Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-26 00:00:00

[PERSON] звернувся з позовом до [PERSON], [PERSON], [PERSON], ПРИВАТНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА "КИЇВСЬКИЙ СТРАХОВИЙ ДІМ" про відшкодування матеріальної і моральної шкоди, завданої дорожньо-транспортною пригодою, в якій просив стягнути на сою користь: солідарно з [PERSON], ПРИВАТНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА "КИЇВСЬКИЙ СТРАХОВИЙ ДІМ", [PERSON] завдану матеріальну шкоду 11 739,82 грн., з [PERSON], [PERSON] моральну шкоду у розмірі 2 000 грн., субсидіарно з [PERSON] матеріальну шкоду 11 739,82 грн. та моральну шкоду у розмірі 2 000 грн.. В судове засідання позивач не з'явився, представник надав заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав в повному обсязі, крім позовних вимог до [PERSON] від яких відмовився. Відповідачі [PERSON], [PERSON], [PERSON], представник ПРИВАТНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА "КИЇВСЬКИЙ СТРАХОВИЙ ДІМ"до суду не з'явились, про день, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, про причини неявки не сповістили. Фіксація судового засідання за допомогою технічних засобів, згідност. 197 ЦПК України не здійснюється. Судом встановлено, що водій [PERSON], 18 січня 2014 року, приблизно о 08-30 години, керував автомобілем «ВАЗ 2101», реєстраційний номер [NUMBER] у дворі будинку №6 м-н Зарічний у м. Кривому Розі, та не стежив за дорожньою обстановкою, відповідно не реагував на її зміну, не дотримався безпечного бокового інтервалу та скоїв зіткнення за автомобілем " Шкода" реєстраційний номер [NUMBER], в наслідок чого автомобілі отримали механічні пошкодження. Постановою Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу від 12 лютого 2014 року визнано винним [PERSON] у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КпАП України (а. с. 25). Відповідно до полісу цивільно-правова відповідальність [PERSON] застрахована ПрАТ «Київський страховий дім» (а. с. 8). Відповідно до ст. 22 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим законом порядку оцінену шкоду, заподіяну ;внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи. Згідно зі ст. 9 Закону України «Про страхування» страхове відшкодування не може перевищувати розміру прямого збитку, якого зазнав страхувальник. Відповідно до п. 24 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ України від 1 березня 2013 року № 4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування, шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» страхове відшкодування шкоди, завданої потерпілому, виплачується за кожним страховим випадком, що настав протягом періоду дії відповідного договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності в межах; ліміту відповідальності страховика (МТСБУ), з урахуванням умов, зазначених у статті 9 та пункті 19.1 статті 19 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». 21 жовтня 2014 року ПрАТ «Київський страховий дім», визнавши, вказану ДТП страховим випадком, сплатила [PERSON] страхове відшкодування з урахуванням визначеної договором страхування у розмірі 10 358 грн 45 коп.. При цьому в матеріалах справи міститься висновок експертного авто товарознавчого дослідження, відповідно до яких розмір матеріального збитку автомобіля позивача становить 11 739,82 грн. (а. с. 12-22). Згідно з ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями ;чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Вказані правовідносини регулюються спеціальною нормою - ст. 1194 ЦК України, відповідно до якої відповідальність володільця джерела підвищеної небезпеки є додатковою (субсидіарною) і настає лише у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для відшкодування завданої шкоди. За цих умов володільцем сплачується потерпілому різниця між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). У зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством. Згідно з ст. 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов'язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Відповідно до п. 16 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» від 01 березня 2013 року № 4, при пред'явленні позовних вимог про відшкодування шкоди в результаті дорожньо-транспортної пригоди безпосередньо до особи, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, суд має право виключно в порядку, передбаченому статтею 33 ЦПК, залучити до участі у справі страхову організацію (страховика), яка застрахувала цивільну відповідальність володільця транспортного засобу. Непред'явлення вимог до страховика за наявності підстав для стягнення завданої шкоди саме зі страховика є підставою для відмови в позові до завдаваної шкоди у відповідному розмірі. Відповідно до статті 3 Закону № 1961-IV «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється як з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров'ю та/або майну потерпілих унаслідок дорожньо-транспортної пригоди, так і захисту майнових інтересів страхувальників. Враховуючи положення статті 1194 ЦК, питання про відшкодування шкоди самою особою, відповідальність якої застрахована, вирішується залежно від висловленої нею згоди на таке відшкодування та виконання чи невиконання нею передбаченого статтею 33 Закону «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» обов'язку письмового надання страховику, з яким укладено відповідний договір, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду встановленого зразка. У разі відсутності такої згоди завдана потерпілому шкода підлягає відшкодуванню страховиком у межах передбаченого договором страхування страхового відшкодування. Наявність такої згоди у вигляді відповідної заяви цієї особи та виконання нею передбаченого статтею 33 Закону «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» обов'язку з'ясовується судом першої інстанції, у зв'язку з чим до участі у справі може бути залучений страховик. До того ж, [PERSON], [INFO] на момент розгляду справи не набув цивільної дієздатності. До участі у справі не можуть бути залучені ті сторони правочину, які не мають цивільної дієздатності (ст. 29 ЦПК) Відповідно до ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України в п.3 постанови "«Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» від 31.03.1995р. № 4, під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв'язку з ушкодженням здоров'я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв'язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв'язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків. Згідно із загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з'ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. Особа (фізична чи юридична) звільняється від відповідальності по відшкодуванню моральної шкоди, якщо доведе, що остання заподіяна не з її вини. Відповідальність заподіювача шкоди без вини може мати місце лише у випадках, спеціально передбачених законодавством (п.5 Постанови). Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, внаслідок пошкодження транспортного засобу позивач зазнав душевні переживання. Фактично втративши можливість вільно користуватись своїм транспортним засобом, позивач змушений був витрачати значний час для пересування громадським транспортом на роботу та по робочих справах, а також змінив свій звичний робочий день,, оскільки витрачав не мало часу на поїздки до станції технічного обслуговування, оцінювачів, органів державної автомобільної інспекції з метою визначення вартості відновлювальних робіт, отримання необхідних документів для підтвердження розміру шкоди, що спричинило ряд незручностей та проблем, згаяного часу. У відповідності до статті 26-1 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» Страховиком (у випадках, передбачених підпунктами "г" і "ґ" пункту 41.1 та підпунктом "в" пункту 41.2 статті 41 цього Закону, - МТСБУ) відшкодовується потерпілому - фізичній особі, який зазнав ушкодження здоров'я під час дорожньо-транспортної пригоди, моральна шкода у розмірі 5 відсотків страхової виплати за шкоду, заподіяну здоров'ю. Такої шкоди завдано не було. Таким чином, на думку суду, справедливою сумою відшкодування моральної шкоди є сума у розмірі 200 грн., що підлягає стягненню на користь позивача з [PERSON] Враховуючи, що цивільно-правова відповідальність відповідача була застрахована з лімітом відповідальності у розмірі 50 000 грн., страхова компанія не надала розрахунку виплаченого відшкодування (10 358, 45 грн.), загальна вартість матеріальної шкоди становить 11 739, 82 грн., а франшиза складає 500 грн. суд вважає необхідним задовольнити позовні вимоги частково, а саме: стягнути ПрАТ "Київський страховий дім" на користь позивача 881,37 грн. (11 739,82 грн. - 10 358,45 грн. - 500 грн.) матеріальної шкоди; а з [PERSON] матеріальну шкоду в розмірі 500 грн. (франшиза за полісом) та моральну в розмірі 200 грн.; Відповідно до ст. 88 ЦПК України суд стягує із відповідача ПрАТ "Київський страховий дім" на користь позивача судові витрати пропорційно до розміру задоволених позовних вимог матеріального характеру, що становить 243,60 грн., оскільки виплата страхового відшкодування відбулася після звернення позивача до суду, та з відповідача [PERSON] в розмірі 243,60 грн. за стягнуту моральну шкоду. На підставі викладеного і

Outcome: partial