Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-02 00:00:00

Моторне (транспортне) страхове бюро України звернулось до суду з позовом до [PERSON] про стягнення суми сплаченого страхового відшкодування. Свої вимоги позивач мотивує тим, що 23.04.2015 року сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля "Форд", д.н.з. [NUMBER], під керуванням [PERSON] та автомобіля "Тойота", д.н.з [NUMBER], власником якого є [PERSON] та яким керував [PERSON]. Вказана дорожньо-транспортна пригода сталася з вини [PERSON] цивільно-правова відповідальність якого не була застрахована за договором обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Потерпілий своєчасно звернувся до позивача із заявою про виплату страхового відшкодування. Вартість відновлювального ремонту автомобіля потерпілого пошкодженого внаслідок ДТП склала 32272,45 грн. та була виплачена позивачем у повному обсязі, що стверджується платіжним дорученням та банківською випискою, яка додана до матеріалів справи. Нормами чинного законодавства визначено, що після сплати страхового відшкодування позивач має право подати регресний позов до власника, водія транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду та який не застрахував свою цивільно-правову відповідальність. Позивач направляв відповідачу відповідний лист з вимогою сплатити суму відшкодування заподіяної шкоди, однак відповідач його проігнорував та жодних дій спрямованих на повернення коштів позивачу не вчинив, за таких обставин, враховуючи зазначене вище позивач звернувся до суду із даним позовом. Вказана справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін на підставі ухвали Золотоніського міськрайонного суду від 07.11.2018 року. Ухвалою суду, яка направлена відповідачу в установленому порядку, останньому був наданий строк для подання заяви із обґрунтованими запереченнями проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, а також строк для подання відзиву на позов. Відповідач відзиву на позов, заяви із обґрунтованими запереченнями проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, чи клопотанням про розгляд справи за участю сторін до суду не направив. За таких обставин суд вважає за можливе розглянути справу за наявними матеріалами справи. Про розгляд вказаної справи у порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін був повідомлений також і позивач, який направив до суду клопотання про розгляд справи за відсутності представника позивача. Крім того позивач зазначив, що всі необхідні для розгляду справи документи та пояснення останній надав до суду у повному обсязі. Суд, вивчивши матеріали справи приходить до висновку, що позовні вимоги не підлягають до задоволення у зв'язку із наступним. При розгляді вказаної справи суд бере до уваги, що нормами ст. 12 та 13 ЦПК України визначено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов'язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов'язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Отже вказаними вище нормами, а також нормами ст. 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Так з матеріалів справи вбачається, що позивач обґрунтовуючи свої позовні вимоги зазначає, що 23.04.2015 року сталася дорожньо-транспортна пригода за участі двох транспортних засобів, а саме автомобіля марки "Форд", д.н.з. [NUMBER], під керуванням [PERSON] та автомобіля "Тойота", д.н.з. [NUMBER], під керуванням [PERSON]. Позивач наполягає також на тому, що винуватцем вказаної дорожньо-транспортної пригоди є [PERSON], вину якого встановлено постановою Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 02.06.2015 року. Внаслідок даної дорожньо-транспортної пригоди, було пошкоджено автомобіль марки "TOYOTA", н.з. [NUMBER], який належить [PERSON] та яким керував [PERSON], цивільно-правова відповідальність [PERSON] була застрахована в ПрАТ "СТ «Іллічівське», на підставі полісу обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів N АІ/6512915, терміном дії з 14.10.2014 року по 13.10.2015 року. 24.06.2015 року [PERSON], з метою отримання страхового відшкодування, звернувся до Моторного (транспортного) страхового бюро України з відповідною заявою. Згідно з даними Звіту N 11559, про оцінку колісного транспортного засобу - легкового автомобіля марки "TOYOTA", складеного в ТОВ "ЕАК «Довіра», вартість відновлювального ремонту, з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу легкового автомобіля, марки "TOYOTA" н.з. [NUMBER], в результаті його пошкодження при ДТП складає 37754,94 гривень. Судом встановлено, що потерпілий від вказаної дорожньо-транспортної пригоди та позивач визначили суму, яку останній сплатив потерпілому у розмірі 32272 грн. 45 коп. та яка складається власне із страхового відшкодування у сумі 31462,45 грн., та 810 грн. витрат на послуги аварійного комісара. Разом із тим суд зазначає, що позивач в своїй позовній заяві зазначає, що дорожньо-транспортна пригода, яка сталася 23.04.2015 року відбулася за участі саме автомобілів "Форд" та "Тойота". Як вбачається з повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду надіслану [PERSON] від 07.05.2015 року, останній також зазначає, що 23.04.2015 року відбулася дорожньо-транспортна пригода саме за участі автомобілів "Форд" та "Тойота". Однак із вказаної постанови суду, на яку посилається позивач як доказ винних дій [PERSON] вбачається, що [PERSON] визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ст. 124 КУпАП саме за те, що він 23.04.2015 року, близько 11-30 год. керував автомобілем "Фіат Дукато", на якому під час руху відпало ліве переднє колесо, яке здійснило зіткнення з автомобілем Тойота «Прадо», д.н.з. [NUMBER], під керуванням [PERSON], внаслідок чого автомобіль Тойота «Прадо» отримав механічні пошкодження. Судом були дослідженні матеріали справи про адміністративне правопорушення, які складені відносно [PERSON] за вчинення ним адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, яке відбулося 23.04.2015 року, та відповідно зі схеми місця пригоди, яка відбулася 23.04.2015 року вбачається, що учасниками дорожньо-транспортної пригоди були автомобілі Тойота «Прадо» та Фіат «Дукато». Вказана схема місця пригоди підписана [PERSON] та [PERSON] без будь-яких зауважень. За таких обставин суд приходить до обґрунтованого висновку, що посилання позивача на постанову суду від 02.06.2015 року, як доказ винних дій [PERSON] є безпідставним, оскільки з матеріалів справи про адміністративне правопорушення та самої постанови вбачається, що дорожньо-транспортна пригода за участі автомобілів Форд під керуванням [PERSON] та автомобіля Тойота не розглядалась, вина особи-відповідача у дорожньо-транспортній пригоді за обставин, які зазначені позивачем не встановлювалася, а матеріли справи не містять жодних доказів на підтвердження обставин викладених у позовній заяві позивача. Таким чином суд констатує, що доводи, якими позивач обґрунтовує свої вимоги не відповідають обставинам викладеним у постанові суду від 02.06.2015 року, як єдиному доказі, наведеному позивачем в обґрунтування вини [PERSON] Вказані суперечності в доказах, які надані позивачем позбавляють суд можливості дійти обґрунтованого висновку щодо наявності обставин та подій, про які зазначає позивач, а також відповідної вини [PERSON] у їх вчинені, яка має бути належним чином встановлена та доведена. За таких обставин взагалі не зрозуміло на підставі чого та за яких обставин позивач здійснив виплату страхового відшкодування за вчинення дорожньо-транспортної пригоди, у якій взяли участь автомобілі Форд та Тойота. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до норм встановлених діючим ЦПК України, в межах заявлених особою позовних вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи. Суд не може відходити від принципу змагальності та диспозитивності, що закріплені в ст.,ст. 12, 13 ЦПК України. Таким чином суд приходить до висновку, що позивачем не доведено обставини вчинення [PERSON] дорожньо-транспортної пригоди саме за участі автомобілів "Форд" та "Тойота", а також вини відповідача в її вчиненні. А оскільки позивач не довів зазначені вище обставини, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні заявлених позовних вимог у зв'язку з їх недоведеністю. Разом із тим, понесені позивачем судові витрати, пов'язані із розглядом справи, зокрема сплачений ним судовий збір, у відповідності до вимог п. 2 ч. 2 ст. 141 ЦПК України, покладаються на позивача, а тому не можуть бути стягненні із відповідача. На підставі зазначеного та

Outcome: dismissed