Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-26 00:00:00

Позивач 10.01.2018 року звернувся до суду з позовом до Одеської міської ради, ТОВ «АРКАДІЯ-СІТІ», про визнання незаконними рішень Одеської міської ради № 6789-VI від 10.06.2015р. та №7051-VI від 10.09.2015р., визнання недійсними договору оренди від 13.11.2015р. , та зобов`язання не чинити перешкоди у безоплатному проїзді по [ADDRESS] через земельну ділянку кадастровий номер [NUMBER] площею 0,5691 га та стоянки автомобіля на проїзній частині [ADDRESS] шляхом демонтажу пропускних шлагбаумів на в`їзді на стоянку на [ADDRESS] та на виїзді зі стоянки по [ADDRESS], стягнення судових витрат. Позивач обґрунтовує позов тим, що він як член територіальної громади м. Одеси має право на отримання в користування земельної ділянки, яка на підставі рішень Одеської міської ради №6789-VI від 10.06.2015р. та №7051-VI від 10.09.2015р. та договору оренди землі від 13.11.2015 р., посвідченого Чужовською Н.Ю ., приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу, зареєстрованого в реєстрі № 3465 була передана в оренду ТОВ «Аркадія-Сіті». Ухвалою суду від 11.01.2018 р. позовна заява була залишена без руху, позивачу надано 10-денний термін для надання уточненої позовної заяви з усуненням недоліків. У подальшому позивач недоліки позову усунув 26.01.2018 року, надавши до суду заяву щодо усунення недоліків. Ухвалою суду від 02.02.2018 р. провадження по справі відкрито та ухвалено розглядати справу в порядку загального позовного провадження з призначенням підготовчого судового засідання на 26.02.2018р. 26.02.2019р. у зв`язку з знаходженням судді у відрядженні засідання відкладено на 02.04.2018р. 07.03.2018р. на адресу суду надійшов від ТОВ «Аркадія-Сіті». відзив на позов з доказами (а.с.44-163). 15.03.2018р. на адресу суду надійшов від Одеської міської ради (далі ОМР) відзив на позов з доказами (а.с.166-179). 02.04.2018р. у зв`язку з знаходженням судді у відпустці засідання відкладено на 04.05.2018р. 17.04.2018р. на адресу суду надійшла від позивача відповідь на відзив (а.с.188- 200) та клопотання про залучення доказів диск DVD+R з відеозаписом від 25.02.2018р. 04.05.2018р. у підготовче засідання з`явились сторони, які підтримали викладені письмово свої позиції щодо позовних вимог та ухвалою суду від 04.05.2018 р. було закрито підготовче засідання, яким призначено справу до судового розгляду по суті на 14 годин 00 хвили 04.07.2018 р. 16.05.2018р. від представника ОМР та ТОВ«АРКАДІЯ-СІТІ» надійшли заяви про відмову у наданні відповіді на поставлені позивачем питання (а.с.214-215, 218-219) . 04.07.2018р. у присутності позивача, представника ОМР, [PERSON] у зв`язку з тим , що у відповідачів виникали сумніви у справжності наданого позивачем як доказ відеозапису від 25.02.2018р. на диску DVD+R судом було оглянуто оригінал відеозапису від 25.02.2018р. з носія - смартфона «Айфон» модель 6-С [PERSON] , який здійснював відеозапис конфліктної ситуації 25.02.2018р. на [ADDRESS]. Ухвалою суду встановлено порядок з`ясування обставин по справі, засідання відкладено на 21.09.2018р. У судовому засіданні 21.09.2018р. позивач вимоги позову, підстави та обставини, якими він обґрунтований, підтримав та просив задовольнити у повному обсязі. Також пояснив що на в`їзді на спірну земельну ділянку стоїть шлагбаум і далі на [ADDRESS] знаходиться наступний шлагбаум, який взагалі стоїть на ділянці, яка не надавалась в оренду відповідачу і це є самовільне зайняття земельної ділянки по [ADDRESS]. Йому не дозволили проїхати по цій земельній ділянці , вимагаючи у позивача оплату за проїзд паркування 20 грн. 25.02.2018р. він не погодився оплатити, тому виник конфлікт з працівниками, на них напали невідомі особи, тому був виклик поліції, що на в відеозапису, у зв`язку з чим він також звертався с заявою про злочин і шахрайство. Такі дії на його думку є протиправними і суд має право винести окрему ухвалу. Представник відповідачів також надали свої пояснення по суті спору, підтримавши свої відзиви на позов та просили відмовити у задоволені позовних вимог. Також судом було оглянуто оригінал відеозапису від 25.02.2018р. із носія - смартфона «Айфон» модель 6-С [PERSON] у його присутності , який підтвердив що він здійснював відеозапис конфліктної ситуації 25.02.2018р. своїм смартфоном та підтвердив про виникнення конфлікту між ними та робітниками ТОВ, та про виклик поліції і втручання поліції в ті події. При цьому позивач вказав що [PERSON] знімав ці події на свій телефон за його проханням та потім надав йому копію цього запису. По справі оголошено перерву до 07.11.2018р. 07.11.2018р. суд у присутності сторін продовжив огляд відеозапису на телефон [PERSON] ., представник відповідача продовжив надавати пояснення по суті справи., оголошено перерву до 23.11.2018р. в судовому засіданні представник ТОВ зазначив, що є проект відводу Акт прийому-передачі межових знаків, і що він не заперечує щодо факту встановлення шлагбауму що стосується в`їзду на спірну земельну ділянку, але який розташований на [ADDRESS] в м.Одесі, що не є предметом спору. Ухвалою суду від 23.11.2018 р. позивачу було відмовлено в його клопотанні про огляд доказів за місцезнаходженням позивача та відкладено до 24.01.2019р. 24.01.2019р. у зв`язку з неявкою сторін судове засідання відкладено на 15.03.2019р. 15.03.2019р. судом у присутності сторін досліджувались докази по справі, при цьому представник відповідача ТОВ зазначив, що з відеозапис вбачається як позивачу пропонували безкоштовно виїхати, але він не хотів цього робити, та зазначив також що у них мається договір з КП «Одестраспарксервіс», який надавав їм право утримувати паркову. Позивач зазначив що на його думку він правильно обрав спосіб захисту і що йому перешкоджали безкоштовному проїзду і потім було вже встановлено 15 хвилин безкоштовного проїзду. Також позивач зазначив що він дійсно їхав по [ADDRESS] і будка з працівниками, що вимагали у нього гроші, дійсно стоїть перед поворотом на [ADDRESS]. Представник ОМР наголосив, що вони не встановлювали паркан та вимагали ніяких коштів, вважаючи що це є приватноправовий конфлікт і що позивач скористався платною послугою у сфері паркування. Позивач у судовому засіданні 27.03.2019р. пояснив, що він, як житель територіальної громади м. Одеси має право на отримання в користування земельної ділянки кадастровий номер [NUMBER] площею 0, 5691 га ([ADDRESS]), а рішення Одеської міської ради №6789-VI від 10.06.2015р. та №7051-VI від 10.09.2015р. як і договір оренди землі від 13.11.2015 р. є незаконними та повинні бути скасованими та визнаний недійсним. Як на підставу позову позивач посилався на положення ст.ст. 16, 21, 203, 215 ЦК України в редакції від 2003 року. Вказував, що ТОВ «Аркадія-Сіті», не даючи позивачу вільного проїзду через земельну ділянку, порушує його особисті права. Крім того позивач суду пояснив, що такий позов він вирішив подати до суду після того, як його не пропустили, на його думку працівники ТОВ «АРКАДІЯ-СІТІ», проїхати через вказану земельну ділянку безоплатно , оскільки в цьому йому також заважає встановлений шлагбаум, а тому просив його демонтувати. Саме у зв`язку з цим і виник у нього та його друга конфлікт 25.02.2018р., про що надав відеозапис. Представники відповідачів у судовому засіданні проти задоволення позову заперечували, просили суд відмовити в його задоволені, представник ОМР вважає, що позов є недоведеним , а наданий позивачем доказ з відеозаписом мав місце після подачі позову до суду, та є конфліктна ситуація між позивачам та ТОВ «АРКАДІЯ-СІТІ», проте Одеська міська рада не порушувала інтереси позивача. Позивач не звертався до ОМР з заявою про відведення йому спірної земельної ділянки. Представник ТОВ «АРКАДІЯ-СІТІ» також зазначив що відеозапис не містить інформації щодо предмету спору, тобто спірної земельної ділянки і ці події відбувались на [ADDRESS]. Також вказав що орендатор має право використовувати земельну ділянку з метою отримання прибутку. Порушення умов договору не є підставою для визнання договору недійсним , крім того позивач не є стороною цього договору оренди. Суд, вислухавши учасників справи, дослідивши та проаналізувавши матеріали справи, додані до неї докази, приходить до висновку, що даний позов не підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до статті 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань. Відповідно до частини першої статті 4 Цивільного процесуального кодексу України, частини першої статті 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно з п. 10 ч. 2 ст. 16 ЦК України цивільні права та інтереси суд може захистити в спосіб визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. У відповідності до ст.15 Цивільного процесуального кодексу України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Із позову та доданих до нього копій документів судом встановлено, що ТОВ «Аркадія-Сіті» 28.05.2015 звернулося до виконавчого комітету Одеської міської ради року з клопотанням, яке зареєстровано за вхідним № 02-2-10 /560, про надання згоди (дозволу) на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки в оренду, орієнтованою площею 0,9 га, за адресою: м. Одеса, пляж Аркадія для експлуатації та обслуговування транспортної інфраструктури. Рішенням Одеської міської ради № 6789- VI від 10.06.2015 року «Про надання дозволу ТОВ «АРКАДІЯ-СІТІ» на розробку проекту відведення земельної ділянки, орієнованою площею 0,9 га, за адресою: м. Одеса, пляж «Аркадія», ТОВ «Аркадія-Сіті» надано дозвіл ТОВ «АРКАДІЯ-СІТІ» на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, орієнтованою площею 0,9 га, за адресою: м. Одеса, пляж «Аркадія» в оренду для обслуговування об`єктів транспортної інфраструктури та також зобов`язано надати до виконавчого органу Одеської Міської Ради щодо забезпечення повноважень у галузі земельних відносин надати розроблений і погоджений проект землеустрою . На замовлення ТОВ «Аркадія-Сіті» ПП «Одесгеосервіс» в 2015р. розроблено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки ТОВ «Аркадія-Сіті» в оренду (ак.с.58-159), з якого з пояснювальної записки вбачається, що на земельній ділянці розташовані площадки для стоянки транспорту. Категорія земель основним цільовим призначенням відповідно до ст.19 ЗК України - землі промисловості, транспорту, зв`язку, енергетики, оборони та іншого призначення. Відповідно до Класифікації видів цільового призначення земель земельна ділянка загальною площею 0,5691га відноситься до розділу: секція К. розділ 18.-землі загального користування. Згідно геопідоснови через земельну ділянку за адресою :пляж «Аркадія», проходять інженерні комунікації та через неї здійснюється проїзд до транспортної підстанції ТП 2490, ТП 3936 на яку встановлено охоронну зону (згідно ст..112 ч.1 п.б ЗК України) уздовж ліній зв`язку, електропередачі, земель транспорту, навколо промислових об`єктів для забезпечення нормальних умов їх експлуатації, запобігання ушкодження, а також зменшення їх негативного впливу на людей та довкілля, суміжні землі та інші природні об`єкти. При цьому також було складено Акт прийомки-передачі межових знаків на зберігання. Рішенням Одеської міської ради від 10.09.2015 року № 7051 - VI «Про присвоєння нової адреси земельній ділянці: [ADDRESS], затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, площею 0,5691 га та надання її в оренду ТОВ «АРКАДІЯ-СІТІ» для обслуговування об`єктів транспортної інфраструктури» розроблений ПП «Одесгеосервіс» проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки (кадастровий номер [NUMBER] ) площею 0,5691 га (категорія земель за основним цільовим призначенням - землі промисловості, транспорту, зв`язку, енергетики, оборони та іншого призначення) затверджено, присвоєно земельній ділянці нову адресу: [ADDRESS], та вирішено надати її в оренду терміном на 15 років, до початку реалізації планувальних рішень даної території для обслуговування об`єктів транспортної інфраструктури, цільове призначення - К .18.00:землі загального користування; затверджено проект договору оренди землі між Одеською міською радою та ТОВ «Аркадія-Сіті» та орендну плату. 30.11.2015 р. між Одеською міською радою та ТОВ «Аркадія-Сіті» укладено договір оренди землі, кадастровий номер [NUMBER] , площею 0,5691 га за адресою: [ADDRESS] , який посвідчено приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Чужовською Н.Ю. та зареєстровано в реєстрі за № 3465. Із вказаного договору вбачається, що зазначена земельна ділянка належить на праві комунальної власності територіальній громаді міста Одеса в особі Одеської міської ради, право власності на яку зареєстровано 09.10.2015р. в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, № запису про право власності:11642825, реєстр. Номер речового об`єкта нерухомого майна: 752299951101. Проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки (кадастровий номер [NUMBER] ) площею 0,5691 га розроблений ПП «Одесгеосервіс» є його невід`ємною частиною. У свою чергу відповідно до статті 19 Конституції України та частини 3 статті 24 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» органи місцевого самоврядування та їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Відповідно до ч. 3 ст. 140 Конституції України місцеве самоврядування здійснюється територіальною громадою в порядку, встановленому законом, як безпосередньо, так і через органи місцевого самоврядування: сільські, селищні, міські ради та їх виконавчі органи. Згідно ч. 1 ст. 3 Закону України «Про місцеве самоврядування в України» громадяни України реалізують своє право на участь у місцевому самоврядуванні за належністю до відповідних територіальних громад. Отже враховуючи зазначені вище норми діючого законодавства України, для оцінки законності рішень Одеської міської ради слід з`ясувати, чи прийняті вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Так, відповідно до статті 12 Земельного кодексу України до повноважень міських рад у галузі земельних відносин на території міст, крім іншого, належить: а) розпорядження землями територіальних громад; б) передача земельних ділянок комунальної власності у власність громадян та юридичних осіб відповідно до цього Кодексу; в) надання земельних ділянок у користування із земель комунальної власності відповідно до цього Кодексу; г) вилучення земельних ділянок із земель комунальної власності відповідно до цього Кодексу; ґ) викуп земельних ділянок для суспільних потреб відповідних територіальних громад сіл, селищ, міст; д) організація землеустрою; е) координація діяльності місцевих органів земельних ресурсів; є) здійснення контролю за використанням та охороною земель комунальної власності, додержанням земельного та екологічного законодавства; ж) обмеження, тимчасова заборона (зупинення) використання земель громадянами і юридичними особами у разі порушення ними вимог земельного законодавства; з) підготовка висновків щодо вилучення (викупу) та надання земельних ділянок відповідно до цього Кодексу; и) встановлення та зміна меж районів у містах з районним поділом; і) інформування населення щодо вилучення (викупу), надання земельних ділянок; ї) внесення пропозицій до районної ради щодо встановлення і зміни меж сіл, селищ, міст; й) вирішення земельних спорів; к) вирішення інших питань у галузі земельних відносин відповідно до закону Із зазначеними приписами кореспондуються положення статті 26 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», пунктом 34 якої встановлено вирішення відповідно до закону питань регулювання земельних відносин виключною компетенцією міських рад. Згідно до ч. 5 ст. 60 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» органи місцевого самоврядування від імені та в інтересах територіальних громад відповідно до закону здійснюють правомочності щодо володіння, користування та розпорядження об`єктами права комунальної власності, в тому числі виконують усі майнові операції, можуть передавати об`єкти права комунальної власності у постійне або тимчасове користування юридичним та фізичним особам, здавати їх в оренду, продавати і купувати, використовувати як заставу, вирішувати питання їхнього відчуження, визначати в угодах та договорах умови використання та фінансування об`єктів, що приватизуються та передаються у користування і оренду. Територіальна громада, як власник об`єкту комунальної власності, делегує відповідному органу місцевого самоврядування (раді) повноваження щодо здійснення права власності від її (громади) імені в її інтересах, виключно у спосіб та в межах повноважень передбачених законодавством. Воля територіальної громади, як власника, може виражатись лише у таких діях органу місцевого самоврядування, які відповідають вимогам законодавства та інтересам територіальної громади. Згідно ч. 2 ст. 327 ЦК України управління майном, що є у комунальній власності, здійснюють безпосередньо територіальна громада та утворені нею органи місцевого самоврядування. Відповідно до частини 1 статті 123 Земельного кодексу України рішення органів місцевого самоврядування щодо надання земельних ділянок у користування приймається на підставі проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки. Порядок та випадки передачі земельних ділянок, що перебувають у державній або комунальній власності, у користування без проведення земельних торгів визначені ст. 123 та частинами другою та третьою статті 134 Земельного кодексу України. Зокрема, земельні торги не проводяться при передачі юридичним особам земельних ділянок для будівництва, обслуговування та ремонту об`єктів інженерної, транспортної, енергетичної інфраструктури, об`єктів зв`язку та дорожнього господарства. Ураховуючи цільове призначення вказаної земельної ділянки та положення ст. 134 Земельного кодексу України, Одеською міською радою рішенням № 6789- VI від 10.06.2015 року ТОВ «Аркадія Сіті» надано згоду на розроблення проекту відводу земельної ділянки в оренду. Проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки ТОВ «Аркадія Сіті» розроблено ліцензованим підприємством ПП «Одесгеосервіс» на підставі відповідного договору у відповідності до вимог Закону України «Про землеустрій». Проект землеустрою складається із усіх передбачених цим Законом документів, у т.ч. необхідних висновків, дозволів та погоджень відповідних компетентних установ, а саме: ?завдання на розроблення проекту землеустрою; ?пояснювальну записку; ?копію клопотання (заяви) про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки; ?рішення Одеської міської ради від 10.06.2015 року № 6789 - VI «Про надання дозволу ТОВ «АРКАДІЯ-СІТІ» на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки в оренду орієнтованою площею 0,9 га за адресою: м. Одеса, пляж «Аркадія», в оренду, для обслуговування об`єктів транспортної інфраструктури»; ?довідку з державної статистичної звітності про наявність земель та розподіл їх за власниками земель, землекористувачами, угіддями (довідка управління Держгеокадастру у м. Одесі Одеської області від 19.08.2015 року № 34-1505-011-5443/2-15) ; ?матеріали геодезичних вишукувань та землевпорядного проектування (у разі формування земельної ділянки); ?відомості про обчислення площі земельної ділянки (у разі формування земельної ділянки); ?акт приймання-передачі межових знаків на зберігання (у разі формування земельної ділянки); ?акт перенесення в натуру (на місцевість) меж охоронних зон, зон санітарної охорони, санітарно-захисних зон і зон особливого режиму використання земель за їх наявності (у разі формування земельної ділянки); ?перелік обмежень у використанні земельних ділянок; ?викопіювання з кадастрової карти (плану) та інші графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки (у разі формування земельної ділянки); ?кадастровий план земельної ділянки; ?матеріали перенесення меж земельної ділянки в натуру (на місцевість) (у разі формування земельної ділянки); ?матеріали погодження проекту землеустрою; ?висновок управління архітектури та містобудування Одеської міської ради по проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки в оренду № 01-11/3156-148нз від 18 серпня 2015 року; ?висновок управління Держгеокадастру у м.Одесі, Одеської області Головного управління головного Держгеокадастру в Одеській області № 19-1505-012-5534/2-15 від 20 серпня 2015 року; Зазначений проект землеустрою у відповідності до ч.1 ст. 123 Земельного кодексу України затверджено рішенням Одеської міської ради від 10.09.2015 року за № 7051 - VI та спірна земельна ділянка передана у користування ТОВ «Аркадія Сіті» для експлуатації та обслуговування транспортної інфраструктури. Отже, Одеська міська рада приймаючи рішення про надання дозволу на розробку проекту землеустрою, його затвердження та передачу земельної ділянки в оренду ТОВ «Аркадія Сіті» діяла виключно на підставі та в межах повноважень, наданих їй чинним законодавством у галузі земельних відносин. Порядок надання земельних ділянок комунальної власності в оренду регламентовано статтею 124 Земельного кодексу України. Частиною 1 зазначеної вище статті Земельного кодексу України визначено, що передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у державній або комунальній власності, здійснюється на підставі рішення відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування згідно з їх повноваженнями, визначеними статтею 122 цього Кодексу, чи договору купівлі-продажу права оренди земельної ділянки (у разі продажу права оренди) шляхом укладення договору оренди земельної ділянки чи договору купівлі-продажу права оренди земельної ділянки. При цьому, передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у державній або комунальній власності, громадянам, юридичним особам, визначеним частинами другою, третьою статті 134 цього Кодексу, здійснюється в порядку, встановленому статтею 123 цього Кодексу (частина 3 статті 124 Земельного кодексу України). Договір оренди землі від 13.11.2015р. посвідчений нотаріально та право оренди зареєстровано згідно чинного законодавства що підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 13.11.2015р. Відповідно до статті 126 ЗК України право користування земельною ділянкою оформлюється відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». Згідно з пунктом 2 частини першої статті 4 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» в редакції, чинній на час прийняття оскарженого рішення, обов`язковій державній реєстрації підлягає, зокрема право постійного користування розміщеною на території України земельною ділянкою, що належить територіальній громаді в особі органів місцевого самоврядування. Тобто, державна реєстрація права постійного користування земельною ділянкою є реалізацією оскарженого рішення суб`єкта владних повноважень, після чого воно вичерпує свою дію. Передана в оренду ТОВ «Аркадія-Сіті» земельна ділянка знаходиться за адресою: [ADDRESS] та межує з [ADDRESS]. Разом з цим, доводи позивача щодо того, що спірна земельна ділянка є частиною [ADDRESS], не підтверджуються жодним доказом та спростовуються матеріалами землеустрою. При цьому суд враховує, що компетентним органом - управлінням архітектури та містобудування Одеської міської ради висновком №01-11/3156-148 від 18 серпня 2015 року, який узгоджується з Генеральним планом м.Одеси, затвердженим рішенням Одеської міської ради за № 6489-VI від 25.03.2015, погоджено проект землеустрою. Також з договору оренди земельної ділянки вбачається, що п.8.2. встановлено обмеження (обтяження), а саме відповідно до ст..111 ЗК України на земельну ділянку, в порядку встановленому чинним законодавством, передбачено встановлення обмежень: Заборона на зміну цільового призначення земельної ділянки, ландшафту - діє на всю площу земельної ділянки; заборона на здійснення окремих видів діяльності :експлуатація земельної ділянки без додержання охоронних зон і інженерних комунікацій-діє на всю площу; експлуатація земельної ділянки без забезпечення доступу суміжних землекористувачів для догляду за будівлями і здійснення їх поточного ремонту - діє на земельну ділянку пл.0,0088 га; експлуатація земельної ділянки без забезпечення проїзду до об`єктів -ТП 2490, ТП3963, насосної- діє на земельну ділянку пл.. 0,4535 га; експлуатація земельної ділянки без забезпечення безперешкодного проходу та проїзду на велосипеді - діє на всю площу земельної ділянки; обмеження господарської діяльності на земельній ділянці - діє на всю площу земельної ділянки. З аналізу статей 13, 14, 140, 142, 143 Конституції України, статей 11, 16, 167, 169, 374 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), статей 80, 84, 123, 124, 127, 128 Земельного кодексу України (далі - ЗК України) можна зробити висновок, що органи виконавчої влади у правовідносинах щодо розпорядження земельними ділянками державної власності (надання земельних ділянок у користування, укладення, зміни, розірвання договорів оренди земельної ділянки) діють як органи, через які держава реалізує повноваження власника земельних ділянок. Реалізуючи відповідні повноваження, державні органи вступають із юридичними та фізичними особами у цивільні та господарські правовідносини. Цивільні відносини, відповідно до частини першої статті 1 ЦК України, засновані на юридичній рівності, вільному волевиявленні, майновій самостійності їх учасників. Отже рівність учасників є одним із принципів цивільних правовідносин. У даному випадку рішення суб`єкта владних повноважень реалізовано, оскільки сторонами укладено договори оренди, тобто виникли взаємні майнові права і обов`язки, що притаманне для цивільних (господарських) правовідносин. Така правова позиція висловлена Великою Палатою Верховного Суду у постановах від 03 квітня 2018 року у справі 761/33504/14-а (провадження N 11-99апп18), від 15 квітня 2018 року у справі N 809/739/17 (провадження N 11-252апп18), від 24 квітня 2018 року у справі N 825/478/17 (провадження N 11-230цс18), від 25 квітня 2018 року у справі N 552/9255/15-а (провадження N 11-168апп18), від 20 червня 2018 року у справі N 802/307/17-а (провадження N 11-320апп18), від 20 червня 2018 року у справі N 750/3322/17 (провадження N 14-110цс18) та від 21 листопада 2018 року у справі N 530/212/17 (провадження N 14-330цс18). Разом з цим, спірні рішення Одеської міської ради є актами індивідуальної дії, стосуються ТОВ «Аркадія Сіті» та створюють правові наслідки лише для Товариства, і вичерпали свою дію фактом надання згоди на розробку проекту землеустрою, щодо відведення земельної ділянки, які розроблені та затверджені, а право оренди зареєстровано у встановленому законом порядку. Слід зазначити, що згідно зі ст. 55 Конституції України кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань. Конституційний Суд України неодноразово розглядав питання тлумачення ч. 2 ст. 55 Конституції України (п. 1 резолютивної частини Рішення № 6-зп від 25 листопада 1997 року; п. 1 резолютивної частини Рішення № 9-зп від 25 грудня 1997 року; та п. 1 резолютивної частини Рішення №19-рп/2011 від 14 грудня 2011 року). У рішенні № 19-рп/2011 від 14 грудня 2011 року Конституційний Суд України зазначив, що права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст спрямованість діяльності держави (ч. 2 ст. 3 Конституції України). Для здійснення такої діяльності органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові і службові особи наділені публічною владою, тобто мають реальну можливість на підставі повноважень, встановлених Конституцією і законами України, приймати рішення чи вчиняти певні дії. Особа, стосовно якої суб`єкт владних повноважень прийняв рішення, вчинив дію чи допустив бездіяльність, має право на захист. Отже системне тлумачення ст. 55 Конституції України дозволяє дійти висновку, що ч. 2 цієї статті гарантує «кожному» захист «своїх прав», які були порушені органами державної влади, місцевого самоврядування, посадовими і службовими особами. Саме в такому значенні сформульовано ч. 3, 5 та 6 ст. 55 Конституції України. Таким чином суд доходить до висновку, що у справі, яка розглядається, орган місцевого самоврядування, реалізуючи право розпорядження земельною ділянкою, відповідно до статті 5 ЗК України має рівні права з громадянами та юридичними особами, з якими він вступає у відносини щодо володіння, користування і розпорядження землею, тобто є рівноправним суб`єктом земельних відносин. У цьому спорі учасники земельних відносин не підпорядковані один одному, а отже, суб`єкт владних повноважень - орган місцевого самоврядування - владних управлінських функцій не здійснював. Саме до таких висновків дійшла в Постанові Велика палата Верховного суду, від 12.02.2019, № 905/2765/17|12-230гс18,. Таким чином, обов`язковою умовою надання правового захисту судом є наявність відповідного порушення суб`єктом владних повноважень прав, свобод або інтересів особи на момент її звернення до суду. Порушення має бути реальним, стосуватися (зачіпати) зазвичай індивідуально виражених прав чи інтересів особи, яка стверджує про їх порушення. Відповідно до статті 15 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. За змістом статті 4 Цивільного процесуального кодексу України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Водночас суб`єктивна оцінка порушення права не є абсолютною. У деяких випадках сам законодавець визначає коло осіб, права яких можуть бути порушені внаслідок бездіяльності, вчинення суб`єктом владних повноважень певних дій чи прийняття актів, правомірно обмежуючи право інших осіб на звернення до суду по захисту порушення прав, свобод або інтересів. Отже, зміст суб`єктивного права, про порушення якого стверджується в позовній заяві, міркування, висловлені на їх підтвердження, дійсний характер (природа) дій, які позивачем кваліфікуються як порушення його права, розуміння того, що захист прав та інтересів членів територіальної громади повинен мати на меті саме забезпечення їх дієвості і результативності, і не прагнути інших цілей, дає підстави вважати, що захист заявленого позивачем права знаходиться поза межами правовідносин, які виникли у зв`язку з реалізацією Одеською міською радою наданих їй на підставі закону прямих повноважень, в межах яких і були прийнятті оскаржувані рішення, а у подальшому між відповідачами було укладено договір оренди земельної ділянки. З аналізу вищезазначених норм, слідує, що під час розгляду справи позивач повинен довести, а суд встановити факти або обставини, які б свідчили про порушення індивідуально виражених прав чи інтересів позивача (як то наприклад права власності чи права користування спірною земельною ділянкою) з боку відповідача, внаслідок прийняття оскаржуваного рішення. Такий висновок узгоджується з правовою позицією Верховного Суду від 11 квітня 2018 року у справі №363/3414/13-а. При цьому суд зауважує, що предметом спору є визнання незаконними рішень Одеської міської ради, визнання недійсним договору оренди земельної ділянки та як наслідок демонтаж шлагбаума, що має цивільно-правову природу. Згідно із частинами першою та четвертою статті 11 Цивільного кодексу України (далі ЦК України) цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. У випадках, установлених актами цивільного законодавства, цивільні права та обов`язки виникають безпосередньо з актів органів державної влади, органів влади Автономної Республіки Крим або органів місцевого самоврядування. Цивільні права та інтереси суд може захистити в спосіб визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб (пункт 10 частини другої статті 16 ЦК України). Водночас правовідносини щодо володіння, користування і розпорядження землею регулюються, зокрема, приписами ЗК України, а також прийнятими відповідно до нього нормативно-правовими актами. Частиною першою статті 122 ЗК України визначено, що сільські, селищні, міські ради передають земельні ділянки у власність або у користування із земель комунальної власності відповідних територіальних громад для всіх потреб. За правилами частини першої статті 123 ЗК України надання земельних ділянок комунальної власності у користування здійснюється, зокрема, органами місцевого самоврядування на підставі проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок у випадках, передбачених законом, або на підставі технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості). При цьому розроблення такої документації здійснюється на підставі дозволу, наданого органом місцевого самоврядування, відповідно до повноважень, передбачених статтею 122 цього Кодексу. Особа, зацікавлена в одержанні у користування земельної ділянки із земель державної або комунальної власності за проектом землеустрою щодо її відведення, звертається з клопотанням про надання дозволу на його розробку до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, які відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, передають у власність або користування такі земельні ділянки (частина друга статті 123 ЗК України). Однак, позивачем не доведено, і не надано доказів, що оскаржувані рішення органу місцевого самоврядування стосувались його прав і інтересів в момент прийняття, що він має право користування або право власності на тій самій земельній ділянці, яке підлягає захисту, або він є суб`єктами правовідносин у яких застосовано цей акт, тому враховуючи викладене, суд вважає, що рішення Одеської міської ради не порушують законних прав, свобод та інтересів позивача. Виходячи з викладеного, оскільки позивач не є суб`єктом правовідносин, які склались в результаті прийняття оскаржуваних рішень ОМР, відповідно і дані рішення не можуть порушувати прав, свобод чи інтересів позивача. Позивач, звертаючись до суду з даним позовом посилався на те, що як мешканець територіальної громади м.Одеси має право на отримання в користування і розпорядитися на рівних умовах з іншими суб`єктами землекористування земельною ділянкою що була надана Одеською міською радою в оренду ТОВ «Аркадія-Сіті». Позивач зазначав, що вказані рішення було прийнято з порушенням вимог чинного законодавства України, а отже є незаконним. Право на оскарження рішень органів місцевого самоврядування мають особи, щодо яких застосовано відповідне рішення, а також особи, які є суб`єктами правовідносин, де застосовуються прийняті органами місцевого самоврядування акти. Відсутність порушеного права та неправильний спосіб захисту встановлюються при розгляді справи по суті і є підставою для прийняття судом рішення про відмову в позові. Окрім того, слід звернути увагу на те, що процесуальний закон вимагає, щоб у позовній заяві про оскарження нормативно - правового акта позивач обґрунтував свою належність до суб`єктів правовідносин, у яких застосовується або буде застосовано цей акт. Звертаючись до суду із позовом щодо законності правового акта суб`єкта владних повноважень, позивач також повинен пояснити, які правові наслідки безпосередньо для нього породжує оскаржуване рішення. Проте до суду з цього приводу не надано жодного належного доказу щодо бажання позивача отримати в оренду дану земельну ділянку, а саме звернення до Одеської міської ради, щодо отримання в оренду або користування земельну ділянку. Крім того доводи позивача про те, що особа, яка є членом територіальної громади, має право самостійно, в індивідуальному порядку звертатись до суду з позовом на захист прав та інтересів усієї територіальної громади, апеляційний суд вважає безпідставними, з огляду на таке. Згідно з ч.3 ст. 140 Конституції України місцеве самоврядування здійснюється територіальною громадою в порядку, встановленому законом, як безпосередньо, так і через органи місцевого самоврядування: сільські, селищні, міські ради та їх виконавчі органи. Як видно з наведеної конституційно-правової норми місцеве самоврядування здійснюється в Україні двома способами: безпосередньо територіальною громадою та через органи місцевого самоврядування. Спеціальним законом, який регулює порядок здійснення територіальною громадою місцевого самоврядування, є Закон України «Про місцеве самоврядування в Україні». Саме цим Законом передбачені форми безпосередньої участі членів відповідної територіальної громади у вирішенні певних питань місцевого значення. Такими формами є: місцевий референдум (ст. 7 Закону); загальні збори громадян (ст. 8 Закону); місцеві ініціативи (ст. 9 Закону); громадські слухання (ст. 13 Закону); органи самоорганізації населення (ст. 14 Закону). Отже, Закон України «Про місцеве самоврядування в Україні» не містить норми, яка б надавала право окремому члену територіальної громади на власний розсуд діяти від імені та в інтересах всієї громади, у тому числі шляхом звернення до суду з відповідним позовом. Позивач, як член територіальної громади м. Одеси, дійсно вправі вирішувати певні питання місцевого значення, але виключно тими способами, які встановлені Законом України «Про місцеве самоврядування в Україні», наприклад, шляхом участі у місцевому референдумі, загальних зборах громадян тощо. Представляти відповідні територіальні громади, здійснювати від їх імені та в їх інтересах повноваження та функції місцевого самоврядування вправі лише сільські, селищні та міські ради як представницькі органи місцевого самоврядування (ст. 10 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні»). Позивач, як член територіальної громади, не наділений чинним законодавством України повноваженнями виступати від імені та в інтересах усієї громади, у тому числі шляхом звернення до суду. Таким чином, враховуючи, що [PERSON] за допомогою належних та допустимих доказів не було доведено порушення будь-яких його прав чи інтересів, як члена територіальної громади оскарженими рішеннями ОМР і громадянина, тому суд вважає що слід відмовити в задоволенні позовних вимог щодо визнання незаконними рішень ОМР №6789-VI від 10.06.2015р. та №7051-VI від 10.09.2015р.. Що стосується визнання недійсним договору оренди земельної ділянки. Частиною першою статті 2 ЗУ "Про оренду землі" передбачено, що відносини, пов`язані з орендою землі, регулюються ЗК України, ЦК України, цим Законом, законами України, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до них, а також договором оренди землі. За приписами статті 1 ЗУ "Про оренду землі", яка кореспондується з положеннями частини першої статті 93 ЗК України, орендою землі є засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для проведення підприємницької та інших видів діяльності. Відповідно до статті 13 ЗУ "Про оренду землі" договір оренди землі це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства. Відповідно до пункту 3 частини першої статті 15 ЗУ "Про оренду землі" істотними умовами договору оренди землі є, зокрема, орендна плата із зазначенням її розміру, індексації, форм платежу, строків, порядку її внесення і перегляду та відповідальності за її несплату. Положеннями статей 24, 25 ЗУ "Про оренду землі" визначено права та обов`язки орендодавця і орендаря, а саме: орендодавець має право вимагати від орендаря, зокрема, використання земельної ділянки за цільовим призначенням згідно з договором оренди; своєчасного внесення орендної плати. Орендар, у свою чергу, має право самостійно господарювати на землі з дотриманням умов договору оренди землі, за письмовою згодою орендодавця зводити в установленому законодавством порядку жилі, виробничі, культурно-побутові та інші будівлі і споруди та закладати багаторічні насадження та зобов`язаний приступати до використання земельної ділянки в строки, встановлені договором оренди землі, зареєстрованим в установленому законом порядку. Докази, що свідчили б про невідповідність вимогам чинного законодавства документації землеустрою щодо відведення земельної ділянки в матеріалах справи відсутні. Разом з цим, використання ТОВ «Аркадія Сіті» земельної ділянки для тимчасового зберігання транспортних засобів не суперечить умовам договору оренди та її цільовому призначенню. Така передача земельної ділянки не свідчить про її використання не за призначенням. Положення пункту 8.2 договору оренди, на які посилається позивач, стосуються лише обмежень господарської діяльності, передбачених ст. 87 Водного кодексу України, а тому доводи позивача щодо заборони здійснення будь-якої господарської діяльності не є обґрунтованими. Що стосується визнання угоди недійсною, то у даному випадку суд вважає, що визнання угоди недійсною є одним зі способів захисту прав на землю, передбаченим частиною третьою статті 152 Земельного кодексу України. Відповідно із частиною 1 статті 202 Цивільного кодексу України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Відповідно до частини 3 статті 203 Цивільного кодексу України волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Як вольова дія, правочин являє собою поєднання волі та волевиявлення. Воля сторін полягає в їхній згоді взяти на себе певні обов`язки, вона повинна бути взаємною, двосторонньою і спрямованою на досягнення мети, досягнення якої і стало результатом підписання між Одеською міською радою та ТОВ «Аркадія - Сіті» договору оренди землі, у якому сторони дійшли згоди по всім його істотнім умовам визначеним статтею 15 Закону України «Про оренду землі». Вказаний договір укладено у письмовій формі, нотаріально посвідчено, та зареєстровано у спосіб передбачений чинним законодавством України. За положеннями частини першої статті 203, частини першої статті 215 Цивільного кодексу України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Отже з огляду на викладене, порушень наведених вище норм при укладені договору його сторони не вчиняли. Як вбачається з матеріалів справи, підставою для визнання договору оренди недійсним позивач зазначає незаконність прийнятих ОМР рішень №6789 та №7051, оскільки ці рішення є правовою підставою для укладання договору оренди, а сам договір оренди є їх безпосереднім наслідком. Враховуючи, що судом відмовлено у задоволенні позовних вимог в частині визнання незаконним рішення Одеської міської ради № 6789-VI від 10.06.2015 р. та незаконним рішення Одеської міської ради №7051-VI від 10.09.2015 р., тому суд вважає що підстав для визнання недійсним договору оренди землі від 13 листопада 2015 року, укладеного між Одеською міською радою та ТОВ « Аркадія -сіті», посвідченого приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Чужовською Н.Ю, зареєстрованого в реєстрі № 3465, у суду також немає. Щодо вимоги про зобов`язання не чинити перешкоди у безоплатному проїзді по [ADDRESS] в м.Одесі через земельну ділянку кадастровий номер [NUMBER] площею 0,5691 га та стоянки автомобіля на проїзній частині [ADDRESS] шляхом демонтажу пропускних шлагбаумів на в`їзді на стоянку на [ADDRESS] в м.Одесі та на виїзді зі стоянки по [ADDRESS] в м.Одесі: Суд критично оцінює надані позивачем у якості доказу перешкоджання у безоплатному проїзді по [ADDRESS], копії чеків за платну стоянку від 06.03.2017 року та від 07.01.2018 року та аудіо-відео запис про перешкоджання позивачу у вільному проїзді по [ADDRESS]. Як вбачається з договору оренди сторонами договору було передбачено право громадян на безперешкодний прохід та проїзд на велосипеді по всій площі земельної ділянки що зазначена у договорі. Таким чином суд не вбачає порушенням прав позивача спірним договором оренди. Крім того, чеки та аудіо-відео запису не містить інформацію щодо предмета доказування - визнання незаконними рішень Одеської міської ради та недійсним договору оренди земельної ділянки, оскільки з пояснень в судовому засіданні сторін судом встановлено, що події на відео відбувались біля шлагбаума, який встановлено не на спірній земельній ділянці, а облаштований перед ним, тобто на [ADDRESS] в м.Одесі, і таке перешкоджання у проїзді позивачу відбулось після подачі до суду позову, а саме 25.02.2018р., вказаний доказ суд оцінює неналежним доказом у розумінні статті 77 Цивільного процесуального кодексу України. При цьому судом не встановлено будь-яких дій або бездіяльності з боку Одеської міської ради у перешкоджанні проїзду. Тому суд не вбачає підстав для задоволення позову в цій частині щодо до Одеської міської ради. Проте з наданих позивачем суду чеків за 06.03.2017р., 07.01.2018р. вбачається що останні видані ТОВ «АРКАДІЯ-СІТІ» (код 37812482) як паркувальний талон за платну стоянку з зазначенням (в`їзд + 1 час) = 20 грн. В своїх поясненнях позивач вказував що конфлікт 25.02.2018р. а також і до подачі позову в суду виник саме з приводу незгоди його оплатити за проїзд з [ADDRESS] на [ADDRESS] При цьому суду не надано відомостей та доказів що ТОВ «АРКАДІЯ-СІТІ», який є співвідповідачем за позовом, має право розташування та експлуатації на земельній ділянки для паркування транспортних засобів та надання платних послуг з паркування транспортних засобів. Згідно листа Департаменту транспорту, зв`язку та організації дорожнього руху Одеської міської ради від 27.03.2017 року (т.1, а.с.19), вбачається, що КП «Одестранспрарксервіс» договорів балансоутримання місць для паркування транспортних засобів за вказаною в запиті адресою із ТОВ «Аркадія-Сіті» не укладався. Що стосується вимог до ТОВ «АРКАДІЯ-СІТІ», то суд вбачає що такі вимоги позивачем пред`явлення як похідні вимоги що випливають з визнанням незаконними рішень ОМР, проте такі рішення не стосуються земельної ділянки на якій облаштовано шлагбаум ([ADDRESS]), у зв`язку з чим суд також не вбачає підстав для задоволення вимог до ТОВ «АРКАДІЯ-СІТІ». Згідно зі ст. 13 Цивільного процесуального кодексу України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ст. ст. 81 Цивільного процесуального кодексу України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається в обґрунтування своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ч.1 ст. 89 Цивільного процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Outcome: dismissed