Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-28 00:00:00

У серпні 2014 року позивач [PERSON] звернулася до суду із позовом до [PERSON] про стягнення матеріальної та моральної шкоди, заподіяної в результаті ДТП. Свої позовні вимоги позивач обґрунтував тим, що 16 травня 2014 року о 16 год. 30 хв. в [ADDRESS] [PERSON], керуючи автомобілем "Фольксваген", державний номер [NUMBER], порушив п.п. 12.1 та 12.3 Правил дорожнього руху і не врахував дорожньої обстановки та не вибрав безпечної швидкості для руху, внаслідок чого вчинив шляхово-транспортну пригоду, наїхавши на металеві ворота домогосподарства [ADDRESS], чим спричинив матеріальну шкоду [PERSON] Постановою Ладижинського міського суду Вінницької області від 23 червня 2014 року, яка постановою апеляційного суду Вінницької області від 29 липня 2014 року залишена без змін, відповідача [PERSON] було притягнуто до адміністративної відповідальності та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в прибуток держави в розмірі 340 гривень, за вчинення адміністративного правопорушення, яке мало місце 15 травня 2014 року в [ADDRESS]. Згідно довідки ПП "Сучасні будівельні технології - 12" вартість виконаних будівельних робіт та витрат від 02 червня 2014 року по виготовленню таких самих воріт визначена у розмірі 12023 грн 77 коп. Крім заподіяних відповідачем збитків матеріального характеру, позивач вважає, що їй також заподіяно моральну шкоду, яка на її думку, полягає в тому, що внаслідок неправомірних дій відповідача у її житті відбулися негативні зміни, які проявилися у щоденних думках та спогадах про наслідки психотравмуючої події, страх можливого повторення подій, негативні переживання та спогади, потреба в униканні аналогічних обставин, насторога, тривога, емоційні згадування, фіксованість уваги на проблемі відновлення свого цивільного права та правової реабілітації, знижений та нестійкий настрій, порушення сну, неприємні сновидіння, емоційна напруга, нервозність, постійне почуття образи, досади, обурення поведінкою винуватця. Окрім того, наслідки події, що сталася, потягли за собою нераціональне витрачання життєвого часу (пошук способів відновлення втраченого майна, проведення правових заходів), обумовили необхідність залучання значних фізичних, душевних та матеріальних ресурсів, дотепер вимагають компенсаторних можливостей за для їх подолання. А тому, розмір заподіяної моральної шкоди, яку слід компенсувати, з урахуванням емоційних страждань, відновлення її психічного стану, порушення звичайного способу життя, а також моральних страждань, пов'язаних з дорожньо - транспортною пригодою, вона оцінила у 5000 (п'ять тисяч) гривень, які разом з матеріальною шкодою просила суд стягнути з відповідача, а також усі понесені нею судові витрати. В судовому засіданні позивач [PERSON] та її представник - адвокат [PERSON] позовні вимоги підтримали з підстав, що наведені у позовній заяві, просили суд позов задовольнити у повному обсязі. Позивач [PERSON] в судовому засіданні додатково пояснила, що внаслідок ДТП, яке мало місце 16 травня 2014 року за участі відповідача [PERSON], в якому було пошкоджено належні їй металеві ворота, тривалий час вона була вимушена вживати заходів щодо тримання собак у житловому приміщенні свого будинку, оскільки у зв'язку з пошкодженням воріт вони могли вибігти на вулицю та завдати будь-якої шкоди, що змусило її докладати додаткових зусиль для організації свого нормального життя. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позов визнав частково, не оспорюючи обставин ДТП та спричинення позивачу матеріальних збитків та моральних страждань, зазначив, що матеріальну шкоду він погоджується сплатити у розмірі 5000 грн, а моральну 1500 грн, посилаючись на те, що вартість воріт та спричинених моральних страждань значно менша ніж заявлена позивачем. Вислухавши пояснення позивача та його представника, пояснення відповідача, вивчивши та дослідивши матеріали справи, повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступні факти та відповідні їм правовідносини. Відповідно до свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 16 липня 2004 року, виданого виконавчим комітетом Ладижинської міської ради позивач [PERSON] являється власником житлового будинку, що знаходиться за адресою: [ADDRESS]. Як вбачається із постанови Ладижинського міського суду від 23 червня 2014 року [PERSON] було притягнуто до адміністративної відповідальності за ст.124 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в прибуток держави в розмірі 340 гривень. Вказаним судовим рішенням було встановлено, що 16 травня 2014 року о 16 год. 30 хв. в [ADDRESS] [PERSON], керуючи автомобілем "Фольксваген", державний номер [NUMBER], порушив п.п. 12.1 та 12.3 Правил дорожнього руху і не врахував дорожньої обстановки та не вибрав безпечної швидкості для руху, внаслідок чого вчинив шляхово-транспортну пригоду, наїхавши на металеві ворота домогосподарства [ADDRESS], чим спричинив матеріальну шкоду [PERSON] Зазначена постанова суду від 29 липня 2014 року набула законної сили. Частиною 4 ст.61 ЦПК України, передбачено, що вирок у кримінальній справі, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно - правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. З аналізу норм даної статті слід констатувати преюдиційність обставин, встановлених постановою у справі про адміністративне правопорушення, що набрала законної сили, які відповідно є обов'язковими для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено постанову суду, лише з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Усі інші обставини, в тому числі розмір шкоди, що підлягає відшкодуванню, повинні бути доведені сторонами, та іншими особами, що беруть участь у справі в загальному порядку. Із здобутих у справі доказів судом встановлено, що згідно локального кошторису на будівельні роботи № 2-1-1 на виготовлення та монтаж воріт та довідки ПП "Сучасні будівельні технології - 12", яке має ліцензію на проведення господарської діяльності, пов'язаної із створенням об'єктів архітектури вартість виконаних будівельних робіт та витрат від 02 червня 2014 року по виготовленню таких самих воріт визначена у розмірі 12023 грн 77 коп., відтак загальна сума збитків завданих позивачу внаслідок пошкодження металевих воріт при ДТП, яке мало місце 16 травня 2014 року о 16 год. 30 хв. в [ADDRESS], за участі [PERSON] під час керування автомобілем "Фольксваген", державний номер [NUMBER] становить 12023 грн 77 коп. Відповідно до положень ч. 4 ст. 10 ЦПК України суд сприяє всебічному і повному з?ясуванню обставин справи: роз?яснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обов?язки, попереджує про наслідки вчинення або не вчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч. 3 ст. 10, ч.1 ст.60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підстави своїх вимог або заперечень, надавши докази відповідно до вимог ст. ст. 57-60 ЦПК України. Судом відповідачу було роз?яснено його право на призначення експертизи у разі заперечення розміру вартості, спричинених збитків, однак він відмовився від її призначення за своїм клопотанням, пославшись на відсутністю грошових коштів і недоцільністю її проведення. Згідно із ст. 22 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі. Статтею 1166 ЦК України передбачено, що шкода, завдана майну фізичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою , яка її завдала. З огляду на викладене, суд дійшов до переконання, що позовні вимоги позивача в частині відшкодування майнової шкоди заподіяної їй внаслідок пошкодження металевих воріт підлягають до відшкодування у повному обсязі в розмірі 12023 грн 77 коп., а тому з урахуванням вище приведених правових норм регулювання предмета спору, суд присуджує до стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] у відшкодування майнової шкоди 12023 грн 77 коп. Що ж стосується стягнення моральної шкоди на користь позивача суд виходив із наступного. Відповідно до ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов'язана з розміром цього відшкодування. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом. З аналізу чинних норм законодавства, яке регулює порядок відшкодування моральної шкоди слідує, що потерпілому відшкодовується заподіяна йому моральна шкода та якщо судом встановлено відшкодувати потерпілому моральну шкоду, передбачену пунктами 3, 4 частини другої статті 23 Цивільного кодексу України, таке відшкодування у розмірі, визначеному судом, здійснює особа, яку визнано винною у скоєнні дорожньо-транспортної пригоди. В силу ст.1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. Наведене узгоджується і з роз'ясненнями, що надані Пленумом Верховного Суду України в постанові „Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" №4 від 31.03.1995 року із наступними змінами та доповненнями. Судом встановлено, що внаслідок дорожньо - транспортної пригоди, яка сталась 16 травня 2014 року о 16 год. 30 хв. в [ADDRESS], з вини водія [PERSON] через його неправомірні дії, позивач [PERSON] зазнала моральної шкоди, яка полягає в тому, що внаслідок неправомірних дій відповідача у її житті відбулися негативні зміни, які проявилися у щоденних думках та спогадах про наслідки психотравмуючої події, страх можливого повторення подій, негативні переживання та спогади, потреба в униканні аналогічних обставин, насторога, тривога, емоційні згадування, фіксованість уваги на проблемі відновлення свого цивільного права та правової реабілітації, знижений та нестійкий настрій, порушення сну, неприємні сновидіння, емоційна напруга, нервозність, постійне почуття образи, досади, обурення поведінкою винуватця. Окрім того, наслідки події, що сталася, потягли за собою нераціональне витрачання життєвого часу (пошук способів відновлення втраченого майна, проведення правових заходів), обумовили необхідність залучання значних фізичних, душевних та матеріальних ресурсів, дотепер вимагають компенсаторних можливостей за для їх подолання. З огляду на викладене, суд дійшов до переконання, що моральна шкода завдана позивачеві неправомірними діями винного - [PERSON] є наявною, оскільки встановлено протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні, що у відповідності до рекомендацій наданих Пленумом Верховного Суду України у постанові „Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" №4 від 31.03.1995 року із наступними змінами та доповненнями, є обов'язковими підставами цивільно-правової відповідальності. За таких обставин, суд дійшов висновку, що розмір моральної шкоди, який слід компенсувати позивачеві, виходячи із завданих винною особою переживань і страждань позивачеві та наслідків, які настали від протиправних дій відповідача, а також ураховуючи вимоги розумності і справедливості, слід визначити в сумі 1500 гривень, які стягнути з винної особи - [PERSON], відтак позов в цій частині слід задовольнити частково. Вирішуючи питання судових витрат, суд керується нормами ст.88 ЦПК України, а тому стягує із відповідача на користь позивача понесені ним та документально підтверджені судові витрати відповідно до розміру задоволеної суми позовних вимог. Згідно з ч.ч.1,2 ст. 84 ЦПК України витрати, пов'язані з оплатою правової допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, несуть сторони, крім випадків надання безоплатної правової допомоги. Граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу встановлюється законом. Відповідно до ст.1 Закону України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах» від 20.12.2011 року №4191-VI розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних справах, в яких така компенсація виплачується стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, іншою стороною, а в адміністративних справах - суб'єктом владних повноважень, не може перевищувати 40 відсотків встановленої законом мінімальної заробітної плати у місячному розмірі за годину участі особи, яка надавала правову допомогу, у судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням та під час ознайомлення з матеріалами справи в суді, що визначається у відповідному судовому рішенні. Статтею 8 Закону України «Про Державний бюджет України на 2014 рік» визначено мінімальний розмір заробітної плати з 1 січня у розмірі 1218 гривень. Таким чином, граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу за одну годину надання такої допомоги по даній справі складає 487 гривень 20 копійок. Як вбачається з матеріалів справи 01 серпня 2014 року між адвокатом [PERSON], що діє на підставі свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю [NUMBER] від 30.11.2009 і [PERSON] укладено договір про надання правової допомоги. Відповідно до прибуткового касового ордера № 89 [PERSON] сплатила 2000 грн. за надання правових послуг згідно договору від 01.08.2004. Згідно акту № 64 прийому-передачі виконаних робіт за договором про надання правової допомоги від 01.08.2014 адвокатом [PERSON] позивачем сплачено гонорар в сумі 2000 грн, за 5 годин робочого часу, а саме за складання позовної заяви витрачено 1 год. 30 хв., вартість якої вказано 500 грн, юридичні консультації надані позивачу у зв'язку з підготовко до судового засідання - 1 год., вартість - 400 грн., а також участь у судовому засіданні - вартість 1100 грн. Таким чином, за 5 годин робочого часу, граничний розмір витрат на правовому допомогу складає: 1218*40%=487,20грн.х1год.30хв.=730,80грн (за складання позовної заяви), 1218*40%= 487,20грн*1 год. = 418,20грн. (консультації по підготовці до судового розгляду), 1218*40%= 487,20грн*2 год.30 хв.= 1218 грн (тривалість судового розгляду згідно журналу судового засідання). Враховуючи вище викладене, суд вважає, що стягненню на користь позивача підлягають судові витрати, які складаються із судового збору в сумі 487 грн. 20 коп, а також підлягають задоволенню вимоги позивача про стягнення на його користь витрат на правову допомогу, яку надавав позивачу адвокат [PERSON] згідно договору від 01.08.2014 у розмірі 2000 грн, які не перевищують встановленого законодавством граничного розміру компенсації витрат на правову допомогу. На підставі викладеного, ст.ст. 15, 16, 22, 23, 1166, 1167 ЦК України, постановою Пленуму Верховного Суду України „Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" №4 від 31.03.1995 року із наступними змінами та доповненнями та

Outcome: partial