Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-16 00:00:00

19 січня 2015 року [PERSON] звернулася з позовом до відповідача про захист прав споживача шляхом повернення банківських вкладів (депозитів), в якому просить суд з метою захисту прав споживача стягнути з АТ "Державний ощадний банк України" на користь [PERSON] суми грошових вкладів (депозитів) за банківськими вкладами відповідно до договору між [PERSON] та АТ "Державний ощадний банк України" від 06.03.2013 року № 237 на вклад "Строковий пенсійний" для фізичної особи в розмірі 20 000,00 грн. та відповідно до договору між [PERSON] та АТ "Державний ощадний банк України" від 16.09.2013 року №834 на вклад "Депозитний" на ім'я фізичної особи в розмірі 10 579,00 доларів США, що за курсом Національного банку України станом на 19.01.2015 року по 16,00 грн. за 1,00 долар США еквівалентно сумі депозиту в національній валюті України в розмірі 169 264,00 грн. В наступному, 03.03.2015 року представник позивача [PERSON] - [PERSON] звернувся з заявою про збільшення позовних вимог, в якій просить суд стягнути з АТ "Державний ощадний банк України" на користь [PERSON] суми супутніх нарахувань за грошовий вклад (депозит) за банківським вкладом відповідно до договору між [PERSON] та АТ "Державний ощадний банк України" від 06.03.2013 року №237 на вклад "Строковий пенсійний" для фізичної особи в розмірі 200 000,00 грн., а саме: річні 17,75 % в межах строків депозитного договору за період з 06.03.2013 року по 06.09.2014 року в розмірі 47 993,15 грн., річні 17,75% за межами строків депозитного договору за період з 07.09.2014 року по 04.02.2015 року в розмірі 10 965,38 грн., 3% річних від простроченої суми за користування грошовими коштами за період з 07.09.2014 року по 04.02.2015 року в розмірі 1853,31 грн., 3% неустойки (пені) за кожен день прострочення - порушення прав споживача 676455,30 грн., інфляційні витрати за період з жовтня 2014 року по січень 2015 року в розмірі 20 800,00 грн.; стягнути з АТ "Державний ощадний банк України" на користь Галати П.Т. суму грошового вкладу (депозиту) за банківським вкладом відповідно до договору між [PERSON] та АТ "Державний ощадний банк" від 16.09.2013 року №834 на вклад "Депозитний" на ім'я фізичної особи в розмірі 10 579,00 доларів США, та супутніх нарахувань станом на 23.02.2015 року, а саме: сума депозиту станом на 23.02.2015 року в розмірі 3037,00 доларів США, річних 6,65% в межах договору з 16.09.2013 року по 16.09.2014 року в розмірі 703,51 доларів США, річних 6,65 % за межами договору з 17.09.2015 року по 23.02.2015 року в розмірі 296,60 доларів США, 3% річних від простроченої суми за користування грошовими коштами за межами договору в розмірі 133,81 доларів США, 3% неустойки (пені) за кожен день прострочення - порушення прав споживача 48 825,39 доларів США, інфляційні витрати за період з жовтня 2014 року по січень 2015 року в розмірі 1100,23 доларів США. Ухвалою Охтирського міськрайонного суду від 17.04.2015 року позовну заяву [PERSON] до АТ "Державний ощадний банк України", треті особи: філія - Луганське обласне відділення Територіально відокремлене відділення №10012/0035 Луганського обласного управління АТ "Державний ощадний банк України", філія - Сумське обласне відділення Територіально відокремлене відділення №10018/0050 Сумського обласного управління АТ "Державний ощадний банк України" про захист прав споживача шляхом повернення банківських вкладів (депозитів) в частині стягнення з АТ "Державний ощадний банк України" на користь [PERSON] за договором №237 від 06.03.2013 року, а саме: суми вкладу (депозиту) в розмірі 200 000, 00 грн., річних 17,75% в межах строку депозитного договору за період з 06.03.2013 року по 06.09.2014 року в розмірі 47993,15 грн., 3% неустойки (пені) за кожен день прострочення - порушення прав споживача 676 455,30 грн., та в частині стягнення з АТ "Державний ощадний банк України" на користь [PERSON] за договором №834 від 16.09.2013 року, а саме: суми вкладу (депозиту) в розмірі 10579,00 доларів США, 3% неустойки (пені) за кожен день прострочення - порушення прав споживача 48 825,39 доларів США - залишено без розгляду згідно заяв представника позивача [PERSON] - [PERSON] В судовому засіданні позивач [PERSON] та її представник [PERSON] позовні вимоги підтримали та просять стягнути з АТ "Державний ощадний банк України" на користь [PERSON] за договором від 06.03.2013 року №237 на вклад "Строковий пенсійний": річні 17,75% за межами строків депозитного договору за період з 07.09.2014 року по 04.02.2015 року в розмірі 10 965,38 грн., 3% річних від простроченої суми за користування грошовими коштами за період з 07.09.2014 року по 04.02.2015 року в розмірі 1853,31 грн., інфляційні витрати за період з жовтня 2014 року по січень 2015 року в розмірі 20 800,00 грн.; стягнути з АТ "Державний ощадний банк України" на користь [PERSON] за договором від 16.09.2013 року №834 на вклад "Депозитний": річні 6,65% в межах договору з 16.09.2013 року по 16.09.2014 року в розмірі 703,51 доларів США, річні 6,65 % за межами договору з 17.09.2015 року по 23.02.2015 року в розмірі 296,60 доларів США , 3% річних від простроченої суми за користування грошовими коштами за межами договору в розмірі 133,81 доларів США, інфляційні витрати за період з жовтня 2014 року по січень 2015 року в розмірі 1100,23 доларів США. Свої вимоги позивач мотивує тим, що по закінченню строків депозитів 18.09.2014 року позивачкою до ТВБВ № 10018/050 філії- Сумського обласного управління АТ "Державний ощадний банк України" було подано заяву про переказ вкладу та нарахованих відсотків за договором № 237 від 06.03.2013 р. та платіжне доручення в іноземній валюті про перерахування вкладу та нарахованих відсотків за договором № 834 від 16.09.2013 р. на відкриті позивачкою поточні рахунки в АТ "Державний ощадний банк України". Однак відповідачем вчасно обов'язки по поверненню вкладу та нарахованих відсотків виконані не були, суми вкладу та нараховані відсотки були повернуті позивачці лише відповідно 04.02.2015 року в національній валюті та 04.03.2015 року в іноземній валюті, чим були порушені права позивачки. Представники відповідача АТ "Державний ощадний банк України" в судовому засіданні позовні вимоги не визнали та пояснили що між АТ "Державний ощадний банк України" в особі ТВБВ № 10012/035 філії - Луганське обласне управління АТ "Ощадбанк" та [PERSON] 06.03.2013 р. було укладено договір № 237 на вклад "Строковий пенсійний", відповідно до якого вкладник вніс кошти в сумі 200 000,00 грн., та 16.09.2013 р. договір № 834 на вклад "Депозитний", відповідно до якого вкладником були внесені кошти в сумі 10 579,00 грн. США. Після переміщення позивачки з тимчасово окупованої території до м. Охтирка, нею 18.09.2014 р. були укладені договори з АТ "Ощадбанк" в особі ТВБВ № 10018/005 філії - Сумське обласне управління АТ "Ощадбанк": № 12355318 про відкриття фізичній особі поточного рахунку в національній валюті та його обслуговування та № 12355418 про відкриття фізичній особі поточного рахунку в іноземній валюті та його обслуговування. Згідно заяви [PERSON] від 27.10.2014 р. кошти за договором № 237 від 06.03.2013 р. в сумі 200 000,00 грн. з нарахованими відсотками були перераховані на її поточний рахунок в національній валюті. Також згідно платіжного доручення в іноземній валюті [PERSON] від 29.01.2015 р. кошти за договором № 834 від 16.09.2013 р. в сумі 10 579,00 доларів США з нарахованими відсотками були перераховані на її поточний рахунок в іноземній валюті. Таким чином, договори, відповідно до яких позивачка просить стягнути кошти , є виконаними в повному обсязі, оскільки кошти згідно заяви на переказ вкладу та платіжного доручення в іноземній валюті [PERSON] перераховані на її поточні рахунки відкриті в ТВБВ № 10018/050 філії - Сумське обласне управління АТ "Ощадбанк". Заперечують проти стягнення процентів річних за межами строків депозитних договорів, так як умовами договорів № 237 від 06.03.2013 р. та № 834 від 16.09.2013 р. не передбачено нарахування процентів після закінчення строку, зазначеного в договорі. Оскільки позивачка не зверталась в день закінчення строку депозиту до установи банку для отримання вкладу, сума вкладу продовжувала зберігатися на рахунку без подальшого нарахування процентів. Крім того, затримка виплати вкладів позивачці сталася не з вини банку, так як вклади були відкриті у відділенні банку (ТВБВ № 10012/035 Філії - Луганське обласне управління), яке знаходиться в зоні проведення антитерористичної операції на непідконтрольній українській владі території, у зв'язку з чим доступ його працівників до баз даних цього відділення був неможливий, такі обставини унеможливлювали швидке виконання банком переказів вкладів позивачки. Банком було вжито всіх залежних від нього заходів щодо належного виконання зобов'язання по поверненню позивачу вкладів за вказаними договорами, відкрито поточні рахунки для перерахування вкладів, прийнято заяву на переказ вкладу та платіжне доручення для переказу вкладів на відкриті поточні рахунки. Заслухавши пояснення позивачки та її представника, представників відповідача, вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, при цьому суд виходить з наступного. Встановлено, що 06.03.2013 року між АТ "Ощадбанк" в особі ТВБВ №10012/035 філії - Луганське обласне управління АТ "Ощадбанк" та [PERSON] було укладено договір №237 на вклад "Строковий пенсійний", відповідно до якого вкладник [PERSON] внесла кошти в сумі 200 000,00 грн., що підтверджується копією договору №237 (а.с.9-10). Згідно п.1.1 Договору вкладник вносить, а банк приймає на вкладний (депозитний) рахунок № 237 кошти в сумі 200 000,00 грн. строком на 18 місяців. Днем повернення депозиту є 06 вересня 2014 року. Процентна ставка за депозитом встановлюється в розмірі 17,75 % річних. Сплата процентів за користування депозитом здійснюється щомісячно (п.1.2 Договору). При розрахунку процентів банк не враховує день зарахування (внесення) депозиту на рахунок та день вилучення депозиту з рахунку (п.2.1 Договору). Нараховані до сплати проценти обліковуються окремо і до суми депозиту не приєднуються (п.2.3 Договору). Після закінчення строку, вказаного у п. 1.1 Договору, депозит підлягає перерахуванню на рахунок, вказаний у п. 3.3 Договору, а в разі відсутності такого рахунку - продовжує зберігатися на рахунку без подальшого нарахування процентів до моменту вилучення вкладником депозиту (п.2.8 Договору). На підтвердження укладення між АТ "Ощадбанк" в особі ТВБВ №10012/035 філії - Луганське обласне управління АТ "Ощадбанк" та [PERSON] договору №237 на вклад "Строковий пенсійний" та внесення на вкладний рахунок коштів в сумі 200 000,00 грн., позивачкою надано також ощадну книжку, видану 18.04.2014 року (а.с.11). Встановлено також, що 16.09.2013 року між АТ "Ощадбанк" в особі ТВБВ №10012/035 філії - Луганське обласне управління АТ "Ощадбанк" та [PERSON] було укладено договір №834 на вклад "Депозитний", відповідно до якого вкладник [PERSON] внесла кошти в сумі 10579,00 доларів США, що підтверджується копією договору №834 (а.с.6-7). Згідно п.1.1 Договору вкладник вносить, а банк приймає на вкладний (депозитний) рахунок № 834 кошти в сумі 10579,00 доларів США строком на 12 місяців. Днем повернення депозиту є 16 вересня 2014 року. Процентна ставка за депозитом встановлюється в розмірі 6,65 % річних. Сплата процентів за користування депозитом здійснюється щомісячно (п.1.2 Договору). При розрахунку процентів банк не враховує день зарахування (внесення) депозиту на рахунок та день вилучення депозиту з рахунку (п.2.1 Договору). Нараховані до сплати проценти обліковуються окремо і до суми депозиту не приєднуються (п.2.3 Договору). Після закінчення строку, вказаного у п. 1.1 Договору, депозит підлягає перерахуванню на рахунок, вказаний у п. 3.3 Договору, а в разі відсутності такого рахунку - продовжує зберігатися на рахунку без подальшого нарахування процентів до моменту вилучення вкладником депозиту (п.2.8 Договору). На підтвердження укладення між АТ "Ощадбанк" в особі ТВБВ №10012/035 філії - Луганське обласне управління АТ "Ощадбанк" та [PERSON] договору №834 на вклад "Депозитний" та внесення на вкладний рахунок коштів в сумі 10579,00 доларів США, позивачкою надано також ощадну книжку, видану 16.09.2013 року (а.с.8). Відповідно до частин першої, другої статті 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Згідно із статтею 599 ЦК України зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Згідно із частиною другою статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідно до частини першої статті 631 ЦК України строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов'язки відповідно до договору. Згідно із частиною першою статті 1058 ЦК України за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором. Відповідно до статті 2 Закону України "Про банки і банківську діяльність" вклад (депозит) - це кошти в готівковій або у безготівковій формі, у валюті України або в іноземній валюті, які розміщені клієнтами на їх іменних рахунках у банку на договірних засадах на визначений строк зберігання або без зазначення такого строку і підлягають виплаті вкладнику відповідно до законодавства України та умов договору. Згідно із частиною першою статті 1060 ЦК України договір банківського вкладу укладається на умовах видачі вкладу на першу вимогу (вклад на вимогу) або на умовах повернення вкладу зі спливом встановленого договором строку (строковий вклад). Відповідно до частини п'ятої статті 1061 ЦК України проценти на банківський вклад нараховуються від дня, наступного за днем надходження вкладу у банк, до дня, який передує його поверненню вкладникові або списанню з рахунка вкладника з інших підстав. Судом встановлено, що після закінчення строків, на які вносились депозити, позивачка [PERSON] 18.09.2014 року звернулась до банку з письмовою заявою про переказ вкладу, в якій просить перерахувати з рахунку № 237 суми вкладу 200 000,00 грн. разом з нарахованими процентами за договором № 237 від 06.03.2014 р. , яку перерахувати на поточний рахунок № [NUMBER] в установі банку Філії - Сумське обласне відділення Територіально відокремлене відділення №10018/050 Сумського обласного управління АТ "Державний ощадний банк України", відкритий позивачкою18.09.2014 року згідно договору № 12355318 від 18.09.2014 р., що підтверджується копією заяви [PERSON] (а.с.193), копією договору №. 12355318 від 18.09.2014р. про відкриття поточного рахунку в національній валюті (а.с.12-14). Встановлено також, що 18.09.2014 року [PERSON] було подано платіжне доручення в іноземній валюті на зарахування суми вкладу 10579,00 доларів США та нарахованих відсотків за договором № 834 від 16.09.2013 р. на поточний рахунок позивачки № [NUMBER] у Філії - Сумське обласне відділення Територіально відокремлене відділення №10018/050 Сумського обласного управління АТ "Державний ощадний банк України" відкритий позивачкою18.09.2014 року згідно договору № 12355418 від 18.09.2014 р., що підтверджується копією платіжного доручення від 18.09.2014 року (а.с.18)., копією договору №12355418 від 18.09.2014р.про відкриття поточного рахунку в іноземній валюті (а.с.15-16). Крім того, позивачкою повторно 27.10.2014 року була подана письмова заява на переказ вкладу з рахунку № 237 в сумі 200 000,00 грн. з нарахованими процентами та повторно 29.01.2015 року подано платіжне доручення в іноземній валюті на переказ вкладу з рахунку №834 в іноземній валюті (а.с.53,56). Встановлено, що 26 січня 2015 року згідно заяви [PERSON] про переказ вкладу кошти за договором № 237 від 06.03.2013 року в сумі 200 000,00 грн. з нарахованими відсотками в сумі 5504,93 грн. були перераховані на поточний рахунок позивачки № [NUMBER] в національній валюті, що підтверджується меморіальними ордерами № 1 від 26.01.2015 року та випискою по рахунку (а.с.54, 55, 76). Також 02 лютого 2015 року згідно платіжного доручення в іноземній валюті [PERSON] кошти за договором № 834 від 16.09.2013 року в сумі 10 579,00 доларів США з нарахованими відсотками в сумі 688,28 доларів США (всього 11 267,28 доларів США) були перераховані на поточний рахунок позивачки № [NUMBER] в іноземній валюті, що підтверджується меморіальними ордерами № 54640090 та №54640062 від 02.02.2015 року та випискою по рахунку (57, 58, 77). Відповідно до п.3.3 Договорів № 237 від 06.03.2013 р. та № 834 від 16.09.2013 р. - банк зобов'язується повернути депозит та проценти шляхом перерахування на рахунок позивача, відкритий у банку, або шляхом видачі готівкою. У зв'язку з чим банк був зобов'язаний повернути позивачці депозитні кошти з процентами саме 18.09.2014 року шляхом перерахування на відкриті позивачкою поточні рахунки. Проте АТ "Державний ощадний банк України" перерахував кошти на поточні рахунки позивачки відповідно 26.01.2015 року (200 000,00 грн. з нарахованими процентами в сумі 5 504,93 грн.) та 02.02.2015 року (10 579,00 доларів США з нарахованими процентами в сумі 688,28 доларів США), чим порушив свої грошові зобов'язання. Проценти, визначені статтею 1061 ЦК, є платою за користування чужими грошовими коштами, яка, за відсутності іншої домовленості сторін, сплачується боржником за весь період користування грошовими коштами, у тому числі після настання терміну їх повернення. За змістом статей 526 та 1058 ЦК зобов'язання банку з повернення вкладу за договором банківського вкладу (депозиту) вважається виконаним з моменту повернення вкладу вкладнику готівкою або надання іншої реальної можливості отримати вклад та розпорядитися ним на свій розсуд (наприклад, перерахування на поточний банківський рахунок вкладника в цьому ж банку, з якого вкладник може зняти кошти чи проводити ними розрахунки з допомогою платіжної банківської картки). За таких обставин з відповідача на користь позивачки необхідно стягнути проценти по банківським вкладам за прострочений строк до дня фактичного перерахування коштів на поточний рахунок вкладника на підставі частини п'ятої статті 1061 ЦК України, а також 3 % річних та суму відповідно до індексу інфляції за несвоєчасне виконання грошового зобов'язання на підставі частини другої статті 625 ЦК України. Такий висновок відповідає правовій позиції Верховного Суду України, викладеній, зокрема у постанові від 29 травня 2013 року у справі № 6-39цс13, відповідно до якої правильним є стягнення з відповідача на користь позивача процентів за банківськими вкладами за прострочений строк до дня фактичного повернення коштів вкладнику, а також трьох процентів річних і суми відповідно до індексу інфляції за несвоєчасне виконання грошового зобов'язання на підставі ч. 2 ст. 625 ЦК, а тому доводи банка, що після закінчення строку дії договору у відповідача припинився обов'язок по нарахуванню та виплаті позивачу процентів по строковому вкладу незалежно від виконання банком зобов'язання в частині повернення самого вкладу, суд не бере до уваги. Представники відповідача в обгрунтування своїх заперечень проти позову посилаються також на ту обставину, що затримка виплати вкладів позивачці сталася не з вини банку, так як вклади були відкриті у відділенні банку (ТВБВ № 10012/035 Філії - Луганське обласне управління), яке знаходиться в зоні проведення антитерористичної операції на непідконтрольній українській владі території, у зв'язку з чим доступ його працівників до баз даних цього відділення був неможливий, такі обставини унеможливлювали швидке виконання банком переказів вкладів позивачки. Однак такі доводи суд не бере до уваги з наступних підстав. Беручи до уваги те, що наслідки прострочення боржником грошового зобов'язання у вигляді інфляційних нарахувань та трьох процентів річних не є санкціями, а виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові, ці кошти нараховуються незалежно від вини боржника. Так як відповідачем було допущено прострочення виплати позивачці вкладу за договором №834 на вклад Депозитний" від 16.09.2013 року, то наявні підстави для стягнення на користь позивачки процентів, передбачених договором №834 від 16.09.2013 року (6,65% річних), та трьох процентів річних (згідно ч.2 ст.625 ЦК України) за час прострочення повернення вкладу з 18.09.2014 року по 01.02.2015 року. В своїх позовних вимогах позивачка просить стягнути на її користь проценти за користування коштами банківського вкладу та 3% річних за прострочення виконання грошового зобов'язання за договором № 834 від 16.09.2013 року на вклад "Депозитний" за межами договору з 17.09.2014 року по 23.02.2015 року. Однак суд вважає, що дані кошти повинні бути стягнуті за період з 18.09.2014 року по 01.02.2015 року виходячи з наступного. В день закінчення строку депозиту (16.09.2014 року) позивачка до установи банку для отримання вкладу не зверталась, в пункті 3.3 депозитного договору рахунок для перерахування депозиту не був зазначений, і сума вкладу відповідно до п. 2.8 депозитного договору продовжувала зберігатися на депозитному рахунку без подальшого нарахування процентів. А тому проценти за користування коштами банківського вкладу та 3% річних за прострочення виконання грошового зобов'язання за договором № 834 від 16.09.2013 року на вклад "Депозитний" підлягають стягненню саме з 18.09.2014 року, так як саме 18.09.2014 року позивачка звернулась з платіжним дорученням про зарахування суми вкладу 10579,00 доларів США та нарахованих відсотків на її поточний рахунок, який був відкритий позивачкою саме 18.09.2014 р. Судом також встановлено, що 03.02.2015 року між АТ "Державний ощадний банк України" та [PERSON] (вкладник) було укладено договір № 14211918 на вклад "Класичний", згідно якого вкладник вносить, а банк приймає на вкладний (депозитний) рахунок №26300014211918 на умовах цього Договору кошти в сумі 7660,00 доларів США строком на 07 днів. Днем повернення депозиту є 10.02.2015 року, що підтверджується копією договору від 27.01.2015 р. № 14211918 (а.с.141). Згідно платіжного доручення № 12355418 від 03.02.2015 року, підписаного позивачкою [PERSON], грошові кошти в сумі 7 660,00 доларів США, які 02.02.2015 р. були перераховані з депозитного рахунку позивачки № 834 на її поточний рахунок, були перенесені з даного поточного рахунку позивачки [NUMBER] на новий депозитний рахунок позивачки №26300014211918, а решта кошів в сумі 3 607,28 доларів США залишилась на поточному рахунку позивачки. 10.02.2015 року після закінчення строку депозитного договору № 14211918 кошти в сумі 7 660 доларів США з депозитного рахунку позивачки №26300014211918 знову були перераховані на поточний рахунок позивачки № [NUMBER]. Встановлено також, що виплата позивачці грошових коштів в сумі 11 267,28 доларів США (3 607,28+7660,00=11267,28 доларів США) з поточного рахунку позивачки № [NUMBER] здійснювалась банком частинами починаючи з 04.02.2015 року по 04.03.2015 року, відповідно до умов п.п.9 п.6 Постанови Правління Національного Банку України від 01.12.2014 року № 758 "Про врегулювання ситуації на грошово-кредитному та валютному ринках України", якою банки зобов'язані обмежити видачу готівкових коштів в іноземній валюті з поточних та депозитних рахунків клієнтів через каси та банкомати в межах до 15 000,00 гривень на добу на одного клієнта в еквіваленті за офіційним курсом Національного банку України, що підтверджується довідками АТ "Державний ощадний банк України" від 23.02.2015р.(а.с.74), від 23.03.2015 року (а.с.137), виписками по поточному рахунку позивачки № [NUMBER] (а.с.77, 122). Отже, наведене свідчить, що позивач [PERSON] в повній мірі розпорядилася своїми коштами, що були перераховані з депозиту за Договором № 834 від 16.09.2013 р. на її поточний рахунок № [NUMBER], з заявою про повернення їй з поточного рахунку всієї суми вкладу з нарахованими відсотками одним платежем позивачка до установи банку не зверталася, а тому її вимоги про стягнення процентів за користування коштами банківського вкладу та 3% річних за прострочення виконання грошового зобов'язання за договором № 834 від 16.09.2013 року на вклад "Депозитний" за період з 02.02.2015 р. по 23.02.2015 року не підлягають задоволенню. Розрахунок процентів за користування коштами банківського вкладу за договором №834 від 16.09.2013 року наступний: 10 579,00 доларів США х 6,65% /365 х 137 днів (з 18.09.2014 р. по 01.02.2015 р. включно) = 264,05 доларів США ( що за офіційним курсом гривні до долара США станом на день розгляду справи судом становить 5 663,87 грн.). Сума трьох процентів річних за прострочення повернення вкладу за договором №834 від 16.09.2013 року згідно ч.2 ст.625 ЦК України наступна: 10 579,00 доларів США х 3%/365 х 137 днів (з 18.09.2014 р. по 01.02.2015 р. включно) = 119,12 доларів США. Беручи до уваги правову природу 3% річних, передбачених ст. 625 ЦК України, як особливої міри відповідальності, зазначена сума повинна бути стягнута в національній валюті України - гривні по курсу НБУ на час ухвалення рішення. 119,12 доларів США х 21,45 (офіційний курс гривні до долара США станом на 17.04.2015 р) = 2555,12 грн. Таким чином, з АТ "Державний ощадний банк України" необхідно стягнути на користь [PERSON] за договором № 834 від 16.09.2013 року на вклад "Депозитний" проценти за користування коштами банківського вкладу в розмірі 264,05 доларів США та 3% річних за прострочення виконання грошового зобов'язання в розмірі 2 555,12 грн. Законом України "Про індексацію грошових доходів населення" від 03.07. 1991 року - індекс інфляції (індекс споживчих цін) - це показник, що характеризує динаміку загального рівня цін на товари та послуги, які купує населення для невиробничого споживання, а ціни в Україні встановлюються в національній валюті - гривні. Офіційний індекс інфляції, що розраховується Державним комітетом статистики України, визначає рівень знецінення національної грошової одиниці України, тобто купівельної спроможності гривні, а не іноземної валюти. Отже, індексації внаслідок знецінення підлягає лише грошова одиниця України - гривня, а іноземна валюта, яка була предметом договору, індексації не підлягає (рішення ВСУ від 28.03.2012 року у справі № 6-36736вов10). Тому норми ч.2 ст. 625 ЦК України щодо сплати боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції поширюється лише на випадки прострочення грошового зобов'язання, яке визначено у гривні. Виходячи з викладеного, позовні вимоги [PERSON] про стягнення на її користь з АТ "Державний ощадний банк України" за договором від 16.09.2013 року №834 на вклад "Депозитний" інфляційних витрат за період з жовтня 2014 року по січень 2015 року в розмірі 1100,23 доларів США, не підлягають задоволенню. Позовні вимоги [PERSON] про стягнення на її користь річних 6,65% в межах договору №834 від 16.09.2013 року за період з 16.09.2013 року по 16.09.2014 року в розмірі 703,51 доларів США - не підлягають задоволенню з наступних підстав. Суд погоджується з розрахунком процентів за договором №834 від 16.09.2013 року, проведеним відповідачем (а.с.120), згідно якого період нарахування відсотків в межах строку дії договору починається з 17.09.2013 року та закінчується 15.09.2014 року, так як відповідно до п.2.1 Договору при розрахунку процентів банк не враховує день зарахування (внесення) депозиту на рахунок і день вилучення депозиту з рахунку. Крім того, з 01.08.2014 року сума належних до виплати вкладнику процентів визначалася з вирахуванням податку на процентні доходи. Загальна сума належних до виплати позивачці процентів за договором №834 від 16.09.2013 року складає 688,28 доларів США і повністю відповідає сумі процентів, які було перераховано вкладнику (позивачці) на її поточний рахунок 02.02.2015 року та виплачено позивачці, що підтверджується довідками АТ "Державний ощадний банк України від 23.02.2015 року, від 23.03.2015 року та випискою по рахунку позивачки № [NUMBER] (а.с.122). Судом також встановлено, що відповідачем було допущено прострочення виплати позивачці вкладу за договором №237 на вклад "Строковий пенсійний" від 06.03.2013 року, то наявні підстави для стягнення на користь позивачки процентів, передбачених договором №237 від 06.03.2013 року (17,75% річних), трьох процентів річних та інфляційних нарахувань (згідно ч.2 ст.625 ЦК України) за час прострочення повернення вкладу з 18.09.2014 року по 25.01.2015 року. В своїх позовних вимогах позивачка просить стягнути на її користь проценти за користування коштами банківського вкладу, 3% річних за прострочення виконання грошового зобов'язання та інфляційні нарахування за договором №237 від 06.03.2013 року на вклад "Строковий пенсійний" за межами договору з 07.09.2014 року по 04.02.2015 року. Однак суд вважає, що дані кошти повинні бути стягнуті за період з 18.09.2014 року по 25.01.2015 року виходячи з наступного. В день закінчення строку депозиту (06.09.2014 року) позивачка до установи банку для отримання вкладу не зверталась, в пункті 3.3 депозитного договору рахунок для перерахування депозиту не був зазначений, і сума вкладу відповідно до п. 2.8 депозитного договору продовжувала зберігатися на депозитному рахунку без подальшого нарахування процентів. А тому проценти за користування коштами банківського вкладу, 3% річних та інфляційні нарахування за прострочення виконання грошового зобов'язання за договором № 237 від 06.03.2013 року на вклад "Строковий пенсійний" підлягають стягненню саме з 18.09.2014 року, так як саме 18.09.2014 року позивачка звернулась з заявою про переказ вкладу 200 000,00 грн. та нарахованих відсотків на її поточний рахунок, який був відкритий позивачкою саме 18.09.2014 р. Судом встановлено, що 27.01.2015 року між АТ "Державний ощадний банк України" та [PERSON] (вкладник) було укладено договір № 14109418 на вклад "Класичний", згідно якого вкладник вносить, а банк приймає на вкладний (депозитний) рахунок [NUMBER] на умовах цього Договору кошти в сумі 205 500,00 грн. строком на 07 днів. Днем повернення депозиту є 03.02.2015 року, що підтверджується копією договору від 27.01.2015 р. № 14109418 (а.с.142). Згідно платіжного доручення № 12355318 від 27.01.2015 року, підписаного позивачкою [PERSON], грошові кошти в сумі 205 500,00 грн., які 26.01.2015 р. були перераховані з депозитного рахунку позивачки № 237 на її поточний рахунок, були перенесені з поточного рахунку позивачки № [NUMBER] на депозитний рахунок [NUMBER]. 03.02.2015 року після закінчення строку депозитного договору № 14109418 кошти в сумі 205 500,00 грн. з депозитного рахунку позивачки [NUMBER] були перераховані на поточний рахунок позивачки № [NUMBER] та були зняті з поточного рахунку позивачкою 03.02.2015 року в сумі 149 990,00 грн., та 04.02.2015 року в сумі 55 526,99 грн., що підтверджується довідками АТ "Державний ощадний банк України" від 23.02.2015 року (а.с.74) , від 24.02.2015 року (а.с.80), випискою по рахунку № [NUMBER] (а.с.76). Отже, наведене свідчить, що позивач [PERSON] в повній мірі розпорядилася своїми коштами, що були перераховані з депозиту за Договором № 237 від 06.03.2013 р. на поточний рахунок [NUMBER], з заявою про повернення їй з поточного рахунку всієї суми вкладу з нарахованими відсотками одним платежем позивачка до установи банку не зверталася, а тому її вимоги про стягнення процентів за користування коштами банківського вкладу та 3% річних за прострочення виконання грошового зобов'язання за договором № 237 від 06.03.2013 року на вклад "Строковий пенсійний" за період з 26.01.2015 р. по 04.02.2015 року не підлягають задоволенню. Розрахунок процентів за користування коштами банківського вкладу за договором №237 від 06.03.2013 року наступний: 200 000,00 грн. х 17,75%/365 х 130 днів (з 18.09.2014 р. по 25.01.2015 р. включно) = 12643,84грн. Сума трьох процентів річних за прострочення повернення вкладу за договором №237 від 06.03.2013 року згідно ч.2 ст.625 ЦК України наступна: 200 000,00 грн. х 3%/365 х 130 днів (з 18.09.2014 р. по 25.01.2015 р. включно) = 2 136,99 грн. Розрахунок інфляційних нарахувань за прострочення повернення вкладу за договором №237 від 06.03.2013 року згідно ч.2 ст.625 ЦК України наступний: 102,4 х 200 000,00 грн./100 - 200 000,00 грн. = 4 800,00 грн. (за жовтень 2014 р.) 101,9 х 200 000,00 грн./100 - 200 000,00 грн. = 3 800,00 грн.(за листопад 2014 р.) 103,0 х 200 000,00 грн./100 - 200 000,00 грн. = 6 000,00 грн.(за грудень 2014 р.) 103,1 х 200 000,00 грн./100 - 200 000,00 грн. = 6 200,00 грн.(за січень 2015 р.) 4 800,00 грн. + 3 800,00 грн. + 6 000,00 грн. + 6 200,00 грн. = 20 800,00 грн. Таким чином, з АТ "Державний ощадний банк України" необхідно стягнути на користь [PERSON] за договором № 237 від 06.03.2013 року на вклад "Строковий пенсійний" проценти за користування коштами банківського вкладу в розмірі 12 643,84 грн., 3% річних за прострочення виконання грошового зобов'язання в розмірі 2 136,99 грн. та інфляційні нарахування за прострочення виконання грошового зобов'язання в розмірі 20 800 грн., а всього 35580,83 грн. В силу вимог ст.88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, в задоволенні яких позивачеві відмовлено. Згідно з п.2 ч.3 ст.79 ЦПК України до судових витрат серед іншого належать витрати на правову допомогу. Відповідно до ст.84 ЦПК України витрати, пов'язані з оплатою правової допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, несуть сторони, крім випадків надання безоплатної правової допомоги. Граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу встановлюється законом. Стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Склад та розмір витрат, пов'язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмету доказування по справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та інше), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов'язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанції до прибуткового касового ордеру, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Згідно із Законом України "Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах"витрати на правову допомогу компенсуються за участь особи, яка надавала правову допомогу, у судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням та під час ознайомлення з матеріалами справи в суді. Витрати, пов'язані з правовою допомогою стороні, на користь якої ухвалено рішення, компенсуються іншою стороною у сумі, що не перевищує 40% розміру мінімальної заробітної плати за годину роботи. Як вбачається з матеріалів справи 19 січня 2015 року між [PERSON] та ПП [PERSON], як суб'єктом господарської діяльності з надання послуг у сфері права- юридична консультація "Правова допомога", був укладений договір про надання правової допомоги (а.с.49-50). Відповідно до умов зазначеного договору, зокрема п. 22, вбачається що сторони дійшли згоди про внесення оплати за правове супроводження по суті і межах даного договору в сумі 3000 грн. одноразового внеску. Оплата зазначеної суми підтверджується складеним між [PERSON] та [PERSON] відповідним актом виконаних робіт за договором про надання правової допомоги (а.с.158) та квитанцією (а.с.157). Матеріалами справи підтверджується, що [PERSON] на користьГалати П.Т. складались позовна заява та заяви про збільшення позовних вимог, письмові клопотання, [PERSON] знайомився з матеріалами справи та приймав участь у судових засіданнях 17.02.2015 р. з 10.00 год. по 10.55 год.; 03.03.2015 р. з 9.37 год. по 9.53 год.; 24.03.2015 р. з 13.10 год. по 14.24 год. Враховуючи складність справи, тривалість судових засідань, в яких надавав правову допомогу [PERSON] [PERSON], кількість часу, який необхідно для складання позовної заяви та заяв про збільшення позовних вимог, підготовку клопотань, ознайомлення з матеріалами справи, суд вважає, що розмір витрат на правову допомогу в сумі 3 000,00 грн. є обґрунтованим. Так як позовні вимоги [PERSON] були задоволені частково, то відповідно до ст. 88 ЦПК України судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи, що позивачкою були заявлені позовні вимоги на суму 81 541,21 грн. ( 10 965,38 грн. + 1 853,31 грн. + 20 800,00 грн. + (703,51 доларів США + 296,60 доларів США + 133,81 доларів США + 1100,23 доларів США = 2234,15 доларів США, що за офіційним курсом гривні до долара США станом на день розгляду справи судом становить 47922,52 грн.) = 81 541,21 грн.), а задоволені позовні вимоги на суму 43 799,83 грн., що становить 54%, тому з відповідача на користь позивачки необхідно стягнути витрати на правову допомогу в сумі 1 620,00 грн. (3000,00 грн. х 54% = 1620,00 грн.). Крім того, з відповідача згідно ст.. 88 ЦПК України необхідно стягнути в доход держави судовий збір в сумі 437,99 грн. На підставі викладеного 509, 599, 625, 631, 1058, 1060, 1061 ЦК України, Закону України "Про банки і банківську діяльність",

Outcome: partial