Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-20 00:00:00

Орган опіки та піклування виконкому Покровської районної у місті Кривому Розі ради звернувся до суду в інтересах малолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] з позовом до [PERSON] про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів. В обґрунтування позову зазначено, що відповідач [PERSON] , зареєстрована та мешкає за адресою: [ADDRESS] та має трьох малолітніх дітей. До служби неодноразово надходила інформація від сусідів, що відповідач вживає наркотичні речовини, залишає дітей без нагляду дорослих. Працівниками служби у справах дітей, спільно з фахівцями Криворізького міського центру соціальних служб для сім`ї, дітей та молоді було відвідано адресу проживання. Під час обстеження житлово-побутових умов проживання встановлено, що родина мешкає в двокімнатній квартирі, дитячі речі розкидані, постільна білизна потребує прання, готові страви та запас продуктів харчування відсутній, відсутня ванна. Діти голодні та недоглянуті. Була проведена оцінка рівня безпеки малолітніх дітей та зроблено висновок про існування загрози життю та здоров`я дітей. 01.11.2019 на засіданні комісії з питань захисту прав дитини Покровської районної у місті Кривому Розі ради було вирішено про негайне відібрання малолітніх дітей [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] у матері [PERSON] та було прийнято рішення виконкомом Покровської районної в місті ради про відібрання та влаштування малолітніх дітей: [PERSON] до КЗ «Криворізька міська лікарня №4» ДОР , Столітню [PERSON] та [PERSON] - КЗ «Центр з-психологічної реабілітації дітей №1» Криворізької міської ради. Згідно висновку Покровської районної у місті ради, [PERSON] належним чином не виконує своїх батьківських обов`язків, не піклується про фізичний стан і духовний розвиток дітей, не створює належних умов для їх нормального проживання та розвитку, не готує їх до самостійно життя, зокрема: не забезпечує необхідного харчування дітей, а тому просять позбавити батьківських прав відповідача та стягнути аліменти на утримання дітей в розмірі 1/2 частини всіх доходів заробітку. Відповідно до процесуальних документів, які знаходяться в матеріалах справи 03 грудня 2019 року ухвалою відкрито провадження у справі, розгляд справи призначено до розгляду в порядку загального позовного провадження. 16 червня 2020 року по справі проведено підготовче судове засідання, та призначено до судового розгляду. 22 липня 2020 року відповідач надала заяву про поновлення процесуального строку та відзив на позов. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] підтримала заявлені вимоги та їх обґрунтування, просила задовольнити. Зазначила, що у суду є достатньо підстав для позбавлення відповідача батьківських прав, так як вони передбачені СК України. Відповідач [PERSON] та представник відповідача адвокат Бондаренко С.О. в судовому засіданні заперечували проти задоволення позову. На обґрунтування своїх заперечень [PERSON] зазначила, що вона кардинально змінила спосіб свого життя, ставлення до сім`ї та інших цінностей стала на шлях виправлення. В квартирі створила належні умови для проживання та розвитку дітей. Пройшла курс лікування від наркотичної залежності, звернулась за допомогою до Релігійної громади «Церкви християн віри Євангельської «Вифезда». Звернулась до Криворізького міськрайонного центру занятості з заявою про надання статуту безробітної. Зобов`язується належним чином виконувати батьківські обов`язки. Просила надати їй шанс, не забирати дітей, зрозуміла, що без них її подальше життя не можливе. Представники третіх осіб - КЗ «Центр соціально - психологічної реабілітації дітей №1» Криворізької міської ради, КЗ «Криворізький спеціалізований будинок дитини» ДОР», Криворізький міський центр соціальної служб для сім`ї, дітей та молоді, в судове засідання не з`явились, звернулись з заявами про розгляд справи за їх відсутності з визначенням про підтримку позовних вимог в повному обсязі. Суд, вислухавши думку учасників процесу, дослідивши письмові матеріали цивільної справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, застосувавши до спірних правовідносин відповідні норми матеріального та процесуального права, встановив наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. Частиною 1 ст. 4 ЦПК України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом свої порушених невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Статтею 89 ЦПК України встановлено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Частиною 1 ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" передбачено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Практика Європейського суду з прав людини свідчить про те, що питання позбавлення батьківських прав мають ґрунтуватись на оцінці особистості відповідача та його поведінці. В справі «Ilya Lyapin v. Russia», справа № 70879/11, Страсбург, 30.06.2020, §44, 47, Європейський суд з прав людини зазначив про те, що в даний час існує широкий консенсус - у тому числі в міжнародному праві - на підтримку ідеї про те, що у всіх рішеннях, що стосуються дітей, їхні найкращі інтереси мають бути першочерговими. Як правило, інтереси дитини диктують, що зв`язки дитини зі своєю сім`єю повинні підтримуватися, за винятком випадків, коли сім`я виявилася особливо непридатною і це може завдати шкоди здоров`ю та розвитку дитини. Розірвати такі зв`язки означає відірвати дитину від коріння, що може бути зроблено лише у виняткових обставинах; необхідно зробити все для збереження особистих відносин і, якщо це необхідно, для відновлення сім`ї. Оцінюючи, чи був оскаржений захід "необхідним у демократичному суспільстві", Суд повинен врахувати, чи були, зважаючи на справу в цілому, причини, виправдані для оскаржуваного заходу, "відповідні та достатні" для цілей § 2 статті 8 Конвенції. З цією метою, суд повинен з`ясувати, чи проводили вітчизняні суди поглиблену перевірку всієї сімейної ситуації та цілу низку факторів, зокрема факторів фактичного, емоційного, психологічного, матеріального та медичного характеру, і чи врівноважена та розумна оцінка відповідних інтересів кожної людини з постійною турботою про визначення того, яке найкраще рішення буде для дитини. Судом встановлено, що [PERSON] є матір`ю [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серія [NUMBER] , [PERSON] , [INFO] , свідоцтво про народження серія [NUMBER] , [PERSON] , [INFO] свідоцтво про народження серія [NUMBER] . Запис про батька вчинено на підставі ст.135 СК України, про що свідчить витяг з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про реєстрацію народження. Згідно висновку комісії з питань захисту прав дитини в Покровському, після проведення обстежень умов проживання дітей, 01.11.2019 вирішено про негайне відібрання малолітніх дітей [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] у матері [PERSON] та було прийнято рішення виконкому Покровської районної в місті ради про відібрання та влаштування малолітніх дітей: [PERSON] до КЗ «Криворізька міська лікарня №4» ДОР , Столітню [PERSON] та [PERSON] - КЗ «Центр з-психологічної реабілітації дітей №1» Криворізької міської ради. Частиною 7 ст. 7 СК України закріплено, що дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Приписами статті 3 Конвенції про права дитини, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27.02.1991, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. За правилами статті 141 СК України мати і батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини. Статтею 150 СК України визначено обов`язок батьків щодо виховання та розвитку дитини. Відповідно до ч. 2 та ч. 4 статті 155 СК України батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Підстави позбавлення батьківських прав передбачені ч. 1 ст. 164 СК України. Зокрема, пунктом 2 ч. 1 ст.164 СК України визначено, що мати, батько, можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. За змістом роз`яснень, викладених у п. 15, 16, 18 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.03.2007 №3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно їх утримують та інше), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Зважаючи на те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини (дітей) і поклавши на органи опіки та піклування контроль за виконання ним батьківських обов`язків. Позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батьків, так і для дитини (ст. 166 СК України). Таким чином, позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини в діях батьків. Звертаючись з даним позовом до суду, позивачка як на підставу позбавлення відповідача батьківських прав, посилалась на ухилення останнім від виконання своїх обов`язків по вихованню малолітніх дітей. Натомість, поведінка відповідача в суді говорить про інше. Відповідачем надано ряд доказів, про зміну ставлення до дітей: згідно повідомлення КЗ «Криворізький спеціалізований будинок дитини`ДОР» мати дитини [PERSON] , [INFO] . [PERSON] відвідувала сина у закладі 02.12.2019 та 02.01.2020, а також усно цікавилась станом здоров`я дитини 04.12.2019. мати приносила дитині солодощі. В період карантину відвідування вихованців закладу не проводиться. Згідно повідомлення КЗ «Центр навчально-психологічної реабілітації дітей №1№ Криворізької міської ради, [PERSON] відвідувала малолітніх дітей [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , а саме: 10.11.2019, 17.11.2019, 24.11.2019, 01.12.2019, 08.12.2019, 15.12.2019, 22.12.2019, 19.12.2019, 12.01.2019, 19.01.2019, 02.02.2010, 09.02.2010, 23.02.2020, 01.03.2020, 08.03.2020. Після запровадження с 12 березня 2020 року на території України карантину у зв`язку із поширенням Covid-19 відвідування дітей закладу заборонені до закінчення карантину. Згідно довідок Комунального підприємства «Криворізька багатопрофільна лікарня з надання психіатричної допомоги» Дніпропетровської обласної ради» [PERSON] до лікаря - психіатра не зверталась, перебуває на обліку у лікаря -нарколога з січні 2019 року з приводу: психічні та поведінкові розлади, внаслідок вживання опіоїдів, синдром залежності. Відповідно до довідки [PERSON] закодувалась від вживання п`янких речовин строком на п`ять років, код діє до 01.09.2025 року. Відповідно до характеристики з місця проживання, скарг на [PERSON] з боку сусідів не надходило. Згідно довідки наданою Релігійною громадою «Церкви християн віри Євангельської «Вифезда», [PERSON] з листопада 2019 року відвідує церков, приймає активну участі в житті церкви, характеризується позитивно. [PERSON] перебуває на обліку з 10 серпня 2020 року в Криворізькому міськрайонному центрі зайнятості, як безробітня, що підтверджено довідкою. Таким чином, відповідачем надано підтвердження, що вона змінила спосіб життя, встала на шлях виправлення та має намір повернути дітей, в подальшому приймати активну участь в їх вихованні та розвитку. З урахуванням наведеного, суд дійшов висновку, що підстави для позбавлення батьківських прав [PERSON] у даному випадку відсутні. Судові витрати віднести на рахунок держави.

Outcome: dismissed