Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-26 00:00:00

Позивачка звернулася до суду із вказаним позовом. У позові вказала, що вона перебувала у зареєстрованому шлюбі з відповідачем [PERSON] з 12.04.2008 року, який розірвано рішенням Хортицького районного суду м.Запоріжжя 15.05.2012 року. Фактично шлюбні відносини з відповідачем припинені з липня 2010 року. Від шлюбу вони мають неповнолітню дитину- дочку [PERSON], [INFO]. Відповідач [PERSON] вихованням дитини не займається, не проявляє до неї батьківської уваги та турботи, стягнуті за рішенням суду аліменти не сплачує, дитиною не цікавиться, тому просила позбавити [PERSON] батьківських прав відносно дочки. У судовому засіданні позивачка підтримала позовні вимоги. Суду пояснила, що з часу народження дитини, батько не займався вихованням дочки, не цікавився нею. У теперішній час вона перебуває у шлюбі і дочка називає її чоловіка батьком, бо свого біологічного батька вона ніколи не бачила. Просить позбавити відповідача батьківських прав щодо дочки, бо своїх обов'язків по вихованню та утриманню дочки, він не виконує. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явився двічі, з останнього місця реєстрації за адресою: [ADDRESS] знятий з реєстраційного обліку у 2015 році у м. Київ ( а.с.18), а у м.Києві та Київській області зареєстрованим не значиться ( а.с.19), тому відповідач викликався до суду через ЗМІ, шляхом надрукування оголошення і відповідно до п.9 ст. 74 ЦПК України, відповідач вважається повідомленим про час і місце розгляду справи. У судове засідання відповідач не з'явився, тому, суд вважає за можливе розглянути справу у його відсутності та ухвалити рішення на підставі документів, які є у матеріалах цивільної справи. Представник третьої особи - відділу по Хортицькому району (Управління) служба у справах дітей Запорізької міської ради Алішевська В.В. проти задоволення позову не заперечує, надала суду висновок про доцільність позбавлення відповідача [PERSON] батьківських прав. Суду пояснила, що комісією було проведено обстеження умов проживання неповнолітньої дитини, бесіда з нею, досліджено документи, які надані, після цього було прийнято висновок про доцільність позбавлення батьківських прав відповідача. Прокурор, будучи повідомленим про час і місце розгляду вказаної цивільної справи, до суду не з'явився. Вивчивши матеріали справи, заслухавши пояснення позивачки, представника третьої особи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно зі ст. 214 ЦПК України, під час ухвалення рішення суд, зокрема, вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають Із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин. Відповідно до ст.. 212 ЦПК України,, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженню наявних доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність і допустимість, достовірність кожного доказу, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Результати оцінки доказів суд відображає в рішенні, в якому наводяться мотиви їх прийняття чи відмови у прийнятті. Відповідно до ст.ст.10, 11, 27, 59, 60 ЦПК України, суд розглядає справу в межах заявлених позовних вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, особа яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд, зобов'язана надати усі наявні у неї докази та довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких виникає спір. Судом встановлено, що позивачка [PERSON] перебувала у зареєстрованому шлюбі з відповідачем [PERSON] з 12.04.2008 року, який розірвано рішенням Хортицького районного суду м.Запоріжжя 15.05.2012 року ( а.с.7). Фактично шлюбні відносини з відповідачем припинені з липня 2010 року. Від шлюбу вони мають неповнолітню дитину- дочку [PERSON], [INFO] ( а.с.5). [PERSON] не виявляє до дочки ніякої уваги та турботи, її долею, станом здоров'я, умовами виховання, утримання не цікавиться, матеріально дитину не підтримує. Дитина знаходиться на утриманні матері та її чоловіка [PERSON] ( а.с.6), які піклуються про неї, займаються її вихованням, навчанням, лікуванням, купують їжу, одяг, взуття. Для виховання та розвитку дитини створені всі умови. Батько дитини [PERSON] не проявляє по відношенню до дочки щонайменшої батьківської турботи, не цікавиться її долею, вихованням, не надає матеріальної допомоги, не сплачує аліменти, які стягнуто судовим рішення, має станом на 01.09.2016 року заборгованість по аліментам 45 426 грн. 76 коп. ( а.с. 13-15), чим порушив свої обов'язки, передбачені законодавством. Зазначені обставини підтверджуються характеристикою ЗОШ № 91 м.Запоріжжя ( а.с. 9), згідно якої, мати приділяє належну увагу вихованню дитини, батько навчанням дитини ніколи не цікавився; довідкою КЗ «Запорізький центр первинної медико-санітарної допомоги № 5» ( а.с. 10), з якої вбачається, що неповнолітня дитина [PERSON], на амбулаторний прийом завжди звертається в супроводі матері. Позивачка [PERSON] проживає за адресою: [ADDRESS] з чоловіком [PERSON], братом та сестрою, між якими склалися добрі довірливі стосунки. Згідно зі ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Відповідно до ст. 51 Конституції України сім'я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Згідно з положеннями ст. 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на повагу до свого приватного і сімейного життя. Органи державної влади не можуть втручатись у здійснення цього права, за винятком випадків, коли втручання здійснюється згідно із законом і є необхідним у демократичному суспільстві в інтересах національної та громадської безпеки чи економічного добробуту країни, для запобігання заворушенням чи злочинам, для захисту здоров'я чи моралі або для захисту прав і свобод інших осіб. Відповідно до ч. 1 ст. 11 Закону України "Про охорону дитинства" сім'я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Виховання в сім'ї є першоосновою розвитку особистості дитини (ст. 12 Закону України "Про охорону дитинства"). Згідно з положеннями ст. 14 Закону України "Про охорону дитинства" діти та батьки не повинні розлучатися всупереч їх волі, за винятком випадків, коли таке розлучення необхідне в інтересах дитини і цього вимагає рішення суду, що набрало законної сили. При цьому, вичерпний перелік підстав для позбавлення батьківських прав встановлено ч. 1 ст. 164 СК України, за змістом якої мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: 1) не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров'я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; 2) ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини; 3) жорстоко поводяться з дитиною; 4) є хронічними алкоголіками або наркоманами; 5) вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; 6) засуджені за вчинення умисного кримінального правопорушення щодо дитини. Згідно з п. 15 постанови Верховного Суду України № 3 від 30 березня 2007 року "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Відповідно зазначених норм права, ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Позбавлення батьківських прав є, з одного боку, засобом захисту прав дитини, а з другого - заходом впливу на батьків, які ухиляються від виконання своїх батьківських обов'язків стосовно дитини. Проте, між інтересами дитини та заходом впливу на батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над застосуванням такого крайнього заходу впливу на відповідача, як позбавлення його батьківських прав. Судом встановлено та не спростовано відповідачем, що відповідач [PERSON] не виконує своїх батьківських обов'язків відносно неповнолітньої дитини [PERSON], 2008 року народження, вихованням дитини не займається, не проявляє до неї батьківської уваги та турботи, не цікавиться нею, стягнуті за рішенням суду аліменти не сплачує. Враховуючи викладене, заслухавши пояснення сторін, суд вважає, що позовні вимоги про позбавлення відповідача [PERSON] батьківських прав є обґрунтованими, доведеними, тому підлягаючими задоволенню.

Outcome: approved