Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-31 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з вищевказаним позовом, в якому просить визнати протиправним та скасувати рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу) та індексним номером 47717227 від 10.07.2019 на квартиру [ADDRESS] ; визнати дії реєстратора [PERSON] , щодо реєстрації прав власності на квартиру [ADDRESS] за АТ «Перший Український міжнародний банк» протиправними; скасувати державну реєстрацію прав на нерухоме майно, а саме реєстрацію права власності АТ «Перший Український міжнародний банк» на квартиру [ADDRESS] , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 1869294963101, номер запису про право власності: 32336345; скасувати в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно запис про право власності №32336345 про реєстрацію за АТ «Перший Український міжнародний банк» права власності на квартиру [ADDRESS] , вчинений 05.07.2019року [PERSON] . В обґрунтування позову [PERSON] зазначив, що 22 листопада 2006 року між ним та ПАТ «ПУМБ» було укладено кредитний договір № 5109039. Відповідно до умов вказаного кредитного договору, банк зобов`язався надати позичальнику кредит (грошові кошти) в іноземній валюті в сумі 33000 доларів США. Строк виконання зобов`язання - до 22.11.2026 року. 22 листопада 2006 року згідно договору купівлі-продажу квартири, посвідченого приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Погрібною Т.П. та зареєстрованому в реєстрі за № 3973 ним було придбано квартиру, розташовану за адресою: [ADDRESS] . 22 листопада 2006 року між ним та ПАТ «ПУМБ» також було укладено договір іпотеки № 5109192. 17 липня 2019 року йому на мобільний телефон № [NUMBER] з мобільного телефону № [NUMBER] зателефонував чоловік, який представився ім`ям [PERSON] та повідомив, що АТ «ПУМБ» було нібито звернуто стягнення на предмет іпотеки та право власності на квартиру на теперішній час перереєстровано за банком. Із відомостей Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна номер 1869294963101- належної йому квартири [ADDRESS] йому стало відомо про те, що 05 липня 2019 року реєстратором Малишевим В.В., КП «РегістрСервіс» Первомайської міської ради Харківської області внесено запис до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно відповідно до якого власником вказаної квартири став АТ «Перший Український міжнародний банк». Підстава виникнення права власності: «додаткова угода до кредитного договору 5109030 від 22.11.2006 р., серія та номер 12347080, виданий 09.09.2011, видавник: ПАТ «ПУМБ» та [PERSON] ; кредитний договір, серія та номер: 5109039, виданий 22.11.2006, видавник: ЗАТ «ПУМБ» та [PERSON] ; додатковий договір 5109192/20110909 до договору іпотеки № 5109192 від 22.11.2006 р., серія та номер 2368, виданий 09.09.2011, видавник ПН ХМНО Погрібна Т.П.; повідомлення, серія та номер: 1636, виданий 05.09.2016, видавник ПАТ «ПУМБ»; договір іпотеки, серія та номер: 3976, виданий 22.11.2006, видавник ПН ХМНО Погрібна Т.П.». Підстава внесення запису: «Рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер: 47717227 від 10.07.2019 16:45:43, [PERSON] , Комунальне підприємство «РегістрСервіс» Первомайської міської ради Харківської області, Харківська обл.». Рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, дії [PERSON] є незаконними, неправомірними та підлягають скасуванню. Окремих договорів про задоволення вимог іпотекодержателя не укладалось та не підписувалось. Крім того, 27.01.2016 року приватним нотаріусом КМНО Чуловським В. А. здійснено нотаріальний акт - виконавчий напис № 1560 про звернення стягнення на користь ПАТ «ПУМБ» заборгованості у розмірі 497355,79 грн., що виникла по кредитному договору № 5109039 від 22 листопада 2006 року. Рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 20 грудня 2016 року у справі № 644/3274/16-ц, позов до ПАТ «ПУМБ», приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Чуловський В.А., третя особа - Орджонікідзевський відділ державної виконавчої служби Харківської міського управління юстиції, про визнання дій приватного нотаріуса неправомірними, визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню та зобов`язання приватного нотаріуса вчинити певні дії - задоволено частково. Визнано таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис від 27 січня 2016 року, вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Чуловським В.А., зареєстрований в реєстрі за №1560 про звернення стягнення з боржника [PERSON] на користь Публічного акціонерного товариства «Перший Український міжнародний банк» заборгованості у розмірі 497355,79 грн., що виникла по кредитному договору № 5109039 від 22 листопада 2006 року. В частині позовних вимог, щодо визнання неправомірними дій приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Чуловського В.А. по вчиненню 27 січня 2016 року виконавчого напису про звернення стягнення з боржника [PERSON] на користь ПАТ «ПУМБ» заборгованості у розмірі 497355,79 грн., що виникла по кредитному договору № 5109039 від 22 листопада 2006 року та зобов`язання приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Чуловського В.А. виключити з реєстру нотаріальних дій вищевказаний виконавчий напис - відмовлено. Стягнуто з Публічного акціонерного товариства «Перший Український міжнародний банк» на мою користь суму сплаченого судового збору у розмірі 551 грн. 21 коп. Ухвалою апеляційного суду Харківської області від 31 січня 2017 року у справі № 644/3274/16-ц апеляційну скаргу ПАТ «ПУМБ» відхилено, рішення Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 20 грудня 2016 року в оскаржуваній частині залишено без змін. Таким чином, ПАТ «ПУМБ» реалізував своє право на досудовий спосіб звернення стягнення за кредитним договором, у зв`язку з чим слід застосувати вимоги ч. 5 ст. 36 Закону України «Про іпотеку», якою закріплено, що після завершення позасудового врегулювання будь-які наступні вимоги іпотекодержателя щодо виконання основного зобов`язання боржником - фізичною особою є недійсними. Також, законодавством України встановлено чіткий порядок державної реєстрації права власності на підставі договору іпотеки та однією з умов є наявність письмової вимоги, яка має бути направлена іпотекодавцеві та боржникові, якщо він є відмінним від іпотекодавця, а також завершення 30-денного строку з моменту отримання письмової вимоги іпотекодержателя. Однак, ним будь-яких повідомлень чи вимог отримано не було. Так, посилання на технічну документацію в Інформаційній довідці відсутнє, оцінка майна проведена не була, посилання на документ, який підтверджує сплив 30-денного строку з моменту отримання іпотекодавцем письмової вимоги іпотекодержателя відсутня, що є порушенням його прав та відповідно підставою для скасування прийнятого реєстратором рішення. Крім того, відповідно до Постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 28.03.2013, складеної державним виконавцем Орджонікідзевського відділу державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції Близнюковим Ю.В. у виконавчому провадженні № 37262021 накладено арешт на все майно [PERSON] в межах суми звернення стягнення 186908,89 грн. Наявність запису про заборону відчуження майна на момент прийняття рішення реєстратором є підставою для відмови в державній реєстрації. Крім того, квартира [ADDRESS] не може бути примусово стягнута, оскільки підпадає під дію Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті». Також, відповідно до відомостей Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна номер 1869294963101 - належної йому квартири [ADDRESS] , реєстрацію здійснено [PERSON] , Комунальне підприємство «РегістрСервіс» Первомайської міської ради Харківської області. Державним реєстратором у відповідності до ст. 10 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» є: громадянин України, який має вищу освіту за спеціальністю правознавство, відповідає кваліфікаційним вимогам, встановленим Міністерством юстиції України, та перебуває у трудових відносинах з суб`єктом державної реєстрації прав; нотаріус; державний виконавець, приватний виконавець - у разі державної реєстрації обтяжень, накладених під час примусового виконання рішень відповідно до закону, а також у разі державної реєстрації припинення іпотеки у зв`язку з придбанням (передачею) за результатом прилюдних торгів (аукціонів) нерухомого майна, що є предметом іпотеки. Таким чином, [PERSON] має перебувати у трудових відносинах з суб`єктом державної реєстрації прав. Однак, як вбачається з Інформаційної довідки, останній є працівником Комунального підприємства «РегістрСервіс», який не здійснює такий вид діяльності як державна реєстрація речових прав на нерухоме майно. 28.08.2019року представником відповідача АТ «Перший Український міжнародний банк» М.М. Посметною було подано відзив на позов, в якому остання просить відмовити в повному обсязі у задоволенні позову [PERSON] . Зазначає, що 22 листопада 2006 року між Закритим акціонерним товариством "Перший Український Міжнародний банк", правонаступником всіх прав та зобов`язань якого є АТ «Перший Український міжнародний банк» та [PERSON] , був укладений Кредитний договір № 5109039 з додатковою угодою № 12347080 від 09.09.2011 р., відповідно до умов якого Банк зобов`язався надати [PERSON] кредит у розмірі 33000,00 доларів США, а останній зобов`язався використати кредит за цільовим призначенням, сплатити проценти за користування кредитом та повернути Банку кредит частинами в розмірах, в порядку та в строки, визначені Кредитним договором. З метою забезпечення виконання зобов`язань за Кредитним договором між Банком та [PERSON] було укладено Договір іпотеки № 5109192 від 22.11.2006р., який посвідчений приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Погрібною Т.П., зареєстрований в реєстрі за № 3976, згідно з яким в забезпечення зобов`язань за Кредитним договором було передано в іпотеку Банку наступне нерухоме майно: квартира, реєстраційний номер: 15400529, загальна площа: 44,2 кв.м. житлова площа: 29,7кв.м, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Враховуючи не виконання у добровільному порядку вимоги Банку попередження стосовно ухвалення рішення ПАТ «ПУМБ» про прийняття предмету іпотеки у свою власність, відповідно до вимог ЗУ «Про іпотеку» та іпотечного договору у Банка виникло право на звернення стягнення на предмет іпотеки. Згідно п. 4.7. (4.7.1 - 4.7.3.) Договору іпотеки № 5109192 від 22.11.2006р. у разі виникнення у іпотекодержателя права звернути стягнення на Предмет іпотеки, іпотекодержатель може задовольнити забезпечену іпотекою вимогу шляхом набуття права власності на Предмет іпотеки і порядку передбаченому чинним законодавством України. Зазначене застереження вважається договором про задоволення вимог іпотекодержателя. Вимогу про усунення порушення основного зобов`язання Банком було направлено Повивачу ще 05.09.16р. № 1636, яку Позивачем отримано 28.09.16р. тобто право на прийняття рішення про позасудове врегулювання спору на підставі договору у Банку виникло, ще 28.10.16року. Якщо протягом встановленого строку вимога іпотекодержателя залишається без задоволення іпотекодержатель вправі прийняти рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору. Іпотечний договір № 5109192 від 22.11.2006р., погоджений Позивачем, передбачає вирішення питання про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору. Відповідно до частини першої статті 36 Закону України "Про іпотеку", сторони іпотечного договору можуть вирішити питання про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору. Позасудове врегулювання здійснюється згідно із застереженням про задоволення вимог іпотекодержателя, що міститься в іпотечному договорі, або згідно з окремим договором між іпотекодавцем і іпотекодержателем про задоволення вимог іпотекодержателя, який підлягає нотаріальному посвідченню і може бути укладений в будь-який час до набрання законної сили рішенням суду про звернення стягнення на предмет іпотеки. Згідно з частиною другою статті 36 Закону України "Про іпотеку", договір про задоволення вимог іпотекодержателя, яким також вважається відповідне застереження в іпотечному договорі. визначає можливий спосіб звернення стягнення на предмет іпотеки відповідно до цього Закону. Згідно із ст. 37 ЗУ «Про іпотеку» іпотекодержатель може задовольнити забезпечену іпотекою вимогу шляхом набуття права власності на предмет іпотеки. Правовою підставою для реєстрації права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, яке є предметом іпотеки, є договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками та передбачає передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов`язання. Сторони за договором іпотеки від 22.11.2006 № 5109192 домовилися про можливість звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання спору шляхом викладення у договорі іпотеки п.4.7 (4.7.1. - 4.7.3.) "Застережень про задоволення вимог іпотекодержателя". Твердження Позивача про необхідність укладення Договору про задоволення вимог іпотекодержателя є безпідставним та не відповідає положенням Закону України «Про іпотеку». Відповідно до ст. 9 ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» до повноважень суб`єктів державної реєстрації прав належить зокрема забезпечення проведення державної реєстрації прав та ведення Державного реєстру прав. Тому у відповідності до вказаних норм Закону та наданих документів, державний реєстратор мав повне право та повноваження на проведення державної реєстрації права власності на нерухоме майно за Банком на підставі іпотечного застереження в Договорі іпотеки. Щодо посилання позивача на положення Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» зазначає, що оскільки в даному випадку прийняття у власність Банком в рахунок погашення боргу за кредитним договором нерухомого майна, а саме квартири, що знаходиться за адресою [ADDRESS] , було здійснено на підставі застереження, яке прирівнюється до Договору про задоволення вимог іпотекодержателя, то відповідно воно було здійснено за згодою власника, а отже положення ЗУ «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого в забезпечення кредитів в іноземній валюті» не можуть бути застосованими. Крім того, Законом визначено, що відчуження не можливо, зокрема, за умови, що у позичальника або майнового поручителя у власності не знаходиться інше нерухоме житлове майно. Так у власності самого позичальника є інше нерухоме майно в якому він зареєстрований, а саме: квартира по [ADDRESS] про, що зокрема й зазначено в кредитному договорі та в Договорі іпотеці. Квартиру по [ADDRESS] , яка є постійним місцем проживання [PERSON] було останнім відчужено на користь свого сина [PERSON] , що підтверджує факт намагання уникнення відповідальності та не виконання зобов`язань перед Банком. Крім того, зазначає, що Банком при поданні документів для державної реєстрації права власності на Предмет іпотеки було подано письмову вимогу від 05 вересня 2016 року вих.№ 1636 та документи, які підтверджують факт завершення 30-денного строку з моменту отримання іпотекодавцем та Позичальником письмової вимоги (опис вкладення у цінний лист та повідомлення про вручення поштового відправлення), Кредитний договір № 5109039 від 22.11.06, додаткову угоду до кредитного договору від 09.09.11р. № 12347080, договір іпотеки № 5109192 від 22.11.06р., додаткову угоду № 5109192/20110909 від 09.09.11р., звіт про оцінку вартості майна від 05.07.19р. Тобто для реєстрації права власності та виконання вимог п. 61 Постанови КМУ від 25 грудня 2015р. № 1127 «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» щодо порядку державної реєстрації Банком було надано вичерпний перелік документів, а відтак дії державного реєстратора щодо прийняття оскаржуваного Позивачем рішення не підлягають задоволенню. Щодо твердження Позивача про наявність арештів в державному реєстрі на предметі іпотеки зазначає, що даний факт не відповідає дійсності в підтвердження чого Банк надає Інформацію з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єктів нерухомого майна станом на 26.06.19р., згідно якого будь-які арешти щодо нерухомого майна: квартири по [ADDRESS] , відсутні. Ухвалою Московського районного суду м.Харкова від 06.08.2019 року було прийнято до розгляду та відкрито провадження по справі. Ухвалою Московського районного суду м.Харкова від 06.08.2019 року було заборонено відчуження квартири [ADDRESS] , що належить на праві власності АТ «Перший український міжнародний банк». Ухвалою Московського районного суду м.Харкова від 07.10.2019 року, заяву [PERSON] про забезпечення позову залишено без задоволення. Ухвалою Московського районного суду м.Харкова від 21.11.2019 року, було витребувано докази від АТ «Перший Український міжнародний банк» та від Первомайської міської ради Харківської області. Ухвалою Московського районного суду м.Харкова від 21.11.2019 року, у задоволенні клопотання [PERSON] про повернення відповідачу відзиву з доказами без розгляду відмовлено. Ухвалою Московського районного суду м.Харкова від 21.11.2019 року, у задоволенні клопотання [PERSON] про призначення у справі судової почеркознавчої експертизи відмовлено в повному обсязі. Ухвалою Московського районного суду м.Харкова від 27.11.2019 року, у задоволенні клопотання представника відповідача АТ «Перший Український міжнародний банк» - Посметної М.М. про зустрічне забезпечення позову відмовлено. Ухвалою Московського районного суду м.Харкова від 24.12.2019 року, у задоволенні клопотання представника Державного реєстратора Комунального підприємства «РегістрСервіс» Первомайської міської ради Харківської області Малишева В.В. - [PERSON] про залишення позову без розгляду відмовлено. Ухвалою Московського районного суду м.Харкова від 22.10.2020 року, у задоволенні клопотання позивача [PERSON] відмовлено в повному обсязі. Ухвалою Московського районного суду м.Харкова від 22.10.2020 року витребувано докази від Департаменту реєстрації Харківської міської ради. Ухвалою Московського районного суду м.Харкова від 22.01.2021року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду. Ухвалою Московського районного суду м.Харкова від 17.05.2021року, у задоволенні клопотання позивача [PERSON] та представника позивача [PERSON] про допит свідків відмовлено. Ухвалою Московського районного суду м.Харкова від 17.05.2021року, поновлено строк для подачі клопотання про призначення судової почеркознавчої експертизи. У задоволенні клопотання позивача [PERSON] та представника позивача [PERSON] про призначення судової почеркознавчої експертизи відмовлено. Ухвалою Московського районного суду м.Харкова від 01.06.2021року, відмовлено в задоволенні заяви позивача [PERSON] про відвід головуючого судді Довготько Т.М. Ухвалою Московського районного суду м.Харкова від 01.06.2021року, у задоволенні клопотання представника відповідача Акціонерного товариства «Перший Український міжнародний банк» - Посметної М.М. про застосування заходів процесуального примусу до позивача та його представника відмовлено. Позивач [PERSON] в судове засідання призначене на 01.06.2021року не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Представник позивача [PERSON] просив відкласти розгляд справи у зв`язку із неявкою [PERSON] , оскільки останній захворів. Разом з тим, клопотання про відкладення розгляду справи не є безумовною правовою підставою для відкладення розгляду справи і сторона, яка просить відкласти розгляд справи повинна довести реальну наявність обставин на які вона посилається, обґрунтувати поважність причин, які не дозволяють їй приймати участь у судовому засіданні. Крім того, суд вважає, що позивач повинен добросовісно використовувати надані процесуальні права, не зловживати ними та зобов`язані демонструвати готовність брати участь у судовому розгляді і утримуватися від використання методів, які пов`язані зі зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби, передбачені законом для прискорення процедури слухання, а тому клопотання представника позивача про відкладення розгляду справи не підлягає задоволенню, оскільки ним не доведено наявність поважних причин, які свідчать про неможливість приймати участь у розгляді справи. Крім того, відповідно до ч.1, п.4 ч.3 ст. 223 ЦПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі: неявки в судове засідання учасника справи, якщо з`явився його представник, крім випадків, коли суд визнав явку учасника справи обов`язковою. Суд, вважає неможливим подальше відкладення розгляду справи, оскільки відповідно до ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, ратифікованої Законом України від 17.07.1997р., кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. Так, суд не вбачає підстав для відкладення розгляду справи, з огляду на вимоги ст. 223 ЦПК України, оскільки неявка позивача не перешкоджає вирішенню спору. Представник позивача [PERSON] в судовому засіданні вимоги позову підтримав та просив задовольнити з підстав викладених у позовній заяві та додаткових письмових поясненнях від 15.04.2021року /Том 4, а.с.15-19/. Представник відповідача Акціонерного товариства «Перший Український міжнародний банк» - Посметна М.М. в судовому засіданні проти позовних вимог позову заперечувала, просила у його задоволенні відмовити з підстав викладених у відзиві. Відповідач державний реєстратор Комунального підприємства «РегістрСервіс» Первомайської міської ради Харківської області Малишев В.В. в судове засідання не з`явився, подав до суду заяву, в якій зазначає, що проти задоволення позовної заяви заперечує в повному обсязі, та просить справу розглядати без його участі. Суд, заслухавши представника позивача, представника відповідача, дослідивши матеріали справи приходить до наступного. Судом встановлено, що 22 листопада 2006 року між позивачем [PERSON] та відповідачем Закритим акціонерним товариством «Перший Український Міжнародний банк», правонаступником всіх прав та зобов`язань якого є АТ «Перший Український міжнародний банк», укладено кредитний договір №5109039. У відповідності до укладеного кредитного договору, кредит надавався у сумі 33 000 доларів США строком до 22.11.2026 року з процентною ставкою за користування кредитом 11,90% на придбання нерухомості - квартира, реєстраційний номер: 15400529, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] . В забезпечення належного виконання позичальником зобов`язань за кредитним договором, 22 листопада 2006 року між банком та [PERSON] укладено договір іпотеки № 5109192, за умовами якого він передав в іпотеку квартиру за адресою: [ADDRESS] . Пунктом 4.7. Договору іпотеки зазначено застереження про задоволення вимог Іпотекодержателя шляхом переходу до Іпотекодержателя права власності на предмет іпотеки. Так п.п.4.7.1. п.4.7 Договору іпотеки визначено, що у разі виникнення у Іпотекодержателя права звернути стягнення на Предмет іпотеки, Іпотекодержатель може задовольнити забезпечену іпотекою вимогу шляхом набуття права власності на Предмет іпотеки в порядку, передбаченому чинним законодавство України. Підпунктом 4.7.2 п.4.7 Договору іпотеки встановлено, що зазначене застереження яке вважається договором про задоволення вимог Іпотекодержателя, є правовою підставою для реєстрації права власності Іпотекодержателя на нерухоме майно, що є Предметом іпотеки. 09 вересня 2011року між позивачем [PERSON] та відповідачем ПАТ «Перший Український Міжнародний банк», укладена Додаткова угода №12347080 до Кредитного договору №5109039 від 22.11.2006. 09 вересня 2011року між позивачем [PERSON] та відповідачем ПАТ «Перший Український Міжнародний банк», укладено Додатковий договір №5109192/20110909 до Договору Іпотеки №5109192 від 22.11.2006 . Рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 20 грудня 2016 року у справі № 644/3274/16-ц, позов [PERSON] до ПАТ «ПУМБ», приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Чуловський Володимир Анатолійович, третя особа - Орджонікідзевський відділ державної виконавчої служби Харківської міського управління юстиції, про визнання дій приватного нотаріуса неправомірними, визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню та зобов`язання приватного нотаріуса вчинити певні дії - задоволено частково. Визнано таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис від 27 січня 2016 року, вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Чуловським Володимиром Анатолійовичем, зареєстрований в реєстрі за №1560 про звернення стягнення з боржника [PERSON] на користь Публічного акціонерного товариства «Перший Український міжнародний банк» заборгованості у розмірі 497355,79 грн., що виникла по кредитному договору № 5109039 від 22 листопада 2006 року. В частині позовних вимог, щодо визнання неправомірними дій приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Чуловського Володимира Анатолійовича по вчиненню 27 січня 2016 року виконавчого напису про звернення стягнення з боржника [PERSON] на користь ПАТ «ПУМБ» заборгованості у розмірі 497355,79 грн., що виникла по кредитному договору № 5109039 від 22 листопада 2006 року та зобов`язання приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Чуловського Володимира Анатолійовича виключити з реєстру нотаріальних дій вищевказаний виконавчий напис - відмовлено. Стягнуто з Публічного акціонерного товариства «Перший Український міжнародний банк» на користь [PERSON] суму сплаченого судового збору у розмірі 551 гривню 21 копійку. Ухвалою апеляційного суду Харківської області від 31 січня 2017 року у справі № 644/3274/16-ц апеляційну скаргу ПАТ «ПУМБ» відхилено, рішення Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 20 грудня 2016 року в оскаржуваній часині залишено без змін. 05.09.2016 року банк на адресу Іпотекодавця [PERSON] надіслав вимогу про погашення заборгованості та попередив, що у разі невиконання цієї вимоги буде звернуто стягнення шляхом реєстрації права власності за банком на предмет іпотеки. Також, у вимозі №1725 від 05 вересня 2016 року зазначено, що ціна предмету іпотеки встановлюється на підставі оцінки предмета іпотеки суб`єктом оціночної діяльності, яка здійснюється коштом іпотекодавця. Ця вимога отримана 28.09.2016року, що підтверджується копією рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення. Згідно висновку про вартість майна від 05 липня 2019 року, виготовленого СОД «УкрЕксПроБуд» оцінювачем [PERSON] на замовлення АТ «ПУМБ», ринкова вартість квартири, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] , що є предметом іпотеки, на дату 05.07.2019 року складає 356 817 грн. без ПДВ. Крім того, як вбачається із Рецензії на «Звіт про оцінку майна, яким є двокімнатна кватира, загальною площею 44,2 кв.м., яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] », виконаного Експертно-оціночною компанією «Дрібнич, Новосьол та партнери» оцінювачем Ю.В.Новосьол 05.07.2019року, Звіт про оцінку майна, яким є двокімнатна кватира, загальною площею 44,2 кв.м., яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] повністю відповідає вимогам нормативно-правових актів з оцінки майна, є якісним та професійним. 10.07.2019 року Державним реєстратором Комунального підприємства «РегістрСервіс» Первомайської міської ради Харківської області Малишевим Віталієм Валерійовичем прийнято рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер 47717227, на підставі якого внесено запис до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про державну реєстрацію приватної власності на об`єкт нерухомого майна: квартиру за адресою: [ADDRESS] , за АТ «Перший українським міжнародний банк». Згідно Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 11.07.2019року, підставою виникнення права власності на зазначену вище квартиру є: додаткова угода до кредитного договору 5109030 від 22.11.2006 р., серія та номер 12347080, виданий 09.09.2011, видавник: ПАТ «ПУМБ» та [PERSON] ; кредитний договір, серія та номер: 5109039, виданий 22.11.2006, видавник: ЗАТ «ПУМБ» та [PERSON] ; додатковий договір 5109192/20110909 до договору іпотеки № 5109192 від 22.11.2006 р., серія та номер 2368, виданий 09.09.2011, видавник ПН ХМНО Погрібна Т.П.; повідомлення, серія та номер: 1636, виданий 05.09.2016, видавник ПАТ «ПУМБ»; договір іпотеки, серія та номер: 3976, виданий 22.11.2006, видавник ПН ХМНО Погрібна Т.П. Частиною першою статті 509 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) передбачено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Відповідно до статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Договір є обов`язковим до виконання сторонами (стаття 629 ЦК України). Згідно з частиною першою статті 575 ЦК України іпотекою є застава нерухомого майна, що залишається у володінні заставодавця або третьої особи. Можливість і порядок звернення стягнення на предмет іпотеки передбачені, у тому числі, й статтями 35-37 Закону України «Про іпотеку». Відповідно до статті 1 Закону України «Про іпотеку» іпотека це вид забезпечення виконання зобов`язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов`язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом. Статтею 3 Закону України «Про іпотеку» визначено, що іпотека виникає на підставі договору, закону або рішення суду. До іпотеки, яка виникає на підставі закону або рішення суду, застосовуються правила щодо іпотеки, яка виникає на підставі договору, якщо інше не встановлено законом. За приписами частини першої статті 35 Закону України «Про іпотеку» у разі порушення основного зобов`язання та/або умов іпотечного договору іпотекодержатель надсилає іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмову вимогу про усунення порушення. У цьому документі зазначається стислий зміст порушених зобов`язань, вимога про виконання порушеного зобов`язання у не менш ніж тридцятиденний строк та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання цієї вимоги. Якщо протягом встановленого строку вимога іпотекодержателя залишається без задоволення, іпотекодержатель вправі прийняти рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору. Враховуючи, що позичальник не виконав вимог банку про усунення порушень основного зобов`язання, тому відповідно до вимог Закону України «Про іпотеку» та іпотечного договору у банку виникло право на звернення стягнення на предмет іпотеки. Відповідно до частини першої статті 36 Закону України «Про іпотеку» сторони іпотечного договору можуть вирішити питання про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору. Позасудове врегулювання здійснюється згідно із застереженням про задоволення вимог іпотекодержателя, що міститься в іпотечному договорі, або згідно з окремим договором між іпотекодавцем і іпотекодержателем про задоволення вимог іпотекодержателя, що підлягає нотаріальному посвідченню, який може бути укладений одночасно з іпотечним договором або в будь-який час до набрання законної сили рішенням суду про звернення стягнення на предмет іпотеки. За змістом статті 37 Закону України «Про іпотеку» іпотекодержатель може задовольнити забезпечену іпотекою вимогу шляхом набуття права власності на предмет іпотеки. Правовою підставою для реєстрації права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, яке є предметом іпотеки, є договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками та передбачає передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов`язання. Як було встановлено судом, п.п.4.7.1. п.4.7 Договору іпотеки визначено, що у разі виникнення у Іпотекодержателя права звернути стягнення на Предмет іпотеки, Іпотекодержатель може задовольнити забезпечену іпотекою вимогу шляхом набуття права власності на Предмет іпотеки в порядку, передбаченому чинним законодавством України. Підпунктом 4.7.2 п.4.7 Договору іпотеки встановлено, що зазначене застереження яке вважається договором про задоволення вимог Іпотекодержателя, є правовою підставою для реєстрації права власності Іпотекодержателя на нерухоме майно, що є Предметом іпотеки. Доводи [PERSON] про відсутність окремих договорів про задоволення вимог Іпотекодержателя є необґрунтованими, оскільки підписавши Договір іпотеки, сторони обумовили всі його умови, у тому числі вирішили питання щодо позасудового врегулювання спору - звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом переходу права власності до іпотекодержателя (пункт 4.7.1, 4.7.2 Договору іпотеки). При цьому саме по собі застереження у договорі і є відповідним договором про задоволення вимог іпотекодержателя, а тому укладення окремого договору чинним законодавством не вимагається. Зазначене мало б місце лише у разі відсутності застереження у договорі іпотеки про можливість реєстрації за іпотекодержателем права власності на предмет іпотеки. Посилання позивача на те, що вимога про усунення порушення в порядку ст. 35 Закону України «Про іпотеку», яка 05.09.2016 року була направлена на адресу зареєстрованого місця його проживання: [ADDRESS] ним та членами його сім`ї не отримувалася, є неспроможними, оскільки в матеріалах справи мається копія поштового повідомлення про вручення даної вимоги ПАТ «ПУМБ» 28.09.2016 року. Доказів на спростування факту вручення даної вимоги Банку, [PERSON] до суду не представлено (звернення до поштового оператора з претензією і проведеною поштовим оператором перевіркою, в ході якої факт не відповідності вручення вимоги Банку адресату є встановленим або про наявність судового рішення про порушення прав споживача поштових послуг через незабезпечення оператором поштового зв`язку належного вручення [PERSON] поштової кореспонденції - вимоги ПАТ «ПУМБ» від 05.09.2016 року). Таким чином вимога про усунення порушення в порядку ст. 35 Закону України «Про іпотеку», яка була направлена іпотекодавцю на адресу його зареєстрованого та фактичного проживання: [ADDRESS] 05.09.2016 року відповідає законодавству, є належним чином врученою іпотекодавцю 28.09.2016 року, який протягом встановленого 30-ти денного строку не усунув порушення зобов`язання, які покладенні на нього іпотечним договором. Відповідно до ч.4 ст. 263 ЦК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Також суд, приймає до уваги висновки викладені у Постанові Великої Палати Верховного Суду у справі № 757/13243/17 від 29.09.2020 року, що належним дотриманням іпотекодержателем процедури повідомлення іпотекодавця та боржника, якщо він є відмінним від іпотекодавця, про вимогу стосовно усунення порушення також слід вважати таке повідомлення, що було надіслано належним чином, проте не отримане іпотекодавцем внаслідок власної недбалості або ухилення від отримання. Оскільки адреса на яку було надіслано вимогу про усунення порушення є адресою реєстрації та фактичного проживання позичальника та іпотекодавця, питання пов`язані з організацією отримання кореспонденції, що надходить на таку адресу, є обов`язком [PERSON] , як позичальника та іпотекодавця в одній особі. Тому за вказаних обставин, немає підстав для висновку про неналежність дотримання іпотекодержателем ПАТ «ПУМБ» процедури повідомлення [PERSON] . Оскільки іпотекодержателем дотримано порядок належного надсилання вимоги про усунення порушення основного зобов`язання діє презумпція належного повідомлення іпотекодержателя про необхідність усунення порушення, яка може бути спростована іпотекодавцем в загальному порядку. Іпотекодавець не спростував дотримання іпотекодержателем порядку належного надсилання вимоги про усунення порушення основного зобов`язання, яке, як вже зазначалося, презюмується. Крім того, перелік документів, необхідних для державної реєстрації прав, та процедура державної реєстрації прав визначаються Кабінетом Міністрів України у Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень. Згідно з пунктами 6, 61 Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2015 року № 1127, державна реєстрація прав проводиться за заявою заявника шляхом звернення до суб`єкта державної реєстрації прав або нотаріуса, крім випадків, передбачених цим Порядком. Для державної реєстрації права власності на підставі договору іпотеки, що містить застереження про задоволення вимог іпотекодержателя шляхом набуття права власності на предмет іпотеки, також подаються: 1) копія письмової вимоги про усунення порушень, надісланої іпотекодержателем іпотекодавцеві та боржникові, якщо він є відмінним від іпотекодавця; 2) документ, що підтверджує наявність факту завершення 30-денного строку з моменту отримання іпотекодавцем та боржником, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмової вимоги іпотекодержателя в разі, коли більш тривалий строк не зазначений у відповідній письмовій вимозі; 3) заставна (якщо іпотечним договором передбачено її видачу). Наявність зареєстрованої заборони відчуження майна, накладеної нотаріусом під час посвідчення договору іпотеки, на підставі якого набувається право власності на предмет іпотеки іпотекодержателем, а також зареєстрованих після державної реєстрації іпотеки інших речових прав, у тому числі іпотеки, на передане в іпотеку майно не є підставою для відмови у державній реєстрації права власності за іпотекодержателем. Судом установлено, що для проведення державної реєстрації права власності за ПАТ «ПУМБ» на предмет іпотеки, банк надав Договір Іпотеки, вимогу/попередження, датовану 05.09.2016 року, яка була надіслана на адресу [PERSON] та отримана 28.09.2016 року. Таким чином, ПАТ «ПУМБ» на час проведення державної реєстрації права власності на предмет іпотеки надало необхідні документи для вчинення державним реєстратором реєстраційної дії. Також судом відхиляються доводи позивача в частині відсутності оцінки предмету іпотеки, оскільки в матеріалах справи є відповідний висновок, який відповідає вимогам законодавства. Твердження про рубе порушення відповідачем процедури звернення позасудового стягнення на предмет іпотеки, оскільки звіт про оцінку майна не надавався для проведення державної реєстрації є безпідставними, оскільки відповідно Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2015 року № 1127, для державної реєстрації права власності на підставі договору іпотеки, що містить застереження про задоволення вимог іпотекодержателя шляхом набуття права власності на предмет іпотеки Звіт про оцінку майна не подається. Доводи позивача про те, що на спірні правовідносини поширюються положення Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті», а тому, у державного реєстратора були наявні підстави для відмови у проведенні державної реєстрації права власності на спірну квартиру за ПАТ «ПУМБ», суд не приймає до уваги, з огляду на наступне. У пункті 1 Закону України від 03 червня 2014 року № 1304-VII «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» передбачено, що не може бути примусово стягнуте (відчужене без згоди власника) нерухоме житлове майно, яке вважається предметом застави згідно із статтею 4 Закону України «Про заставу» та/або предметом іпотеки згідно із статтею 5 Закону України «Про іпотеку», якщо таке майно виступає як забезпечення зобов`язань громадянина України (позичальника або майнового поручителя) за споживчими кредитами, наданими йому кредитними установами - резидентами України в іноземній валюті, та за умови, що: таке нерухоме житлове майно використовується як місце постійного проживання позичальника/майнового поручителя або є об`єктом незавершеного будівництва нерухомого житлового майна, яке перебуває в іпотеці, за умови, що у позичальника або майнового поручителя у власності не знаходиться інше нерухоме житлове майно; загальна площа такого нерухомого житлового майна (об`єкта незавершеного будівництва нерухомого житлового майна) не перевищує 140 кв. метрів для квартири та 250 кв. метрів для житлового будинку. Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, позивач на час проведення державної реєстрації права власності на спірну квартиру 10.07.2019 року за ПАТ «ПУМБ» мав у власності інше нерухоме майно, а саме квартиру [ADDRESS] , на праві спільної сумісної власності частку якої у розмірі 1/3 в подальшому 16.08.2019року подарував [PERSON] . Таким чином, на спірні правовідносини не поширюються положення Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті». Разом з цим, суд не приймає доводи представника відповідача АТ «Перший Український міжнародний банк» щодо того, що в даному випадку прийняття у власність Банком в рахунок погашення боргу за кредитним договором нерухомого майна, а саме квартири, що знаходиться за адресою [ADDRESS] , було здійснено на підставі застереження, яке прирівнюється до Договору про задоволення вимог іпотекодержателя, то відповідно воно було здійснено за згодою власника, а отже положення ЗУ «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого в забезпечення кредитів в іноземній валюті» не застосовується з огляду на натспуне. Так, визначальним при вирішенні спору щодо можливості звернення стягнення на предмет іпотеки у позасудовому порядку протягом строку дії Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті», є настання правового наслідку, що в даному конкретному випадку передбачає фактичний перехід до іпотекодержателя права власності на предмет іпотеки, без згоди власника майна. Аналогічний висновок щодо застосування положень Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» міститься у постановах Великої Палати Верховного Суду: від 20 листопада 2019 року у справі № 802/1340/18, від 19 травня 2020 року, у справі № 644/3116/18. Доводи позивача щодо реалізації Банком свого права на досудовий спосіб звернення стягнення, оскільки наявний виконавчий напис про звернення стягнення заборгованості у розмірі 497355,79 грн., по суті зводяться лише до того, що 27 січня 2016 року, приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Чуловським Володимиром Анатолійовичем, вчинений виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за №1560 про звернення стягнення з боржника [PERSON] на користь Публічного акціонерного товариства «Перший Український міжнародний банк» заборгованості у розмірі 497355,79 грн., що виникла по кредитному договору № 5109039 від 22 листопада 2006 року. Разом з тим виконавчий напис нотаріуса не можна прирівнювати до реєстрації права власності на предмет іпотеки на підставі договору про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідного застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору, має наслідком відчуження предмету іпотеки на користь іпотекодержателя без згоди власника такого нерухомого майна, оскільки виконавчий напис нотаріуса - це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Виконавчий напис не породжує права стягувача на витребування від боржника майна. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником. Вказане узгоджується з позицією, викладеною у Постанові Верховного суду від 18 березня 2020 року, справа № 638/3013/18-ц. Щодо твердження позивача про наявність арешту в державному реєстрі на предметі іпотеки, а саме номер запису про обтяження: 20026437, дата реєстрації - 18.04.2017року, обтяжував - Орджонікідзевський ВДВС м. Харків ГТУЮ у Харківській області, опис предмета обтяження - все нерухоме майно, то суд зазначає про те, що наявність зареєстрованих після державної реєстрації іпотеки обтяжень, інших речових прав, у тому числі іпотеки, на передане в іпотеку майно не є підставою для відмови у державній реєстрації права власності за іпотекодержателем. Крім того, згідно Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єктів нерухомого майна від 26.06.2019рку,10.07.2019року, арешти щодо нерухомого майна: квартири по [ADDRESS] , відсутні. Частиною першої статті 10 Закону N 1952-ІV "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" визначено, що державним реєстратором є, окрім інших, громадянин України, який має вищу освіту за спеціальністю правознавство, відповідає кваліфікаційним вимогам, встановленим Міністерством юстиції України, та перебуває у трудових відносинах з суб`єктом державної реєстрації прав. Так, державний реєстратор [PERSON] перебував у трудових відносинах з Комунальним підприємством «РегістрСервіс» Первомайської міської ради Харківської області, яке відповідно архівних даних щодо акредитованих суб`єктів державної реєстрації, які здійснювали діяльність у сферах державної реєстрації у 2016-2019роках, що міститься на офіційному сайті Міністерства юстиції, Комунальне підприємство «РегістрСервіс» Первомайської міської ради Харківської області акредитовано у сферах державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень та державної реєстрації юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців у повному обсязі 27.12.2018. Таким чином, суд відхиляє доводи позивача, про те, що у КП «РегістрСервіс» відсутні повноваження на здійснення державної реєстрації речових прав на нерухоме майно. З огляду на вищевикладене, суд приходить до висновку, що вимоги [PERSON] про визнання протиправним та скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу) та індексним номером 47717227 від 10.07.2019 на квартиру [ADDRESS] ; визнання дій реєстратора [PERSON] , щодо реєстрації прав власності на квартиру [ADDRESS] за АТ «Перший Український міжнародний банк» протиправними; скасування державної реєстрації прав на нерухоме майно, а саме реєстрації права власності АТ «Перший Український міжнародний банк» на квартиру [ADDRESS] , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 1869294963101, номер запису про право власності: 32336345; скасування в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно запису про право власності №32336345 про реєстрацію за АТ «Перший Український міжнародний банк» права власності на квартиру [ADDRESS] , вчинений 05.07.2019року [PERSON] не підлягають задоволенню. Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (PRONINA v. UKRAINE, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року). Відповідно до ч.9 ст.158 ЦПК України, у випадку залишення позову без розгляду, закриття провадження у справі або у випадку ухвалення рішення щодо повної відмови у задоволенні позову суд у відповідному судовому рішенні зазначає про скасування заходів забезпечення позову. Таким чином, оскільки суд прийшов до висновку про повну відмову у задоволенні позову, заходи забезпечення позову підлягають скасуванню. Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи, що в задоволенні первісного та зустрічного позову відмовлено в повному обсязі, судові витрати не підлягають стягненню з відповідача та відшкодуванню позивачу.

Outcome: dismissed