Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-13 00:00:00

Позивач звернувся з позовом до відповідачів про захист прав споживача, в наступному збільшивши позовні вимоги, в якому просить визнати подію, яка відбулася в ніч з 23.03.2013р на 24.03.2013 року по вул. Леніна м. Охтирка під час керування та потрапляння у ДТП з транспортним засобом у вигляді легкового автомобіля марки «ВАЗ-2114 40 ЗНГ», 2012 року випуску, державний реєстраційний номер [NUMBER], під керуванням [PERSON], страховим випадком відповідно до договору добровільного страхування наземного транспорту, укладеного [PERSON] з ПАТ СК «ВУСО» від 05.06.2012 року №524192-02-19-01, через представництво в особі Сумського представництва ПАТ СК «ВУСО»; визнати незаконним та таким, що порушує права споживача, невиконання страховиком в особі ПАТ СК «ВУСО» умов договору добровільного страхування наземного транспорту від 05.06.2012 року № 524192-02-19-01, укладеного через представництво Сумського представництва ПАТ СК «ВУСО», по ненаданню страхувальнику - споживачеві [PERSON] належних послуг по виконанню умов за договором добровільного страхування та виплати страхової суми за наслідками настання страхового випадку, який стався в ніч з 23.03.2013 року на 24.03.2013 року під час керування та потрапляння у ДТП з автомобілем марки «ВАЗ-2114 40 ЗНГ», 2012 року випуску, державний реєстраційний номер [NUMBER]; стягнути на користь [PERSON] з ПАТ СК «ВУСО» страхову суму за настання страхового випадку в розмірі 14145,00 грн., пеню від суми несвоєчасного страхового відшкодування за кожний календарний день прострочки виплати в розмірі 100,11 грн. в межах дії договору страхування наземного транспорту від 05.06.2012 року №524192-02-19-01, укладеного через представництво в особі Сумського представництва ПАТ СК «ВУСО», пеню за порушення прав споживача на підставі п.9.4 договору добровільного страхування наземного транспорту від 05.06.2012 року № 524192-02-19-01, ч.5 ст.10 Закону України «Про захист прав споживачів» в розмірі 30128,82 грн. та ч. 5 ст.10 Закону України «Про захист прав споживачів» починаючи з 04.06.2013 року по 06.11.2013 року на суму 65774,25 грн.; визнати недійсним з моменту укладення договір добровільного страхування наземного транспорту від 05.06.2012 р. №524192-02-19-01, укладений між Страховиком в особі приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "ВУСО" та Страхувальником в особі [PERSON], в частині змісту та застосування п.13.2.15 щодо застосування "Застереження", а саме: "ДТП" з урахуванням умов договору страхування визначених як "Застереження", а саме: у разі страхування з застереженням "порушення" не є страховим випадком подія, яка відбулась в наслідок: порушення Стархувальником (водієм ТЗ) п.10.1, п. 12.1, п.13.1 ПДР", в наслідку невідповідності даних договірних умов актам цивільного законодавства, звичаям ділового обороту, вимогам розумності та справедливості. В судовому засіданні позивач та його представник позовні вимоги підтримали та мотивують їх тим, що 05.06.2012 року між позивачем та ПАТ «СК «ВУСО» було укладено договір добровільного страхування наземного транспорту №524192-02-01, предметом якого є майнові інтереси страхувальника, пов'язанні з володінням, користуванням і розпорядженням транспортним засобом - автомобілем марки «ВАЗ-2114 40 ЗНГ», 2012 року випуску, державний реєстраційний номер [NUMBER]. Згідно умов договору страхування ПАТ «СК «ВУСО» прийняло на себе зобов'язання перед позивачем у разі настання страхового випадку своєчасно виплатити страхове відшкодування. В ніч з 23.03.2013 року на 24.03.2013 року стався страховий випадок, внаслідок якого було пошкоджено застрахований транспортний засіб. А саме, він (позивач) рухався по вул. Леніна м. Охтирка в напрямку центральної площі зі швидкістю до 50 км/год. на транспортному засобі - легковому автомобілі марки «ВАЗ-2114 40 ЗНГ», 2012 року випуску, державний реєстраційний номер [NUMBER]. Саме в цей період по території всієї України було штормове попередження, снігопади, заметілі, хуртовини, що і враховував він (позивач) під час керування легковим автомобілем. Під час руху автомобіль одним колесом потрапив у яму, яка була прикрита насипаним снігом, транспортний засіб відразу повело у бік. Він (позивач) намагався виправити рух автомобіля, однак останній став потрапляти в ями, які в даній місцевості знаходяться в значній кількості, автомобіль стало хитати та відкинуло у правий бік і відразу виникло зіткнення з залізобетонним стовпом. Ніхто із громадян не постраждав, інших транспортних засобів не зачепив, шкода була завдана лише легковому автомобілю позивача. Про настання страхового випадку він вчасно повідомив страховика: відразу після ДТП він викликав представника страхової компанії та міліцію. Працівником міліції відносно позивача було складено протокол про адміністративне правопорушення за порушення п.12.1 ПДР України за ст. 124 КупАП.. Постановою Охтирського міськрайонного суду від 04.04.2013 року по справі №583/1181/13-п пр.№3/583/380/13 провадження по справі про притягнення позивача до відповідальності по ст. 124 КУпАП було закрито за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення. Після ДТП і оформлення страхового випадку він звернувся до страховика в особі Сумського представництва ПАТ «СК «ВУСО» з заявою про виплату страхового відшкодування. Відповідач листом від 25.06.2013 року повідомив його (позивача) про прийняття рішення про відмову у виплаті страхового відшкодування, посилаючись на наявність у діях його (позивача) порушень п.12.1 ПДР України, а тому згідно з п. 13.2.15 договору страхування подія не є страховою. Вважають, що відповідач безпідставно відмовив позивачу у виплаті страхового відшкодування, так як за перевищення швидкості руху він (позивач) до відповідальності не притягувався, висновки відповідача про порушення ним (позивачем) п.12.1 Правил дорожнього руху України не підтверджені належними та допустимими доказами. Крім того, просять визнати недійсним п. 13.2.15 Договору страхування, відповідно до якого не є страховим випадком ДТП з урахуванням умов договору страхування визначених як «Застереження», а саме: у разі страхування з застереженням «порушення» не є страховим випадком подія, яка відбулась внаслідок: порушення Страхувальником (водієм ТЗ) п. 10.1, п.12.1, п.13.1 ПДР; того, що Страхувальник (водій ТЗ): перевищив швидкість руху на 40 км/год.; здійснив проїзд перехрестя на заборонений сигнал світлофору чи регулювальника; здійснив обгін у забороненому місці (відповідний дорожній знак або п. 14.6 ПДР); виїхав на смугу зустрічного руху в місці, де такий виїзд заборонено (подвійна/одинарна лінія розмітки або відповідний знак). Вважають дані умови Договору страхування несправедливими, оскільки такі умови договору завжди будуть давати страховику можливості уникнути цивільної відповідальності, не відповідають загальним принципам та нормам страхування та обмежують страхувальника в реалізації своїх прав та законних інтересів на добровільне страхування транспортних засобів; дані умови договору є занадто складними, не систематичними, плутаними, нечіткими та двозначними, що не дозволяє їх вільне застосування, складені дрібним шрифтом, та не роз'яснювалися позивачу, крім того, такі умови не передбачені Правилами добровільного страхування наземного транспорту СК «ВУСО». 25.04.2013 року позивач замовив ремонт транспортного засобу, оплатив проведення ремонту в сумі 14145,00 грн. і документи про витрати передав Сумському представництву ПАТ «СК «ВУСО». На даний час ніякого страхового відшкодування йому (позивачу) не виплатили. Невиплата відповідачем страхового відшкодування порушує права позивача як споживача послуг за договором страхування. Тому просять стягнути на користь позивача з відповідача ПАТ «СК «ВУСО» страхове відшкодування в сумі 14145,00 грн., пеню за несвоєчасне здійснення виплати страхового відшкодування в розмірі 100,11 грн., пеню за порушення прав споживача на підставі п. 9.4 договору добровільного страхування наземного транспорту від 05.06.2012 р. №524192-02-19-01, ч. 5 ст. 10 ЗУ "Про захист прав споживача" в розмірі 30128,82 грн. та ч.5 ст.10 ЗУ "Про захист прав споживача" починаючи з 04.06.2013 року по 06.11.2013 року на суму 65 774,25 грн. Представник ПрАТ СК «ВУСО» Клюс О.О. в судовому засіданні проти позову заперечувала та пояснила, що вимоги, викладені у позовній заяві є незаконними, необґрунтованими та не підлягають задоволенню та пояснила, що належним відповідачем по справі є ПрАТ СК «ВУСО» (м. Донецьк), а не представництво, так як представництво відповідно до законодавства не уповноважено займатися врегулюванням випадків, що мають ознаки страхових, та приймати рішення про виплату або відмову у виплаті страхових відшкодувань. Між ПрАТ СК «ВУСО» і [PERSON] був укладений Договір добровільного страхування наземного транспорту № 524192-02-19-01 від 05.06.2012 року, відповідно до якого під страховий захист був взятий легковий автомобіль марки «ВАЗ-2114 40 ЗНГ», ДНЗ [NUMBER], що належить Страхувальнику на праві приватної власності відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу [NUMBER]. Укладаючи Договір страхування [PERSON], як Страхувальник був згодний з його вимогами, йому були роз'яснені його дії при настанні страхового випадку та підстави для відмови у виплаті страхового відшкодування, про що свідчить його підпис. 24.03.2013 року відбулася подія, внаслідок якої автомобіль ВАЗ 2114 40 ЗНГ, ДНЗ [NUMBER] отримав механічні пошкодження. 26.03.2013 року Страхувальник звернувся до представництва ПрАТ СК «ВУСО» у м. Суми з заявою на виплату страхового відшкодування, одночасно спеціалістами компанії були перевірені та зроблені копії документів, що ідентифікують особистість Страхувальника, його право власності на забезпечений транспортний засіб. В момент звернення позивачу був роз'яснений порядок та строки прийняття рішення про виплату (відмову у виплаті) страхового відшкодування, а також наведений перелік документів необхідних Страховику для прийняття рішення по справі. 25.06.2013 року ПрАТ СК «ВУСО» було прийнято рішення про відмову у виплаті страхового відшкодування по факту ДТП, що відбулась 24.03.2013 року, оскільки страхове відшкодування сплачується на підставі умов договору страхування, а п. 13.2.15 Договору встановлені випадки, які не є страховим, зокрема «ДТП» з урахуванням умов договору Страхування визначених як «Застереження», а саме: у разі страхування з застереженням «порушення» не є страховим випадком подія, яка відбулася внаслідок порушення страхувальником (водієм ТЗ) п.10.1, п.12.1, п.13.1 ПДР України, того, що Страхувальник (водій ТЗ) перевищив швидкість руху на 40 км/год. та більше, здійснив проїзд перехрестя на заборонений сигнал світлофору тощо. Відповідно до експертного висновку №13/3 від 03.06.2013 року ДТП сталося внаслідок порушення п. 12.1 ПДР України з боку страхувальника [PERSON] Крім того, так як відмова у виплаті страхового відшкодування була прийнята страховою компанією у відповідності з умовами Договору страхування, вимога позивача про стягнення пені в розмірі 100,11 грн. не підлягає задоволенню. Також не підлягають задоволенню вимоги позивача про стягнення пені за порушення прав споживача та про визнання умов договору страхування недійсними, так як до спірних правовідносин Закон України «Про захист прав споживачів» не застосовується. Представник третьої особи - ПАТ «Ідея Банк» в судове засідання не з'явився, про час і місце судового розгляду справи повідомлений в установленому законом порядку, причин неявки суду не повідомив.З урахуванням положень ч. 2 ст. 305 ЦПК України неявка їх представника не перешкоджає розглядові справи. Заслухавши пояснення позивача та його представника, представника відповідача, покази свідка, вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню, при цьому суд виходить з наступного. Судом встановлено, що 05 червня 2012 року між ПАТ СК «ВУСО» та [PERSON] було укладено договір добровільного страхування наземного транспорту №524192-02-1901, предметом якого є майнові інтереси Страхувальника, що не суперечать чинному законодавству України, пов'язані з володінням, користуванням і розпорядженням транспортним засобом марки «ВАЗ-2114 40 ЗНГ», 2012 року випуску, державний реєстраційний номер [NUMBER] (а.с. 44-46 т.1). Договір набуває чинності з моменту внесення першого страхового платежу та діє до 24:00 04 червня 2013 року (п.2.3.6 Договору). Згдіно п. 2.6 Договору добровільного страхування наземного транспорта №524192-02-1901 від 05.06.2012 року Страхувальником були вибрані умови страхування з застереженням - «порушення». Страхування майнових інтересів страхувальника здійснюється відповідно до чинного законодавства, і Правил № 03-02 «Добровільного страхування наземного транспорту», зареєстрованих в Державній комісії з регулювання ринку фінансових послуг України 29.01.2008 р. під № 0680541 (п.3.1 Договору). За умовами даного Договору Страховик зобов'язується відшкодувати Страхувальнику або Вигодонабувачу, прямі збитки, що сталися внаслідок ризиків, позначених у цьому договорі як прийняті під страховий захист (п. 3.2 Договору). Вигодонабувачем за договором страхування є ПАТ "Ідея Банк" (п.1.2 Договору). Встановлено, що 24.03.2013 року близько 3:55 год. в м. Охтирка по вул.. Леніна,11 відбулась дорожньо-транспортна подія - наїзд на перешкоду, внаслідок якої автомобіль «ВАЗ-2114 40 ЗНГ», 2012 року випуску, державний реєстраційний номер [NUMBER] отримав механічні пошкодження. На письмову заяву про виплату страхового відшкодування (а.с. 89-90 т.1) позивач отримав відповідь про неможливість її здійснення у зв'язку з тим, що вказана подія не може бути визнана страховою з тих причин, що ним було порушено п.12.1 Правил дорожнього руху України, а відповідно до пункту 13.2.15 договору страхування наземного транспорту № 524192-02-19-01 від 05.06.2012 вказаний випадок не є страховим (а.с. 108 т.1). Згідно страхового акту ПАТ «СК «ВУСО» № 2747-02 від 25.06.2013 року по Договору страхування наземного транспорту № 524192-02-19-01 від 05.06.2012 р. - подія, яка сталася 24.03.2013 року в 3:55 год в м. Охтирка по вул. Леніна,11 з автомобілем «ВАЗ-2114 40 ЗНГ», 2012 року випуску, державний реєстраційний номер [NUMBER], кваліфіковано як нестраховий випадок відповідно до п. 13.2.15 Договору страхування (а.с. 85 т.1). Правовідносини, що виникли між сторонами, крім загальних норм цивільного законодавства, врегулювані спеціальним законодавством у сфері страхування - Законом України «Про страхування». Відповідно до ст. ст. 979, 988 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов'язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. Страховик зобов'язаний здійснити страхову виплату у строк, встановлений договором, у разі настання страхового випадку. Частиною 1 статті 991 ЦК України передбачені підстави для відмови у здійсненні страхової виплати. Договором страхування можуть бути передбачені також інші підстави для відмови здійснити страхову виплату, якщо це не суперечить закону (ч. 2 ст. 991 ЦК України). Відповідно до статті 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Відповідно до ч.2 ст.8 Закону України «Про страхування», страховий випадок - подія, передбачена договором страхування або законодавством, яка відбулася і з настанням якої виникає обов'язок страховика здійснити виплату страхової суми (страхового відшкодування) страхувальнику, застрахованій або іншій третій особі. За визначенням ст.9 цього Закону, страхова виплата - грошова сума, яка виплачується страховиком відповідно до умов договору страхування при настанні страхового випадку. Відповідно до ст. 6 цього Закону добровільне страхування - це страхування, яке здійснюється на основі договору між страхувальником і страховиком. Загальні умови і порядок здійснення добровільного страхування визначаються правилами страхування, що встановлюються страховиком самостійно відповідно до вимог цього Закону. Конкретні умови страхування визначаються при укладенні договору страхування відповідно до законодавства. Договори страхування укладаються відповідно до правил страхування (ст. 16 Закону). Здійснення страхових виплат і виплата страхового відшкодування проводиться страховиком згідно з договором страхування або законодавством на підставі заяви страхувальника (його правонаступника або третіх осіб, визначених умовами страхування) і страхового акта (аварійного сертифіката), який складається страховиком або уповноваженою ним особою (аварійним комісаром) у формі, що визначається страховиком (ст.25 Закону). Статтею 26 цього Закону встановлені підстави для відмови у страхових виплатах або страховому відшкодуванні і зазначено, що умовами договору страхування можуть бути передбачені інші підстави для відмови у здійсненні страхових виплат, якщо це не суперечить законодавству України. Відповідно до п. 5.3 розділу 5 «Виключення із страхових випадків і обмеження страхування» Правил добровільного страхування наземного транспорту (крім залізничного), затверджених Головою правління ПАТ «СК «ВУСО» 24 грудня 2007 року, та зареєстрованих Державною комісією з регулювання ринків фінансових послуг України за № 0680541 від 29.01.2008 р., в договорі страхування можуть бути передбачені інші виключення із страхових випадків та обмеження страхування, якщо вони не суперечать закону. Таким чином первинним у взаємовідносинах сторін є саме договір страхування. Відповідно до пункту 13.2.15 договору добровільного страхування наземного транспорту № 524192-02-19-01 від 05.06.2012 року , страховими випадками не є «ДТП» з урахуванням умов договору Страхування визначених як «Застереження», а саме: у разі страхування з застереженням «порушення» не є страховим випадком подія, яка відбулася внаслідок порушення страхувальником (водієм ТЗ) п.10.1, п.12.1, п.13.1 ПДР України; того, що Страхувальник (водій ТЗ): перевищив швидкість руху на 40 км/год. і/та більше; здійснив проїзд перехрестя на заборонений сигнал світлофору чи регулювальника; здійснив обгін у забороненому місці (відповідний дорожній знак або п. 14.6 ПДР); виїхав на смугу зустрічного руху в місці, де такий виїзд заборонено (подвійна/одинарна лінія розмітки або відповідний знак). Враховуючи закріплені п.3 ч.1 ст.3, ст.6 ЦК України засади свободу договору, вищевказане положення договору страхування не суперечить чинному законодавству України. Підписавши договір добровільного страхування наземного транспортну № 524192-02-19-01 від 05.06.2012 року, позивач погодився з його умовами та підтвердив свою обізнаність щодо змісту Правил страхування (п.15.2 Договору). Враховуючи вищевикладене, суд не бере до уваги доводи позивача та його представника про те, що дані умови Договору страхування є несправедливими, не відповідають загальним принципам та нормам страхування та обмежують страхувальника в реалізації своїх прав та законних інтересів на добровільне страхування транспортних засобів, та не роз'яснювалися позивачу. Таким чином, позовні вимоги [PERSON] про визнання недійсним п.13.2.15 договору добровільного страхування наземного транспорту від 05.06.2012 р. №524192-02-19-01 не підлягають задоволенню. Порушення водієм [PERSON] п. 12.1 Правил дорожнього руху України, яке стало підставою для відмови визнати вказану ДТП страховим випадком, підтверджується висновком судової авто технічної експертизи за №1541 від 19.12.2013 р., згідно якого пояснення водія автомобіля ВАЗ-211440 ЗНГ н.з. [NUMBER] [PERSON], які він надав з приводу страхового випадку від 24.03.2013 року в страхову компанію, в частині руху автомобіля в умовах засніженої проїзної частини та наїзду автомобілем на електроопору, з технічної точки зору, не позбавлені технічної спроможності. В даній дорожній ситуації, з технічної точки зору, водій автомобіля ВАЗ-211440 ЗНГ н.з. [NUMBER] [PERSON] повинен був діяти відповідно до вимог п. 12.1 Правил дорожнього руху України. В даній дорожній ситуації, технічна можливість водія автомобіля ВАЗ-211440 ЗНГ н.з. [NUMBER] [PERSON] запобігти дорожньо-транспортної пригоди вирішувалась шляхом виконання ним вимог п. 12.1 Правил дорожнього руху України. В даній дорожній ситуації в діях водія автомобіля ВАЗ-211440 ЗНГ н.з. [NUMBER] [PERSON] вбачаються невідповідності вимогам п. 12.1 Правил дорожнього руху України, які з технічної точки зору знаходяться в причинному зв'язку з подією ДТП (а.с.222-225 т.1). Вказаний висновок виконано завідувачем сектору криміналістичних та спеціальних досліджень спеціалізованої експертної установи - Сумського відділення Харківського НДІСЕ ім.. Засл. Проф.. М.С.Бокаріуса, який має 4 клас судового експерта, вищу технічну освіту, освітньо-кваліфікаційний рівень спеціаліста, кваліфікацію судового експерта за спеціальностями «Дослідження обставин та механізму ДТП», «Дослідження технічного стану транспортних засобів», «Транспортно-трасологічні дослідження», стаж експертної роботи з 2004 року. Даний висновок експертизи, на думку суду, є обґрунтованим та відповідає наявним в матеріалах справи доказам у їх сукупності, а саме: протоколу про адміністративне правопорушення, згідно якого 24.03.2013 р. близько 4:30 год в м. Охтирка по вул. Леніна, 11 водій [PERSON], керуючи автомобілем ВАЗ-211440 ЗНГ н.з. [NUMBER] не вибрав безпечну швидкість руху на слизькій ділянці дороги, не впорався з керуванням та здійснив наїзд на перешкоду - світлову опору, внаслідок чого було пошкоджено транспортний засіб, чим порушив п. 12.1 Правил дорожнього руху України, за що відальність передбачена ст. 124 КУпАП (а.с. 116), схемі наслідків ДТП без потерпілих (а.с.117-118), протоколу огляду транспортного засобу (а.с. 121), рапорту про результати огляду місця події від 24.03.2013 р., складеному аварійним комісаром (а.с. 109-110), фото таблиці місця з фіксацією погодних умов місця ДТП зранку після ДТП та місцевості після сходу снігу (а.с. 126-131), та не викликає сумнів в його правильності. Доказів, які б спростовували даний висновок суду, позивачем та його представником не надано. Доводи позивача та його представника про те, що за порушення п. 12.1 ПДР України він (позивач) до відповідальності не притягувався, і що постановою Охтирського міськрайонного суду від 04.04.2013 року по справі №583/1181/13-п пр.№3/583/380/13 провадження по справі про притягнення його (позивача) до відповідальності по ст. 124 КУпАП було закрито за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення, а тому відсутні підстави для відмови йому у виплаті страхового відшкодування, - суд не бере до уваги з наступних підстав. Відповідно до ч.4 ст. 61 ЦПК України вирок у кримінальній справі, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. З аналізу змісту постанови Охтирського міськрайонного суду від 04.04.2013 року (а.с. 123 т.1) вбачається, що провадження по справі про притягнення [PERSON] до відповідальності по ст. 124 КУпАП було закрито за відсутністю складу адміністративного правопорушення не у звязку з тим, що він не порушував п.12.1 Правил дорожнього руху України, а у звязку з тим, що в результаті порушення ним Правил дорожнього руху України не було заподіяно майнової шкоди іншим фізичним та юридичним особам, а майнова шкода була заподіяна самому правопорушнику. Крім того, відсутність доказів притягнення позивача до адміністративної відповідальності за порушення п.12.1 Правил дорожнього руху України не спростовує встановленого судом факту такого порушення з урахуванням сукупності досліджених по справі доказів. За таких підстав порушення договору страхування водієм застрахованого транспортного засобу [PERSON] в частині дотримання вимог Правил дорожнього руху України надає право страховику відмовити у виплаті страхового відшкодування, якщо це передбачено для страхувальника. Оскільки підставою для виплати страхового відшкодування є страховий випадок, підстави для застосування ст. 988 ЦК України щодо стягнення з відповідача страхових виплат відсутні. Враховуючи викладене, позовні вимоги [PERSON] про визнання події страховим випадком, визнання незаконним невиконання відповідачем умов договору добровільного страхування наземного транспорту та стягнення страхового відшкодування - не підлягають задоволенню. На підставі ст. 88 ЦПК України з позивача на користь відповідача підлягають стягненню судові витрати, понесені відповідачем по сплаті витрат на проведення судової експертизи в сумі 2448,00 грн. На підставі викладеного, ст. ст. 3, 6, 628, 979, 988, 991 ЦК України, Закону України «Про страхування» від 07.03.1996 р.,

Outcome: approved