Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-20 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до Деснянського районного суду міста Києва з позовом до Товариства з додатковою відповідальністю «Страхове Товариство «Домінанта» про стягнення шкоди. Позовні вимоги обґрунтовано наступним. 14 грудня 2017 року у місті Києві за адресою вул. Магнітогорська, 1 сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля Nissan Qashqai д.н.з. [NUMBER], що належить їй (позивачу) на праві власності на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу [NUMBER], та автомобіля Fiat Ducato д.н.з. [NUMBER] під керуванням [PERSON]. Внаслідок ДТП автомобілі отримали механічні ушкодження. Постановою Деснянського районного суду м. Києва від 08 лютого 2018 року у справі №754/213/18 [PERSON] був визнаний винним у порушенні п. 10.9 Правил Дорожнього руху та притягнутий до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП України. Вказана постанова суду набрала законної сили. Таким чином [PERSON] повинен відшкодувати шкоду, завдану внаслідок ДТП по її транспортному засобу. Згідно рахунку №01539 від 27.03.2018 року, складеному ТОВ «НІКО АВТОАЛЬЯНС» вартість відновлювального ремонту автомобіля позивача складає 71666,10 грн., в т.ч. ПДВ-20%. У той же час згідно ЗВІТУ № 1229 про визначення вартості матеріального збитку автомобіля Nissan Qashqai.PeecTp.[NUMBER], складеного 24.05.2018 року ПП [PERSON], вартість матеріального збитку, завданого її автомобілю складає 44370,68 грн. Таким чином, [PERSON] повинен відшкодувати шкоду у сумі 44370,68 грн. Цивільно-правова відповідальність власника транспортного засобу Fiat Ducato д.н.з. [NUMBER] на момент ДТП була застрахована відповідачем ТОВ «Страхове товариство «Домінанта» згідно полісу ОСЦПВВНТЗ АК№6518405 з лімітом відповідальності за шкоду, завдану майну у сумі 100000,00 грн. та франшизою 0,00 грн. Таким чином, відповідач, уклавши договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності, прийняв на себе зобов'язання по відшкодуванню шкоди завданої майну третіх у разі настання ДТП за участю застрахованого транспортного засобу Fiat Ducato д.н.з. [NUMBER]. 26 грудня 2017 року вона звернулася до відповідача із повідомленням потерпілої особи про дорожньо-транспортну пригоду, яка була зареєстрована відповідачем за вхідним № 40835. 22 лютого 2018 року на адресу відповідача позивачем була надана заява про виплату страхового відшкодування, яка була зареєстрована відповідачем за вхідним №01055. Враховуючи, що заява про виплату страхового відшкодування відповідачем була отримана 22.02.2018 року, виплата страхового відшкодування відповідачем, у разі визнання ДТП страховим випадком, повинна була здійснена не пізніше 23.05.2018 року. Проте на час подачі цього позову відповідач не повідомив позивача про прийняте рішення та страхове відшкодування не виплатив. На підставі викладеного, позивач просить суд стягнути з відповідача у відшкодування шкоди, завданої в ДТП грошові кошти у розмірі 44370,68 грн. та вирішити питання щодо розподілу судових витрат. Відповідно до ч. 4 ст. 19 ЦПК України, спрощене позовне провадження призначене для розгляду малозначних справ, що виникають з трудових відносин, справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи. Загальне позовне провадження призначене для розгляду справ, які через складність або інші обставини недоцільно розглядати у спрощеному позовному провадженні. Згідно до ч. 1ст. 274 ЦПК України, у порядку спрощеного позовного провадження розглядаються справи: 1) малозначні справи; 2) що виникають з трудових відносин. Згідно з правилами ч. 6 ст. 19 ЦПК України зазначена справа є малозначною, як справа незначної складності, враховуючи, що ціна позову в цій справі не перевищує п'ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, а тому відповідно до вимог ст. 274 ЦПК України справа підлягає розгляду за правилами спрощеного позовного провадження. Ухвалою Деснянського районного суду м. Києва від 03 липня 2018 року справу прийнято до розгляду. Розгляд справи здійснювати в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін (а.с.34-35). Заперечення проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження від сторін у справі не надходили. Позивач в судове засідання не з'явилась, представником позивача подано заяву про розгляд справи у відсутність сторони позивача, позовні вимоги підтримав, просив позов задовольнити, не заперечував щодо заочного порядку розгляду справи. Представник відповідача ТОВ «страхове товариство «Домінанта» не з'явився в судове засідання. У відповідності до ст. 128 ЦПК України про розгляд справи повідомлений належним чином. Поштова кореспонденція, надіслана відповідачу в порядку ст. 130 ЦПК України не вручена з відміткою - «за закінченням встановленого строку зберігання». Відзив на позовну заяву, в порядку ст. 178 ЦПК України Відповідачем подано не було. Враховуючи те, що в матеріалах справи зібрано достатньо доказів про права та взаємовідносини сторін, суд, у відповідності до ст. 280 ч.1 ЦПК України, вважає за можливе розглянути справу у відсутності відповідача та ухвалити рішення на підставі наявних у справі доказів. Відповідно до вимог ст. 280 ЦПК України, у разі неявки у судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності з повідомленням причин неявки, ненадання відповідачем відзиву на позовну заяву, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. З огляду на викладене фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Відповідно до ч.3 ст.211 ЦПК України, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. Дослідивши у судовому засіданні матеріали справи в порядку спрощеного позовного провадження та подані докази, з'ясувавши всі обставини справи в їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає задоволенню та вважає за можливе ухвалити заочне рішення на підставі с . с . 280 284 ЦПК України, з наступних підстав. Згідно з ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до вимог ст.5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або с пореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону. Вимогами ст.10 ЦПК України передбачено, що суд при розгляді справи керується принципом верховенства права. Суд розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України. Суд застосовує інші правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що встановлені Конституцією та законами України. Суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов'язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Відповідно до вимог ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов'язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданими відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. У відповідності до вимог ч.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. Суд в межах заявлених позовних вимог (стаття 13 ЦПК України) та наданих сторонами доказів по справі встановив наступні обставини та правовідносини. Як вбачається з письмових матеріалів справи, 14 грудня 2017 року у місті Києві за адресою вул. Магнітогорська, 1 сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля Nissan Qashqai д.н.з. [NUMBER], що належить їй (позивачу) на праві власності на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу [NUMBER], та автомобіля Fiat Ducato д.н.з. [NUMBER] під керуванням [PERSON]. Внаслідок ДТП автомобілі отримали механічні ушкодження. Постановою Деснянського районного суду м. Києва від 08 лютого 2018 року притягнуто [PERSON] до адміністративної відповідальності у виді штрафу в розмірі 20 неоподаткованих мінімумів доходів громадян в сумі 340 грн. в дохід держави (а.с.7). Постанова Деснянського районного суду м. Києва від 08 лютого 2018 року не оскаржувалась та набрала законної сили. Відповідно до частини четвертої ст. 82 Цивільного процесуального кодексу України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. З огляду на викладене та відповідно до положення частини четвертої ст. 82 Цивільного процесуального кодексу України, суд не піддає сумніву та доказуванню обставини, встановлені постановою Деснянського районного суду м. Києва від 08.02.2018 року, згідно засад інституту доказування у цивільному судочинстві, яка не оскаржувалась та набрала законної сили, відповідно до якої [PERSON] визнано винним у вчиненні ДТП. Отже, з огляду на викладене вина [PERSON] у скоєній дорожньо транспортній пригоді є доведеною. Цивільно-правова відповідальність власника транспортного засобу Fiat Ducato д.н.з. [NUMBER] на момент ДТП була застрахована відповідачем ТОВ «Страхове товариство «Домінанта» згідно полісу ОСЦПВВНТЗ АК№6518405 з лімітом відповідальності за шкоду, завдану майну у сумі 100000,00 грн. та франшизою 0,00 грн. Згідно Звіту №129 «Про визначення вартості матеріального збитку автомобіля Nissan Qashgai, реєстр [NUMBER] від 24.05.2018 року, здійсненого «ПП [PERSON]» - суб'єктом оціночної діяльності [PERSON], а також є членом «АФО» Асоціації Фахівців Оцінки - вартість матеріального збитку завданого власнику автомобіля Nissan Qashgai, реєстр [NUMBER], в результаті пошкодження при ДТП, без урахування втрати товарної вартості складає: 44370,687 грн. (а.с.17). 26.12.2017 року позивач [PERSON] звернулась до відповідача ТДВ «СТ «Домінанта» з повідомленням потерпілої особи про дорожньо-транспортну пригоду, яка сталась 14.12.2017 року за участі транспортного засобу Nissan Qashgai, реєстр [NUMBER] та транспортного засобу Fiat Ducato д.н.з. [NUMBER] (а.с.30). 22.02.2018 року [PERSON] звернулась до відповідача ТДВ «СТ «Домінанта» з заявою про виплату страхового відшкодування (а.с.31). Даних про те, що позивач [PERSON] отримала відшкодування збитків у справі немає. Завдання потерпілому внаслідок ДТП шкоди особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, слугує підставою для виникнення договірного зобов'язання згідно з договором обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, у якому потерпілий так само має право вимоги до боржника, яким у цих правовідносинах виступає страховик. При цьому потерпілий не є стороною договору страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, але наділяється правами за цим договором: на його або третьої особи користь страховик зобов'язаний здійснити страхове відшкодування. З огляду на викладене можна зробити висновок, що правовідносини, які склалися між сторонами у справі на підставі укладеного між особою та страховою компанією договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників транспортних засобів, є грошовим зобов'язанням. Правовідносини, що виникли між сторонами, регулюються Цивільним кодексом України, Законом України «Про страхування» та Законом України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Відповідно до ст.979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов'язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. Відповідно до ст.990 ЦК України страховик здійснює страхову виплату відповідно до умов договору на підставі заяви страхувальника (його правонаступника) або іншої особи, визначеної договором, і страхового акта, який складається страховиком. Згідно з ст. 22 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Згідно ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам особи, а також шкода завдана майну особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. За положеннями ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, використання якого створює підвищену небезпеку, якщо ця особа не доведе, що шкода виникла внаслідок непереборної сили або з умислу потерпілого. Потерпілому як кредитору належить право вимоги в обох видах зобов'язань деліктному та договірному. Він вільно, на власний розсуд обирає спосіб здійснення свого права шляхом звернення вимоги виключно до особи, яка завдала шкоди, про відшкодування цієї шкоди, або шляхом звернення до страховика, у якого особа, яка завдала шкоди, застрахувала свою цивільно-правову відповідальність, із вимогою про виплату страхового відшкодування, або шляхом звернення до страховика та в подальшому до особи, яка завдала шкоди, за наявності передбачених статтею 1194 ЦК України підстав. До сфери обов'язкового страхування відповідальності належить цивільно-правова відповідальність власників наземних транспортних засобів згідно зі спеціальним Законом України від 1 липня 2004 року № 1961-IV «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі - Закон). Відповідно до статей 3, 5 зазначеного Закону метою здійснення обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності є забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров'ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, а також захист майнових інтересів страхувальників. Об'єктом обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов'язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров'ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу. Згідно зі статтею 6 Закону страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров'ю та/або майну потерпілого. Згідно ст.8 Закону України «Про страхування», страховий випадок - подія, передбачена договором страхування або законодавством, яка відбулася і з настанням якої виникає обов'язок страховика здійснити виплату страхової суми (страхового відшкодування) страхувальнику, застрахованій або іншій третій особі. Стаття 20 Закону України «Про страхування» визначає обов'язок страховика при настанні страхового випадку здійснити страхову виплату або виплату страхового відшкодування у передбачений договором строк. У п. 22.1 ст. 22 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" передбачено, що у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи. Статтею 28 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» визначено, що шкода, заподіяна в результаті дорожньо-транспортної пригоди майну потерпілого - це шкода, пов'язана з пошкодженням чи фізичним знищенням транспортного засобу. Відповідно до положень ст. 29 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" у зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Відповідно до ст. 35 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, протягом 30 днів з дня подання повідомлення ДТП подає страховику (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, МТСБУ) заяву про страхове відшкодування. Згідно п.36.2 ст. 36 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" : страховик (МТСБУ) протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у статті 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов'язаний: у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими - прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його; якщо відшкодування витрат на проведення відновлювального ремонту пошкодженого майна (транспортного засобу) з урахуванням зносу здійснюється безпосередньо на рахунок потерпілої особи (її представника), сума, що відповідає розміру оціненої шкоди, зменшується на суму визначеного відповідно до законодавства податку на додану вартість. При цьому доплата в розмірі, що не перевищує суми податку, здійснюється за умови отримання страховиком (увипадках, передбачених статтею 41 цього Закону, МТСБУ) документального підтвердження факту оплати проведеного ремонту; якщо у звязку з відсутністю документів, що підтверджують розмір заявленої шкоди, страховик (МТСБУ) не може оцінити її загальний розмір, виплата страхового відшкодування (регламентна виплата) здійснюється у розмірі шкоди, оціненої страховиком (МТСБУ); страховик має право здійснювати виплати без проведення експертизи (у тому числі шляхом перерахування коштів особам, які надають послуги з ремонту пошкодженого майна), якщо за результатами проведеного ним огляду пошкодженого майна страховик і потерпілий досягли згоди про розмір та спосіб здійснення страхового відшкодування і не наполягають на проведенні оцінки, експертизи пошкодженого майна; у разі невизнання майнових вимог заявника або з підстав, визначених статтями 32 та/або 37 цього Закону, прийняти вмотивоване рішення про відмову у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати). Враховуючи, що заява про виплату страхового відшкодування відповідачем була отримана 22.02.2018 року, виплата страхового відшкодування відповідачем, у разі визнання ДТП страховим випадком, повинна була здійснена не пізніше 23.05.2018 року. Проте на час розгляду справи стороною відповідача не надано належних та допустимих доказів про прийняте рішення. Зважаючи на викладене, суд приходить до висновку, що ТДВ «Страхове товариство «Домінанта» своєю бездіяльністю порушує норми чинного законодавства України у сфері страхових послуг, що унеможливлює отримання позивачем, як потерпілою особою належного їй страхового відшкодування та провести повноцінний ремонт пошкодженого автомобіля, а відтак з відповідача підлягає стягненню 44370,68 грн. Аналізуючи вищенаведені обставини, суд приходить до переконання, що позивач довів належними, допустимими та достатніми доказами викладені в позові обставини, й в даному випадку має місце порушення відповідачем прав позивача, а тому суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог в повному обсязі. В силу ст. 141 ЦПК України з відповідача в користь позивача слід стягнути суму сплаченого при зверненні до суду судового збору.

Outcome: approved