Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-25 00:00:00

У лютому 2015 року позивач звернувся до суду із зазначеним позовом до відповідачів, посилаючись на те, що 13 жовтня 2014 року відповідач [PERSON] на пр. ім. Газети "Правда" в районі вул. Столєтова у м. Дніпропетровську, керуючи автомобілем марки "Мерседес Бенц", днз АЕ 7527 ВА, що належить на праві власності [PERSON], порушив ПДД України, внаслідок чого відбулося зіткнення з автомобілем "Infiniti FX50", днз АЕ8811 НЕ під керуванням водія [PERSON], що належить позивачу на праві власності. Вина відповідача [PERSON] у скоєнні ДТП встановлена постановою Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 12 листопада 2014 року, у зв?язку з чим відповідач [PERSON] "СК "Альфа-Гарант" на підставі наявного у відповідача [PERSON] полісу обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів 22 грудня 2014 року згідно угоди про розмір страхового відшкодування сплатив частково заподіяну шкоду в розмірі 46000,00 грн., тоді як згідно звіту товарознавчого дослідження вартість матеріального збитку складає 141706,89 грн. без втрати товарної вартості та 150999,07 грн. з урахуванням втрати товарної вартості, а ремонті роботи частково поведені на суму 142424,00 грн., проте відповідачі заподіяну матеріальну шкоду добровільно не відшкодували, як і не відшкодували моральну шкоду, тому позивач просив суд стягнути солідарно з [PERSON] та [PERSON] матеріальну шкоду в сумі 104000,00 грн. та моральну шкоду в сумі 20000,00 грн., а також покласти на відповідачів судовий збір в сумі 1284,00 грн. Представник позивача [PERSON] в судовому засіданні позов підтримав у повному обсязі, наполягаючи на його задоволенні з наведених у позовній заяві підстав та в подальшому клопотав про розгляд справи у його відсутності. Представник відповідача [PERSON] - [PERSON] в судовому засіданні позов не визнав в частині вимог, заявлених до [PERSON], заперечуючи тим, що автомобілем під час ДТП керував на відповідній правовій підставі відповідач [PERSON], який визнаний винним у порушенні ПДД та скоєнні ДТП, тому саме він, а не власник повинен нести матеріальну відповідальність за заподіяну шкоду та в розмірі, підтвердженому належними доказами, якими не можна вважати представлені акти виконаних робіт, оскільки вони не відповідають вимогам Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність". Так само не доведений доказами розмір моральної шкоди, яка також підлягає відшкодуванню безпосереднім заподіювачем шкоди, а не власником автомобіля. В подальшому представник клопотав про розгляд справи у його відсутності. Відповідач [PERSON] "СК "Альфа-Гарант", будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи, в судове засідання представника не направило, у поданій поштою заяві клопотало про розгляд справи у відсутності представника, пояснивши, що в межах ліміту відшкодування, визначеного полісом позивачу за угодою про розмір страхового відшкодування виплачено 46000,00 грн., тому страхова компанія в повному обсязі виконала свої зобов'язання, тому решта матеріальної шкоди повинна виплачуватись іншими відповідачами. Відповідач [PERSON] заперечень проти позову не подав, будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи, в судове засідання не прибув, представника не направив, про причини неявки суд не повідомив, про відкладення розгляду справи не клопотав. Третя особа [PERSON], будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи, в судове засідання не прибув, представника не направив, про причини неявки суд не повідомив, про відкладення розгляду справи не клопотав, на підставі чого, суд згідно ст. 36 ЦПК України вважає за можливе розглядати справу у його відсутності. Суд, вислухавши пояснення представників сторін, дослідивши наявні письмові докази, розглянувши позов в межах заявлених вимог, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню частково з наступних підстав. Судом встановлено, що 13 жовтня 2014 року близько 16 год. 08 хв. у м. Дніпропетровську на пр. ім. Газети "Правда" в районі вул. Столєтова водій [PERSON], керуючи автомобілем марки "Мерсес Бенц", днз АЕ 7527 ВА, в порушення Правил дорожнього руху, при виникненні перешкоди для руху у вигляді автомобіля марки "Інфініті", днз АЕ 8811 НЕ, під керуванням водія [PERSON], який зупинився попереду, завчасно не вжив всіх заходів щодо зменшення швидкості аж до повної зупинки або безпечного його об'їзду, внаслідок чого допустив з ним зіткнення. Дані обставини встановлені та підтверджуються постановою Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 12 листопада 2014 року про притягнення відповідача [PERSON] до адміністративної відповідальності за вказане правопорушення за ст. 124 КУпАП, яка не оскаржувалась і набрала законної сили 27 листопада 2014 року (а.с. 32). Відповідно до ч. ч. 3, 4 ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Вирок у кримінальній справі, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Цивільно-правова відповідальність [PERSON], як власника транспортного засобу марки "Mersedes Benz 313", днз АЕ 7527 ВА, застрахована була в [PERSON] "Страхова компанія "Альфа-Гарант" відповідно до полісу обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АІ/0553968 від 16 березня 2014 року (а.с.26). Згідно висновку експертного дослідження автотоварознавця по визначенню вартості матеріального збитку КТЗ №2355 від 27 жовтня 2014 року, складеного експертом-автотоварознавцем [PERSON], вартість матеріального збитку, завданого власнику автомобіля "Infiniti FX50", днз АЕ 8811 НЕ, пошкодженого внаслідок ДТП становить 141706,89 грн. без урахування втрати товарної вартості та 150999,07 грн. з урахуванням втрати товарної вартості (а.с. 9-23). Відповідно до ст.7 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» проведення оцінки майна є обовязковим у випадку визначення збитків або розміру відшкодування у випадках, встановлених законом. Така оцінка проводиться в порядку, передбаченому «Методикою товарознавчою експертизи та оцінки дорожніх транспортних засобів», затвердженою наказом Міністерства юстиції України, Фонду державного майна України від 24.11.2003 №142/5/2092. Таким чином, для вирішення питання щодо розміру фактично заподіяної позивачу внаслідок дорожньо-транспортної пригоди матеріальної шкоди, суд приймає до уваги зазначений висновок, проведений у відповідності до чинного законодавства. Автомобіль "Infiniti FX50", днз АЕ 8811 НЕ, якому завдані механічні пошкодження внаслідок ДТП, належить на праві власності позивачу. Відповідно до ст. 3 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров'ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників. Об'єктом обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов'язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров'ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу (ст.5 Закону). Статтею 9 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» встановлено, що страхова сума - це грошова сума, у межах якої страховик зобов'язаний здійснити виплату страхового відшкодування відповідно до умов договору страхування. Страхові виплати за договорами обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності обмежуються страховими сумами, які діяли на дату укладення договору та зазначені в договорі страхування. Відповідно до умов полісу, укладеного 16 березня 2014 року [PERSON] з [PERSON] "СК "Альфа-Гарант", розмір страхової суми за шкоду, заподіяну майну потерпілих, становить 50000,00 грн. на одного потерпілого. Відповідно до п. 22.1 ст. 22 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоровю, майну третьої особи. Позивач, діючи відповідно до вимог ст. 33 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» в межах визначених цим Законом строків 27 листопада 2014 року сповістила про подію ДТП (а.с.29) та підставі угоди про розмір страхового відшкодування від 08 грудня 2014 року (а.с.140) страховою компанією відшкодовано за вирахуванням франшизи в розмірі 1000,00 грн. 46000,00 грн., про що свідчить платіжне доручення №8275 від 22 грудня 2014 року (а.с.143). Представлені позивачем акти приймання-передачі виконаних робіт від 22 листопада 2014 року та від 05 грудня 2014 року на загальну суму 142424,00 грн. на підтвердження фактично понесених витрат на ремонт автомобіля, суд до уваги не приймає як належний і допустимий доказ згідно ст. ст. 57-60 ЦПК України, оскільки такі акти не є платіжними документами і не відповідають вимогам до таких документів Закона України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність". Статтею 29 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що у зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки. Одночасно суд приймає до уваги роз?яснення п. 16 Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» від 01 березня 2013 року №4, стосовно того, що відповідно до статті 21 Закону № 1961-IV на території України забороняється експлуатація транспортного засобу без поліса обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності, тобто володільці транспортних засобів, за винятком осіб, звільнених від обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності згідно з пунктом 13.1 статті 13 цього Закону, зобов'язані застрахувати ризик своєї цивільної відповідальності, яка може настати внаслідок завдання шкоди життю, здоров'ю або майну інших осіб при використанні транспортних засобів. У зв'язку із цим при пред'явленні позовних вимог про відшкодування такої шкоди в результаті дорожньо-транспортної пригоди безпосередньо до особи, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, суд має право виключно в порядку, передбаченому статтею 33 ЦПК, залучити до участі у справі страхову організацію (страховика), яка застрахувала цивільну відповідальність володільця транспортного засобу. Непред'явлення вимог до страховика за наявності підстав для стягнення завданої шкоди саме зі страховика є підставою для відмови в позові до завдавача шкоди у відповідному розмірі. За ч.2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Ст.ст. 1187, 1188 ЦК України та розясненнями наданими в п. 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 6 від 27 березня 1992 року (з послідуючими змінами) «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» передбачено, що шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одному з володільців підвищеної небезпеки з вини іншого - відшкодовується винним. Статтею 1194 ЦК України визначено, що особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов'язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Відтак, розмір заподіяної шкоди після відновлювального ремонту за встановлених обставин перебуває в межах ліміту полісу страхування 50000,00 грн., заподіювачем шкоди, а так само відповідачем власником транспортного засобу страховика про згоду на відшкодування не повідомлялося, тому така виплата підлягає відшкодуванню страховиком відповідно до умов договору страхування та ст.21, п.22.1 ст. 22 вказаного Закону. Таким чином, з огляду на визначену експертним висновком вартість матеріального збитку з урахуванням зносу, за вирахуванням сплаченої страховиком суми в розмірі 46000,00 грн., сума недоплаченого страхового відшкодування за вирахуванням франшизи 3000,00 грн., що підлягає відшкодуванню страховиком згідно полісу, проте такі вимоги до страховика не заявлялися позивачем. Слідуючи роз?ясненням п. 6 Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» від 01 березня 2013 року №4, суд приймає до уваги, що особою, яка зобов'язана відшкодувати шкоду, завдану джерелом підвищеної небезпеки, є фізична або юридична особа, що на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди, позички тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Якщо особа під час керування транспортним засобом має посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії і реєстраційний документ на транспортний засіб, переданий їй власником або іншою особою, яка на законній підставі використовує такий транспортний засіб, то саме ця особа буде нести відповідальність за завдання шкоди (пункт 2.2 Правил дорожнього руху України). Таким чином, невідшкодована поза межами ліміту страхування сума завданої шкоди в розмірі 101000,00 грн. (150000,00 грн. - 49000,00 грн. = 101000,00 грн.) підлягає відшкодуванню завдавачем шкоди - водієм [PERSON], у зв'язку з чим в задоволенні позовних вимог до відповідача [PERSON]належить відмовити. Крім того, відповідно до ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої в наслідок порушення її права і така шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню та не повязана з розміром цього відшкодування. За п.3 ч.2 ст.23 ЦК України моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна. Згідно вимог ст.1167 ЦК України - моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, крім випадків, встановлених законом. Як розяснив Пленум Верховного Суду України в пункті 5 постанови №4 від 31.03.1995 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» обовязковому зясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з'ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. За зясованих у справі обставин, суд приходить до висновку, що в результаті дорожньо-транспортної пригоди позивачу, як власнику автомобіля, було заподіяно моральної шкоди, яка виразилась в душевних переживаннях, повязаних з пошкодженням майна, вишукуванням додаткового часу і додаткових зусиль для ремонту автомобіля, а відтак, заподіювачем шкоди відповідачем [PERSON] така шкода підлягає відшкодуванню, співмірним та достатнім розміром якої, виходячи з принципу розумності та справедливості, на переконання суду становитиме грошова сума в розмірі 700,00 грн. на користь позивача. За правилами ст. 88 ЦПК України судові витрати розподіляються пропорційно задоволеним вимогам.

Outcome: partial