Jurisdiction: civil
Date: 2021-01-11 00:00:00

Рішенням Макарівського районного суду Київської області від 20.02.2020 року позовні вимоги [PERSON] до Королівської сільської ради Макарівського району Київської області про визнання права власності на майно в порядку спадкування задоволені частково. Визнано за [PERSON] , [INFO] , у порядку спадкування за законом після смерті [INFO] [PERSON] , право на завершення приватизації та отримання у власність земельної ділянки площею 3,7799 га з ціновим призначенням для ведення особистого селянського господарства, з кадастровим номером 3222783500:06:008:0033, що розташована на території Королівської сільської ради Макарівського району Київської області. В решті позову відмовлено. 18.11.2020 року адвокатом Богданчук Олександрою Володимирівною, яка діє в інтересах [PERSON] , до суду подана заява про перегляд рішення Макарівського районного суду Київської області від 20.02.2020 року за нововиявленими обставинами, яка ухвалою суду від 20.11.2020 року була залишена без руху. 04.12.2020 року адвокатом Богданчук О.В. на виконання вимог ухвали суду від від 20.11.2020 року надано суду квитанцію про сплату судового збору та подано клопотання про поновлення строку для на подання заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами. Ухвалою суду від 09.12.2020 року поновлено [PERSON] строк на подання заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами у цивільній справі №370/3762/19; відкрито провадження за нововиявленими обставинами та призначено справу до розгляду у судовому засіданні на 12.01.2021 року. В обґрунтування заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами заявник посилався на те, що рішенням Макарівського районного суду від 20.02.2020 року його позов до Королівської сільської ради Макарівського району Київської області про визнання права власності на майно в порядку спадкування задоволено частково. Так, за ним визнано у порядку спадкування за законом після смерті [INFO] [PERSON] , право на завершення приватизації та отримання у власність земельної ділянки площею 3,7799 га з ціновим призначенням для ведення особистого селянського господарства, з кадастровим номером 3222783500:06:008:0033, що розташована на території Королівської сільської ради Макарівського району Київської області. Однак в частині задоволення позовних вимог щодо визнання за ним права власності в порядку спадкування на мотоцикл марки ММВЗ 3.113.5 ЛІДЕР, 2007 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER] , було відмовлено з тих підстав, що згідно відповіді Територіального сервісного центру №3247 регіонального сервісного центру МВС в Київській області №161 від 06.02.2020 року інформація про реєстрацію транспортного засобу за померлим [PERSON] відсутня. Після постановлення рішення суду у справі, позивач [PERSON] повторно звернувся до сервісного центру та отримав відповідь від 10.07.2020 року про те, що згідно архівних даних реєстрів МВС транспортних засобів та їх власників, станом на 16.07.2020 року, за громадянином [PERSON] зареєстрований мотоцикл марки ММВЗ 3.113.5 ЛІДЕР, 2007 року випуску. Вважає зазначені обставини нововиявленими для вирішення даного спору та просить переглянути рішення Макарівського районного суду Київської області від 20.02.2020 року. У судове засідання належним чином повідомленні сторони не прибули. Представник відповідача, Королівської сільської ради, 31.12.2020 року через канцелярію суду подав письмове клопотання, в якому просив слухати справу у відсутності представника відповідача, заявлені позивачем вимоги вважає обґрунтованими та визнає їх в повному обсязі. Дослідивши письмові матеріали цивільної справи, суд встановив наступне. [INFO] помер батько позивача, [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть останнього серії [NUMBER] від 26.10.2008 року (а.с. 9) та свідоцтвом про народження позивача [PERSON] серії [NUMBER] від 14.04.1998 року (а.с. 10). Відповідно до довідки №210, виданої 29.03.2019 року Королівською сільською радою, [PERSON] з 16.11.1992 року до дня смерті [INFO] проживав та був зареєстрований за адресою: [ADDRESS] ; за вказаною адресою разом з ним проживав та був зареєстрований його син - [PERSON] , [INFO] (а.с. 14). Відповідно до Рішення Королівської сільської ради №290-39-VI від 02.10.2015 року, в [ADDRESS] перейменована на [ADDRESS] (а.с. 27). Як вбачається із Витягу зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) №58819946 від 19.12.2019 року, спадкова справа до майна померлого [INFO] [PERSON] не заводилась (а.с. 19). Позивач у справі, [PERSON] , як син померлого [INFO] [PERSON] відповідно до ст. 1261 ЦК України, є спадкоємцем за законом першої черги, спадщину відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України прийняв, оскільки постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини та протягом строку, встановленого ст. 1270 цього Кодексу, не заявив про відмову від неї. Інших спадкоємців, які б прийняли спадщину, ні за законом/заповітом судом не встановлено. При зверненні позивача до приватного нотаріуса Макарівського районного нотаріального округу Київської області Корнієвської Н.В. за видачею йому відповідних свідоцтв про право на спадщину на спадкове майно, останній своєю постановою від 19.12.2019 року за вих. №01-16/588 відмовив позивачу у вчиненні такої нотаріальної дії, мотивуючи свою відмову відсутністю документів, які підтверджували б право власності спадкодавця на це майно (а.с. 18). Так, Розпорядженням Макарівської районної державної адміністрації Київської області №1585 від 07.04.2008 року «Про передачу у власність земельних ділянок власникам сертифікатів на право на земельні частки (паї) 22-ом громадянам України в межах Королівської сільської ради», було затверджено технічну документацію із землеустрою та передано безоплатно у власність [PERSON] , що мешкає за адресою: [ADDRESS] , земельну ділянку площею 3,7799 га для ведення особистого селянського господарства (а.с. 13). Як вбачається з довідки №20, виданої 20.01.2010 року Макарівським районним відділом Київської обласної філії ДП «Центр Державного земельного кадастру», виданий на ім`я [PERSON] державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯЖ №685699 на земельну ділянку площею 3,7799 га для ведення особистого селянського господарства, що розташована на території Королівської сільської ради (кадастровий номер 3222783500:06:008:0033) у «Розділі І Записи державної реєстрації державних актів на право власності на земельну ділянку фізичних осіб» - Книга записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі по Королівській сільській раді Макарівського району Київської області не зареєстрований і на руки власнику не видавався (а.с. 15). Таким чином, [PERSON] , отримавши рішення органу місцевої виконавчої влади про передачу йому у власність земельної ділянки, за життя не встиг отримати, виготовлений на його ім`я правовстановлюючий документ (державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯЖ №685699) на руки, тобто за життя завершити процедуру оформлення права власності він не встиг. Крім того, позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на мотоцикл марки ММВЗ 3.113.5 ЛІДЕР, 2007 року випуску, у зв`язку відсутністю оригіналу документа, який би підтверджував право власності спадкодавця на це майно. Між сторонами виникли правовідносини, які регулюються зокрема Цивільного кодексу України (далі -ЦК України) та Земельного кодексу України (далі - ЗК України). Як встановлено ст. 1216, 1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ст. ст. 1217 та ст. 1223 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Відповідно до ст. 1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Відповідно до ч. 1 ст. 1225 ЦК України, право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Згідно ч. 5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Як встановлено, розпорядженням Макарівської РДА №1585 від 07.04.2008 року було затверджено технічну документацію із землеустрою та передано у власність [PERSON] , земельну ділянку площею 3,7799 га для ведення особистого селянського господарства, якій було присвоєно кадастровий номер 3222783500:06:008:0033. Відповідно до абзацу 2 п. 1 Перехідних положень Земельного кодексу України, установлено, що рішення про передачу громадянам України безоплатно у приватну власність земельних ділянок, прийняті органами місцевого самоврядування відповідно до Декрету Кабінету Міністрів України від 26.12.1992 року "Про приватизацію земельних ділянок", є підставою для реєстрації права власності на земельні ділянки цих громадян або їх спадкоємців відповідно до Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень". Державна реєстрація таких земельних ділянок здійснюється на підставі технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості). Як перебачено п. 8 ч. 1 ст. 27 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" державна реєстрація права власності та інших речових прав, крім державної реєстрації права власності на об`єкт незавершеного будівництва, проводиться на підставі зокрема державного акта на право приватної власності на землю, державного акта на право власності на землю, державного акта на право власності на земельну ділянку або державного акта на право постійного користування землею, виданих до 01.01.2013 року. Як вбачається з довідки №20, виданої 20.01.2010 року Макарівським районним відділом Київської обласної філії ДП «Центр Державного земельного кадастру», виданий на ім`я [PERSON] державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯЖ №685699 на земельну ділянку площею 3,7799 га для ведення особистого селянського господарства, що розташована на території Королівської сільської ради (кадастровий номер 3222783500:06:008:0033) у «Розділі І Записи державної реєстрації державних актів на право власності на земельну ділянку фізичних осіб» - Книга записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі по Королівській сільській раді Макарівського району Київської області не зареєстрований і на руки власнику не видавався (а.с. 15). Відповідно до ст. 125 ЗК України, право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав. Відповідно до ст. 126 ЗК України, право власності, користування земельною ділянкою оформлюється відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». Відповідно п.6 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України №5 від 07.02.2018 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини (частина п`ята статті 1268 ЦК), проте право власності на нерухоме майно у разі прийняття спадщини виникає у спадкоємця з моменту державної реєстрації речового права на нерухоме майно (стаття 19 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»). Разом із тим суди повинні розмежовувати право на спадщину як майнове право (об`єкт спадкування) та виникнення права власності на спадкове майно як на об`єкт нерухомого майна. Відповідно до листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних №24-753/0/4-13 від 16.05.2013 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування», якщо спадкодавець не набув права власності на земельну ділянку згідно зі ст. 125 ЗК України, проте розпочав процедуру приватизації земельної ділянки відповідно до чинного законодавства України, а органами місцевого самоврядування відмовлено спадкоємцям у завершенні процедури приватизації, то спадкоємці мають право звертатися до суду із позовами про визнання відповідного права в порядку спадкування - права на завершення приватизації та одержання державного акта про право власності на землю на ім`я спадкоємця, а не права власності на земельну ділянку. Оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд визнає їх належними, допустимими, достовірними, а позов в частині позовних вимог про визнання права власності на земельну ділянку таким, що підлягає частковому задоволенню, оскільки судом встановлено, що позивач належать до спадкоємців першої черги за законом після смерті [INFO] [PERSON] , інших спадкоємців, які б прийняли спадщину, ні за законом/заповітом не має, спадщину прийняв, і оскільки спадкодавець [PERSON] , за життя не набув права власності на земельну ділянку згідно зі ст. ст. 125, 126 ЗК України, проте розпочав процедуру приватизації земельної ділянки відповідно до чинного законодавства України, отримав рішення органу місцевої виконавчої влади про передачу йому у власність, за життя не встиг отримати правовстановлюючий документ, то до спадкоємця, тобто до позивача відповідно до ст. 1218 ЦК України переходить право на завершення приватизації та одержання правовстановлюючих документів на цю земельну ділянку на ім`я спадкоємця. Щодо позовних вимог про визнання за позивачем в порядку спадкування за законом після смерті батька, [PERSON] , який помер [INFO] , права власності на мотоцикл марки ММВЗ 3.113.5 ЛІДЕР, 2007 року випуску, в частині яких і переглядається рішення суду від 20.02.2020 року за нововиявленими обставинами, судом встановлено наступне. Відповідно до Порядку державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 07.09.1998 року № 1388, ст. 34 ЗУ «Про дорожній рух» від 30.06.1993 року № 3353-XII, державна реєстрація транспортного засобу полягає у здійсненні комплексу заходів, пов`язаних із перевіркою документів, які є підставою для здійснення реєстрації, а також відсутності будь-яких обтяжень, у тому числі за даними Державного реєстру обтяжень рухомого майна, звіркою і, за необхідності, дослідженням ідентифікаційних номерів складових частин та оглядом транспортного засобу, оформленням і видачею реєстраційних документів та номерних знаків. Державний облік зареєстрованих транспортних засобів включає в себе процес реєстрації, накопичення, узагальнення, зберігання та передачі інформації про зареєстровані транспортні засоби та їх власників. Державній реєстрації та обліку підлягають призначені для експлуатації на вулично-дорожній мережі загального користування транспортні засоби усіх типів: автомобілі, автобуси, мотоцикли всіх типів, марок і моделей, самохідні машини, причепи та напівпричепи до них, мотоколяски, інші прирівняні до них транспортні засоби та мопеди, що використовуються на автомобільних дорогах державного значення. Державна реєстрація та облік автомобілів, автобусів, мотоциклів та мопедів усіх типів, марок і моделей, самохідних машин, причепів та напівпричепів до них, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів здійснюються територіальними органами Міністерства внутрішніх справ України. Як вбачається з відповіді Територіального сервісного центру №3247 регіонального сервісного центру ГСЦ МВС в Київській області №К-10-о/п від 17.07.2020 року на звернення [PERSON] , згідно наданих реєстраційних документів та архівних даних реєстрів МВС транспортних засобів та їх власників, станом на 16.07.2020 року, за громадянином [PERSON] зареєстрований мотоцикл марки ММВЗ 3.113.5 ЛІДЕР, 2007 року випуску, об`єм двигуна 1250 см3, дата державної реєстрації 15.05.2007 року (а.с. 69). Відповідно ж реєстраційних документів, транспортний засіб мотоцикл марки ММВЗ 3.113.5 ЛІДЕР, 2007 року випуску, має реєстраційний номер [NUMBER] , шасі [NUMBER] . Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 423 ЦПК України, рішення, постанова або ухвала суду, якими закінчено розгляд справи, що набрали законної сили, можуть бути переглянуті за нововиявленими або виключними обставинами. Підставами для перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами, зокрема, є: істотні для справи обставини, що не були встановлені судом та не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи. При перегляді судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами суд не може виходити за межі тих вимог, які були предметом розгляду при ухваленні судового рішення, яке переглядається, розглядати інші вимоги або інші підстави позову. Як роз`яснено в п.п. 3-7 Постанови Пленуму ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30.03.2012 № 4 «Про застосування цивільного процесуального законодавства при перегляді судових рішень у зв`язку з нововиявленими обставинами», нововиявлені обставини - це юридичні факти, які мають істотне значення для розгляду справи та існували на час розгляду справи, але не були і не могли бути відомі заявнику, а також обставини, які виникли після набрання судовим рішенням законної сили та віднесені законом до нововиявлених обставин. Відповідно до ст. ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи та на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Крім того, у ч. ч. 5, 6 ст. 81 ЦПК України визначено, що докази подаються сторонами та іншими учасниками справи, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Тобто процесуальними нормами встановлено обов`язок учасників справи доказувати обставини при невизнані або оспорюванні їх сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Відповідно до ч. 3 ст. 429 ЦПК України, розглянувши заяву, суд може відмовити в задоволенні заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами та залишити відповідне судове рішення в силі; задовольнити заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами, скасувати відповідне судове рішення та ухвалити нове рішення чи змінити рішення; скасувати судове рішення і закрити провадження у справі або залишити позов без розгляд. За таких обставин, нововиявлені обставини, на які посилався заявник у заяві знайшли своє підтвердження у судовому засіданні, та є істотними для вирішення даної справи, оскільки не були встановлені судом при ухваленні рішення, а тому заява про перегляд рішення суду за нововиявленими обставинами є обґрунтованою та такою, що підлягає до задоволення, а рішення Макарівського районного суду від 20.02.2020 року підлягає скасуванню та необхідно ухвалити нове рішення, яким в частині позовних вимог щодо визнання за позивачем в порядку спадкування за законом після смерті батька, [PERSON] , який помер [INFO] , права власності на мотоцикл марки ММВЗ 3.113.5 ЛІДЕР, 2007 року випуску, задовольнити.

Outcome: partial