Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-23 00:00:00

15 липня 2013 року ПАТ КБ "ПриватБанк" звернулося в суд з позовом до [PERSON] про стягнення боргу за кредитним договором. Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що між банком та відповідачем [PERSON] 04 жовтня 2007 року було укладено договір, відповідно до якого [PERSON] отримав кредит в розмірі 1380 доларів США у вигляді кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 24% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає дії строку картки. У зв'язку з значними порушеннями зобов'язань за кредитним договором, за відповідачем станом на 30 червня 2013 року рахується заборгованість за кредитом - 1273,27 доларів США, заборгованість по процентам за користування кредитом - 1322,41 долар США, 571,38 доларів США - заборгованість по комісії за користування кредитом, 62,58 доларів США - штраф (фіксована частина), 158,35 доларів США - штраф (процентна складова). Позивач просить винести рішення, яким стягнути з відповідача у свою користь кредитну заборгованість та 270,70 грн. сплаченого судового збору. Представник позивача в судовому засіданні позов підтримала з наведених у ньому підстав, просила його задоволити. Відповідач [PERSON] та його представник [PERSON] в судове засідання не з'явилися, без поважних причин, належним чином повідомлялися про час і місце розгляду справи. Про причини неявки до суду не повідомили. 10 червня 2014 року відповідач [PERSON] та його представник [PERSON] подали до суду письмову заяву, в якій просять застосувати строки позовної давності. Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши наявні письмові докази, суд дійшов висновку, що позовні вимоги до задоволення не підлягають. Як зазначено в ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). У відповідності до ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: 1) припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобов'язання; 3) сплата неустойки; 4)відшкодування збитків та моральної шкоди. Згідно ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ч.1 ст.1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Відповідно до ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 ЦПК України. З копії заяви [PERSON] про надання строкового кредиту (а.с. 12), умов і правил надання банківських послуг, далі (Правила) (а.с. 13-19) вбачається, що між позивачем і відповідачем [PERSON] було укладено договір, відповідно до якого [PERSON] отримав кредит в розмірі 1380 доларів США у вигляді кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 24% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Дана заява містить пункт, про те, що заява разом з умовами надання банківських послуг, правилами користування платіжною карткою і тарифами складає договір надання банківських послуг. Тобто містить відсилання до вищезазначених документів, що діяли на момент виникнення спірних правовідносин. З розрахунку заборгованості по [PERSON] (а.с. 5-9), вбачається, що станом на 30 червня 2013 року за [PERSON] рахується заборгованість за кредитом - 1273,27 доларів США, заборгованість по процентам за користування кредитом - 1322,41 долар США, 571,38 доларів США - заборгованість по комісії за користування кредитом, 62,58 доларів США - штраф (фіксована частина), 158,35 доларів США - штраф (процентна складова). Рішенням Нововолинського міського суду Волинської області від 12 березня 2014 року у задоволенні позову [PERSON] до публічного акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк" про визнання договору частково нечинним відмовлено. Ухвалою апеляційного суду Волинської області від 29 квітня 2014 року вищезазначене рішення залишено без змін. Як вбачається з копії розрахунку заборгованості по [PERSON] (а.с. 6), [PERSON] перестав сплачувати кошти за кредитним договором з 29 травня 2009 року. Відповідно до ст. 257 ЦК України, загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Згідно ч. 3 ст. 267 ЦК України, позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Враховуючи вищевикладене, та те, що відповідачем [PERSON] подано заяву про застосування строків позовної давності, суд вважає за необхідне у задоволенні позову ПАТ КБ "ПриватБанк" до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором відмовити у зв'язку з пропущенням строків позовної давності на застосування вимоги позивачем про стягнення заборгованості. Судові витрати залишити за позивачем.

Outcome: dismissed