Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-16 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю Фінансова компанія "Довіра та гарантія, третя особа приватний нотаріус Броварського районного нотаріального округу Київської області Колейчик Володимир Вікторович про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, вчинений приватним нотаріусом Броварського районного нотаріального округу Київської області Колейчик В.В. від 28.04.2020 року про стягнення з неї на користь відповідача ТОВ Фінансова компанія "Довіра та гарантія, заборгованості за кредитним договором №628512 від 14.02.2019року, зареєстрований в реєстрі під №10057 таким, що не підлягає виконанню. В позовній заяві позивачка посилається на те, щоу червні 2020р. їй стало відомо, що за оспорюваним виконавчим написом відкрито виконавче провадження приватним виконавцем та звернуто стягнення на її заробітну плату. Підставою вчинення виконавчого напису став кредитний договір № 628512 від 14 02.2019р., укладений між нею та товариством з обмеженою відповідальністю "Авентус Україна", правонаступником якого є товариство з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Довіра та гарантія". Відповідно до умов кредитного договору сукупна вартість кредиту складала 7295 грн. Позивач вважає, що оскаржуваний виконавчий напис вчинено нотаріусом з грубими порушенням чинного законодавства. Нотаріус не переконався належним чином у безспірності розміру суми, що підлягає стягненню, не перевірив строки подання заяви про вчинення виконавчого напису з часу настання права на звернення з вимогами по кожному щомісячному платежу. За таких обставин, позивач вважажє свої права порушеними, тому звернувся до суду з позовом по визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. В судове засідання позивачка не з"явилася, від її представника- адвоката Вовчанської Г.С.надійшла письмова заява про розгляд справи без їх участі, позовні вимоги підтримують. Відповідач в судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Від третьої особи, приватного нотаріуса Колейчик В.В., повідомленого шляхом розміщення оголошення на сайті "Судова влада", повідомлень про розгляд справи за його відсутності не надійшло. Дослідивши письмові матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Із матеріалів справи вбачається, що 28.04..2020 року приватним нотаріусом Броварського районного нотаріального округу Київської області Колейчиком Володимиром Вікторовичем вчинено виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за № 10057, про стягнення з [PERSON] , яка є боржником за кредитним договором 628512 від 14.02.2019р., укладеним з ТОВ «Авентус Україна», правонаступником усіх прав та обов`язків якого, на підставі Договору Відступлення Прав Вимоги за кредитними договорами №1 від 12 квітня 2018 року є ТОВ Фінансова компанія "Довіра та гарантія кредитної заборгованості в загальній сумі 7700грн. із яких-5000грн. простроченої заборгованості за сумою кредиту та 2700грн.- простроченої заборгованості по несплаченим відсоткам за користування кредитом. За вчинення виконавчого напису нотаріусом стягнуто плату в розмірі 1000грн. Стягнення заборгованості проводиться за період з 16.12.2019року по 02.03.2020 року. Постановою приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Клименка Р.В.від 25.06.2020 року при примусовому виконанні виконавчого напису №10057, виданого 28.04..2020 року, було відкрито виконавче провадження №62414471 про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ Фінансова компанія "Довіра та гарантіязаборгованості в розмірі 8700 грн. Цією ж постановою приватного виконавця виконавчого округу міста Києва, було звернуто стягнення на доходи [PERSON] , а саме на її заробітну плату . Відповідно до ст. 18 ЦК України, нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і порядку, встановлених законом. Статтею 87 Закону України «Про нотаріат» передбачено, що для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Відповідно дост. 88 Закону України «Про нотаріат» нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Відповідно дост. 89 Закону України «Про нотаріат`у виконавчому написі повинні зазначатися: дата (рік, місяць, число) його вчинення, посада, прізвище, ім`я, по батькові нотаріуса, який вчинив виконавчий напис, найменування та адреса стягувача; найменування, адреса, дата і місце народження боржника, місце роботи (для громадян), номери рахунків в установах банків (для юридичних осіб); строк, за який провадиться стягнення; суми, що підлягають стягненню, або предмети, які підлягають, витребуванню, в тому числі пеня, проценти, якщо такі належать до стягнення, розмір плати, сума державного мита, сплачуваного стягувачем, або мита, яке підлягає стягненню з боржника; номер, за яким виконавчий напис зареєстровано; дата набрання юридичної сили; строк пред`явлення виконавчого напису до виконання. Виконавчий напис скріплюється підписом і печаткою нотаріуса. Відповідно до п. 13 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах за скаргами на нотаріальні дії або відмову в їх вчиненні» при вирішення справ пов`язаних з оскарженням відмови у видачі виконавчого напису або його видачею відповідно до Закону України «Про нотаріат» виконавчий напис може бути вчинено нотаріусом за умови, що наявність безспірної заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем підтверджується відповідними документами. Пунктом 8 зазначеної вище постанови передбачено, що суд при вирішенні питання про обґрунтованість повинен виходити з того, що нотаріальні дії повинні вчинятись у суворій відповідності з встановленими для даного органу чи особи компетенцією і порядком їх вчинення. У п. 10 «Узагальнення судової практики розгляду справ про оскарження нотаріальних дій або відмову в їх вчиненні» від 07.02.2014 року Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ роз`яснено, що однією з об`єктивних причин оскарження виконавчих написів є поверхневий підхід нотаріуса до вирішення питання про можливість вчинення виконавчого напису у кожному конкретному випадку. Поза увагою нотаріуса часто лишається те, що стягувачі, звертаючись за вчиненням виконавчого напису, необґрунтовано завищують суми своїх вимог, включаючи до їх складу всі санкції, комісії, винагороди, або звертаються про стягнення спірного боргу. Тому судами під час розгляду таких справ має бути враховано пред`явлені банками розрахунки заборгованості за кредитними договорами, суми, які зазначені у письмових вимогах та виконавчих написах нотаріусів, з`ясовано всі обставини у справі, зокрема чи є за боржником сума боргу. При цьому судам слід особливу увагу приділяти спірності сум у частині зазначення різних сум у письмовій вимозі та у виконавчому написі. Постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172 затверджено Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Відповідно до п. 1 Переліку для одержання виконавчого напису для стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими угодами подаються, зокрема, оригінал нотаріально посвідченої угоди; документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання. Відповідно до п. 2 Переліку для одержання виконавчого напису з підстав, що випливають з кредитних відносин додаються: оригінал кредитного договору; засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості. У вищезазначену постанову КМУ були внесені зміни та прийнята нова редакція за № 662 від 26.11.2014р. Оскілька нова редакція постанови в частині стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин суперечила вимогам цивільного законодавства, постановолю Київського апеляційного адміністративного суду у справі № 826/20084/14 від 22 лютого 2017р. визнано незаконними пункти 1 та 2 постанови Кабінету Міністрів України № 662 від 26 листопада 2014р.. Ухвалою Вищого адміністративного суду від 01.11.2017р. постанова суда залишена в силі. Таким чином, беручи до уваги постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017р., нотаріус не мала права вчиняти виконавчий напис нотаріуса на підставі нормативного акту, який визнано у судовому порядку незаконним. Як зазначив Верховний Суд України в своїй постанові від 05 липня 2017 року по справі № 754/9711/14-ц безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (стаття 88 Закону України «Про нотаріат»). Однак характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Таким чином, вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно із відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого. З огляду на наведене та з урахуванням приписів статей 15,16,18 ЦК України, статей 50,87,88 Закону України «Про нотаріат», захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису. Тому суд при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень статей 87,88 Закону України «Про нотаріат`у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. При цьому законодавством не визначений виключний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості. Ці обставини встановлюються судом відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів. Згідно ст.12 та ст.81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, і сторони у справі мають рівні права щодо надання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Враховуючи те, що відповідачем не надано суду заперечень та відповідних доказів, які б підтверджували ці заперечення, суд приходить до висновку, що оспорюваний виконавчий напис необхідно визнати таким, що не підлягає виконанню. Відповідно дост. 141 ЦПК України з відповідача підлягають стягненню витрати, понесені позивачем по оплаті судового збору у розмірі 1261.20 грн.(840.80 грн. + 420.40 грн.).

Outcome: approved