Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-14 00:00:00

Позивач 25.07.2013 року звернувся до суду з даним позовом до відповідача, мотивуючи свої вимоги тим, що 16.01.2013 року між сторонами було укладено договір № 8101 «Про надання послуг з газопостачання» до житлового будинку [ADDRESS]. При цьому відповідач для підтвердження свого права користування домогосподарством надав працівнику ПАТ «Сумигаз» разом з іншими документами ксерокопію паспорта, яка не відповідала оригіналу цього документа, так як в ній місцем реєстрації [PERSON] було вказано вищезазначену адресу, хоча в дійсності відповідач зареєстрований [ADDRESS]. Поскільки відповідач не мав достатніх підстав для укладення договору і своїми діями ввів в оману газопостачальника позивач звернувся до суду та просив визнати укладений між ними договір недійсним з моменту його вчинення і стягнути з відповідача судові витрати, понесені при поданні позовної заяви. Рішенням Лебединського районного суду Сумської області від 11 листопада 2013 року в задоволенні позовної заяви ПАТ по газопостачанню та газифікації „Сумигаз" Національної акціонерної компанії „Нафтогаз України" в особі Лебединського цеху газового господарства до [PERSON] про визнання договору недійсним з моменту його вчинення було відмовлено. Ухвалою Апеляційного суду Сумської області від 9 січня 2014 року апеляційну скаргу ПАТ „Сумигаз" відхилено. 7 квітня 2014 року відповідач [PERSON] звернувся до суду з заявою про ухвалення додаткового судового рішення, в якій просив стягнути з ПАТ „Сумигаз" на його користь судові витрати на загальну суму 577 грн. 25 коп., які були ним понесені в період часу з вересня 2013 року по січень 2014 року і складаються з витрат, пов'язаних з його переїздом до іншого населеного пункту, де відбувалися судові засідання, з добових витрат та компенсації за відрив від звичайних занять. В судовому засіданні відповідач підтримав свої заявлені вимоги та збільшив їх розмір, просив також стягнути на його користь витрати, пов'язані з переїздом до іншого населеного пункту, добові та компенсацію за втрачений заробіток та відрив від звичайних занять, які були ним понесені в квітні та травні 2014 року, а всього 789 грн. 15 коп. Представник позивача в судовому засіданні проти задоволення вимог відповідача заперечив, мотивуючи це тим, що відшкодуванню підлягають документально підтверджені судові витрати, а відповідачем для підтвердження вартості проїзду по маршруту с. Будилка - м. Лебедин і в зворотньому напрямку подано квитки, які не містять дати придбання, маршруту слідування, частина з них взята з одного рулона, про що свідчить безперервна послідовність їх серійних номерів. Квитки по маршруту м. Суми - м. Лебедин і в зворотньому напрямку не містять інформації про їх вартість. При цьому представник заперечив проти вимог щодо відшкодування судових витрат, здійснених відповідачем після дати ухвалення судового рішення, тобто після 11.11.2013 року, мотивуючи свої заперечення і тим, що ці витрати виникли внаслідок того, що відповідачем питання про відшкодування судових витрат не було поставлено перед судом своєчасно та належним чином під час розгляду спору а позивач не вчиняв ніяких протизаконних дій, які б привели до необхідності ухвалювати додаткове рішення і проводити судові засідання в квітні - травні 2014 року. Також представник мотивував свої заперечення тим, що [PERSON] займається громадською діяльністю в [ADDRESS], в той час як чинним законодавством передбачено відшкодування працівникові витрат на проїзд у відрядження за межі населеного пункту, де цей працівник постійно працює. Крім того, представник заперечив проти вимог щодо відшкодування судових витрат за відрив відповідача від звичайних занять, так як на його думку відповідачем не складено розрахунку цих витрат із зазначенням конкретного проміжку часу, витраченого на кожне судове засідання. З довідки (а.с. 17), дослідженої в судовому засіданні вбачається, що [PERSON], [INFO] є зареєстрованим [ADDRESS] З журналів та розписки (а.с. 25, 48-48, 72, 97-98,149, 159), досліджених в судовому засіданні, вбачається, що відповідач [PERSON] брав участь у наступних судових засіданнях в Лебединському райсуді: 05.09.2013 року, 09.09.2013 року, 25.10.2013 року, 11.11.2013 року, 14.04.2014 року, 15.05.2014 року та з»являвся до суду 20.09.2013 року, коли головуючий у справі суддя перебував у нарадчій кімнаті по іншій справі. З рішення (а.с. 100-102), дослідженого в судовому засіданні вбачається, що в задоволенні позовної заяви ПАТ „Сумигаз" до [PERSON] про визнання договору недійсним з моменту його вчинення було відмовлено, питання відшкодування судових витрат, понесених відповідачем не вирішувалось. З розрахунків (а.с. 141, 145, 157), досліджених в судовому засіданні вбачається, що загальна сума судових витрат [PERSON], понесених під час явки до суду 05.09.2013 року, 09.09.2013 року, 20.09.2013 року, 25.10.2013 року, 11.11.2013 року, 14.04.2014 року, 15.05.2014 року на його думку складає: витрати на придбання квитків -73 грн., вартість добових витрат - 210 грн., компенсація за відрив від звичайних занять - 387 грн. 25 коп. а всього 670 грн. 25 коп. З квитків (а.с. 142, 145), досліджених в судовому засіданні вбачається, що 07.04.2014 року до суду були надані квитки на проїзд в автобусі серії КККА №№ 043476 - 043485 (10 шт.) вартістю по 4 грн.; квитки на проїзд в маршрутному таксі серії ДДДР № 093563, серії МММВ № 100088 (2 шт.) вартістю по 2 грн.; квитки на проїзд в автобусі серії АААБ № 546175, серії ААВГ № 170132 (2 шт.) без зазначення їх вартості. 14.04.2014 року суду було надано квиток на проїзд в автобусі серії АКУФ № 794545 вартістю 4 грн. по маршруту с. Будилка - м. Лебедин від 14.04.2014 року, а 15.05.2014 року надано квитки на проїзд в автобусі серії КККА № 043486 вартістю 4 грн. та серії КККН № 294015 вартістю 4 грн. З листа (а.с. 152), дослідженого в судовому засіданні вбачається, що вартість проїзду в період з вересня 2013 року по квітень 2014 року без врахування автостанційних послуг по маршруту с. Будилка - м. Лебедин становила 3,90 грн., по маршруту м. Суми - м. Лебедин 19,39 грн. Вислухавши сторони та вивчивши матеріали справи суд вважає, що вимоги про відшкодування судових витрат відповідачем обґрунтовані і до задоволення підлягають частково, так як в судовому засіданні було встановлено, що мешканець [ADDRESS] [PERSON] 16.01.2013 року уклав з ПАТ «Сумигаз» договір про надання послуг з газопостачання, який в подальшому був оспорений газопостачальником а рішенням Лебединського районного суду від 11.11.2013 року в задоволенні позову ПАТ «Сумигаз» було відмовлено. Під час розгляду цього позову відповідач 05.09.2013 року, 09.09.2013 року, 20.09.2013 року, 25.10.2013 року, 11.11.2013 року, 14.04.2014 року, 15.05.2014 року з метою участі в розгляді справи відвідував Лебединський районний суд, що призвело до відриву відповідача від звичайних занять та до необхідності його приїзду до м. Лебедина. Вказані обставини встановлені з пояснень сторін та матеріалів справи, досліджених в судовому засіданні. Згідно з нормами ч.ч. 1, 3 ст. 79 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. До витрат, пов'язаних з розглядом судової справи, належать витрати сторін та їх представників, що пов'язані з явкою до суду. Згідно з вимогами ч.ч. 2, 3 ст. 85 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, та її представникові сплачуються іншою стороною добові (у разі переїзду до іншого населеного пункту), а також компенсація за втрачений заробіток чи відрив від звичайних занять. Компенсація за відрив від звичайних занять сплачується пропорційно від розміру мінімальної заробітної плати. Граничний розмір компенсації за судовим рішенням витрат сторін та їх представників, що пов'язані з явкою до суду, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Згідно з вимогами ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Згідно з вимогами ст. 220 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою осіб, які беруть участь у справі, чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати Згідно з вимогами ст. 8 Закону України «Про Державний бюджет України на 2013 рік» у 2013 році мінімальну заробітку плату у місячному розмірі встановлено: з 1 січня - 1147 грн., з 1 грудня - 1218 грн. Згідно п. 1 Постанови Кабінету міністрів України від 02.02.2011 року № 98 «Про суми та склад витрат на відрядження державних службовців, а також інших осіб, що направляються у відрядження підприємствами, установами та організаціями, які повністю або частково утримуються (фінансуються) за рахунок бюджетних коштів» граничний розмір добових складає 30 грн. на добу. Згідно п. 1 Постанови Кабінету міністрів України від 27.04.2006 року № 590 «Про граничні розміри компенсації витрат, пов'язаних з розглядом цивільних та адміністративних справ і порядок їх компенсації за рахунок держави» компенсація за відрив від звичайних занять обчислюється пропорційно від розміру мінімальної заробітної плати за фактичні години відриву від звичайних занять. Суд приймає до уваги те, що згідно вимог ст.ст. 10, 60 ЦПК України цивільне судочинство здійснюються на засадах змагальності сторін і кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог чи заперечень та вважає, що в судовому засіданні відповідачем було доведено, що внаслідок звернення ПАТ «Сумигаз» 25.07.2013 року до нього з позовом він був змушений понести судові витрати, обумовлені необхідністю приймати участь в розгляді справи, витрачати свій час та з»являтися в судові засідання, так як вказані обставини стверджуються не тільки поясненнями позивача, а й матеріалами справи (а.с. 25, 48-48, 72, 97-98, 100-102, 149, 159). При цьому суд враховує, що [PERSON] зареєстрований та проживає у [ADDRESS], його явка в судові засідання, що мали місце в приміщенні Лебединського районного суду по вул. Карпова - 10 та по вул. Піонерська - 2 в м. Лебедині підтверджується журналами судових засідань, що не були оскарженими під час розгляду справи та розпискою відповідача, наданою суду в той день, коли судове засідання не відбулося з незалежних від нього причин. Проте не може взяти до уваги заперечення представника позивача в тій частині, що [PERSON] займається громадською діяльністю в м. Лебедині а інструкцією про службові відрядження в межах України та за кордон передбачено відшкодування витрат на проїзд тільки до об»єктів, розташованих за межами населеного пункту, де постійно працює відряджений працівник, так як зазначеним нормативним актом визначається розмір виплат відповідній категорії учасників трудових правовідносин, а розгляд цивільних справ здійснюється згідно вимог цивільно-процесуального законодавства, яке не пов»язує право осіб, які беруть участь в справі на відшкодування судових витрат з їх місцем роботи, та тому, що в судовому засіданні було встановлено, що в м. Лебедині відповідач займається громадською діяльністю, проте не було доведено, що за цю діяльність він отримує заробітну плату, тобто що він має постійне місце роботи. Крім того, суд не може взяти до уваги заперечення представника позивача і в тій частині, що відповідачем не було складено розрахунку судових витрат із зазначенням конкретного проміжку часу витраченого на участь в розгляді справи, так як чинним законодавством не передбачено подання особою, яка бере участь в справі розрахунку своїх вимог складеного в суворо встановленій формі, а з розрахунків, наданих відповідачем (а.с. 141, 145, 157) на думку суду можна зрозуміти, які саме кошти він бажає отримати на відшкодування своїх витрат. Разом з тим, суд бере до уваги заперечення представника позивача в тій частині, що розгляд справи в суді першої інстанції закінчено ухваленням рішення 11.11.2013 року, що під час розгляду справи учасники процесу самостійно розпоряджаються своїми правами, що відповідач мав змогу їх захистити в повному обсязі і ця можливість не була обмежена, проте він своєчасно не звернувся до суду з обгрунтованими поясненнями щодо понесення ним судових витрат, не подав розрахунку їх розмірів, доказів сплати їх вартості, внаслідок чого саме внаслідок його бездіяльності суд повинен проводити судові засідання для ухвалення додаткового рішення, які теж потребують судових витрат і на думку [PERSON] повинні відшкодовуватися позивачем. Ці заперечення на думку суду не були спростовані відповідачем в судовому засіданні, оскільки його доводи в тій частині, що в тексті поданих ним суду письмових заперечень проти задоволення позову (а.с.62) викладено його думку про необхідність стягнення судових витрат в разі вирішення спору на його користь не можуть бути прийнятими до уваги, так як вони носять загальний характер і не несуть інформації про характер і розмір понесених стороною судових витрат та не є доказами, що належним чином підтверджують необхідність нарахування і сплати грошових коштів в певному розмірі. Тому суд вважає, що вимоги відповідача щодо відшкодування судових витрат, понесених ним в Лебединському районному суді після ухвалення рішення по справі, тобто 14.04.2014 року і 15.05.2014 року до задоволення не підлягають. Крім того, суд бере до уваги і заперечення представника позивача в тій частині, що відшкодуванню підлягають документально підтверджені судові витрати, а з квитків, наданих відповідачем для підтвердження вартості проїзду по маршруту с. Будилка - м. Лебедин і в зворотньому напрямку 05.09.2013 року, 09.09.2013 року, 20.09.2013 року, 25.10.2013 року, 11.11.2013 року та 15.05.2014 року вбачається, що вони не містять дати придбання, маршруту слідування і частина з них взята з одного рулона, про що свідчить безперервна послідовність їх серійних номерів, внаслідок чого є неналежними доказами та не можуть бути прийняті судом. Тому суд вважає, що вимоги відповідача щодо відшкодування судових витрат, понесених ним на проїзд до Лебединського районного суду до задоволення теж не підлягають. В той же час, враховуючи вимоги Постанови Кабінету міністрів України від 02.02.2011 року № 98 «Про суми та склад витрат на відрядження державних службовців, а також інших осіб, що направляються у відрядження підприємствами, установами та організаціями, які повністю або частково утримуються (фінансуються) за рахунок бюджетних коштів», дати явки [PERSON] до Лебединського районного суду Сумської області 05.09.2013 року, 09.09.2013 року, 20.09.2013 року, 25.10.2013 року, 11.11.2013 року, а також відсутність документально підтверджених витрат на харчування й фінансування інших власних потреб відповідача в ці дні, суд вважає необхідним стягнути на користь [PERSON] з ПАТ „Сумигаз" добові, виходячи з граничного розміру, встановленого Кабінетом Міністрів України у сумі 150 грн. 00 коп., виходячи з розрахунку 30 х 5 = 150. Крім того, суд враховує, що під час розгляду позову [PERSON] для захисту своїх прав вимушено витрачав власний час та з вини позивача був відірваний від звичайних занять, тому на його користь підлягає стягненню компенсація, в межах визначених Постановою Кабінету міністрів України від 27.04.2006 року № 590 «Про граничні розміри компенсації витрат, пов'язаних з розглядом цивільних та адміністративних справ і порядок їх компенсації за рахунок держави». При цьому суд не може взяти до уваги доводи представника позивача в тій частині, що відповідачем було витрачено час тільки на перебування в судових засіданнях, оскільки для участі в них учаснику процесу теж необхідно докласти певних зусиль та витратити певний проміжок часу. Тому на думку суду обсяг фактично втраченого відповідачем часу становить тривалість судових засідань, час, витрачений ним на переїзд до суду в м. Лебедин та повернення в с. Будилка, а також час, витрачений на явку до суду, коли судове засідання по причині не залежній від відповідача не проводилося а він прибув до місця розгляду справи, та складає по 8 год. за кожен день, а всього 40 годин, виходячи з розрахунку 8 х 5 = 40. Приймаючи до уваги вимоги Закону України «Про Державний бюджет України на 2013 рік», встановлені ним розміри мінімальної заробітної плати за відповідні періоди, фактично витрачений час, а також кількість робочого часу у відповідному місяці розмір такої компенсації повинен становити за: 05.09.2013 року - 54 грн. 62 коп., виходячи з розрахунку 1147 : 21 = 54,62; 09.09.2013 року - 54 грн. 62 коп., виходячи з розрахунку 1147 : 21 = 54,62; 20.09.2013 року - 54 грн. 62 коп., виходячи з розрахунку 1147 : 21 = 54,62; 25.10.2013 року - 47 грн. 80 коп., виходячи з розрахунку 1147 : 24 = 47,80; 11.11.2013 року - 54 грн. 62 коп., виходячи з розрахунку 1147 : 21 = 54,62, а всього 266 грн. 28 коп, виходячи з розрахунку 54,62 +54,62+54,62+47,80+54,62=266,28. На підставі вищенаведеного суд приймає до уваги те, що питання про відшкодування судових витрат в частині відшкодування вартості проїзду відповідача до суду, добових та компенсації за відрив від звичайних занять не було вирішено під час розгляду цивільної справи № 580/1538/13-ц, по якій ухвалено рішення Лебединського райсуду від 11.11.2013 року та вважає необхідним ухвалити додаткове рішення і стягнути з ПАТ „Сумигаз" на користь [PERSON] судові витрати - добові в сумі 150 грн. та компесацію за відрив від звичайних занять в розмірі 266 грн. 28 коп., а всього 416 грн. 28 коп., виходячи з розрахунку 150+266,28=416,28, а в задоволенні іншої частини вимог щодо відшкодування відповідачеві судових витрат суд вважає необхідним відмовити. На підставі вище наведеного,

Outcome: approved