Jurisdiction: civil
Date: 2021-08-09 00:00:00

Позивач Товариство з обмеженою відповідальністю «Рівнетеплоенерго» звернулось до суду з позовною заявою до відповідача [PERSON] про стягнення заборгованості за надані послуги з централізованого опалення та гарячого водопостачання. Згідно позовної заяви позивач Товариство з обмеженою відповідальністю «Рівнетеплоенерго» зазначає про те, що ним здійснюється відпуск теплової енергії для опалення та гарячого водопостачання у житлове приміщення за адресою: [ADDRESS] , власником (квартиронаймачем) якого є [PERSON] . Відповідно до витягу оборотної відомості по особовому рахунку № [NUMBER] станом на 1 листопада 2020 року виникла заборгованість за надані Товариством з обмеженою відповідальністю «Рівнетеплоенерго» послуги з централізованого опалення та гарячого водопостачання в сумі 80823,11 гривень. Проте, відповідач [PERSON] оплату за надані послуги з централізованого опалення та гарячого водопостачання не проводить. З вказаних підстав, у позовній заяві позивач Товариство з обмеженою відповідальністю «Рівнетеплоенерго» просило стягнути з відповідача [PERSON] на його користь заборгованість за надані послуги з централізованого опалення та гарячого водопостачання в сумі 80823,11 гривень та посенесі позивачем витрати, пов`язані з сплатою судового збору в сумі 2270,00 гривень. В судове засідання представник позивача Товариства з обмеженою відповідальністю "Рівнетеплоенерго" не з`явився, подав до суду заяву в якій просив справу розглянути за наявними у ній матеріалами (28, 29, 57, 58). Відповідач [PERSON] та її представник [PERSON] позовні вимоги позивача не визнали, вважали їх безпідставними. Представник позивач [PERSON] - [PERSON] пояснив, що у 2010 році відповідач [PERSON] отримала ордер на житлове приміщення та вселилася разом з двома дітьми в квартиру [ADDRESS] . Така квартира не була приватизована [PERSON] та вона не є власником квартири за адресою: [ADDRESS] . У 2012 році відповідач [PERSON] разом з своїм сином, який є інвалідом дитинства переїхала на постійне місце проживання в с. Княгинине, Демидівського району Рівненської області, де проживає з сім`єю на цей час. У квартирі залишилася проживати дочка відповідача з чоловіком та двома дітьми. До 2012 року заборгованість за послуги з централізованого опалення та гарячого водопостачання була відсутня. Оскільки, відповідач [PERSON] з червня 2012 року не проживає за адресою: [ADDRESS] , комунальними послугами не користувалася, то позовні вимоги позивача відповідач не визнає та вважає їх безпідставними. Суд, заслухавши відповідача та представника відповідача, дослідивши докази по справі, приходить до висновку, що позовні вимоги позивача не підлягають до задоволення з наступних підстав. В силу вимог ч. 3 ст. 13 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Суд, прийшов до висновку про розгляд справи без участі представника позивача, оскільки ним до суду було подано заяву про розгляд справи за наявними у ній матеріалами, без участі представника позивача. Ухвалою Рівненського міського суду Рівненської області від 24 лютого 2021 року цивільну справу № 569/3271/21 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Рівнетеплоенерго" до [PERSON] про стягнення заборгованості за надані послуги з централізованого опалення та гарячого водопостачання, передано Демидівському районному суду Рівненської області за підсудністю. Відповідно до ч. 1 ст. 32 ЦПК України спори між судами про підсудність не допускаються. Ухвалою Демидівського районного суду Рівненської області від 11 травня 2021 року прийнято позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Рівнетеплоенерго" до [PERSON] про стягнення заборгованості за надані послуги з централізованого опалення та гарячого водопостачання до розгляду та відкрито провадження у справі № 569/3271/21 за вказаним позовом. Судом не вживалися заходи забезпечення позову, зупинення і поновлення провадження тощо. Судові засідання у справі № 569/3271/21 призначалися 28 травня, 29 червня, 9 липня, 27 липня, 3 серпня, 10 серпня 2021 року. Під час розгляду справи судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Як встановлено згідно оборотної відомості по особовому рахунку № [NUMBER] за період з жовтня 2013 року по листопад 2020 року за послуги централізованого опалення та гарячого водопостачання квартири за адресою: [ADDRESS] , існує заборгованість в сумі 80823,11 гривень. Статтею 322 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) передбачено, що власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Ст. 67 Житлового кодексу Української РСР визначає, що плата за комунальні послуги (водопостачання, газ, теплова енергія та інші послуги) береться крім квартирної плати за затвердженими в установленому порядку тарифами. Відповідно до ч. 1 ст. 68 Житлового кодексу Української РСР наймач зобов`язаний своєчасно вносити квартирну плату та плату за комунальні послуги. Ст. 5 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» визначено, що до житлово-комунальних послуг належать комунальні послуги - послуги з постачання та розподілу природного газу, постачання та розподілу електричної енергії, постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення, поводження з побутовими відходами. Згідно з п. 5 ч. 2 ст. 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» індивідуальний споживач зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами. Відповідно до ч. 1 ст. 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору. Ч. 6 ст. 19 Закону України «Про теплопостачання» визначено, що споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію. Як встановлено під час розгляду справи дослідженим ордером на житлове приміщення № 6968 від 24 лютого 2010 року [PERSON] надано право на зайняття житлового приміщення за адресою: [ADDRESS] . Склад сім`ї: [PERSON] основний квартиронаймач, [PERSON] - дочка, [PERSON] - син (а.с. 42). Судом встановлено, що відповідач [PERSON] не є власником вказаного житлового приміщення. Паспортом відповідача [PERSON] серії [NUMBER] (а.с. 24, 25), повідомленням Відділу обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання УДМС України від 22 лютого 2021 року (а.с. 10), повідомленням Демидівської селищної ради Рівненської області від 21 квітня 2021 року № 03-12/1010/21 (а.с. 19) встановлено, що [PERSON] з 12 червня 2012 року по час розгляду справи судом зареєстрована та проживає за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до ч. 2 ст. 107 Житлового кодексу Української РСР у разі вибуття наймача та членів його сім`ї на постійне проживання до іншого населеного пункту або в інше жиле приміщення в тому ж населеному пункті договір найму жилого приміщення вважається розірваним з дня вибуття. Якщо з жилого приміщення вибуває не вся сім`я, то договір найму жилого приміщення не розривається, а член сім`ї, який вибув, втрачає право користування цим жилим приміщенням з дня вибуття. Дослідженими доказами по справі встановлено, що відповідач [PERSON] не є власником житлового приміщення за адресою: [ADDRESS] , та вибула з вказаної квартири 12 червня 2012 року, у зв`язку з чим, з урахуванням положень ч. 2 ст. 107 Житлового кодексу Української РСР, договір найму жилого приміщення з [PERSON] , вважається розірваним з 12 червня 2012 року. В судовому засіданні встановлено, що заборгованість за надані позивачем послуги з централізованого опалення та гарячого водопостачання виникла за період з жовтня 2013 року по листопад 2020 року, тобто у період, коли з відповідачем договір найму жилого приміщення вважався розірваним. З урахуванням наведених та встановлених обставин справи та правових норм, суд приходить до висновку про безпідставність позовних вимог позивача до відповідача [PERSON] , у зв`язку з чим такі позовні вимоги не підлягають до задоволення. Оскільки відсутні підстави для задоволення позовних вимог позивача, суд приходить до висновку про відсутність підстав для стягнення з відповідача на користь позивача понесених витрат на оплату судового збору в розмірі 2270,00 гривень. Відповідно до ст.ст. 67, 68, 107 Житлового кодексу Української РСР, ст.ст. 5, 7, 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», ст.ст. 258, 259, 265, 268 ЦПК України, суд, -

Outcome: dismissed