Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-19 00:00:00

позивач звернулась до суду з уточненим у подальшому позовом до відповідача та просить визнати за нею право власності на 1/4 частину погребу „а1-І", веранди "а", прибудови „А2" до житлового будинку [ADDRESS], визнати за нею право власності на 1/3 частину погребу «В», що знаходиться по [ADDRESS], визнати договір дарування [PERSON] [PERSON] 5/7 частин житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] від 01.04.2011 року недійсним в частині 1/3 частини погребу «В» та в частині 1/4 частини погребу „а'-Г', веранди „а", прибудови ..А'" до житлового будинку [ADDRESS], визнати договір про внесення змін та доповнень до договору дарування 5/7 (п'ять сьомих) частин житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] від 23.07.2015 року - недійсним. Свої вимоги обґрунтовує тим, що частка будинку, що була відчужена, не відповідає метражу, а отже договір не є справедливим та розумним, що суперечить нормам ЦК України. Третя особа [PERSON] звернувся до суду 24.09.2015 року з самостійними вимогами на предмет спору та просить визнати за ним право власності на 1/2 частину прибудови А" загальною площею 20,1 кв.м, веранди «а» площею 6,3 кв. м та погребу під верандою «а1-1», які знаходяться за адресою: [ADDRESS], визнати за ним право власності на 1/3 частину погребу «В», площею 10 кв.м, що знаходиться за адресою: [ADDRESS], визнати договір дарування [PERSON] [PERSON] 5/7 частин житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] від 01.04.2011 року недійсним в частині 1/3 частини погребу «В» та в частині 1/2 частини погребу „а'-І", веранди „а", прибудови „А " до житлового будинку [ADDRESS]. Зазначаю, що в 1983 році мої батьки, [PERSON] та [PERSON], які були членами сім'ї забудовника [PERSON], отримали дозвіл на будівництво прибудови до житлового будинку [ADDRESS]. Свої вимоги обґрунтовує тим, що він був членом сім'ї забудовника та є спадкоємцем першої черги за законом після смерті [PERSON], тож мав право після смерті батька успадкувати належну йому частину прибудови, веранди та погребів. В судовому засіданні позивач та її представник підтримали позовні вимоги. Відповідач та його представник позов не визнали, посилаючись на його необґрунтованість та безпідставність. Заслухавши пояснення та дослідивши матеріали справи, суд вважає позовні вимоги позивача та третьої особи такими, що не підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що [PERSON] належало 3/7 частин житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами по [ADDRESS] на підставі договору дарування, посвідченого 27.12.1994 року Першою чернігівською державною нотаріальною конторою за реєстровим № 1-6742, зареєстрованого в ЧМБТІ 06.01.1995 року та 2/7 частин цього будинку на підставі Свідоцтва про право на спадщину за заповітом, виданого 17.02.2009 року Першою чернігівською державною нотаріальною конторою за реєстровим № 2-932, дане право власності зареєстровано 19.03.2009 року в електронному Реєстрі прав власності на нерухоме майно за реєстраційним № 18516575. 01.04.2011 року [PERSON] безоплатно передала у власність [PERSON] належні їй на праві власності 5/7 частин житлового будинку по [ADDRESS], про що було укладено договір дарування, який було посвідчено приватним нотаріусом Чернігівського міського нотаріального округу Беловою О.С., зареєстровано в реєстрі за № 1473. 23.07.2015 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено договір про внесення змін та доповнень до договору дарування 5/7 частин вищезазначеного будинку, який було посвідчено приватним нотаріусом Чернігівського міського нотаріального округу Беловою О.С., зареєстровано в реєстрі за № 2380. Рішенням Деснянського районного суду м. Чернігова від 21.12.2012 року, яке має преюдиціальне значення для розгляду даної справи, у задоволенні позову [PERSON] про визнання договору дарування від 01.04.2011 року та застосування наслідків недійсності договору дарування відмовлено з тих підстав, що вказаний договір відповідає дійсному волевиявленню його сторін, цивільно-правовим нормам діючого законодавства та був укладений у відповідній формі з дотриманням всіх норм закону, відчуженням частини будинку не було порушено право [PERSON] на володіння та користування своєю частиною будинку. Відповідно до п. 7 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 06.11.2009 року «Про практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними», правочин може бути визнаний недійсним лише з підстав, визначених законом, та із застосуванням наслідків недійсності, передбачених законом. Частина 1 статті 203 ЦК України передбачає, що зміст правочину не може суперечити актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства. Відповідно до частини 1 статті 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Враховуючи те, що в судовому засіданні позивачем та третьою особою [PERSON] не доведено порушень зазначеної норми закону та виходячи з того, що судом не встановлено порушень при укладанні оспорюваних договорів положень інших нормативно - правових актів, прийнятих відповідно до Конституції України, які б давали суду право визнати їх недійсними, а також беручи до уваги те, що відсутні підстави для визнання права власності відповідно до позовних вимог, суд доходить висновку, що позови, за викладеними в них підставами, задоволенню не підлягають. Також з [PERSON] та [PERSON] належить стягнути документально підтверджені витрати на правову допомогу.

Outcome: approved