Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-18 00:00:00

Комунальний заклад "Криничанська центральна районна лікарня" Дніпропетровської обласної ради звернувся до суду з заявою про госпіталізацію до КЗ "ДОКЛПО "Фтизіатр" м.Дніпро [PERSON], який зареєстрований [INFO], туберкульоз легенів у якого виявлено у 2014 році. На даний час хворий, який є епідемічно загрозливим для оточуючих, ухиляється від лікування, тобто в добровільному порядку бажання до лікування не проявляє і порушує протиепідемічний режим. Представник Комунального закладу «Криничанської центральної районної лікарні» Дніпропетровської обласної ради в судовому засіданні просив задоволити заяву, оскільки [PERSON] добровільно лікуватися від туберкульозу не бажає, внаслідок чого становить загрозу розповсюдження захворювання. Дослідивши наявні докази, суд дійшов висновку, що заява обґрунтована і підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до висновку № 137 ЛКК КЗ «Криничанської ЦРЛ» ДОР від 04 листопада 2015 року [PERSON] має основний діагноз туберкульоз легень. У звязку з чим він потребує примусового лікування. Відповідно до п. 10 ч. 2 ст. 234 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про обовязкову госпіталізацію до протитуберкульозного закладу. Відповідно до статті 11 Закону України «Про протидію захворювання на туберкульоз» у разі якщо хворі на заразні форми туберкульозу, у тому числі під час амбулаторного чи стаціонарного лікування, порушують протиепідемічний режим, що ставить під загрозу зараження туберкульозом інших осіб, з метою запобігання поширенню туберкульозу за рішенням суду вони можуть бути примусово госпіталізовані до протитуберкульозних закладів, що мають відповідні відділення (палати) для розміщення таких хворих. Згідно ч. 2 ст. 12 ЗУ «Про боротьбу із захворюванням на туберкульоз», хворі на заразні форми туберкульозу, в тому числі соціально дезаптовані, із супутніми захворюваннями на хронічний алкоголізм, наркоманію чи токсикацію, підлягають обовязковій госпіталізації до протитуберкульозних закладів та зобовязані пройти відповідне лікування. У разі ухилення від обовязкової госпіталізації зазначені особи з метою запобігання поширенню туберкульозу за рішенням суду підлягають розшуку, приводу та примусовій госпіталізації до протитуберкульозних закладів, визначених місцевими органами виконавчої влади. Таким чином, зважаючи на те, що [PERSON] хворий на заразну форму туберкульозу, а також враховуючи той факт, що він ухиляється від добровільної госпіталізації до протитуберкульозного закладу, суд прийшов до висновку про доцільність направлення його на примусове лікування до КЗ "ДОКЛПО "Фтизіатр" м.Дніпро саме на вісім місяців, оскільки в коротший термін лікування буде неефективним та недостатнім. Відповідно до п. 7 ст. 367 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про примусову госпіталізацію чи продовження строку примусової госпіталізації до протитуберкульозного закладу, що кореспондується з положенням ч. 2 ст. 286 цього кодексу. Відповідно ч. 3 ст. 286 ЦПК України, після набрання законної сили рішенням суду про примусову госпіталізацію до протитуберкульозного закладу або про продовження строку примусової госпіталізації суд надсилає рішення відповідному органу місцевого самоврядування для вжиття заходів щодо охорони майна особи, стосовно якої ухвалено рішення суду.

Outcome: approved