Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-16 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом, мотивуючи тим, що відповідач [PERSON] є власником земельної ділянки площею 3,915 га з кадастровим номером 3220485800:03:006:0010, яка розташована у межах Разаліївської сільської ради Білоцерківського району Київської області. [PERSON] 01.08.2015 року, уклав з ПОП «Агрофірма Узинська» договір оренди землі, за яким передав в оренду свою земельну ділянку строком на 10 років. 26.12.2015 року було проведено державну реєстрацію зазначеного права оренди. Орендодавець отримував орендну плату, а орендар відкрито використовував земельну ділянку за призначенням. 20.06.2017 року Міністерством юстиції було прийнято наказ № 1977/5 «Про скасування рішень про державну реєстрацію та їх обтяжень», відповідно до якого, того ж дня, в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно на підставі рішення № 35776855 від 20.06.2017 року Департаментом державної реєстрації Міністерства юстиції України, [PERSON] було скасовано запис про інше речове право № 12780845 від 26.12.2015року. Рішенням Окружного адміністративного суду м Києва від 20.04.2018 року, яке залишено в силі Верховним Судом 18.04.2019 року було визнано протиправним і скасовано наказ Міністерства юстиції України № 1977/5 від 20.06.2017 року, скасовано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, запис про скасування державної реєстрації права оренди позивача. Тобто, 18.04.2019 року в судовому порядку було відновлено порушене право оренди ПОП «Агрофірма Узинська» на вказану земельну ділянку, про що був обізнаний [PERSON] . Однак, 27.04.2019 року [PERSON] , уклав договір оренди № б\\н з ТОВ «РОЗА -Л» , предметом якого є його, таж сама земельна ділянка площею 3,915 га з кадастровим номером 3220485800:03:006:0010, яка розташована у межах Разаліївської сільської ради. Державний реєстратором КП «Перевага» Хоцінською А.М. 07.05.2019 року було зареєстровано даний договір оренди, що позивач ПОП «Агрофірма Узинська» вважає протиправним та просить суд : визнати недійсним договір оренди землі №б/н від 27.04.2019 року, укладений між [PERSON] та ТОВ «РОЗА-Л», предметом якого є земельна ділянка площею 3,915 га, з кадастровим номером 3220485800:03:006:0010, яка розташована на території Розаліївської сільської ради Білоцерківського району Київської області; скасувати в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно запис про реєстрацію іншого речового права № 31452003 від 04.05.2019 року на земельну ділянку з кадастровим номером 3220485800:03:006:0010, внесений на підставі рішення державного реєстратора КП «Перевага» Хоцінської А.М., індексний номер 46761233 від 07.05.2019 року, вирішити питання судових витрат. [PERSON] подав суду зустрічний позов про визнання недійсним договору оренди земельної ділянки від 01.08.2015 року , мотивуючи тим, що в травні 2017 року, під час здійснення ним підготовчих сільськогосподарських робіт на власній земельній ділянці, невідомі особи, які представились охоронцями, повідомили про перебування його земельної ділянки у користуванні ПОП «Агрофірма Узинська». У зв`язку з чим [PERSON] дізнався з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про існування договору оренди землі № 166 від 01.08.2015 року, хоча ніякого договору оренди з ПОП «Агрофірма Узинська» не укладав, орендної плати в продовж 3 років не отримував. Крім того, [PERSON] зазначає, що в оскаржуваному ним договорі не визначено належним чином спосіб та умови розрахунків при внесенні орендної плати і він не виявляв волі на укладення цього договору оренди, а тому просить суд визнати недійсним договір оренди № 166 від 01.08.2015 року, де орендарем є ПОП «Агрофірма Узинська», вирішити питання судових витрат. Представник позивача подав суду клопотання про розгляд справи за його відсутності, позов підтримав. Відповідач за первісним позовом [PERSON] та його представник в судове засідання не з`явилися, про день та час розгляду справи були повідомлені належним чином, подавали суду клопотання, пов`язані з розглядом, як первісного так і зустрічного позову, які були розглянуті. 16.12.2019 року адвокат Гребінь О.О. вчергове направив клопотання про відкладення розгляду справи. З огляду на обставини та строки розгляду даної справи, за відсутності підтвердження, що адвокат є представником учасника кримінального провадження, що розглядається в Першотравневому суді м. Чернівців, суд відмовив у відкладанні судового засідання та розглянув справу за відсутності учасників процесу. Відповідач за первісним позовом ТОВ «РОЗА-Л» в судове засідання не направив свого представника, про день та час розгляду справи були повідомлені належним чином, причини неявки представника в судове засідання - не відомі, відзиву чи будь-яких клопотань, заяв до суду не надходило. Третя особа по справі, за первісним позовом, в судове засідання не з`явилася, про день та час розгляду справи була повідомлена належно, причини неявки суду не відомі, заяв, клопотань не подано. Дослідивши матеріали справи, вирішивши клопотання, що були подані представником позивача за зустрічним позовом, суд дійшов висновку, що первісний позов підлягає до задоволення, а в задоволенні зустрічного позову слід відмовити. Судом встановлено, що [PERSON] є власником земельної ділянки площею 3,915 га з кадастровим номером 3220485800:03:006:0010, яка розташована у межах Разаліївської сільської ради Білоцерківського району Київської області, що стверджується Інформаційною довідкою ДРРП на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна (а.с.37). Судом встановлено, що державним нотаріусом Узинської міської нотаріальної контори Малькевич Л.В., було винесено рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 26.12.2015 року № 27560307 та до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно внесено запис про інше речове право № 12780845 на земельну ділянку за ПОП «Агрофірма Узинська», було зареєстровано договір оренди від 01.08.2015р., укладений між ПОП «Агрофірма Узинська» та [PERSON] № 166 , на земельну ділянку площею 3,915 га, яка знаходиться на території Розаліївської сільської ради Білоцерківського району Київської області, кадастровий номер 3220485800:03:006:0010, строком на 10 років. Наведене підтверджується копією договору оренди № 166 від 01.08.2015 р. та Актом прийому-передачі землі в оренду, Витягом про державну реєстрацію речового права (а.с.10-11,12,13). Позивачем за первісним позовом надано суду копії платіжних відомостей на виплату борошна,цукру в рахунок земельного паю, коштів за 2015, 2016 (а.с.14-21). Судом встановлено, що 20.06.2017 року Міністерством юстиції України було прийнято наказ № 1977/5 «Про скасування рішень про державну реєстрацію та їх обтяжень», відповідно до якого колективну скаргу [PERSON] та інших осіб задоволено в повному обсязі, зокрема, було вирішено скасувати рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 26.12.2015 року № 27560307 прийняте державним нотаріусом Узинської міської нотаріальної контори Малькевич Л.В.; виконання наказу покладено на Департамент державної реєстрації та нотаріату. І того ж дня, в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, на підставі рішення № 35776855 від 20.06.2017 року Департаментом державної реєстрації Міністерства юстиції України, реєстратором [PERSON], було скасовано запис про інше речове право № 12780845 від 26.12.2015р. Судом встановлено, що рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 20.04.2018 року, залишеним в силі постановою Верховного Суду від 18.04.2019 року, у адміністративній справі № 826/9791/17 було визнано протиправним та скасовано наказ Міністерства юстиції України № 1977/5 від 20.06.2017 року, в частині скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 26.12.2015 року, прийнятого державним нотаріусом Узинської міської нотаріальної контори Малькевич Л.В.; скасовано рішення [PERSON] , Департамент державної реєстрації Міністерства юстиції України, № 35776855 від 20.06.2017 року, в частині скасування іншого речового права № 12780845 від 26.12.2015 року; скасовано, в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, запис про скасування державної реєстрації зазначеного речового права. Наведене підтверджується наданими до справи копіями судових рішень ( а.с. 22-26, 27-34). Встановлено, що державним реєстратором Хоцінською А.М. Комунального підприємства «Перевага» в Державному реєстрі прав на нерухоме майно, 04.05.2019 року було здійснено державну реєстрацію права оренди на підставі Договору оренди землі № б/н від 27.04.2019 року, укладеного між [PERSON] .. та ТОВ «РОЗА-Л», індексний номер рішення 46761233 від 07.05.2019 року, номер запису про інше речове право №31451715, предметом якого є одна і та ж земельна ділянка площею 3,915га, кадастровий номер 3220485800:03:006:0010, яка розташована на території Розаліївської сільської ради, Білоцерківського району Київської області та яка була раніше передана в оренду ПОП «Агрофірма Узинська» . Так, на вимогу суду, Управлінням адміністративних послуг та державної реєстрації Білоцерківської РДА надано Договір оренди землі від 27.04.2019року, укладений між орендодавцем [PERSON] та орендарем ТОВ «РОЗА-Л» (а.с. 64-65). Позивач за зустрічним позовом [PERSON] зазначає, що, лише, в травні 2017 року йому стало відомо з відомостей Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, що його земельна ділянка перебуває у користуванні ПОП «Агрофірма Узинська». [PERSON] зазначає, що не укладав з ПОП «Агрофірма Узинська» договору оренди своєї земельної ділянки, орендну плату не отримував. Вирішуючи даний спір, суд виходить з наступного. Згідно із частиною першою статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків. Сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина перша статті 627 ЦК України). За частиною другою статті 792 ЦК України відносини щодо найму (оренди) земельної ділянки регулюються Законом, зокрема Земельним Кодексом України, Законом України «Про оренду землі». Статтею 1 Закону України від 06.10.1998 року (№ 161-XIV) "Про оренду землі" визначено, що оренда землі - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для проведення підприємницької та інших видів діяльності. Згідно з ч.4 ст.124 ЗК України передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у власності громадян і юридичних осіб, здійснюється за договором оренди між власником земельної ділянки і орендарем. Підставою для укладення договору оренди може бути цивільно-правовий договір про відчуження права оренди. А за ст.125 ЗК України право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав. Частиною третьою статті 10 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» (№ 1952-ІV) передбачено, що під час державної реєстрації державний реєстратор встановлює відповідність заявлених прав і поданих/отриманих документів вимогам законодавства, а також відсутність суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими речовими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями, перевіряє документи на наявність підстав для проведення реєстраційних дій, зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, зупинення державної реєстрації прав, відмови в державній реєстрації прав та приймає відповідні рішення. Подання документів для державної реєстрації права оренди на земельну ділянку, право оренди на яку вже зареєстровано у ДРРПНМ за іншою особою, є підставою для відмови у державній реєстрації зазначеного права відповідно до пункту 5 частини першої статті 24 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», що підтверджується правовими висновками Верховного Суду України, викладеними у постановах від 30.03.2016 року у справі № 21-1434а15, від 15.11.2016 року у справі № 21-3030а16. У порушення норм частини третьої статті 10, абзацу першого частини першої статті 19 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» під час проведення державної реєстрації права оренди на земельну ділянку за ТОВ «РОЗА-Л» державний реєстратор Хоцінська А.М. залишила поза увагою існуючі суперечності між заявленими та вже зареєстрованими речовими правами на земельну ділянку, вчинила реєстрацію права оренди за ТОВ «РОЗА-Л» після того, як в судовому порядку було визнано протиправним та скасовано наказ Міністерства юстиції України № 1977/5 від 20.06.2017 року, в частині скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 26.12.2015 року № 27560307 за ПОП «Агрофірма Узинська». Також, державний реєстратор Хоцінська А.М. не перевірила відсутність суперечностей, що існували на дату державної реєстрації, і не прийняла рішення про відмову у державній реєстрації всупереч пункту 5 частини першої статті 24 Закону № 1952-ІV, а натомість прийняла рішення про державну реєстрацію договору оренди № б\\н від 27.04.2019 року, за яким орендарем стало ТОВ «РОЗА-Л». Відповідно до абзацу першого частини першої ст. 792 ЦК України, статті 13 Закону України "Про оренду землі" за договором оренди землі орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства. Згідно ст. 31 Закону України "Про оренду землі" договір оренди землі припиняється в разі: закінчення строку, на який його було укладено; викупу земельної ділянки для суспільних потреб та примусового відчуження земельної ділянки з мотивів суспільної необхідності в порядку, встановленому законом; поєднання в одній особі власника земельної ділянки та орендаря;смерті фізичної особи-орендаря, засудження його до позбавлення волі та відмови осіб, зазначених у статті 7 цього Закону, від виконання укладеного договору оренди земельної ділянки;ліквідації юридичної особи-орендаря;відчуження права оренди земельної ділянки заставодержателем;\Частину першу статті 31 доповнено абзацом сьомим згідно із Законом № 509-VI від 16.09.2008\;набуття права власності на житловий будинок, будівлю або споруду, що розташовані на орендованій іншою особою земельній ділянці; \Частину першу статті 31 доповнено абзацом восьмим згідно із Законом № 1702-VI від 05.11.2009\припинення дії договору, укладеного в рамках державно-приватного партнерства (щодо договорів оренди землі, укладених у рамках такого партнерства).\Частину першу статті 31 доповнено абзацом дев`ятим згідно із Законом № 2404-VI від 01.07.2010\Договір оренди землі припиняється також в інших випадках, передбачених законом. Договір оренди землі може бути розірваний за згодою сторін. На вимогу однієї із сторін договір оренди може бути достроково розірваний за рішенням суду в порядку, встановленому законом.Розірвання договору оренди землі в односторонньому порядку не допускається, якщо інше не передбачено законом або цим договором. Особа, яка набула право власності на земельну ділянку, що перебуває в оренді, протягом одного місяця з дня державної реєстрації права власності на неї зобов`язана повідомити про це орендаря в порядку, визначеному статтею 148-1 Земельного кодексу України.\Статтю 31 доповнено частиною п`ятою згідно із Законом № 1533-VIII від 20.09.2016\. За ст.27 Закону України «Про оренду землі» орендареві забезпечується захист його права на орендовану земельну ділянку нарівні із захистом права власності на земельну ділянку відповідно до закону. Згідно ст. 152 Земельного кодексу України, власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом: а) визнання прав; б) відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав; в) визнання угоди недійсною; г) визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування; ґ) відшкодування заподіяних збитків; д) застосування інших, передбачених законом, способів. Згідно до ч. 1 ст. 215 ЦК України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Відповідно до ч. 1 ст. 203 ЦК України, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Відповідно до ч. 1 ст. 216 ЦК України, недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов`язані з його недійсністю. У разі недійсності правочину кожна із сторін зобов`язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину. Відповідно до ст.4 ЦПК України та ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. В ч.2 ст.16 ЦК України передбачені способи захисту цивільних прав та інтересів, а саме: 1) визнання права; 2) визнання правочину недійсним; 3) припинення дії, яка порушує право; 4) відновлення становища, яке існувало до порушення; 5) примусове виконання обов`язку в натурі; 6) зміна правовідношення; 7) припинення правовідношення; 8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; 9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди; 10) визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Згідно з ч.3 ст.215 ЦК якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин). В п.5 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 06.11.2009 року № 9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» роз`яснено, що відповідно до статтей 215 та 216 ЦК вимога про визнання оспорюваного правочину недійсним та про застосування наслідків його недійсності, а також вимога про застосування наслідків недійсності нікчемного правочину може бути заявлена як однією зі сторін правочину, так і іншою заінтересованою особою, права та законні інтереси якої порушено вчиненням правочину. В даному випадку, позивач ПОП «Агрофірма Узинська» не є стороною договору оренди № б\\н від 27.04.2019 року, але разом з тим позивач за первісним позовом, як орендар цієї ж земельної ділянки, має право на оспорювання цього договору, оскільки цей правочин порушує його переважне право на використання спірної земельної ділянки. Такий правовий висновок було зроблено Верховним Судом України в постанові від 23.11.2016 року у справі № 6-2540цс16. А тому, обраний позивачем ПОП «Агрофірма Узинська» спосіб захисту його прав узгоджується з нормами діючого законодавства та встановленими по справі обставинами. Як наслідок недійсності правочину, позивач ПОП «Агрофірма Узинська» просить суд скасувати державну реєстрацію оспорюваного договору оренди. Відповідно до ч.2 ст.26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» у разі скасування на підставі рішення суду рішення про державну реєстрацію прав, документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, скасування записів про проведену державну реєстрацію прав, а також у випадку, передбаченому підпунктом "а" пункту 2 частини шостої статті 37 цього Закону, до Державного реєстру прав вноситься запис про скасування державної реєстрації прав. Отже, суд вважає, що відповідно до положень п. «в» ст.152 ЗК України та ст.ст. 203, 215 ЦК України підлягає визнанню недійсним оспорюваний позивачем за первісним позовом договір оренди землі, оскільки при його укладенні було порушено вимоги діючого законодавства, земельна ділянка правомірно перебувала в оренді іншого орендаря ПОП «Агрофірма Узинська». Твердження відповідача [PERSON] з приводу не виконання орендарем ПОП «Агрофірма Узинська» умов договору оренди № 166 не підтверджено жодним належним доказом. Натомість, позивачем надано докази отримання орендодавцем орендної плати у відповідності до умов укладеного договору. Також, суд критично оцінює позицію відповідача [PERSON] з приводу його необізнаності про право оренди ПОП «Агрофірма Узинська», оскільки суду надані докази, що 06.06.2017 р. [PERSON] звертався до Міністерства юстиції України із скаргою та проханням скасувати рішення про державну реєстрацію договору оренди № 166. Згідно ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Стороною позивача за зустрічним позовом [PERSON] не надано жодного доказу в підтвердження того, що з часу набуття права власності на спірну земельну ділянку, тобто з 2015 року по 2017 рік він самостійно обробляв свою земельну ділянку площею 3,932 га, з кадастровий номер 3220485800:03:006:0010, не вказав на іншого орендаря в зазначений період по травень 2019 року, тобто до укладення спірного договору оренди 27.04.2019 року, не надав докази оплати податків за використання його земельної ділянки , не спростував подані докази позивачем ПОП «Агрофірма Узинська» . Позивач за зустрічним позовом [PERSON] в своїй позовній заяві звертав увагу на невідповідність нормативним актам документації про виплату орендної плати, що надані позивачем ПОП "Агрофірма Узинська". Дійсно, надані позивачем за первісним позовом відомості не відповідають вимогам обліково-бухгалтерської документації, але приймаються судом до уваги, оскільки містять основні реквізити - дату, період за який здійснюється виплата орендної плати, прізвище, ім`я та по батькові одержувача, суму, підпис про одержання коштів чи товару. Отже, встановлено, що відповідачем за первісним позовом [PERSON] було передано в оренду іншого орендаря ТОВ «РОЗА-Л» ту саму земельну ділянку, яка перебувала в користуванні позивача за первісним позовом на підставі раніше укладеного договору оренди, строк дії якого не закінчився, на що вказано вище в рішенні. ПОП «Агрофірма Узинська» просить суд визнати недійсним договір оренди землі б\\н від 27.04.2019року, укладений між ТОВ «РОЗА-Л» та [PERSON] А тому, суд вважає за можливе задовольнити вимоги позивача за первісним позовом щодо скасування державної реєстрації договору оренди від 27.04.2019року , укладеного між [PERSON] та ТОВ «РОЗА-Л» код ЄДРПОУ : 39633783. Суд приходить до висновку, що з наведених вище підстав, не підлягає до задоволення за недоведеністю, зустрічний позов [PERSON] про визнання недійсним договору оренди № 166 від 01.08.2015 року. Позивачем за зустрічним позовом не надано жодних належних та допустимих доказів, надавши належну правову оцінку яким, суд мав би можливість дійти обґрунтованого висновку про задоволення зустрічного позову. Відповідно до ст.ст. 137, 141 ЦПК України підлягає стягненню з відповідачів за первісним позовом на користь ПОП «Агрофірма Узинська» судові витрати по справі, які складаються з судового збору на загальну суму 2881,50 грн., що підтверджено відповідними квитанціями ( а.с.2,50). На підставі викладеного та

Outcome: approved