Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-19 00:00:00

У поданому [PERSON] до суду позові по спору, виниклому до Українського державного підприємства поштового зв'язку «Укрпошта», Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Приватбанк», Публічного акціонерного товариства «Державний Ощадбанк України», Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації «Донецькоблгаз», позивач просить: визнати дії УДППЗ «Укрпошта», ПАТ «Державний Ощадбанк України», та ПАТ «Комерційний банк «Приватбанк» неправомірними з приводу стягнення додаткових сум за виконання банківських операцій; стягнути з УДППЗ «Укрпошта» матеріальну шкоду в сумі 14 грн. та моральну шкоду в розмірі 5 мінімальних заробітних плат; стягнути з Публічного акціонерного товариства «Державний Ощадбанк України» матеріальну шкоду в сумі 3 грн. та моральну шкоду в розмірі 5 мінімальних заробітних плат; стягнути з Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Приватбанк» матеріальну шкоду в сумі 9 грн. та моральну шкоду в розмірі 5 мінімальних заробітних плат; рекомендувати Публічному акціонерному товариству по газопостачанню та газифікації «Донецькоблгаз» розібратися в причині односторонньої відмові від виконання умов договору с УДППЗ «Укрпошта» в питаннях сплати платежів за використаний газ, пославшись на таке: Він є споживачем послуг по газопостачанню, які надає йому Костянтинівське управління Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації «Донецькоблгаз». Комунальні послуги, в тому числі й послуги з газопостачання, він постійно сплачував через поштове відділення № 13 м. Костянтинівки УДППЗ «Укрпошта» без оплати комісійних платежів. Але, починаючи з квітня 2015 року, поштове відділення почало стягувати комісійний збір за проведення такої фінансової операції у розмірі 1,5% від суми платежів за газопостачання. За період з березня 2015 року по вересень 2015 року він сплатив за послуги 14 грн. На його письмове звернення до УДППЗ «Укрпошта» останнє йому повідомило, що співвідповідач з вересня 2013 року в односторонньому порядку розірвав договір на оплату послуг за приймання платежів від населення за газопостачання. В той же час, у відповідності до п.7 Порядку проведення розрахунків за природній газ, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України № 247 від 26 березня 2008 року, оплата послуг при прийманні платежів від населення банківськими установами та підприємствами поштового зв'язку повинна здійснюватись газопостачальними організаціями. Також, при оплаті послуг за використаний газ Костянтинівське відділення «Ощадбанк» та ПАТ «Приватбанк» почали стягувати з нього комісійний збір за проведення банківських операцій. Вважає, що відповідачами порушені його права у відповідності до вимог Закону України «Про захист прав споживачів». Крім того, внаслідок неправомірних дії відповідачів, від постійних стресів, які продовжуються з квітня 2015 року по теперішній час, його стан здоров'я значно погіршився, він вимушений був звертатися за медичною допомогою, проходив стаціонарне лікування в госпіталі м. Св'ятогірськ, с. Циблі Переяслів Хмельницького району, а також смт. Пуща Водиця Київської області, санаторії «Батьківщина» м. Трускавець. Зазначеними обставинами йому спричинена моральна шкода. У судовому засіданні позивач позов підтримав за наведених підстав, просив його задовольнити у повному обсязі. Представник позивача [PERSON] в судовому засіданні підтримав позов свого довірителя [PERSON] за наведених останнім підстав, просив задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. Представник відповідача Українського державного підприємства поштового зв'язку «Укрпошта», Незнамова С.М. в судовому засіданні заперечувала проти позовних за таких підстав. Приймання платежів від населення без стягування комісійної винагороди здійснюється відділеннями поштового зв'язку лише за наявності договорів із підприємствами, на рахунок яких приймаються платежі. Оплату винагороди УДППЗ «Укрпошта» за послуги по прийманню платежів здійснювали підприємства, на рахунок яких приймались платежі. За ініціативою комунальних водопостачальних, газопостачальних, енергопостачальних підприємств договори було розірвано, тому приймання платежів здійснюється на без договірних умовах, тобто оплата послуг здійснюється споживачем згідно із затвердженими УДППЗ «Укрпошта» тарифами на послуги з приймання платежів. Також вважає, що позивачем не обґрунтовано заподіяння йому моральної шкоди, не надано належних та допустимих доказів, які підтверджують заподіяну йому моральної шкоди. Просила в задоволенні позовних вимог відмовити. Представник відповідача Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Приватбанк», Захаров М.І. в судове засідання не з'явився, надав суду заяву про розгляд справи без його участі та письмові заперечення, в яких зауважив на такому. Банк - це кредитно-фінансова установа, яка здійснює грошові розрахунки, акумулює грошові кошти та інші цінності, надає кредити та здійснює інші послуги за фінансовими операціями. Банківська комісія - це винагорода за здійснення банком банківських операцій. Правова основа комісійної винагороди за банківські послуги - договір, за яким одна сторона - банк, зобов'язується здійснювати банківські операції від свого імені в інтересах клієнтів, які, в свою чергу, беруть на себе зобов'язання за здійснення цих операцій сплачувати на користь банку комісійну винагороду за банківські послуги згідно банківських тарифів. Звертаючись до банку за послугами, клієнт погоджується з Умовами та правилами надання банківських послуг ПАТ КБ «Приватбанк», які розміщені на офіційному сайті за адресою: www.privatbank.ua. Відповідно до п. 3.1.1.1 Умов і правил надання банківських послуг банк здійснює розрахунково-касове обслуговування клієнта на підставі чинного законодавства, цих Умов і Правил, Договору банківського обслуговування, внутрішніх правил здійснення безготівкових розрахунків. Згідно з п. 3.1.1.8 Умов і правил надання банківських послуг оплата за виконання банком операцій здійснюється відповідно до діючих тарифів банку. Пунктом 3.1.1.9 Умов і правил надання банківських послуг передбачено, що інформація про діючі тарифи і зміни у них розміщується на Дошці оголошень в операційному залі банку та/або через сайт банку. Щодо вимоги відшкодування моральної шкоди, вважає, що позивачем не доведено та не надано доказів, що підтверджують наявність такої шкоди, протиправність діяння, що її спричинила, наявність причинного зв'язку між моральною шкодою та протиправними діями, що її спричинили, та вини відповідача в спричиненні вказаної шкоди, а тому просив в задоволенні позовних вимог відмовити. Представник відповідача Публічного акціонерного товариства «Державний Ощадбанк України» Карапетян А.Р. в судове засідання не з'явився, надав клопотання про розгляд справи без його участі та письмові заперечення, в яких зауважив на такому. Згідно ст.1089 ЦК України, за платіжним дорученням банк зобов'язується за дорученням платника за рахунок грошових коштів, що розміщені на його рахунку у цьому банку, переказати певну грошову суму на рахунок визначеної платником особи (одержувача) у цьому чи в іншому банку у строк, встановлений законом або банківськими правилами, якщо інший строк не передбачений договором або звичаями ділового обороту. Положення цієї норми застосовуються також до відносин, пов'язаних із перерахуванням грошових коштів через банк особою, яка не має рахунка у цьому банку, якщо інше не встановлено законом, банківськими правилами або не впливає із суті відносин. Таким чином, банк не мав права при зверненні позивача перерахувати плату за газопостачання, відмовити йому. Крім того, при визначенні комісій за здійснення банківських послуг позивачу було повідомлено про розмір комісії банка шляхом надання останньому відповідної квитанції, при отриманні якої позивачем фактично було надано згоду на здійснення банківської операції на певних умовах, в тому числі і на сплату комісії в розмірі 3,00 грн. Щодо стягнення моральної шкоди, вважає, що позивачем не надано жодного доказу на підтвердження спричинення йому шкоди. Просив в задоволенні позовних вимог відмовити за безпідставністю. Представник відповідача Публічного акціонерного товариства «Державний Ощадбанк України» Ткач Г.В. в судовому засіданні заперечувала проти позовних вимог, додатково зауваживши на такому: Установи АТ «Ощадбанк» надають банківські послуги, зокрема з приймання платежів від населення, в тому числі за природний газ, відповідно до вимог чинного законодавства України на платній основі, виходячи з собівартості таких послуг на умовах відповідних договорів, укладених між АТ «Ощадбанк» та клієнтами, та/або без укладання таких договорів за умови сплати комісії платниками - фізичними особами на загальних підставах відповідно до тарифів за послуги АТ «Ощадбанк». Статтею 53 Закону України «Про банки та банківську діяльність» визначено, що банкам забороняється встановлювати комісійну винагороду на рівні нижче собівартості банківської послуги в цьому банку. З метою уникнення порушення вимог чинного законодавства, банк був змушений впровадити додаткову комісійну винагороду з платників - фізичних осіб у розмірі 3 грн. за платіж. Зауважила, що в інформаційно-платіжних терміналах АТ «Ощадбанк» тариф за приймання платежів за газ встановлено на рівні 0,00грн. Тим самим АТ «Ощадбанк» заохочує клієнтів користуватися сучасними технічними засобами та дає можливість провести оплату за газ без додаткових комісій. Структура витрат банку встановлюється Методикою визначення собівартості послуг, які надаються в установах АТ «Ощадбанк» на комісійній основі, затвердженою постановою правління АТ «Ощадбанк» від 12 липня 2007 року № 206. Згідно із зазначеною Методикою собівартість будь-якої операції визначається як добуток собівартості однієї хвилини робочого часу та тривалості виконання операції, починаючи від її ініціації до повного завершення (реєстрації в регістрах бухгалтерського обліку та відправки коштів одержувачу). Розрахунок собівартості здійснюється за послугами, за якими визначена середня тривалість виконання складових послуги (операцій) операційно-касовими працівниками (працівниками, що безпосередньо виконують розрахунково-касові операції з обслуговування клієнтів). Собівартість послуг згідно з Методикою розраховується щоквартально. Розрахунок собівартості операції з приймання платежів від населення станом на 01 жовтня 2015 року разом із службовою запискою Департаменту роздрібного бізнесу № 11/3-30/2374/1 від 20.11.2015 «Про внесення питання на розгляд КТПП АТ «Ощадбанк», якими обґрунтовується встановлення тарифу за послугу банку - приймання платежів за спожитий природний газ на користь газопостачальних підприємств та їх структурних підрозділів у розмірі 3,00 грн. за платіж, та затвердження тарифу для обслуговування газопостачальних підприємств та їх структурних підрозділів, з якими укладені договори з приймання платежів від побутових споживачів установами АТ «Ощадбанк» на рівні 0,3% від загальної суми коштів, що надійшли від побутових споживачів на поточні рахунки із спеціальним режимом використання, відкриті газопостачальним підприємствам, стало підставою для прийняття з цього питання рішення Комітетом тарифної та продуктової політики АТ «Ощадбанк». Щодо стягнення моральної шкоди, вважає, що позивачем не надано жодних доказів щодо понесення ним моральних чи фізичних страждань внаслідок протиправних дій відповідача, не доведена вина відповідача, а також не надано жодних доказів щодо причинно-наслідкового зв'язку, відповідно до якого повинно бути доказано, що саме неправомірні дії відповідача, а ні щось інше, спричинили моральні страждання позивачу та погіршення стану його здоров'я. Просила в задоволенні позовних вимог відмовити. Представники співвідповідача Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації «Донецькоблгаз» Янинович М.М. та Чернопис А.І. в судовому засіданні заперечували проти позовних вимог, надали письмові заперечення, в яких зауважили на такому. Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 30 вересня 2015 року № 792 «Про забезпечення розрахунків за спожитий природній газ» визначено, що споживачі оплачують вартість спожитого ними природного газу шляхом перерахування коштів виключно на поточні рахунки із спеціальним режимом використання, відкриті в установах уповноваженого банку газопостачальними підприємствами. Пунктом 2 зазначеної постанови визначені уповноважені банки, які обслуговуються поточні рахунки із спеціальним режимом використання постачальників природного газу, та їх структурних підрозділів, а також оптових продавців, що здійснюють продаж природного газу таким постачальникам для виконання спеціальних обов'язків, покладених на таких продавців, Відкрите акціонерне товариство «Державний ощадний банк України», Публічне акціонерне товариство «Укргазбанк» та Публічне акціонерне товариство «Державний експортно-імпортний банк України». Між ПАТ «Донецькоблгаз» та АТ «Державний ощадний банк України» укладений договір та додатковий договір про прийом платежів від населення та узгоджено розмір комісійної винагороди у відповідності до пункту 9 постанови 0,3%. Такий договір був укладений і з «Укрпоштою», але підприємства поштового зв'язку, починаючи з 2015 року, в односторонньому порядку почали стягувати з платників послуг газопостачання комісійну винагороду, посилаючись на відсутність перерахувань такої винагороди з ПАТ «Донецькоблгаз». Просили в задоволенні позовних вимог відмовити. Заслухавши сторони, дослідивши письмові докази по справі, суд дістає таких висновків. Судом встановлено, що між [PERSON] і ПАТ по газопостачанню та газифікації «Донецькоблгаз» укладений договір від 17.03.2011 р. про надання послуг із газопостачання. Відповідно до п.п. 2 п.30 вказаного Договору виконавець зобов'язаний публікувати в засобах масової інформації та повідомляти письмово у місцях здійснення оплати послуг з газопостачання інформацію про зміну роздрібних цін на газ за п'ять днів до введення їх у дію та перелік послуг, що надаються споживачеві за рахунок коштів виконавця. Зазначені обставини встановлені чинним рішенням Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 13.04.2016 р. і в силу ч.3 ст.61 ЦПК України не підлягають доказуванню (а.с.173-175). Згідно з квитанцією № 85 від 05 травня 2015 року, [PERSON] через відділення УДППЗ «Укрпошта» сплачено кошти за отримання послуг з газопостачання в розмірі 1,00 грн. шляхом перерахування на рахунок № [NUMBER]. Згідно з цією ж квитанцією позивачем сплачено 2,00 грн., де в призначенні платежу зазначено: «Комісія за газ». Згідно з квитанцією № 207 від 23 червня 2015 року, [PERSON] через відділення УДППЗ «Укрпошта» сплачено кошти за отримання послуг з газопостачання в розмірі 1,00 грн. шляхом перерахування на рахунок № [NUMBER]. Згідно з цією ж квитанцією позивачем сплачено 2,00 грн., де в призначенні платежу зазначено: «Комісія за газ». Згідно з квитанцією № 83 від 21 липня 2015 року, [PERSON] через відділення УДППЗ «Укрпошта» сплачено кошти за отримання послуг з газопостачання в розмірі 1,00 грн. шляхом перерахування на рахунок № [NUMBER]. Згідно з цією ж квитанцією позивачем сплачено 2,00 грн., де в призначенні платежу зазначено: «Комісія за газ». Згідно з квитанцією № 11 від 28 серпня 2015 року, [PERSON] через відділення УДППЗ «Укрпошта» сплачено кошти за отримання послуг з газопостачання в розмірі 1,00 грн. шляхом перерахування на рахунок № [NUMBER]. Згідно з цією ж квитанцією позивачем сплачено 2,00 грн., де в призначенні платежу зазначено: «Комісія за газ». Згідно з квитанцією № 109 від 26 вересня 2015 року, [PERSON] через відділення УДППЗ «Укрпошта» сплачено кошти за отримання послуг з газопостачання в розмірі 2,00 грн. шляхом перерахування на рахунок № [NUMBER]. Згідно з цією ж квитанцією позивачем сплачено 3,00 грн., де в призначенні платежу зазначено: «Комісія за газ». Згідно з квитанцією № 169 від 17 жовтня 2015 року, [PERSON] через відділення УДППЗ «Укрпошта» сплачено кошти за отримання послуг з газопостачання в розмірі 2,00 грн. шляхом перерахування на рахунок № [NUMBER]. Згідно з цією ж квитанцією позивачем сплачено 3,00 грн., де в призначенні платежу зазначено: «Комісія за газ». Копії зазначених квитанцій - на а.с.151-153. Згідно з квитанцією № 77/КЗ від 28.04.2016 р. позивачем через відділення АТ «Ощадбанк» за перерахування грошових коштів за отримання послуг з газопостачання сплачено 3,00 грн. комісійних (а.с.9). Згідно з квитанціями на а.с.9а позивачем через відділення ПАТ КБ «Приватбанк» за перерахування грошових коштів за отримання послуг з газопостачання сплачено по 3,00 грн. комісійних за кожною з квитанцій, що загалом склало 9 грн. Вирішуючи питання щодо обґрунтованості заявлених позовних вимог, суд виходив з такого: Відповідно до ст.4 ЦК України постанови Кабінету Міністрів України є актами цивільного законодавства. Згідно зі ст.5 ЦК України акти цивільного законодавства регулюють відносини, які виникли з дня набрання ними чинності. Якщо цивільні відносини виникли раніше і регулювалися актом цивільного законодавства, який втратив чинність, новий акт цивільного законодавства застосовується до прав та обов'язків, що виникли з моменту набрання ним чинності. Відповідно до п.1 постанови Кабінету Міністрів України № 247 від 26.03.2008 р. «Про вдосконалення порядку розрахунків за спожитий природний газ», що діяла на час перерахування позивачем грошових коштів за користування природним газом 05.05.2015 р. - 26.09.2015 р., визначено уповноваженими банками, які обслуговують поточні рахунки із спеціальним режимом використання гарантованих постачальників та їх структурних підрозділів, а також підприємств, що здійснюють продаж природного газу газопостачальним підприємствам, Відкрите акціонерне товариство "Державний ощадний банк України", Публічне акціонерне товариство акціонерний банк "Укргазбанк" та Публічне акціонерне товариство "Державний експортно-імпортний банк України. Відповідно до Порядку проведення розрахунків за природний газ, затвердженого Постановою КМУ №247 від 26.03.2008 р. «Про вдосконалення порядку розрахунків за спожитий природний газ», - усі категорії споживачів оплачують вартість спожитого ними природного газу шляхом перерахування коштів на поточні рахунки із спеціальним режимом використання (далі - поточні рахунки), відкриті в установах відкритого акціонерного товариства "Державний ощадний банк України" або публічного акціонерного товариства "Державний експортно-імпортний банк України", або публічного акціонерного товариства акціонерний банк "Укргазбанк (далі - уповноважений банк) гарантованими постачальниками (далі - газопостачальні підприємства) та їх структурними підрозділами для зарахування коштів, що надходять за спожитий природний газ (п.5). Оплата послуг щодо приймання платежів від населення банківськими установами та підприємствами поштового зв'язку здійснюється газопостачальними підприємствами виключно з їх поточних рахунків, які не є поточними рахунками із спеціальним режимом використання, у розмірі, що не перевищує 1 відсоток загальної суми коштів, що надійшли від населення на поточні рахунки, відкриті газопостачальними підприємствами та їх структурними підрозділами (п.7). Пунктом 2 постанови Кабінету Міністрів України №792 від 30.09.2015 р. «Про забезпечення проведення розрахунків за спожитий природний газ», що діяла на час перерахування позивачем грошових коштів за користування природним газом, починаючи з 17.10.2015 р., визначено уповноваженими банками, які обслуговують поточні рахунки із спеціальним режимом використання постачальників природного газу, до спеціальних обов'язків яких включено обов'язок з постачання природного газу, та їх структурних підрозділів, а також оптових продавців, що здійснюють продаж природного газу таким постачальникам для виконання спеціальних обов'язків, покладених на таких продавців, відкрите акціонерне товариство "Державний ощадний банк України", публічне акціонерне товариство акціонерний банк "Укргазбанк" та публічне акціонерне товариство "Державний експортно-імпортний банк України". Відповідно до Порядку проведення розрахунків за природний газ, затвердженого Постановою КМУ №792 від 30.09.2015 р. «Про забезпечення проведення розрахунків за спожитий природний газ» споживачі оплачують вартість спожитого ними природного газу шляхом перерахування коштів виключно на поточні рахунки із спеціальним режимом використання, відкриті в установах уповноваженого банку газопостачальними підприємствами (п.2). Оплата послуг щодо приймання платежів від побутових споживачів банківськими установами та підприємствами поштового зв'язку здійснюється газопостачальними підприємствами виключно з їх поточних рахунків, які не є поточними рахунками із спеціальним режимом використання, у розмірі, що не перевищує 0,3 відсотка загальної суми коштів, що надійшли від побутових споживачів на поточні рахунки із спеціальним режимом використання, відкриті газопостачальними підприємствами (п.9). Оскільки Публічне акціонерне товариство «Комерційний банк «Приватбанк» постановою Кабінету Міністрів України № 247 від 26.03.2008 р. не визначено уповноваженим банком, який обслуговує поточні рахунки із спеціальним режимом використання гарантованих постачальників та їх структурних підрозділів, а також підприємств, що здійснюють продаж природного газу газопостачальним підприємствам, позов до цього відповідача є необґрунтованим і таким у задоволенні якого слід відмовити. Щодо позовних вимог до Українського державного підприємства поштового зв'язку «Укрпошта»: 01 грудня 2006 року між УДППЗ «Укрпошта» (в подальшому - «Банк») та ВАТ «Донецькоблгаз» (в подальшому - «Клієнт») було укладено Договір №51/99 «На приймання платежів від населення» (а.с.122), у відповідності до якого «Банк» приймає від фізичних осіб перерахування на адресу «Клієнта» готівкові кошти за послуги по поставці природного газу з ціллю перерахування отриманих сум на поточний рахунок «Клієнта» (п.1.1.). «Банк» має право отримувати комісійну винагороду за виконані роботи по прийманню платежів й перерахуванню засобів в розмірі 0,5% від отриманої суми (п.2.2.). «Банк» зобов'язується перераховувати прийняті за кожен день грошові суми загальною сумою на поточний рахунок «Клієнта» протягом 3-х банківських днів з моменту прийняття цих засобів за вирахуванням комісійної винагороди, передбаченої п.2.2. цього договору (п.2.3.). За умовами Договору його може бути розірвано будь-якою із сторін з повідомленням за місяць іншою стороною (п.122). Листом від 07.04.2015 р. за № 04/8-1067 (а.с.123) УДППЗ «Укрпошта» повідомила Костянтинівське управління по газопостачанню і газифікації, що за умови неперахування боргу по сплаті винагороди за надані послуги по прийому платежів у найкоротші строки з 01.05.2015 р. буде вважати Договір розірваним. Листом від 29.05.2015р. № 03/768 (а.с.124) Костянтинівське управляння по газопостачанню та газифікації направило на адресу УДППЗ «Укрпошта» Додаткову угоду від 26.05.2015 р. №1 про розірвання Договору від 01.12.2006 р. №51/99 «На приймання платежів від населення» (а.с.125 зворот), за п.1 якої Договір від 01.12.2006 р. №51/99 розривається з 26.05.2015 р. Виходячи з наведеного, суд дістає висновку, що при оплаті позивачем у відділенні УДППЗ «Укрпошта» послуг ПАТ по газопостачанню та газифікації «Донецькоблгаз» за спожитий природний газ 05.05.2015 р. УДППЗ «Укрпошта» не мала стягувати з нього комісійну винагороду, оскільки станом на цей час Договір між УДППЗ «Укрпошта» та ПАТ по газопостачанню та газифікації «Донецькоблгаз» від 01.12.2006 р. №51/99 за умовами цього Договору не було розірвано. В подальші періоди сплати 23.06.,21.07.,28.08.,26.09.,17.10.2015 р. у відсутність договору між УДППЗ «Укрпошта» та ПАТ по газопостачанню та газифікації «Донецькоблгаз» на приймання платежів від населення судом не встановлено порушення права позивача щодо отримання від нього комісійної винагороди за приймання платежів на оплату послуги за спожитий природний газ. Тож в частині вимог до УДППЗ «Укрпошта» позов підлягає частковому задоволенню та стягненню з відповідача на користь позивача 2 грн. Щодо позовних вимог до Публічного акціонерного товариства «Державний Ощадбанк України»: Відповідно до вимог ч.14 ст.47 Закону України «Про банки і банківську діяльність», банк самостійно встановлює процентні ставки та комісійну винагороду за надані послуги. Відповідно до ч.2 ст.53 зазначеного закону, банкам забороняється встановлювати процентні ставки та комісійні винагороди на рівні нижче собівартості банківських послуг у цьому банку. З цього приводу суд зважає на доводи сторони відповідача про те, що банк був змушений впровадити додаткову комісійну винагороду з платників - фізичних осіб у розмірі 3 грн. за платіж (не вище 0,3 відсотка загальної суми коштів, що надійшли від побутових споживачів - за Порядком проведення розрахунків за природний газ, затвердженого Постановою КМУ №792 від 30.09.2015 р. «Про забезпечення проведення розрахунків за спожитий природний газ») - з метою уникнення порушення вимог чинного законодавства. Крім того, [PERSON] здійснював оплату за отримані ним комунальні послуги, в тому числі за послуги з газопостачання, в обраній ним самостійно фінансовій установі, на запропонованих відповідачем умовах, без будь-якого примусу. При цьому позивач не був обмежений в праві скористуватися альтернативним способом здійснення платежів без додаткових комісій (за допомогою інформаційно-платіжних терміналів, або за допомогою банківської картки). Щодо позовних вимог визнання дій УДППЗ «Укрпошта», ПАТ «Державний Ощадбанк України», та ПАТ «Комерційний банк «Приватбанк» неправомірними, а також щодо позовних вимог до Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації «Донецькоблгаз»: У відповідності до ч.2 ст.16 ЦК України способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: 1) визнання права; 2) визнання правочину недійсним; 3) припинення дії, яка порушує право; 4) відновлення становища, яке існувало до порушення; 5) примусове виконання обов'язку в натурі; 6) зміна правовідношення; 7) припинення правовідношення; 8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; 9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди; 10) визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. Такий спосіб захисту порушеного права як визнання дій неправомірними, зокрема з приводу стягнення додаткових сум за виконання банківських операцій, а також такий спосіб захисту порушеного права як рекомендування вчинити певні дії, - діючи цивільним законодавством не передбачений. Тож у задоволенні позову в частині цих вимог слід відмовити. Щодо вимог відшкодування моральної шкоди: Відшкодування моральної шкоди, завданої споживачам, передбачено ст.4 Закону України «Про захист споживачів», відповідно до якої споживачі мають право на відшкодування майнової та моральної шкоди, завданої внаслідок недоліків продукції (дефекту продукції), відповідно до закону. Оскільки позивач настання моральної втрати пов'язує зі стягненням з нього додаткових сум комісійних при сплаті за комунальні послуги, немає законодавчо визначених підстав для задоволення позовних вимог в цій частині. За наведених підстав позов підлягає частковому задоволенню.

Outcome: partial