позивачів. В судовому засіданні позивачі [PERSON] та [PERSON], і їх представник позовні вимоги підтримали та пояснили про вищевикладене. Відповідач [PERSON] позовні вимоги визнала частково, погодившись на спілкування позивачів із її сином лише у її присутності. В іншій частині позовних вимог просила відмовити, посилаючись на те, що позивачі неодноразово висловлювалися про свої можливості вивезти онука на проживання до АР Крим без її на те згоди. Під час спілкування із [PERSON] на одинці позивачі налаштовують сина проти неї, він стає скритним, починає говорити неправду, в розмові із нею проявляє агресію. Така поведінка позивачів руйнує її довірливі стосунки та теплі взаємовідносини із сином, а тому вважає, що спілкування їх із [PERSON] можливе лише в її присутності, що також забезпечить безпеку та неможливість вивезення дитини родиною його батька. Відповідач [PERSON] також позовні вимоги не визнав та пояснив, що після розірвання шлюбних відносин між його донькою [PERSON]. із сином позивачів, останні негативно поставилися до його доньки та їх онука [PERSON], яких змусили виїхати з квартири, де вона проживала із їх сином у шлюбі. При цьому, позивачів не цікавили інтереси їх онука. Донька з дітьми змушена переїхати до нього, де зараз і мешкають. Позивачі [PERSON] без запрошення та попередження прибули до його домоволодіння, та, поводячи себе зухвало, повідомили про їх бажання спілкуватись з онуком в час і місці, що буде зручним для них. Через вказане між ними виникла сварка. В подальшому позивачі тайно стали спілкуватись з онуком в приміщенні школи, налаштовуючи дитину проти його матері, діда та баби з боку матері Крім того, позивачі таємно передали йому телефон для спілкування, по якому телефонували під час учбового процесу. Допитана а судовому засіданні свідок [PERSON] пояснила, що з травня 2012 року по вересень 2013 року вона проживала у квартирі разом із [PERSON] її чоловіком [PERSON] та дітьми. Баба та дід, позивачі по справі, приходили до онука раз чи два рази на місяць, приймали участь у його вихованні. Після припинення шлюбних стосунків між їх сином та [PERSON] позивачі примусово заставили виїхати відповідачу разом з дитиною, після чого у дитини був нервовий зрив, він прокидався вночі, плакав. Представник служби у справах дітей Жовтневої РДА Швайба Л.С. вважала за можливе спілкування позивачів із їх онуком, проте у спосіб, що відповідатиме інтересам дитини, тобто без довготривалого перебування дитини поза сім'єю. Також вона пояснила, що даний спір також вирішувався комісією з питань захисту прав дитини при Жовтневій РДА, проте позивачі зателефонували та повідомили, що постанова, прийнята комісією не виконується. В розмові з матір'ю хлопчика, остання висловлювала побоювання щодо можливого вивезення дитини до АР Крим без її на те згоди, та з урахуванням ситуації, що склалася, неможливим захистити її дитину на території півострову. Також зі слів, працівників школи, де навчається хлопчик слідує, що позивачі заважали нормальному учбовому процесу дитини. Вислухавши пояснення позивачів та їх представників, відповідачів, а також представника служби у справах дітей Жовтневої РДА, свідка [PERSON], дослідивши письмові докази по справі суд встановив, що відповідачка [PERSON] перебувала у зареєстрованому шлюбі із сином позивачів - [PERSON] та мають спільного сина - [PERSON], [INFO] (а.с. 11-12). Шлюб між [PERSON] та [PERSON] було розірвано та останні проживають окремо. Відповідачка [PERSON] із сином [PERSON], та донькою від першого шлюбу, проживає в будинку своїх батьків в с. Лимани Жовтневого району Миколаївської області. З матеріалів справи слідує про виникнення спору між сторонами з приводу участі позивачів у спілкуванні з онуком [PERSON], у зв'язку з чим вони зверталися до служби у справах дітей Жовтневої РДА. За наслідком їх звернення, було рекомендовано спілкування позивачів з онуком першу та четверту п'ятниці кожного місяця та в осінні, весняні, літні шкільні канікули за узгодженням з матір'ю дитини. Натомість після цього, конфлікт між сторонами з приводу участі позивачів у спілкуванні з онуком вичерпано не було. Вирішуючи спір по суті, суд виходить з наступного. Відповідно до вимог ст. 257 СК України баба, дід, прабаба, прадід мають право спілкуватися зі своїми внуками, правнуками, брати участь у їх вихованні. Батьки чи інші особи, з якими проживає дитина, не мають права перешкоджати у здійсненні бабою, дідом, прабабою, прадідом своїх прав щодо виховання внуків, правнуків. Відповідно до статті 263 СК України спір щодо участі баби та діда у вихованні дитини вирішується судом відповідно до статті 159 СК України. При визначенні форми спілкування родичів та способів участі баби та діда у вихованні дитини, суд виходить з вимог частини 2 статті 159 СК України та враховує участь цих родичів у вихованні дитини, особисту прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров'я та інші обставини, що мають істотне значення. В окремих випадках, якщо це викликано інтересами дитини, суд може обумовити побачення з дитиною присутністю іншої особи. При цьому, вирішуючи спір щодо участі вказаних осіб у вихованні онука, суд має, перш за все, враховувати інтереси самої дитини. Так, відповідно до ч. 7 та 8 ст. 7 СК України, дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім'ї. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства. Також відповідно до положень ст. ст. 1, 16-1 ЗУ «Про охорону дитинства» контакт з дитиною - це також реалізація родичами, у тому числі тими, з якими дитина не проживає, права на спілкування з дитиною, побачення зазначених осіб з дитиною, а також надання їм інформації про дитину або дитині про таких осіб, якщо це не суперечить інтересам дитини. Однією з гарантій забезпечення контакту з дитиною є зобов'язання особи, яка контактує з дитиною повідомляти про місце перебування дитини під час реалізації нею права на контакт. На цій підставі підлягають задоволенню позовні вимоги про зобов'язати відповідача [PERSON] завчасно інформувати позивачів про зміну онуком місця проживання та номеру телефону, а також надання можливості спілкуватися із ним по телефону поза шкільний час аби не порушувати нормального учбового процесу дитини. Оскільки зміна місця проживання та номеру телефону може бути викликана раптовими, непередбачуваними обставинами, то повідомлення про їх зміну може мати місце у в час здійснення таких змін. Щодо надання можливості забирати дитину кожну першу та четверту п'ятницю, після закінчення уроків у школі та повертати к початку уроків в наступний понеділок, спільного з дитиною відпочинку позивачів та оздоровлення онука в літній час протягом 30 днів, то відповідно до ч.1 ст.3 Конвенції "Про права дитини" від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Постановою Верховної Ради Української РСР від 27 лютого 1991 року, усі дії щодо дітей та регулювання сімейних відносин має здійснюватись з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. Стаття 18 Конвенції "Про права дитини" встановлює, що батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Відповідно до ч.1 ст.151 Сімейного кодексу України батьки мають переважне право перед іншими особами на особисте виховання дитини. Згідно ч.1 ст.9 Конвенції "Про права дитини" дитина не повинна бути розлучена з батьками всупереч їх бажанню. Положення ч.1 ст. 3 і ч. 9 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, відповідно до яких в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини, у тому числі і при вирішенні судом питань про права батьків та інших осіб щодо дітей. За такого, вимога про надання права позивачам забирати двічі на місяць у п'ятницю та повертати до школи тільки в понеділок, а також забирати дитину на 30 календарних днів у літні місяці щороку не може бути задоволена, зважаючи на те, що такий строк є надто тривалим для залишення дитини такого віку без матері, що дитина повинна мати час для відпочинку та готування до школи, вивчення домашнього завдання, можливість проведення часу із батьками, а також слід враховувати, що батькам необхідно мати можливість планувати відпочинок дітей, в тому числі літній та їх оздоровлення. Крім того, як встановлено судом, відповідачка [PERSON] працює, а тому має можливість на повноцінний відпочинок та проведення тривалого часу із дітьми у вихідні дні. Також, окрім позивачів, [PERSON] має бабусю та дідуся з боку матері, має старшу сестру, з якими також має мати можливість проведення часу, спілкування та відпочинку. Більш того, з матеріалів комісії з питань захисту прав дитини при Жовтневій РДА від 16.10.2014 року, вбачається, що [PERSON] не проти спілкування позивачів із її сином, але бабусю не влаштовував визначений матір'ю час спілкування із онуком. В ході судового засідання була встановлена ескалація конфліктної ситуації між бабусями та дідусями [PERSON], тобто близькими родичами хлопчика, що може негативно позначитися на психо-емоційних та вольових проявах дитини. Так, згідно висновку практичного психологу Лиманівської загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів Жовтневої районної ради, результати діагностування показали, що з урахуванням характеру хлопчика, певних проявів дезадаптації, рекомендовано батькам та рідним дитини стежити за дотриманням дня дитини (особливо звертати увагу на час, виділений для сну та відпочинку), забезпечити спокійну та гармонійну атмосферу в домі, уникати конфліктних ситуацій, розумно регулювати час на виконання домашніх завдань та відпочинок, уникати емоційних потрясінь, враховувати побажання дитини стосовно проведення вільного часу та спілкування з близькими і родичами (а.с. 31-34). Свій висновок психолог [PERSON] допитана як свідок підтвердила в судовому засіданні, та пояснила, що вона проводила психодіагностику із хлопчиком та ці висновки є результатом її дослідження як спеціаліста-психолога. Враховуючи вищенаведене, суд вважає за необхідне визначити позивачам порядок спілкування та здійснення виховання онука двічі у місяць у один з вихідних днів, за бажанням самої дитини та за попередньою домовленістю з матір'ю дитини, оскільки такий порядок не порушує інтереси малолітньої дитини і не перешкоджатиме нормальному його вихованню, розпорядку дня, готування до шкільних занять, його нормальних, довірливих та доброзичливих стосунків із матір'ю. Щодо можливості бачитися та спілкуватися із онуком кожного року 13 липня з 10 години до 14 липня до 18 години, то таке спілкування можливе за бажанням самої дитини та домовленістю із матір'ю, як особою, яка несе першочергову відповідальність за свою дитину. При цьому, з висновком Жовтневої РДА від 31.03.2015 року, в частині прийнятого рішення щодо надання позивачам можливості забирати дитину двічі на місяць на всі вихідні, кожен рік в останній учбовий день перед початком весняних та осінніх канікул забирати онука та повертати в кінці канікул, надавати можливість в період з 20 липня по 20 серпня спільно відпочивати з онуком по місцю проживання позивачів, суд не погоджується з обставин що зазначені вище, та вважаючи вказане рішення, таким що не відповідає перш за все інтересам самої дитини.

Outcome: partial