Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-15 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення заборгованості за надані послуги з теплопостачання. В обґрунтування своїх позовних вимог посилається на наступне. Відповідач є квартиронаймачем (власником) квартири [ADDRESS] та користується послугами централізованого теплопостачання. Між позивачем та відповідачем встановилися зобов'язальні правовідносини з приводу надання житлово - комунальних послуг. Порядок надання комунальних послуг, права та відповідальність споживачів і виконавців цих послуг регламентуються Законом України „Про житлово-комунальні послуги" № 1875-ІУ від 24.06.2004 року, Законом України „Про теплопостачання" № 2633-ІУ від 02.06.2005 року, Постановою КМУ „Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення" від 21 липня 2005 року № 630, а також іншими законами та підзаконними актами. Станом на 01.10.2013 року сума заборгованості за особовим рахунком відповідача складає 19 106,68 грн., що свідчить про неналежне виконання боржником зобов'язань, а тому, порушує право позивача на одержання плати за надані житлово-комунальні послуги в установлений законодавством строк. Заборгованість виникла за період з жовтня 2004 по квітень 2013 року. У відповідності до ст.64,67,68,162 Житлового кодексу України, плата за спожиті комунальні послуги повинна сплачуватись своєчасно. Члени сім'ї наймача, які проживають разом з ним, користуються нарівні з наймачем усіма правами і несуть усі обов'язки, що випливають з договору найму житлового приміщення. Повнолітні члени сім'ї несуть солідарну з наймачем майнову відповідальність. Пунктом 18 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.2005 року N 630, визначено, що розрахунковим періодом для оплати послуг є календарний місяць. Плата за послуги вноситься не пізніше 20 числа місяця, що настає за_розрахунковим періодом, якщо договором не встановлено інший строк. Те, що між відповідачем і позивачем виникло зобов'язання, підтверджують наступні норми законодавства. Відповідно до ст.509 ЦК України, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію: передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених ст.11 ЦК. Згідно зазначеної статті, цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права обов'язки. Таким чином, між позивачем та відповідачем виникли відносини, що породжують цивільні права та обов'язки, оскільки позивач надає житлово-комунальні послуги, а відповідач ними користується. Незважаючи на неодноразові письмові попередження про необхідність погасити борг, відповідач відмовляється від добровільного погашення заборгованості в зв'язку з чим, НКП „Нікопольтеплоенерго" вимушено звернутися до суду для примусового стягнення заборгованості в позовному провадженні. Згідно ч.1 ст.625 ЦК України, власник квартири не звільняється від відповідальності за неможливість ним виконати зобов'язання. 26.04.2012 року НКП „Нікопольтеплоенерго" звертався в суд з заявою про видачу судового наказу про стягнення з [PERSON] заборгованості в сумі 14 614,28 грн. який скасований за заявою відповідача 21.05.2012 року. Відповідно до ст.264 Цивільного кодексу України, перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов'язку. Також у разі пред'явлення особою позову до одного із кількох боржників, а також якщо предметом позову є лише частина вимоги, право на яку має позивач. Після перериву перебіг позовної давності починається заново. Час, що минув до переривання перебігу позовної давності, до нового строку не зараховується. Враховуючи вищевикладене, вважають, що позовна давність переривається з моменту звернення НКП „Нікопольтеплоенерго" до [PERSON] із заявою про видачу судового наказу в Нікопольський міськрайонний суд та частковою сплатою заборгованості. Також, позивач раніше був позбавлений можливості пред'явити позов у зв'язку з відсутністю необхідних коштів для сплати судових витрат через несвоєчасну оплату мешканцями спожитих житлово-комунальних послуг. Це є поважною причиною пропущення загального строку позовної давності та порушене право підлягає захистові згідно п.5 ст.267 ЦК України. Саме тому, заборгованість підлягає стягненню в повному обсязі за весь період з моменту її утворення. За таких обставин звернулись до суду і просять поновити строк позовної давності, стягнути з [PERSON] на користь Нікопольського комунального підприємства „Нікопольтеплоенерго" заборгованість за надані послуги за теплову енергію в сумі 19 106,68 грн. та стягнути з відповідача на користь НКП „Нікопольтеплоенерго" судовий збір в сумі 229 грн. 40 коп. В судовому засіданні представник позивача позов підтримала і просила суд його задовольнити. Суду пояснила, що відповідачка проживає в спірній квартирі разом із своєю сім"єю. Належних та достатніх доказів того факту, що в її квартирі на момент заселення сім"ї відповідачки не було батарей і вона ніколи не користувалась послугами позивача, відповідачкою до НКП „НТЕ" надано не було. Існує порядок розірвання договору на послуги між відповідачем та НКП „НТЕ". Відповідачці його було неодноразово роз"яснено. Однак, індивідуального опалення відповідачка не встановила. Крім того, відповідачкою раніше було частково оплачено борг, чим, на їх думку, відповідачка опосередковано підтвердила користування теплоенергією і їх послугами. Тому вважають, що позов необхідно задовольнити і стягнути з відповідачки всю суму боргу. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги не визнала і суду пояснила, що дану квартиру вона отримала як багатодітна мати. До цього вони всі разом проживали в двокімнатній квартирі. Однак, їм на шістьох осіб двокімнатної квартири було замало. Розширення житлової площі вони чекали дуже давно. В неї зараз п"ять дітей і семеро онуків. Коли у виконкомі їй запропонували піти подивитись на 4-кімнатну квартиру і вирішити, чи візьме вона її, чи ні, вона, звичайно пішла. Квартира була розбита вщент. Там не було ні вікон, ні дверей, ні світла, ні батарей, ні газової плити, ні труб. Їй сказали, що там кілька років жили бомжі та алкоголіки. Але вона була рада й такій квартирі. Робити ремонт їм допомагали і родичі, і сусіди, і знайомі. Вона ходила в тепломережу до начальника, просила в них допомоги. Але їй сказали, щоб вона знаходила батареї, під"єднувалась до тепломережі, а навесні, якщо захоче встановлювати індивідуальне опалення, знову відрізала батареї від тепломережі. Але вона порахувала це за абсурд і не стала приєднуватись до тепломережі, бо й батарей в неї не було і де їх шукати, вона не знала. Тому вони встановили електричні конвектори і з того часу обігріваються виключно електричною енергією. Про те, що в неї немає батарей і вона не споживає теплоенергію вона неодноразово писала в НКП „НТЕ". Однак, він неї там просто відмахувались. Вона й в ЖЕК ходила, просила, щоб там хоча б Акт скали про те, що в квартирі немає батарей. А її знову відсилали до НКП „НТЕ". Тобто вона постійно ходила по замкненому колу і не могла знайти вихід. Квартиру вони отримала в вересні 2004 року. В жовтні 2004 року вона вперше звернулась до начальника НКП „НТЕ" Зінченко з приводу того, щоб їй не нараховували плату за тепломережу. А їй все одно всі ці роки нараховують неіснуючий борг і вона нічого не може зробити. Крім того, Зінченко їй сказала на прийомі, що за стоякову трубу, яка проходить повз її квартиру на другий поверх і начебто обігріває її квартиру, вона повинна платити 20 % тарифу. Вона якийсь час і платила, хоча не розуміла за що. А потім знаючі люди порадили їй ту трубу просто заізолювати і більше тепломережі не платити. Що вона й зробила. Після першого засідання суду вона знову звернулась до організації, яка утворилась на місці колишнього ЖЕКу, і попросила їх зробити Акт про те, що в її квартирі немає батарей. Один з членів комісії, що складав Акт, сказав, що її квартиру він дуже добре знає і взагалі не розуміє, як вона погодилась взяти вщент розбиту квартиру. Але їй нікуди було діватись. Тому просить суд в позовних вимогах відмовити в повному обсязі в зв"язку з необґрунтованістю. Вислухавши сторони, свідків, вивчивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Як встановлено в судовому засіданні, відповідач є квартиронаймачем квартири [ADDRESS] з 03.09.2004 року (а.с.16). Згідно довідки № 17, наданої ТОВ „Комунальник - Нікополь" 18.05.2014 року, за адресою: [ADDRESS] закольцовані стояки, батареї в кількості 5-ти штук відсутні з вересня 2001 року по теперішній час (а.с.22). Той факт, що в квартирі [ADDRESS] відсутні радіатори опалення в кімнатах та кухні в кількості 5 штук, а також те, що роботи по закільцівці трубопроводу центрального опалення по стояку виконані без порушення циркуляції теплоносія, підтверджує й Акт обстеження спірної квартири від 18.05.2014 року ТОВ „Комунальник - Нікополь" (а.с.21). Непрямими доказами факту відсутності радіаторів опалення в квартирі відповідачки і як наслідок неможливості користування послугами позивача, служать і численні заяви відповідачки до позивача про відсутність батарей в її квартирі (а.с.17-20). Відсутність радіаторів опалення в квартирі відповідачки в судовому засіданні підтвердили й свідки [PERSON] та [PERSON] Так, свідок [PERSON] суду пояснила, що в будинку [ADDRESS] вона проживає вже 48 років. В квартирі відповідачки до її вселення жила сім"я алкоголіків, бомжі. Для неї це був такий клопіт, бо її квартира від них за стіною. І вона все чула і бачила. Коли відповідачка приїхала і сказала, що в кв. [ADDRESS] буде жити її сім"я, вона дуже здивувалась, як там взагалі можна жити. На прохання відповідачки вона зайшла в квартиру подивитись, що там залишилось від колишніх алкоголіків. Це був суцільний жах: вікна відкриті, бруд, сміття, страшний запах, не було батарей та труб. Сім"я відповідачки встановила електричні обігрівачі та конвектори і так й опалюються. Хоча в них значно холодніше, ніж в неї. Її квартира опалюються тепломережею, то в неї тепло. А у відповідачки електрика не так гарно гріє. І в її квартирі холодно. Свідок [PERSON] суду пояснила, що вона сусідка відповідачки. Живе в квартирі [ADDRESS] на одному поверсі з відповідачкою. В цьому будинку вона проживає вже 53 роки. Тому добре пам"ятає всіх жильців квартири [ADDRESS], де зараз живе сім"я відповідачки. До них в цій квартирі жили алкаші. Коли сім"я [PERSON] вселилась в цю квартиру, там не було, ні вікон, ні дверей, ні газової плити, ні батарей, ні труб, ні світла, нічого. Вона ходила дивитись на квартиру, як вони її відкрили вперше. Стверджує, що тепломережа квартиру відповідачки після її заселення не опалювала. Вони опалювались як могли самі. В одній кімнаті в них стояв котел, який трубою виходив у вікно і обігрівав кімнату. В інших кімнатах стояли електричні конвектори та обігрівачі (масляні радіатори). За таких обставин суд вважає позов Нікопольського комунального підприємства „Нікопольтеплоенерго" необґрунтованим і не вбачає підстав для його задоволення. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed