Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-27 00:00:00

Публічне акціонерне товариство «Дельта Банк» (далі - Позивач) звернулось до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. В обґрунтування позовних вимог позивач вказав, що 23.01.2008 року Публічне акціонерне товариство "Дельта Банк" (надалі за текстом - Позивач), та фізична особа [PERSON], [INFO] (надалі за текстом -Відповідач), уклали Кредитний договір № 001-03238-230108 (надалі за тестом - Договір). Позивач свої зобов'язання за договором виконав, надавши відповідачу кредит у розмірі 970 (дев'ятсот сімдесят) грн. 20 коп., Однак, відповідач порушив умови укладеного договору в частині своєчасного погашення платежів, та відсотків, передбачених умовами кредитного договору, у зв'язку з чим, станом на 20.03.2014 року за договором виникла заборгованість на загальну суму 1 370 (одна тисяча триста сімдесят) грн. 52 коп. у зв'язку з чим позивач вимушений звернутись до суду із даним позовом та просити стягнути вказаний борг в судому порядку із відповідача по справі. Представник позивача в судове засідання не з'явився, надав суду заяву в якій просить слухати справу у його відсутність, позов задовольнити, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач у судове засідання не з'явився, про день та час розгляду справи повідомлявся належним чином, про що свідчать судові повістки (а.с. 15,17) та поштове відправлення яке повернулось до суду із відміткою «закінчення терміну зберігання» (а.с. 20), про причини неявки в судове засідання не повідомив, ніяких письмових заяв чи клопотань до суду не надходило. З наведеного вбачається, що не зважаючи на повідомлення поштового відділення, про надходження судового листа, зазначене поштове відправлення відповідачем отримано не було. Відсутність такого відповідача за зазначеною адресою та неотримання поштового відправлення (його повернення за закінченням терміну зберігання) слід розцінювати як належне повідомлення про день та час розгляду справи по суті такої особи. У відповідності до ч.4 ст. 169 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином був повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені ним причини визнанні неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення про заочну форму розгляду справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Суд, з'ясувавши обставини справи, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню по наступних підставах. Так судом встановлені наступні обставини справи та визначені виниклі відповідно до них правовідносини. Судом встановлено, що 23.01.2008 року між Товариством з обмеженою відповідальністю "Комерційний Банк" Дельта" (правонаступником прав і обов'язки якого є Публічний акціонерний банк "Дельта Банк" ) та [PERSON] було укладено Кредитний договір № 001-03238-230108 (а.с.5-6). Відповідно до п. 1.1 вищевказаного договору, позивач (за договором -Банк) зобов'язується надати відповідачу кредит у розмірі 970 (дев'ятсот сімдесят) грн. 20 коп. на придбання певного майна/послуг (майно), на умовах визначених договором. Відповідно до п.2.3 договору за користування кредитом відповідач сплачує кредитору проценти зі ставки 12 % на рік, а також, за ведення кредитної справи відповідач сплачує кредитору плату у розмірі 3,25% в місяць згідно п. 2.5 договору. Із матеріалів даної цивільної справи вбачається, що позивач свої зобов'язання за вказаним кредитним договором виконав в повному обсязі, надавши відповідачеві на у мовах та в порядку визначених кредитним договором грошові кошти у розмірі 970 (дев'ятсот сімдесят) грн. 20 коп., про що свідчить меморіальний ордер № 2495164 від 23.01.2008 року (а.с. 3) та рахунок - фактура № V134002575 від 23.01.2008 року (а.с. 10 о.с.). Відповідно до статті 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. У відповідності до ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а при відсутності таких умов і вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно застосовуються. Як вбачається із матеріалів справи, позивач належним чином свої договірні зобов'язання не виконувала, у зв'язку з чим, станом на 20.03.2014 року за договором виникла заборгованість на загальну суму 1 370(одна тисяча триста сімдесят) грн. 52 коп., де заборгованість по тілу кредиту - 970 (дев'ятсот сімдесят) грн. 20 коп., заборгованість за відсотками - 53 (п'ятдесят три) грн. 49 коп., заборгованість за комісією - 346 (триста сорок шість) грн. 83 коп. Відповідно до ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. У відповідності до ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а при відсутності таких умов і вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно застосовуються. Відповідно до приписів ст.610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Відповідно до приписів ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором. В свою чергу згідно кредитного договору, укладеного між сторонами, позичальник зобов'язаний: сплачувати заборгованість перед банком (п.п. 1.1., 3.1. Договору); сплачувати банку проценти за користування кредитом (п. 2.3. Договору), та відповідну комісію за обслуговування кредиту (п. 2.5. Договору). Відповідно до приписів ч.1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Відповідно до вимог ч.2 ст.1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути заборгованість частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст.1048 цього Кодексу. Таким чином, аналізуючи здобуті у справі докази, суд приходить до висновку про те, що, вимоги позивача за своєю правовою природою законні, обґрунтовані, у зв'язку з чим позов підлягає задоволенню, та з відповідача слід стягнути заборгованість за Кредитним договором № 001-03238-230108 від 23.01.2008 року у розмірі 1 370(одна тисяча триста сімдесят) грн. 52 коп. Суд зауважує, що відповідач, будучи належним чином повідомлений про розгляд даної цивільної справи по суті, в судове засідання не з'явився, заперечень на позов та доказів на їх обґрунтування суду не надав, що дає суду право при заочному розгляді справи обмежитись доказами, наданими позивачем, що повністю відповідає вимогам ст. 224 ЦПК України. На підставі ст. 88 ЦПК України з відповідача також слід стягнути на користь позивача судові витрати, що були ним понесені, пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а саме: судового збору у розмірі 243 (двісті сорок три) грн. 60 коп. На підставі викладеного і

Outcome: approved