Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-15 00:00:00

Позивач ПАТ КБ "Приватбанк" (вул.Набережна Перемоги,50, м.Дніпро) звернувся до суду з позовом до відповідача [PERSON] ([ADDRESS]) про стягнення заборгованості, посилаючись на те, що відповідно до анкети-заяви, підписаної сторонами 01.11.2010р., відповідач отримав кредит у розмірі 5200 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 7,00% щомісячно на суму залишку заборгованості за кредитом. У порушення норм закону та умов договору відповідач зобовязання за вказаним договором належним чином не виконав. У звязку з порушеннями зобовязань за кредитним договором відповідач станом на 19.04.2017 року має заборгованість 13231,99 грн., яка складається з наступного: 2204,09 грн. тіло кредиту, 4323,19 грн. заборгованість по процентам за користування кредитом, 5598,42 грн. заборгованість по пені, а також штрафи відповідно до п. 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг: 500 грн. штраф (фіксована частина), 606,29 грн. штраф (процентна складова). Просить суд стягнути з відповідача заборгованість у розмірі 13231,99 грн. за кредитним договором № б/н від 01.11.2010 року, судові витрати у розмірі 1600 грн. Провадження у справі відкрито 02 червня 2017 року, ухвалою від 07.09.2017р. провадження було зупинене в зв'язку з призначенням судової почеркознавчої експертизи за клопотанням відповідача з питання дослідження підпису від імені відповідача в анкеті-заяві на видачу кредиту. Експертом у зв"язку з несплатою рахунку за проведення комплексної судово-почеркознавчої експертизи та технічної експертизи документів по цивільній справі №712/6913/17 за ухвалою суду від 07.09.2017р. вказана ухвала залишена без виконання, а справу направлено до суду листом Черкаського відділення КНДІСЕ від 18.12.2017р. №23/1080. Відповідно до п.9 розділу ХІІІ «Перехідні положення» ЦПК України у редакції Закону № 2147-VIII від 03.10.2017 року, що набрала чинності з 15.12.2017р., справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу. Відповідач\~у відзиві на позов, наданим представником, адвокатом [PERSON] на підставі доручення Центру безоплатної вторинної правової допомоги позовні вимоги не визнав, просив відмовити у їх задоволені з тих мотивів, що в наданому позивачем оригіналі Анкети-заяви №б/н від 01.11.2010р. відсутні будь-які фактичні дані про номер карткового рахунку, строк дії та розмір кредиту, що надається, а Пам"ятка клієнта, яка також має містити ці дані взагалі відсутня в матеріалах справи. Позивачем не надано жодного доказу на підтвердження видачі картки відповідачу, доказів зарахування кредитних коштів на картку та їх розмір, з чого слідує, що Анкета-заява №б/н від 01.11.2010р. не відповідає вимогам Цивільного законодавства і не може бути розцінена як договір, оскільки в ній відсутні всі істотні умови договору. Крім того, позивач не надав жодного доказу того, що надані ним Умови і Правила надання банківських послуг у Приватбанк та "Тарифи Банку" дійсно являються складовою частиною укладеного між сторонами кредитного договору у вигляді Анкети-Заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПАТ КБ "Приватбанк", враховуючи, що вони не підписувались [PERSON], не мають терміну складення, строку їх дії, а пам"ятка клієнта, що за позицією позивача є складовою договору, взагалі відсутня. Оскільки "Умови та правила надання банківських послуг" та [PERSON] не містять підпису відповідача, то позивачем не доведено, що під час підписання з-аяви позичальника відповідач був ознайомлений саме з цими "Умовами та правилами надання банківських послуг" та Тарифами Банку.Крім того, матеріали справи не містять відомостей, що підтверджують факт наявності заборгованості відповідача за кредитним договором у розмірі 13231,99 грн., враховуючи, що згідно анкети-заяви розмір кредитного ліміту взагалі не визначено, а відповідно до позовної заяви позивачем зазначено про отримання відповідачем кредиту у розмірі 5200 грн. У правовій позиції ВСУ у справі №6-16цс15 від 11.03.2015р. зазначено, що Умови надання споживачого кредиту фізичним особам не можна вважати складовою частиною укладеного між сторонами кредитного договору, якщо такі Умови не містять підпису позичальника. У правовій позиції ВСУ у справі №6-240цс14 ВСУ зазначив, що якщо умови кредитування не підписані відповідачем, то у такому разі їх неможливо визнати належним та допустимим доказом у справі, вказані умови не є складовою частиною укладеного між ним та банком договору.Також позивачем не надано суду доказів відкриття на ім"я відповідача рахунку, виписки по даному рахунку, який і мав би підтвердити рух грошових коштів, наявність або відсутність заборгованості, та з якого суд мав би встановити, який саме розмір грошових коштів було отримано позичальником, а доданий до матеріалів справи Витяг з [PERSON] обслуговування кредитних карт "Універсальна" містить одразу інформацію по чотирьом видам карток. У відповіді на відзив представник позивача вказував, що під час укладання договору відповідача в письмовій формі було ознайомлено з умовами та правилами надання банківських послуг, тарифами банку, а також умовами кредитування з використанням платіжної картки "Універсальна". На підтвердження цього позивач поставив свій підпис в анкеті-заяві про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг ПАТ КБ "Приватбанк". Зі змісту Анкети-Заяви від 01.11.2010р. вбачається, що сторони дійшли згоди з усіх істотних умов. Останнє погашення кредиту позичальником здійснено в сумі 565 грн. 10 серпня 2016 року. Крім того, з позовної заяви вбачається, що відповідач здійснював періодичні платежі з метою погашення заборгованості по кредитному ліміту на платіжну картку, проте, лише з 10.08.2016р. перестав виконувати кредитні зобов"язання. Щодо посилання відповідача на правову позицію ВСУ 6-16цс15 від 11.03.2015р., то її не можна застосовувати в даній справі, так як стосується ст.259 ЦК України (збільшена позовна давність). Пославшись на вказану правову позицію ВСУ, не враховано, що вона не стосується даних правовідносин, оскільки в цій справі висловлено позицію про зміну Умов надання споживчого кредиту фізичним особам щодо збільшення позовної давності, де положення ч.1 ст.259 ЦК України вимагає письмової згоди, а в даній справі - про Умови і правила надання банківських послуг як складову частину кредитного договору, з умовми якої відповідач погодився, підписавши анкету-заяву. Крім того, представником відповідача подана заява про застосування строку позовної давності, в якій просить відмовити у позові також з тих підстав, що позивач міг дізнатись про порушення своїх прав у травні 2014 року, з початку періоду виникнення заборгованості, однак до суду звернувся у червні 2017 року з пропуском строку позовної давності. В судовому засідання представник позивача [PERSON] позовні вимоги підтримала та просила задоволити, пояснила, що строк дії кредитного договору з відповідачем неодноразово продовжувався з 2011 року, а платіжна картка переоформлялась з 2013 року. Відповідач періодично погашав заборгованість та знову користувався кредитними коштами, проти умов кредитування у банку позичальник не заперечував. Не заперевувала, що заборгованість виникла у відповідача з травня 2014 року, проте останній платіж з погашення боргу за кредитним договором він здійснив в сумі 565 грн. у серпні 2016 року, чим був перерваний строк позової давності, а тому банк в межах строку позовної давності звернувся до суду з даним позовом. Представник відповідача, адвокат [PERSON], просила відмовити у задоволенні позову, також подала заяву, в якій просила зменшити суму нарахованої пені в порядку ст.551 ЦК України, враховуючи, що відповідач є малозабезпеченою особою, в зв'язку з чим йому був забезпечений представник за дорученням Центру безоплатної вторинної правової допомоги, а тому через скрутний матеріальний стан виникла заборгованість за кредитом. Дослідивши матеріали справи, судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини, що регулюються нормами цивільного законодавства. Відповідно до п. 3 розділу ХІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 02.06.2016 року №1402-VІІІ «Про судоустрій та статус суддів», районні, міжрайонні, районні у містах, міські, міськрайонні суди продовжують здійснювати свої повноваження до утворення та початку діяльності місцевого окружного суду, юрисдикція якого розповсюджується на відповідну територію.У зв"язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України, який вступив в дію 15.12.2017 року. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно зі ст. 627 ЦК України, відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Судом встановлено, що відповідно до анкети-заяви, підписаної сторонами 01.11.2010р., відповідач отримав кредит у розмірі 5200 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 7,00% щомісячно на суму залишку заборгованості за кредитом. Договори про надання кредиту укладаються на власний розсуд кредитодавця і позичальника та з урахуванням вимог цивільного законодавства. Кредитодавець зобовязаний повідомити споживача про умови кредитування, орієнтовну сукупну вартість кредиту, тобто споживачеві лише пропонуються умови, а якщо він не погоджується, може знайти інші, кращі. При кредитуванні велике значення має зміцнення кредитної дисципліни, яка має на меті своєчасне погашення кредиту і суворе додержання позичальниками всіх умов договору. За порушення зобов'язань за кредитним договором сторо\-ни несуть відповідальність у вигляді стягнення штрафних санкцій. Підписанням відповідачем анкети-заява від 01.11.2010р. останній підтвердив, що вказана анкета-заява про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг разом з Памяткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами складає між ним і банком Договір про надання крединих послуг. Встановлено, що після отримання кредиту відповідач частково виконав свої обов'язки за кредитним договором, проте з травня 2014 року позичальником систематично порушуються умови кредитного договору, щодо строків погашення кредиту та сплати відсотків, позичальник графіку погашення кредиту не дотримувався, з серпня 2016 року взагалі припинив погашати кредит, чим порушив умови кредитування, в зв'язку з чим позивач звернувся до суду з даним позовом. Підписанням кредитного договору, фактом отримання і використання кредиту, частковим виконанням кредитного договору підтверджено, що позичальник в повному обсязі ознайомлювався з умовами кредитування в банку та орієнтовною сукупною вартістю кредиту і прийняв на себе зобов'язання щодо його виконання. При укладенні кредитного договору не існувало ніяких умов, які б примусили відповідача прийняти ці умови на вкрай невигідних для себе умовах. Договір є обовязковим для виконання сторонами, одностороння відмова від виконання зобовязання не допускається (ст.629 ЦК України). Відповідно до ст. 530 ЦК України, якщо у зобовязанні встановлений строк(термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ст. 548 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасного виконання грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. Згідно з ст.534 ЦК України у разі недостатності суми проведеного платежу для виконання грошового зобовязання у повному обсязі це сума погашає вимоги кредитора у такій черговості, якщо інше не передбачено договором: 1) у першу чергу погашаються витрати кредитора, повязані з отриманням виконання; 2) у другу чергу сплачуються проценти і неустойка, 3) у третю чергу сплачується основна сума боргу. Згідно з наданою банком випискою з банківського рахунку, підтверджується, що позивач належним чином виконав взяті на себе зобовязання, відповідачу були видані кредитні кошти в сумі 5200 грн., однак взяті на себе кредитні зобовязання відповідач порушив, що призвело до утворення простроченої заборгованості за кредитним договором та нарахування штрафних Відповідно до п.1.1.7.11 Умов та Правил надання банківських послуг договір діє протягом 12 місяців з моменту підписання. Якщо протягом цього строку жодна зв Сторін не проінформує іншу про припинення дії договору, він автоматично лонгується на той самий строк. Підписання договору є прямою і безумовною згодою позичальника щодо прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту, встановленого банком, відповідно до п. 2.1.1.2.4 Умов та Правил надання банківських послуг. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Правилами користування платіжною карткою» та «Тарифами [PERSON]», які викладені на банківському сайті htt://privatbank.ua/terms/paqes/70/, складає між ним та банком договір, що підтверджується підписом у заяві. [PERSON] нараховує відсотки за користування кредитом в розмірі, встановленому «Тарифами [PERSON]», які викладені на банківському сайті htt://privatbank.ua/terms/paqes/70/, з розрахунку 360 календарних днів на рік, що підтверджується п. 2.1.1.12.6 «Правил користування платіжною карткою». Відповідно до п. 2.1.1.5.5 Умов та правил надання банківських послуг, - позичальник зобовязується погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених цим договором. Відповідно до п. 2.1.1.5.6 Умов та правил надання банківських послуг, - у разі невиконання зобовязань за договором, на вимогу банку виконати зобовязання з повернення кредиту (у тому числі простроченого кредиту та овердрафту), оплати винагороди банку. При порушенні позичальником строків платежів по якомусь з грошових зобовязань, передбачених цим договором більш ніж на 30 днів, позичальник зобовязаний сплатити банку штраф в розмірі 500 грн. + 5% від суми позову (п. 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг). Боржник доручає списувати з будь якого рахунку відкритого в банку в частості з картрахунку грошові кошти для здійснення платежу з ціллю повного або часткового погашення боргових зобовязань (п. 2.1.1.12.9 Умов та правил надання банківських послуг). Відповідно до п. 1.1.2.4 Умов та правил надання банківських послуг за незгодою зі зміною Правил та/або [PERSON] банку, які викладені на банківському сайті htt://privatbank.ua/terms/paqes/70/ позичальник зобовязується надати банку письмову заяву про розірвання цього договору та погасити виниклу перед банком заборгованість. [PERSON] на підставі п. 1.1.3.2.3 Умов та надання банківських послуг, має право на зміну тарифів, які викладені на банківському сайті htt://privatbank.ua/terms/paqes/70/, а також інших умов обслуговування рахунків. Відповідно до п. 2.1.1.12.11 Умовами та правилами надання банківських послуг, банк має право вимагати дострокового виконання боргових зобовязань в цілому або у встановленої банком долі в разі невиконання боржником своїх боргових та інших обовязків за цим договором. У звязку з порушеннями зобовязань за кредитним договором відповідач станом на 19.04.2017 року має заборгованість 13231,99 грн., яка складається з наступного: 2204,09 грн. тіло кредиту, 4323,19 грн. заборгованість по процентам за користування кредитом, 5598,42 грн. заборгованість по пені, а також штрафи відповідно до п. 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг: 500 грн. штраф (фіксована частина), 606,29 грн. штраф (процентна складова). Оцінивши зібрані у справі докази в їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги про стягнення заборгованості по кредиту в сумі 2204,09 грн. та відсоткам 4323,19 грн. підлягають до повного задоволення, оскільки ці вимоги обґрунтовані на законі, відповідають умовам укладеного між сторонами кредитного договору, згідно із ст.628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними. Доводи відповідача щодо непідтвердження наданим позивачем розрахунком дійсного розміру заборгованості суд важає такими, що не обгрунтовують заперечення проти позову, виходячи з таких міркувань. Відповідно до ст.ст.12 ЦК України обставини в цивільній справі з'ясовуються на засадах змагальності. Кожна сторона зобов'язана довести обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог чи заперечень. Згідно зі ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для \~суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. \~ Відповідачем суду не надано переконливих та обєктивних доказів невідповідності розрахунку боргу умовам укладеного між сторонами договору. Наданий позивачем розрахунком заборгованості узгоджується з умовами та випискою з банківського рахунку відповідача, яка є офіційним документом, що видається фінансовою установою, в якому містяться відомості щодо операцій, скоєних за рахунком. Стаття 204 ЦК України передбачає презумпцію правомірності угоди, якщо її недійсністьпрямо не встановлена законом або якщо вона не визнана судом недійсною. Отже, договір про надання споживчого кредиту між сторонам є чинними, тому обов'язковим до виконання. Згідно із ст.628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними. Доводи щодо правової позиції, викладеної в постанові Верховного Суду України від 11 березня 2015 року № 6-16цс15, не можуть бути прийняті до уваги, оскільки вона не стосується даних правовідносин. У цій справі йдеться про зміну Умов надання споживчого кредиту фізичним особам щодо збільшення позовної давності, де положення частини першої статті 259 ЦК України вимагає письмової згоди. А в даній справі -Умови і правила надання банківських послуг є складовою кредитного договору і доказів, що ці Умови змінювались, немає. Аналогічний висновок наданий Верховним Судом у постанові від 07 лютого 2018 року у справі № 2-308/2326/15-ц. Суд також вважає необґрунтованими доводи відповідача про наявність підстав для відмови у позові у звязку з пропуском позивачем строку позовної давності, виходячи з такого. Відповідно до ст.ст.256, 257 ЦК України загальний строк для захисту права за позовом особи, право якої порушено (позовна давність) встановлюється в три роки. Позовна давність в один рік застосовується до неустойки (штрафу, пені) (ч.2 ст.258 ЦК України). Відповідно до ст.261 ЦК України перебіг строку позовної давності починається з дня виникнення права на позов з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення цього права. Згідно ст.267 ЦК України сплив позовної давності до предявлення позову, про застусування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови в позові. Перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обовязку. Після переривання перебіг позовної давності починається заново. ( ч.ч.1,3 ст.264 ЦК України). Судом встановлено, підтверджено поясненнями сторін та матеріалами справи, що заборгованість виникла у відповідача з травня 2014 року, а останній платіж з погашення боргу за кредитним договором він здійснив в сумі 565 грн. у серпні 2016 року. Суд погоджується з посиланнями позивача, що таким діями відповідача, які свідчили про визнання ним свого боргу, останнім був перерваний строк позової давності, а тому банк в межах трирічного строку позовної давності звернувся до суду з даним позовом у червні 2017 року щодо вимог про стягнення кредиту та відсотків, нарахування пені в сумі 5598,42 грн. згідно розрахунку позивача здійснено в межах річного строку, що передував зверненню позивача з даним позовом. Відповідно до ч. 3 ст. 551 ЦК України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення. Істотними обставинами в розумінні ч. 3 ст. 551 ЦК України можна вважати, зокрема, ступінь виконання зобов'язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов'язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу. Положеннями ст. 616 ЦК України передбачено право суду за певних умов зменшити розмір збитків та неустойки, які стягуються з боржника. Враховуючи часткове виконання відповідачем кредитного зобов'язання, доводи останнього про те, що порушення кредитного договору мало місце внаслідок погіршення його фінансового становища, відповідач є малозабезпеченою особою, в зв'язку з чим йому був забезпечений представник за дорученням Центру безоплатної вторинної правової допомоги, а тому через скрутний матеріальний стан виникла заборгованість за кредитом, суд\~ приходить до висновку про можливість\~ зменшення пені в сумі 5598,42 грн. до 1000 грн. Позовні вимоги про стягнення штрафу не підлягають до задоволення, оскільки виходячи з вимог діючого законодавства, штраф та пеня є різновидами неустойки, яку сторонами було визначено в якості відповідальності за неналежне виконання умов кредитного договору. Таким чином, за одне й теж порушення зобовязання передбачена подвійна відповідальність одного виду. В ст. 61 Конституції України зазначено, що ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те ж саме правопорушення, що є підставою для відмови у задоволенні позовних вимог про стягнення штрафу, оскільки до відповідачки застосовано захід цивільно-правової відповідальності у вигляді пені. Згідно зі ст. 6 ЦК України сторони в договорі не можуть відступити від положень актів цивільного законодавства, якщо в цих актах прямо вказано про це, а також у разі, якщо обов'язковість для сторін положень актів цивільного законодавства випливає з їх змісту або із суті відносин між сторонами. Аналогічна позиція висловлена 21 жовтня 2015р.\~у справі №6-2003цс15\~Верховним Судом України, яким підкреслено неможливість притягнення позичальника за порушення грошового зобовязання до подвійної цивільної відповідальність у виді стягнення пені і штрафу одночасно.\~ Таким чином, позовні вимоги підлягають до задоволення в частині стягнення з відповідача 2204,09 + 4323,19 + 1000 = 7527,28 грн., що становить 56% від заявлених позовних вимог, а тому також до стягнення з відповідача в силу вимог ст.141 ЦПК України підлягають судові витрати по оплаті судового збору в сумі 1600,00*0,56 = 896 грн. пропорційно до задоволеної частини позовних вимог, оскільки означені судові витрати понесені позивачем, що підтверджено документально. \~ \~ \~ \~

Outcome: partial