Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-15 00:00:00

24 червня 2016 року [PERSON] звернулася до суду з вищевказаним позовом, в якому просить суд визнати за нею право власності в порядку спадкування за заповітом після померлої 25.07.2001 року [PERSON] на земельні ділянки площею 0,15 га для будівництва та обслуговування жилого будинку і господарських будівель та площею 0,25 га для ведення особистого підсобного господарства, розташовані по пров. Чутівському, 5, в с. Грунь Охтирського району. Свої вимоги мотивує тим, що 25.07.2001 р. померла [PERSON] 04.01.2001 р. [PERSON] склала заповіт відповідно до якого все належне їй майно заповідала [PERSON] За життя [PERSON] на підставі рішення виконавчого комітету Грунської сільської ради від 22.12.1993 р. була надана земельна ділянка для обслуговування житлового будинку та ведення особистого підсобного господарства площею 0,40 га на території Грунської сільської ради. Оскільки [PERSON] не отримала державний акт на право приватної власності на землю, вона (позивачка) не може оформити спадщину після смерті [PERSON], так як відсутній правовстановлюючий документ на дану земельну ділянку та реєстрація права власності за спадкодавцем, тому просить визнати право власності на дану земельну ділянку. Позивачка та її представник адвокат [PERSON] в судовому засіданні позов підтримали та просять його задовольнити. Представник відповідач Грунської сільської ради Охтирського району Сумської області в судове засідання не зявився, подав заяву про розгляд справи у його відсутності. Представники третіх осіб Управління Держгеокадастру в Охтирському районі Сумської області, Охтирської районної державної нотаріальної контори в судове засідання не зявилися, подали заяви про розгляд справи у відсутності їх представників. Суд, вислухавши пояснення позивача та її представника, проаналізувавши матеріали справи, дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Відповідно до ч.3 п.23 ППВСУ № 7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Судом встановлено, що 25.07.2001 року померла [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про смерть серія І-БП № 117244 від 25.07.2001 р. Згідно п.1 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30.05.2008 р. «Про судову практику у справах про спадкування» відносини спадкування регулюються правилами ЦК, якщо спадщина відкрилася не раніше 1 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила Цивільного кодексу Української РСР (далі - ЦК УРСР), у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом. У разі коли спадщина, яка відкрилася до набрання чинності ЦК і строк на її прийняття не закінчився до 1 січня 2004 року, спадкові відносини регулюються цим Кодексом. Таким чином, так як спадщина після смерті [PERSON] відкрилась 25.07.2001 р., то відносини спадкування регулюються ЦК УРСР 1963 р. Судом встановлено, що відповідно до заповіту від 04.01.2001 р., посвідченого секретарем виконкому Грунської сільської ради Охтирського району 04.01.2001 р., зареєстровано в реєстрі за № 4, [PERSON] на випадок своєї смерті зробила розпорядження про те, що сертифікат на земельну частку (пай) КСП «Перше травня» заповідала [PERSON], все інше майно, де б воно не було, з чого б воно не складалося і взагалі, все те, що їй буде належати на день смерті і на що вона за законом матиме право, заповідала [PERSON]. Таким чином позивач є спадкоємцем за заповітом після смерті [PERSON]. Відповідно до ч.1, 2 ст. 524 ЦК України 1963 р. спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Спадкоємство за законом має місце, коли і оскільки воно не змінено заповітом. Відповідно до ст. 548 ЦК України 1963 р. для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Відповідно до ч.1, 2 ст. 549 ЦК України 1963 р. визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Судом встановлено, що після смерті [PERSON] відкрито спадкову справу № 55/2002 від 22.02.2002 року, що підтверджується інформаційною довідкою зі спадкового реєстру № 44293507 від 29.06.2016 р. З копії матеріалів спадкової справи вбачається, що 22.02.2002 р. представник [PERSON] [PERSON] подав до нотаріальної контори заяву про фактичне прийняття спадщини [PERSON] після смерті [PERSON] на спадкове майно, яке складається з земельної частки (паю). 22.02.2002 р. [PERSON] видано свідоцтв про право на спадщину за заповітом на спадкове майно, що складається з земельної частки (паю), яка перебуває у колективній власності САТЗТ «Перше травня» Грунської сільської ради розміром 4,12 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі. 28.01.2003 р. представник [PERSON] [PERSON] подав до нотаріальної контори заяву про фактичне прийняття спадщини [PERSON] після смерті [PERSON] 28.01.2003 р. [PERSON] видано свідоцтво про право на спадщину за заповітом на спадкове майно, що складається з пайового вкладу майна сільськогосподарського підприємства «Перше травне», реорганізованого в ТОВ «Перше травня» с. Грунь Охтирського району. Відповідно до ст. 67 Закону України "Про нотаріат" свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою всіх спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, встановленому цивільним законодавством. Якщо нотаріусом обґрунтовано відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, виникає цивільно-правовий спір, що підлягає розглядові у позовному провадженні. Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку. Відповідно до постанови державного нотаріуса Охтирської районної державної нотаріальної контори Сумської області [PERSON] від 05.04.2016 року [PERSON] було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на земельну ділянку у звязку з відсутністю оригіналу правовстановлюючого документу та витягу з Державного земельного кадастру щодо належності цієї земельної ділянки спадкодавцеві. Як вбачається з копії рішення виконавчого комітету Грунської сільської ради № 100 від 22.12.1993 р. [PERSON] надано у приватну власність земельну ділянку для будівництва та обслуговування житлового будинку і господарських будівель та ведення особистого підсобного господарства площею 0,40 га на території Грунської сільської ради Охтирського району. Відповідно до довідки Грунської сільської ради Охтирського району Сумської області № 1105 від 29.06.2016 р. померлій [PERSON] належала земельна ділянка в с. Грунь по пров. Чутівський, 5 Охтирського району, яку обробляє [PERSON] без зміни цільового призначення. Відповідно до п. г ч. 1 ст. 81 Земельного кодексу України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом. Пунктом 10 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» передбачено, що відповідно до статті 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом. Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ в інформаційному листі від 16.05.2013 року №24-753/0/4-13 зазначає, що спори про визнання права власності на земельну ділянку та права на земельну частку (пай) в порядку спадкування, зокрема у випадках, якщо відсутній отриманий спадкодавцем державний акт про право власності на земельну ділянку, зареєстрований належним чином, якщо спадкодавцем не був отриманий державний акт про право власності на земельну ділянку, або в державному акті є неточності, які підлягають виправленню, розглядаються судами з урахуванням вимог закону та розяснень, викладених в п.10, 11 ППВСУ від 30.05.2008 року №7, про те, що відповідно до ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом. Згідно абз. 2 п. 1 розділу Х «Перехідні положення» ЗК України установлено, що рішення про передачу громадянам України безоплатно у приватну власність земельних ділянок, прийняті органами місцевого самоврядування відповідно до\~Декрету Кабінету Міністрів України\~від 26 грудня 1992 року "Про приватизацію земельних ділянок", є підставою для реєстрації права власності на земельні ділянки цих громадян або їх спадкоємців відповідно до\~Закону України\~"Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень". Державна реєстрація таких земельних ділянок здійснюється на підставі технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості). Враховуючи викладене, суд вважає, що за [PERSON] необхідно визнати право власності в порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON], яка померла 25.07.2001 року, на земельну ділянку для будівництва та обслуговування житлового будинку і господарських будівель та ведення особистого підсобного господарства площею 0,40 га розташовану на території Грунської сільської ради Охтирського району по пров. Чутівському, 5 с. Грунь Охтирського району Сумської області, що була передана у приватну власність [PERSON] на підставі рішення виконавчого комітету Грунської сільської ради № 100 від 22 грудня 1993 р.

Outcome: approved