Jurisdiction: civil
Date: 2020-04-12 00:00:00

Позивач АТ КБ «Приватбанк» звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON] , у якій просить стягнути з відповідача заборгованість спадкодавця за кредитним договором у розмірі 16936,76 грн. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що згідно укладеного договору № б/н від 29.10.2011 року надав, а [PERSON] отримав кредит в сумі 6000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку, зі сплатою відсотків за користування кредитом згідно умов договору. [INFO] позивальник, [PERSON] помер. Спадкоємцем, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини є [PERSON] . Заборгованість відповідача за кредитним договором станом на дату смерті становить 16936,76 грн., яка складається з: 5620,57 грн. заборгованість за кредитом, 11316,19грн. заборгованість за відсотками. У зв`язку з цим позивач просить стягнути з відповідача суму заборгованості за кредитним договором та судовий збір. 17 лютого 2020 року через канцелярію суду від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, відповідно до якого [PERSON] просить відмовити в задоволені позову оскільки, його батько [PERSON] помер [INFO] . Відповідно до ухвали Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 04.01.2017 року (справа №398/4247/16-ц), позивачу було відмовлено у відкритті провадження у справі за позовною заявою до [PERSON] про стягнення боргу за кредитним договором та роз`яснено право на звернення до суду з позовом в порядку, передбаченому ст. 1281 ЦК України. Позовна заява до нього про стягнення заборгованості датована 04.12.2019 року. АТ КБ «Приватбанк», як на підставу своїх вимог до нього, зазначає ст. 1281 ЦК України в редакції від 03.07.2018 року. Однак, позивач помилково застосовує до спірних відносин правові норми, які не діяли на момент відкриття спадщини 09.08.2015 року і на момент, коли позивач дізнався про відкриття спадщини з ухвали суду від 04.01.2017 року. До відносин між ним і АТ КБ «Приватбанк» має бути застосовано ст. 1281 ЦК України в редакції на момент відкриття спадщини 09.08.2015 року і на момент коли позивач дізнався про відкриття спадщини з ухвали суду від 04.01.2017 року. Тобто, згідно ст. 1281 ЦК України, в редакції на момент відкриття спадщини 09.08.2015 року і на момент коли позивач дізнався про відкриття спадщини з ухвали суду від 04.01.2017 року, кредитор спадкодавця, який не пред`явив вимоги до спадкоємців, що прийняли спадщину, у строки, встановлені ч., ч. 2, 3 цієї статті, позбавляється права вимоги. Отже, позивач позбавляється права вимоги, оскільки не пред`явив вимоги до спадкоємця протягом шести місяців від дня коли він дізнався про відкриття спадщини з ухвали Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 04.01.2017 року. Лист-претензія АТ КБ «Приватбанк» на його ім`я датована 15.07.2019 р. 18 березня 2020 року представник позивача Ванжа Н.В. надіслала до суду відповідь на відзив, у якому просить задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. В обґрунтування зазначає, що банку стало відомо про смерть позичальника, [PERSON] , [INFO] , що підтверджується печаткою про отримання ухвали суду. У додатках до відповіді на відзив позивач додає та просить долучити до матеріалів справи претензію кредитора вих. № SAMDN50000052326180 від 28.02.2017 року та докази направлення вищезазначеної претензії до Олександрійської районної державної нотаріальної контори. 13 березня 2017 року, тобто у встановлений ч. 3 ст. 1281 ЦПК україни строк Банк заявив претензійну вимогу до спадкоємців боржника, шляхом направлення 13.03.2017 року на адресу Олександрійської районної державної контори претензії кредитора. Але станом на день подання відзиву Банк відповідь на вказану вище квитанцію не отримав. Тобто вимога про погашення заборгованості була пред`явлена до спадкоємця через нотаріуса, а отже АТ КБ "ПриватБанк" не порушив строк пред`явлення кредиторських вимог до спадкоємця померлого. Також у відповідь на відзив зазначено, що спадкоємець постійно проживав зі спадкодавцем. Позивачем, згідно з додатками до позовної заяви, 21.01.2019 року вдруге була направлена претензія кредитора до Олександрійської районного державної контори. 12.02.2019 року позивачем було отримано відповідь з Олександрійської районної державної нотаріальної контори в якій зазначалось, що зміст претензії-вимоги буде доведено до відома спадкоємців. Представник позивача в судове засідання не з`явився, про час, місце та дату судового засідання повідомлений належним чином, в позовній заяві просив розгляд справи провести за відсутності представника Банку, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач в судове засідання не з`явився, про час, місце та дату судового засідання повідомлений належним чином. 13 квітня 2020 року [PERSON] подав до суду заяву, у якій просив розглядати справу у його відсутність. Також зазначив, що позовні вимоги не визнає з підстав зазначених у відзиві. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. 29 жовтня 2011 року [PERSON] уклав з АТ КБ "Приватбанк" договір кредиту, за умовами якого банк надав позичальнику кредит у сумі 6000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку, з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки, шляхом підписання анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у Приватбанку. У заяві зазначено, що відповідач згоден з тим, що ця заява разом із Пам`яткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг і Тарифами становить між ним та банком договір про надання банківських послуг, а також, що він ознайомився та погодився з Умовами та Правилами надання банківських послуг і Тарифами банку, які були надані йому для ознайомлення в письмовому вигляді. [INFO] [PERSON] помер, що підтверджується наданою суду копією свідоцтва про смерть, виданого 11 лютого 2020 року Олександрійським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро), актовий запис від 10 серпня 2015 року №21. Відповідно до наданої суду позивачем довідки про видачу і строк дії кредитних карт [PERSON] відповідно до зазначеного договору видавалась одна картка № [NUMBER] , дата відкриття 29.10.2011, термін дії картки до квітня 2015 року. Наявними у матеріалах справи копіями паспортів спадкодавця [PERSON] та відповідача [PERSON] підтверджується, що останній був зареєстрований за тією ж адресою, що і спадкодавець, а саме у [ADDRESS] . Ухвалою Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 4 січня 2017 року відмовлено у відкритті провадження у справі за позовною заявою Публічного акціонерного товариства Комерційний банк "Приватбанк" до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. у мотивувальній частині ухвали зазначено, що задовідкою відділу адресно-довідкової роботи УДМС України в Кіровоградській області № 34/17 від 03.01.2017 року, [PERSON] був зареєстрований в [ADDRESS] , і 05.09.2015 року вибув як померлий. 21 січня 2019 року АТ КБ "Приватбанк" надіслав до Олександрійської районної державної нотаріальної контори з претензію кредитора у порядку ст.1281 ЦК України. 4 серпня 2019 року АТ КБ "Приватбанк" надіслав лист-претензію [PERSON] з вимогою сплатити заборгованість спадкодавця [PERSON] за зазначеним вище кредитним договором. Суд застосовує такі норми права. Відповідно до ч. 2 ст. 1281 ЦК України кредиторові спадкодавця належить протягом шести місяців від дня, коли він дізнався або міг дізнатися про відкриття спадщини, пред`явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, незалежно від настання строку вимоги. Відповідно до ч. 3 ст. 1281 ЦК України якщо кредитор спадкодавця не знав і не міг знати про відкриття спадщини, він має право пред`явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, протягом одного року від настання строку вимоги. Відповідно до ч. 4 ст. 1281 ЦК України кредитор спадкодавця, який не пред`явив вимоги до спадкоємців, що прийняли спадщину, у строки, встановлені частинами другою і третьою цієї статті, позбавляється права вимоги. Суд застосовує зазначені норми ст. 1281 ЦК України у редакції, яка діяла на час виникнення та існування правовідносин, що виникли між кредитором спадкодавця і спадкоємцями, які є предметом спору, тобто у редакції, яка діяла з моменту прийняття ЦК України і до введення в дію відповідних норм Закону "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо відновлення кредитування" № 2478-VIII від 03.07.2018. Враховуючи встановлені у справі обставини і зазначені норми права, суд дійшов таких висновків. Кредитний договір, який був укладений позивачем із [PERSON] передбачає строк кредитування, який визначається строк дії картки, яка як зазначено вище була видана 29.10.2011 року зі строком дії до квітня 2015 року. Таким чином з дня завершення строку дії кредитної картки, тобто 30 квітня 2015 року у банка настав строк вимоги щодо повернення всієї суми заборгованості за кредитом. Відповідно до ч.3 ст. 1281 ЦК України банк мав право пред`явити вимоги до спадкоємця [PERSON] , який прийняв спадщину, протягом одного року від настання строку вимоги за укладеним із спадкодавцем [PERSON] кредитним договором. Водночас АТ КБ "Приватбанк" протягом року після настання строку вимоги за кредитним договором, тобто у строк до 30 квітня 2016 року, не пред`явив вимог до спадкоємця позичальника [PERSON] . Таким чином врегульовані ст.1281, 1282 ЦК України правовідносини щодо порядку задоволення вимог кредитора спадкодавця до спадкоємців виникли з моменту смерті спадкодавця [PERSON] та відкриття спадщини, тобто з 9 серпня 2015 року, та існували до завершення передбаченого ч.3 ст.1281 ЦК України строку, протягом якого кредитор має право пред`явити вимогу до спадкоємців, тобто до 30 квітня 2016 року. Оскільки АТ КБ Приватбанк не пред`явив у строк до 30 квітня 2016 року вимог до спадкоємця [PERSON] , він відповідно до ч.4 ст.1281 ЦК України позбавляється права вимоги за зазначеним вище кредитним договором з [PERSON] . Суд відхиляє доводи позивача про те, що у правовідносинах, що є предметом спору слід застосовувати норми ст.1281 ЦК України у редакції Закону "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо відновлення кредитування" № 2478-VIII від 03.07.2018. Цим законом внесено зміни у ст.1281 ЦК України та викладено редакцію ч.3 цієї статті у такій редакції: "Якщо кредитор спадкодавця не знав і не міг знати про прийняття спадщини або про одержання спадкоємцем свідоцтва про право на спадщину, він має право пред`явити свої вимоги до спадкоємця, який прийняв спадщину, протягом шести місяців з дня, коли він дізнався про прийняття спадщини або про одержання спадкоємцем свідоцтва про право на спадщину". Водночас, відповідно до п.2 Прикінцевих і перехідних положень Закону "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо відновлення кредитування" № 2478-VIII від 03.07.2018 цей Закон застосовується до відносин, що виникли після введення його в дію, а також до відносин, що виникли до введення його в дію та продовжують існувати після введення його в дію, крім частини четвертої статті 36 Закону України "Про іпотеку", що застосовується виключно до договорів і угод, укладених після введення в дію цього Закону. Відповідно до п.1 Прикінцевих і перехідних положень зазначеного закону цей Закон набирає чинності з дня, наступного за днем його опублікування, та вводиться в дію через три місяці з дня набрання чинності цим Законом. Таким чином цей закон набрав чинності 04.11.2018 та був введений в дію 04.02.2019. Враховуючи те, що врегульовані ст.1281, 1282 ЦК України правовідносини щодо порядку задоволення вимог кредитора спадкодавця до спадкоємців виникли з моменту смерті спадкодавця [PERSON] та відкриття спадщини, тобто з 9 серпня 2015 року, та існували до завершення передбаченого ч.3 ст.1281 ЦК України річного строку, протягом якого кредитор має право пред`явити вимогу до спадкоємців, тобто до 30 квітня 2016 року, з урахуванням перехідних положень Закону № 2478-VIII від 03.07.2018 відсутні підстави для застосування нової редакції ст.1281 ЦК України, адже на момент введення в дію зазначеного закону, а саме 04.02.2019 (через три місяці з дня набрання чинності, як передбачено у п.1 Прикінцевих і перехідних положень) зазначені правовідносини вже припинилися. Враховуючи викладене, у задоволенні позовної заяви слід відмовити. Згідно вимог ст.141 ЦПК України понесені позивачем витрати на оплату судового збору залишаються за позивачем. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed