Jurisdiction: civil
Date: 2021-01-31 00:00:00

В травні 2020 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до Держави України в особі Вінницького міського центру зайнятості, Головного управління державної казначейської служби України у Вінницькій області про відшкодування моральної шкоди, у якому просив стягнути з державного бюджету на користь [PERSON] моральну шкоду в розмірі 100 000 грн. за триваюче невиконання Вінницьким міським центром зайнятості рішення суду у справі №802/4166/14-а. Позовні вимоги мотивовані тим, що постановою Вінницького окружного адміністративного суду від 14.01.2015 року у справі №802/4166/14-а, позовну заяву [PERSON] задоволено повністю, визнано протиправними дії заступника начальника відділу організації працевлаштування населення Лівобережного міжрайонного центру зайнятості міста Вінниці Шабанової Т.Г. щодо внесення запису "одержання допомоги обманним шляхом" до трудової книжки позивача та зобов`язано Лівобережний міжрайонний центр зайнятості міста Вінниці видалити з трудової книжки позивача [PERSON] запис "одержання допомоги обманним шляхом". На підставі вказаної постанови суду було видано виконавчий лист, який пред`явлено до примусового виконання відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Вінницькій області та 25.03.2015 року винесено постанову про відкриття виконавчого провадження. 08.02.2016 року державним виконавцем винесено постанову про накладення штрафу на боржника в розмірі 680 грн. за невиконання рішення суду та надано додатковий строк для виконання рішення суду. Також було попереджено, що в разі повторного невиконання рішення боржником державний виконавець накладає штраф у подвійному розмірі та звертається до правоохоронним органів з поданням про притягнення боржника до кримінальної відповідальності. Проте рішення суду відповідачем не було виконано, тому 03.03.2016 року відділом примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Вінницькій області було надіслано до Вінницького відділу поліції Головного управління національної поліції у Вінницькій області повідомлення про кримінальне правопорушення посадовими особами Лівобережного міжрайонного центру зайнятості. В повідомленні зазначено, що Лівобережний міжрайонний центр зайнятості міста Вінниці ухиляється від виконання рішення суду. 16.03.2016 року Вінницьким відділом поліції Головного управління національної поліції у Вінницькій області було внесено відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань та розпочато досудове розслідування. Невиконання відповідачем рішення суду у справі №802/4166/14-а спричиняє позивачу сильні душевні переживання, порушує його право на честь та гідність, оскільки запис в трудовій книзі "одержання допомоги обманним шляхом" дискредитує позивача, висвітлюючи його з негативної сторони перед роботодавцями, чим позивачу завдано моральну шкоду, яку він оцінює в розмірі 100000 грн., тому позивач звернувся з даним позовом до суду. В судовому засіданні позивач [PERSON] та його представник - адвокат Ткаченко Т.В. позовні вимоги підтримали в повному обсязі, надали пояснення аналогічні змісту позовної заяви (а.с. 1-5), відповіді на відзив (а.с. 70-79) та додаткових письмових пояснень (а.с. 96-97). Представник відповідача - Вінницького міського центру зайнятості Качурішин О.В. в судовому засіданні позовні вимоги не визнав, просив в позові відмовити з підстав, зазначених у відзиві на позовну заяву (а.с. 39-41). Суду пояснив, що позивач до Вінницького міського центру зайнятості не звертався з вимогою про видачу дубліката трудової книжки. Посилання позивача щодо завдання моральної шкоди внаслідок протиправних дій посадової особи центру зайнятості, зокрема, душевні переживання, не доведені у судовому засіданні, оскільки спори з державними органами є повсякденною практикою в житті позивача. Крім того, постановою Вінницького апеляційного суду від 09.01.2019 року по справі №127/9751/18 стягнуто з Державного бюджету України шляхом списання коштів з єдиного казначейського рахунку Державної казначейської служби України на користь [PERSON] моральну шкоду в розмірі 5000 грн. Представник відповідача - Головного управління державної казначейської служби України у Вінницькій області Мараховська В.Ф. в судовому засіданні позовні вимоги не визнала, просила в позові відмовити з підстав, зазначених у відзиві на позовну заяву (а.с. 29-32). Суду пояснила, що позивач жодних належних та допустимих доказів протиправності (незаконності) дій міського центру зайнятості у вигляді судового рішення, що набрало законної сили, в результаті невиконання постанови Вінницького окружного адміністративного суду по справі №802/4166/14-а від 14.01.2015, прийнятої судом на користь [PERSON] , та яке може мати преюдиційне значення для справи про відшкодування шкоди або відповідне рішення осіб органу державної влади не надав. Позивачем не надано доказів в підтвердження наміру Вінницького міського центру чи його посадових осіб на ухилення від виконання судового рішення. Позивачем в установленому порядку не надано жодного належного, допустимого доказу щодо наявності неправомірної поведінки відповідачів та спричиненої моральної шкоди, причинно-наслідкового зв`язку між діями відповідачів та шкодою, що в свою чергу виключає відповідальність за заподіяну моральну шкоду та вказує про відсутність підстав для її відшкодування. Заслухавши пояснення позивача [PERSON] та представників сторін, дослідивши матеріали цивільної справи та адміністративної справи №802/4166/14-а, суд дійшов висновку про часткове задоволенні позову з таких підстав. Відповідно до ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Згідно ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Правилами ст. 12 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч. 5 ст. 81 ЦПК України, докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Судом встановлено, відповідно до наказу Державної служби зайнятості (Центрального апарату) від 29.05.2018 року №56 «Про створення Вінницького міського центру зайнятості» у Вінницькій обласній службі зайнятості, 03.09.2018 року створений Вінницький міський центр зайнятості. Вінницький міський центр зайнятості є правонаступником майна, прав та обов`язків Правобережного районного центру зайнятості м. Вінниці та Лівобережного міжрайонного центру зайнятості м. Вінниці, що не заперечується сторонами та є загально відомою інформацією. З оглянутих в судовому засіданні матеріалів адміністративної справи №802/4166/14-а за адміністративним позовом [PERSON] до заступника начальника відділу організації працевлаштування населення Лівобережного міжрайонного центру зайнятості міста Вінниці Шабанової Тетяни Генадіївни, Лівобережного міжрайонного центру зайнятості про визнання дій неправомірними та зобов`язання вчинити певні дії судом встановлено наступне. Постановою Вінницького окружного адміністративного суду від 14.01.2015 року по адміністративній справі №802/4166/14-а адміністративний позов [PERSON] задоволено повністю. Визнано протиправними дії заступника начальника відділу організації працевлаштування населення Лівобережного міжрайонного центру зайнятості міста Вінниці Шабанової Тетяни Генадіївни щодо внесення запису "одержання допомоги обманним шляхом" до трудової книжки позивача - [PERSON] . Зобов`язано Лівобережний міжрайонний центр зайнятості міста Вінниці видалити з трудової книжки позивача - [PERSON] ( [NUMBER] ) запис "одержання допомоги обманним шляхом". Стягнуто з Державного бюджету України на користь позивача - [PERSON] понесені ним судові витрати у вигляді судового збору у сумі 73,08 грн. (т.1 а.с. 31-33). Ухвалою Вінницького окружного адміністративного суду від 23.03.2016 року у задоволенні заяви Лівобережного міжрайонного центру зайнятості міста Вінниці про встановлення способу і порядку виконання рішення суду по справі №802/4166/14-а за позовом [PERSON] до заступника начальника відділу організації працевлаштування населення Лівобережного міжрайонного центру зайнятості міста Вінниці Шабанової Тетяни Генадіївни, Лівобережного міжрайонного центру зайнятості міста Вінниці про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити певні дії - відмовлено (т.1 а.с.102-103). Ухвалою Вінницького окружного адміністративного суду від 22.06.2016 року відмовлено у задоволенні заяви стягувача [PERSON] про встановлення терміну виконання судового рішення (т.1 а.с.142-143). Ухвалою Вінницького окружного адміністративного суду від 16.03.2020 року, яка залишена без змін постановою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 28.05.2020 року у задоволенні заяви позивача [PERSON] про встановлення судового контролю за виконанням рішення суду - відмовлено (т. 1 а.с. 224-225, т. 2 а.с. 16-19). Також судом встановлено, що відповідно до постанови Вінницького апеляційного суду від 09.01.2019 року по справі №127/9751/18, рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 23.10.2018 року в частині розміру відшкодування моральної шкоди завданої [PERSON] неправомірними діями посадової особи Лівобережного міжрайонного центру зайнятості м. Вінниці - заступника начальника відділу організації працевлаштування населення Лівобережного міжрайонного центру зайнятості міста Вінниці Шабанової Т.Г. - змінено. Стягнуто з Державного бюджету України шляхом списання коштів з єдиного казначейського рахунку Державної казначейської служби України на користь [PERSON] моральну шкоду в розмірі 5000 грн. Стягнуто з Вінницького міського центру зайнятості, який є правонаступником Лівобережного міжрайонного центру зайнятості м. Вінниці, за рахунок його бюджетних асигнувань судовий збір 51,17 грн. в дохід держави. В решті рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 23.10.2018 року залишено без змін (а.с. 42-48). Відповідно до ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Згідно інформації Управління забезпечення примусового виконання рішень у Вінницькій області Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) від 12.11.2020 року встановлено, що у відділі примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області на виконанні перебував виконавчий лист №802/4166/14-а, виданий 02.02.2015 року Вінницьким окружним адміністративним судом про зобов`язання Лівобережний міжрайонний центр зайнятості міста Вінниці видалити з трудової книжки позивача - [PERSON] ( [NUMBER] ) запис "одержання допомоги обманним шляхом" (а.с. 134-135). В ході проведення виконавчих дій боржнику було надіслано 22.01.2016 року вимогу державного виконавця, на яку отримано відповідь, що оскільки законодавством не встановлено можливостей видалення запису з трудової книжки, Лівобережний міжрайонний центр зайнятості міста Вінниці звернувся до Вінницького окружного адміністративного суду із заявою про встановлення способу і порядку виконання рішення суду. 08.02.2016 року державним виконавцем винесено постанову про накладення штрафу на боржника в розмірі 680 грн. та надано новий строк для виконання. Але в наданий державним виконавцем повторний строк рішення суду боржником не виконано та не надано відповіді на вимогу, тому 17.02.2016 року державним виконавцем винесено постанову про накладення штрафу на боржника в подвійному розмірі (1360 грн.). 03.03.2016 року державним виконавцем направлено до Вінницького відділу поліції головного управління Національної поліції у Вінницькій області повідомлення про вирішення питання щодо притягнення до кримінальної відповідальності посадових осіб Лівобережного міжрайонного центру зайнятості міста Вінниці за ухилення від виконання рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 14.01.2015 року по адміністративній справі №802/4166/14-а (а.с. 110-112). 10.03.2016 року державним виконавцем винесено постанову про закінчення виконавчого провадження на підставі п. 11 ч. 1 ст. 49, ст. 50 Закону України «Про виконавче провадження» (а.с. 135). Згідно Витягу з кримінального провадження №12016020010001957 від 16.03.2016 року за фактом невиконання постанови Вінницького окружного адміністративного суду від 14.01.2015 року працівниками Лівобережного міжрайонного центру зайнятості міста Вінниці з приводу видалення з трудової книжки [PERSON] запису «одержання допомоги обманним шляхом» відкрито кримінальне провадження за ч. 1 ст. 382 КК України (а.с. 13). Як зазначив позивач, йому була спричинена моральна шкода у зв`язку з тривалим невиконанням рішення суду про зобов`язання Лівобережного міжрайонного центру зайнятості міста Вінниці видалити з трудової книжки позивача [PERSON] запису «одержання допомоги обманним шляхом», яка полягає у сильних душевних переживаннях, порушенні його права на честь і гідність, оскільки запис в трудовій книзі позивача «одержання допомоги обманним шляхом» дискредитує позивача, висвітлюючи його з негативної сторони перед роботодавцями. Статтею 129-1 Конституції України передбачено, що судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Згідно ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода відшкодовується грошовими коштами, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. ст. 1166, 1167 ЦК України шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності вини. Стаття 1173 ЦК України вказує, що шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні ними своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цих органів. Відповідно до ст. 1174 ЦК України шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю посадової або службової особи органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні нею своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цієї особи. Як роз`яснено у пунктах 3, 5 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року №4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» ( далі Постанова), під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Моральна шкода може полягати у порушенні права власності, у порушені нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми при настанні інших негативних наслідків. Обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправними діяннями заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. Положеннями п. 9 Постанови роз`яснено, що розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає в межах заявлених вимог залежно від характеру та обсягу заподіяних позивачеві моральних і фізичних страждань з урахуванням у кожному конкретному випадку вини відповідача та інших обставин. Зокрема, ураховується характер і тривалість страждань, стан здоров`я потерпілого, тяжкість завданої травми, наслідки тілесних ушкоджень, істотних вимушених змін у його життєвих та виробничих стосунках. В пункті 10 Постанови зазначено, що при заподіянні особі моральної шкоди, обов`язок по її відшкодуванню покладається на винних осіб незалежно від того, чи була заподіяна потерпілому майнова шкода та чи відшкодована вона. Встановивши фактичні обставини справи та проаналізувавши надані сторонами докази, суд дійшов висновку, що рішенням Вінницького окружного адміністративного суду від 14.01.2015 року по адміністративній справі №802/4166/14-а, яке набрало законної сили, було визнано протиправними дії заступника начальника відділу організації працевлаштування населення Лівобережного міжрайонного центру зайнятості міста Вінниці Шабанової Т.Г. щодо внесення запису "одержання допомоги обманним шляхом" до трудової книжки позивача - [PERSON] та зобов`язано Лівобережний міжрайонний центр зайнятості міста Вінниці видалити з трудової книжки позивача - [PERSON] ( [NUMBER] ) запис "одержання допомоги обманним шляхом". Вказане рішення суду перебувало на примусовому виконанні в державній виконавчій службі до 10.03.2016 року, якою вживалися передбачені законом заходи для виконання Лівобережним міжрайонним центром зайнятості міста Вінниці рішення суду від 14.01.2015 року. За ухилення від виконання рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 14.01.2015 року по адміністративній справі №802/4166/14-а державним виконавцем направлено до Вінницького відділу поліції головного управління Національної поліції у Вінницькій області повідомлення про вирішення питання щодо притягнення до кримінальної відповідальності посадових осіб Лівобережного міжрайонного центру зайнятості міста Вінниці. За фактом невиконання постанови Вінницького окружного адміністративного суду від 14.01.2015 року працівниками Лівобережного міжрайонного центру зайнятості міста Вінниці з приводу видалення з трудової книжки [PERSON] запису «одержання допомоги обманним шляхом» відкрито кримінальне провадження №12016020010001957 від 16.03.2016 року за ч. 1 ст. 382 КК України. Відповідач - Вінницький міський центр зайнятості, який є правонаступником прав та обов`язків Лівобережного міжрайонного центру зайнятості м. Вінниці, не надав суду будь-яких доказів про виконання рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 14.01.2015 року по адміністративній справі №802/4166/14-а. Отже, станом на день розгляду даної справи встановлено, що рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 14.01.2015 року по адміністративній справі №802/4166/14-а про зобов`язання Лівобережний міжрайонний центр зайнятості міста Вінниці видалити з трудової книжки позивача - [PERSON] ( [NUMBER] ) запис "одержання допомоги обманним шляхом" Вінницький міський центр зайнятості, як правонаступник прав та обов`язків Лівобережного міжрайонного центру зайнятості міста Вінниці, не виконав та не довів суду належними доказами, що вичерпав всі необхідні дії щодо належного та своєчасного виконання рішення суду та неможливості виконати рішення суду з поважних причин. Враховуючи викладене, суд прийшов до висновку, що позивач має право на відшкодування моральної шкоди, яка полягає у психологічному напруженні, розчаруванні та незручностях позивача, що виникли внаслідок тривалого невиконання органом державної влади рішення суду, яке набрало законної сили, навіть якщо це не потягло за собою вагомих наслідків у вигляді погіршення здоров`я позивача. Зважаючи на ці обставини, суд вважає, що негативні емоції позивача внаслідок тривалого невиконання рішення суду органом державної влади перебувають у причинно-наслідковому зв`язку з діями відповідача, а отже, завдали позивачу моральної шкоди. При визначенні розміру відшкодування моральної шкоди, суд виходить з того, що завдана позивачу моральна шкода виразилась в перенесенні останнім душевних страждань, розчаруванні та незручностях. З огляду на викладені обставини, враховуючи принцип розумності та справедливості, при визначенні розміру відшкодування моральної шкоди, характер правопорушення, глибину душевних страждань та інших обставин, які мають істотне значення, суд вважає, що підлягає стягненню на користь позивача у відшкодування моральної шкоди 2000 грн., що на думку суду буде достатнім та співмірним із завданою позивачу моральною шкодою та невиконанням рішення суду без поважних причин Вінницьким міським центром зайнятості, як правонаступником прав та обов`язків Лівобережного міжрайонного центру зайнятості міста Вінниці, задовольнивши таким чином заявлені позовні вимоги частково. Відповідно до ч. 2 ст. 25 Бюджетного кодексу України відшкодування відповідно до закону шкоди, завданої фізичній чи юридичній особі внаслідок незаконно прийнятих рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади (органів влади Автономної Республіки Крим, органів місцевого самоврядування), а також їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень, здійснюється державою (Автономною Республікою Крим, органами місцевого самоврядування) у порядку, визначеному законом. Згідно зі ст. ст. 2, 170 ЦК України держава Україна є учасником цивільних відносин, а тому має бути відповідачем у справах про відшкодування шкоди за рахунок держави. Її в таких випадках представляє орган, який здійснює функції держави у цих правовідносинах. Відповідно до п. 4 Положення про Державну казначейську службу України, затвердженого Указом Президента України від 13 квітня 2011 року №460/2011, центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, є Державна казначейська служба України (Казначейство України), яке зокрема здійснює безспірне списання коштів державного бюджету та місцевих бюджетів на підставі рішення суду. Згідно ст. 141 ЦПК України судові витрати по справі слід віднести на рахунок держави.

Outcome: partial