Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-10 00:00:00

30.05.2016 року Моторне (транспортне) страхове бюро України звернулося до суду із зазначеним позовом, в якому просить стягнути суму страхового відшкодування в порядку регресу, посилаючись на те, що 12.08.2013 року о 06 год. 30 хв. в 2 км від м. Оріхів, в напрямку с. Мала Токмачка, сталась дорожньо-транспортна пригода за участю автомобілів -"ВАЗ", державний реєстраційний номер [NUMBER], під керуванням [PERSON], та "MAN", державний реєстраційний номер [NUMBER], під керуванням [PERSON] Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди автомобілі було пошкоджено та власнику автомобіля "MAN", державний реєстраційний номер [NUMBER] [PERSON] під керуванням водія [PERSON] було спричинено матеріальну шкоду у розмірі 125 182,50 гривень, з врахуванням НДС - 20 863,75 гривень. Так як зазначена матеріальна шкода не була виплачена винуватцем ДТП -[PERSON], який не мав договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, чинного на дату ДТП, тому Моторним (транспортним) страховим бюро України було виплачено власнику автомобіля "MAN" на підставі його заяви страхове відшкодування у розмірі 50 000 гривень, послуги аварійного комісару - 920,00 гривень, всього 50920,00 гривень. Добровільно відшкодувати понесені Моторним (транспортним) страховим бюро України витрати [PERSON] відмовився, тому позивач просить суд стягнути з відповідача на його користь в порядку регресу суму страхового відшкодування у розмірі 50920,00 гривень та витрати по оплаті судового збору в розмірі 1378 гривень, за надання правових послуг в розмірі 2 000 гривень. Представник позивача - [PERSON] в судове засідання не з'явилась, про час та місце розгляду справи була повідомлена своєчасно та належним чином, надала суду заяву, в якій просила на підставі ч.2 ст.158 ЦПК України розглядати справу за її відсутності, позовні вимоги підтримала повністю, проти винесення заочного рішення не заперечувала. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений своєчасно та належним чином, що підтверджено відповідними поштовими повідомленнями, жодних доказів або заперечень суду не надав. Оскільки суд не має відомостей про причину неявки відповідача, повідомленого належним чином, відповідно до вимог ч.4 ст.169 Цивільно-процесуального кодексу України суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Третя особа - [PERSON] до суду не з'явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений своєчасно та належним чином, надав до суду заяву з проханням розглянути справу за його відсутності, просить позов задовольнити. Суд, вивчивши матеріали справи та дослідивши письмові докази, приходить до наступних висновків. Згідно ст.10 Цивільно-процесуального кодексу України кожна особа повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідно до ст.60 Цивільно-процесуального кодексу України докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. На підставі ст.57 Цивільно-процесуального кодексу України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Згідно відомостей № 9246373 про дорожньо-транспортну пригоду від 28.08.2013 року, 12.08.2013 року о 06-30 год. на дорозі Т-08-15 Оріхів-Пологи-Кінські Роздори-Андріївка-Нововасилівка-Бердянськ автомобіль "ВАЗ", державний реєстраційний номер [NUMBER] під керуванням [PERSON] при зміні напрямку руху не впевнився в безпеці, виїхав на зустрічну смугу,внаслідок чого скоїв зіткнення з автомобілем "MAN", державний реєстраційний номер [NUMBER], під керуванням [PERSON], який рухався в зустрічному напрямку. На підставі постанови Комунарського районного суду м. Запоріжжя №333/9213/13 від 29.11.2013 року [PERSON] було визнано винним у тому, що він 12.08.2013 року о 06-30 год. на дорозі Т-08-15 Оріхів-Пологи-Кінські Роздори-Андріївка-Нововасилівка-Бердянськ керуючи автомобілем "ВАЗ", державний реєстраційний номер [NUMBER] при зміні напрямку руху не впевнився в безпеці, виїхав на зустрічну смугу,внаслідок чого скоїв зіткнення з автомобілем "MAN", державний реєстраційний номер [NUMBER], під керуванням [PERSON], який рухався в зустрічному напрямку. Внаслідок ДТП автомобілі було пошкоджено, [PERSON] було притягнуто до адміністративної відповідальності за ст.124 КУпАП. [PERSON] звернувся до позивача із заявою, в якій просило здійснити відшкодування шкоди у розмірі 50 000 гривень, заподіяної в результаті пошкодження транспортного засобу "MAN", державний реєстраційний номер [NUMBER], під час ДТП, яка сталася 12.08.2013 року, о 06 год. 30 хв. на дорозі Т-08-15 Оріхів-Пологи-Кінські Роздори-Андріївка-Нововасилівка-Бердянськ, з вини [PERSON], водія транспортного засобу - "ВАЗ", державний реєстраційний номер [NUMBER], який не мав ніякого договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, чинного на дату ДТП. Згідно висновку № 249 про оцінку автомобіля "MAN", державний реєстраційний номер [NUMBER], зробленого 07.10.2013 року судовим експертом спеціалістом авто товарознавцем [PERSON], вартість спричиненої власнику автомобіля "MAN" матеріальної шкоди становить 125 182,50 гривень. Відповідно до платіжного доручення №773 від 11.02.2014 року [PERSON] згідно наказу № 762 від 10.02.2014 року про відшкодування шкоди з фонду захисту потерпілих, виданого в.о. Генерального директора МТСБУ, було виплачено страхове відшкодування в розмірі 50 000 гривень. Крім того, МТСБУ понесло витрати на аварійного комісара в розмірі 920,00 гривень. Позивач звертався до [PERSON] з вимогою добровільно відшкодувати йому витрати, пов'язані з регламентною виплатою [PERSON] шкоди, спричиненої йому в результаті ДТП, попереджав про звернення до суду, однак останній заходів до погашення заборгованості у повному обсязі не вжив. Згідно ст.22 Цивільного кодексу України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. На підставі ст.1166 Цивільного кодексу України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Частиною 1 статті 1187 Цивільного кодексу України встановлено, що діяльність, пов'язана з експлуатацією транспортного засобу є джерелом підвищеної небезпеки. Відповідно до ч.2 ст.1187 Цивільного кодексу України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Відповідно до ст.27 Закону України «Про страхування» та ст.993 Цивільного кодексу України до страхувальника, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. Згідно ст.1192 Цивільного кодексу України з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов'язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Статтею 1191 Цивільного кодексу України встановлено, що особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування. Відповідно до ч.3 ст.11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов'язки можуть виникати безпосередньо з актів цивільного законодавства. На підставі п.22.1 ст.22 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи. Відповідно до п.41.1 ст.41 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом, у разі її заподіяння, зокрема, транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім шкоди, заподіяної транспортному засобу, який не відповідає вимогам пункту 1.7 статті 1 цього Закону, та майну, яке знаходилося в такому транспортному засобі. Згідно п.38.2.1 ст.38 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» МТСБУ після сплати страхового відшкодування має право подати регресний позов, зокрема, до власника, водія транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду та не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім осіб, зазначених у пункті 13.1 статті 13 цього Закону. На підставі ч.4 ст.61 Цивільно-процесуального кодексу України постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Таким чином, на думку суду, позовні вимоги Моторного (транспортного) страхового бюро України до [PERSON] про відшкодування в порядку регресу витрат, пов'язаних з виплатою страхового відшкодування ґрунтуються на законі та підтверджуються зібраними у справі доказами, тому позов в цій частині підлягає задоволенню у повному обсязі, тобто у сумі 50920,00 грн (50 000,00 грн. - сума відшкодування витрат + 920 грн. витрати на аварійного комісара). Відповідно до ч.1 ст.88 Цивільно-процесуального кодексу України, так як судове рішення ухвалюється на користь позивача, понесені ним і документально підтверджені судові витрати підлягають стягненню з відповідача. Згідно до ч.1 ст.79 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи, у тому числі, витрати на правову допомогу (ч.3 ст.79 ЦПК України). Таким чином, суд вважає за необхідне з [PERSON] також стягнути на користь МТСБУ сплачений судовий збір у розмірі 1 378 грн. 19 коп. Щодо вимоги про відшкодування витрат на правову допомогу, то зазначене підтверджується лише контрактом про надання правової допомоги від 27.09.2012 року, так як в додатковій угоді № 34 до контракту від 11.02.2016 року прізвище відповідача зазначено «Бажавнов», не додано платіжного доручення про перерахування коштів та акту виконаних робіт, тому суд вважає за доцільне в цій частині позовних вимог відмовити. На підставі викладеного,

Outcome: partial