Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-19 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовною заявою, вимоги якої представник підтримав у судовому засіданні та обґрунтовує тим, що 13.02.2015 р. з ПАТ «Дельта Банк» укладено: договір № 015-18510-130215 на відкриття та обслуговування поточного рахунку, операції за яким можна здійснювати з використанням електронних платіжних засобів, за умовами якого відкрито поточний рахунок [NUMBER] у гривнях, договір № 015-18510-130215 про надання банківських послуг за допомогою системи дистанційного банківського обслуговування «myDELTA», договір № 016-18510-130215 на відкриття та обслуговування поточного рахунку, операції за яким можна здійснювати з використанням електронних платіжних засобів, за умовами якого відкрито поточний рахунок [NUMBER] у доларах США, договір банківського вкладу (депозиту) «Найкращий від Миколая» у доларах США № 017-18510-1302015 та додаткову угоду № 1 до нього, за умовами якого розміщено 7300,00 доларів США строком по 12.08.2015 р. Факт розміщення вкладу підтверджується платіжним дорученням в іноземній валюті № 45847247 від 13.02.2015 р. 03.03.2015 р. на підставі постанови правління Національного банку України про віднесення ПАТ "Дельта Банк" до категорії неплатоспроможних, Фондом гарантування вкладів фізичних осіб запроваджено тимчасову адміністрацію і розпочато процедуру виведення АТ "Дельта Банк" з ринку. Тимчасову адміністрацію запроваджено на строк 3 місяці з 03.03.2015 р. до 02.06.2015 р. включно. Уповноваженою особою Фонду на здійснення тимчасової адміністрації призначено Кадирова В.В. 08.04.2015 р. виконавча дирекція Фонду прийняла рішення №71 від про внесення змін до рішення виконавчої дирекції Фонду від 02.03.2015 р. №51 "Про запровадження тимчасової адміністрації у Публічному акціонерному товаристві "Дельта Банк". Згідно з даним рішення тимчасову адміністрацію в АТ "Дельта Банк" запроваджено строком на шість місяців з 03.03.2015 р. до 02.09.2015 р. включно. Уповноваженою особою Фонду на здійснення тимчасової адміністрації в АТ "Дельта Банк" призначено провідного професіонала з питань врегулювання неплатоспроможності банків відділу запровадження процедури тимчасової адміністрації та ліквідації департаменту врегулювання неплатоспроможності банків Кадирова В.В. Відповідно до постанови правління НБУ від 02.10.2015 р. №664 «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» виконавчою дирекцією Фонду прийнято рішення від 02.10.2015 р. №181 «Про початок процедури ліквідації АТ «Дельта Банк» та делегування повноважень ліквідатора банку». Згідно з зазначеним рішенням розпочато процедуру ліквідації АТ «Дельта Банк», призначено уповноважену особу Фонду та делеговано всі повноваження ліквідатора АТ «Дельта Банк», визначені статтями 37, 38, 51, частинами першою та другою статті 48 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», провідному професіоналу з питань врегулювання неплатоспроможності банків відділу запровадження процедури тимчасової адміністрації та ліквідації департаменту врегулювання неплатоспроможності банків Кадирову В.В. на два роки з 05.10.2015 р. по 04.10.2017 р. включно. 05.10.2015 р. позивачкою отримано лист АТ «Дельта Банк» №8821/2404 від 23.09.2015 р., - повідомлення про нікчемність договору банківського вкладу (депозиту) №017-18510-130215 від 13.02.2015 укладеного з АТ «Дельта Банк», згідно до п.7 ч. 3 ст. 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб». Зазначений лист-повідомлення підписаний представником АТ «Дельта Банк» за довіреністю Сичевською Ю.К. 07.10.2015 р. на офіційному сайті Фонду опубліковано оголошення про те, що з 08.10.2015 р. Фонд розпочинає виплати коштів вкладникам АТ «Дельта Банк». Для отримання коштів вкладники АТ «Дельта Банк» з 08.10.2015 р. до 18.11.2015 р. включно можуть звертатись до установ банків-агентів Фонду: АТ «Ощадбанк», АТ «Укрексімбанк», АБ «Укргазбанк». Враховуючи те, що банком-агентом Фонду у Сумській області визначено АБ «Укргазбанк», 12.10.2015 р. позивачка звернулася до відділення №309 Сумської обласної дирекції АБ «Укргазбанк» та отримала 695,63 грн. від фонду гарантування вкладів. В обґрунтування позовних вимог про визнання договору дійсним, позивачка зазначає, що на офіційному сайті АТ «Дельта Банк» розміщувались оголошення (від 21.11.2014 р., 31.12.2014 р., 29.01.2015 р., 10.02.2015 р.) про акційні умови розміщення вкладів серії «Найкращий від Миколая», при цьому такі умови є публічними та однаковими для всіх потенційних споживачів-вкладників. У листі АТ «Дельта Банк» №8821/2404 від 23.09.2015 р. не вказано, які умови укладеного договору банківського вкладу (депозиту) №017-18510-130215 від 13.02.2015 р., передбачають платіж чи передачу іншого майна з метою надання їй, як окремому кредитору, переваг (пільг) прямо не встановлених законодавством чи внутрішніми документами банку, і в чому ці переваги (пільги) полягають, також не вказано, яке майно (кошти) нею отримано від банку, і що вона має повернути банку або відшкодувати його вартість, зважаючи на той факт, що вона є вкладником банку. Також в листі наголошено, що відповідно до ст. 216 ЦК України, недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов'язані з його недійсністю. Проте, 12.10.2015 р. вона отримала 695,63 гри. від Фонду гарантування вкладів, що беззаперечно свідчить про визнання не тільки останнім, але й безпосередньо його уповноваженою особою Кадировим В.В., факту виникнення та існування зобов'язань за договором банківського вкладу (депозиту) №017-18510-130215 від 13.02.2015 р., оскільки саме уповноважена особа згідно ст. 27 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» складає та надає Фонду гарантування вкладів перелік вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду. Відсутні посилання, яким чином укладений договір банківського вкладу (депозиту) порушує публічний порядок чи як він спрямований на порушення конституційних прав і свобод людини і громадянина, знищення, пошкодження майна держави, відповідно до вимог ст. 228 ЦК України. Враховуючи викладене, позивачка просить суд визнати дійсним договір банківського вкладу (депозиту) «Найкращий від Миколая» у доларах США № 017-18510-130215 від 13.02.2015 р. укладений з ПАТ «Дельта Банк» та стягнути понесені судові витрати. Представник відповідача позовні вимоги не визнав, надавши суду заперечення. Так комісією з перевірки правочинів (договорів) за вкладними операціями АТ «Дельта Банк» було здійснено перевірку договорів (правочинів) за вкладними операціями, на предмет виявлення договорів (правочинів), що є нікчемними з підстав, передбачених частиною 3 статті 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб». Відповідно до ч. 2 ст. 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», протягом дії тимчасової адміністрації, уповноважена особа Фонду зобов'язана забезпечити перевірку правочинів (у тому числі договорів), вчинених (укладених) банком протягом одного року до дня запровадження тимчасової адміністрації банку, на предмет виявлення правочинів (у тому числі договорів), що є нікчемними з підстав, визначених частиною третьою цієї статті. Перевірка здійснювалася на виконання наказу уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації в АТ «Дельта Банк» № 408 від 29.05.2015 року, та на виконання рішення виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб № 174/1 5 від 27.07.2015 року. Перевірці підлягали договори (правочини) за вкладними операціями, передані на розгляд комісії з перевірки правочинів (договорів) за вкладними операціями АТ «Дельта Банк», відповідно до протоколу від 14.09.2015 року. За результатами перевірки виявлено наявність ознак нікчемності у ряді договорів банківського вкладу (депозиту), що були укладені між Публічним акціонерним товариством «Дельта Банк» та фізичними особами-клієнтами банку після 16.01.2015 року включно. Так дії певних фізичних осіб щодо перерахування з власних поточних рахунків коштів на вкладні (депозитні) рахунки інших фізичних осіб, відкриті в АТ «Дельта Банк», були зумовлені тим, що сума грошових коштів на рахунках клієнтів - ініціаторів операцій на момент здійснення операції перевищувала суму граничного розміру відшкодування грошових коштів фондом, і, відповідно, з огляду на незадовільний стан платіжної дисципліни АТ «Дельта Банк», для таких клієнтів існували ризики щодо незадоволення кредиторських вимог в результаті ліквідації АТ «Дельта Банк» та реалізації його майна. З огляду на це вказані фізичні особи - платники, ініціювали перерахування з власних поточних та вкладних рахунків на вклади (депозити) певної кількості інших фізичних осіб грошових коштів у розмірі, що є необхідним для подальшого відшкодування коштів фондом ініціатору переказу та/або отримувачу переказу. При цьому, клієнти - ініціатори перерахування коштів, з огляду на наявність на власних рахунках залишків коштів, були кредиторами банку за відповідними договорами банківських вкладів та/або договорами банківських рахунків. При цьому, зазначені операції із перерахування грошових коштів з поточних рахунків фізичних осіб на вкладні (депозитні) рахунки фізичних осіб, відкриті в банку, були здійсненні в період дії постанови Національного банку України № 692/БТ від 30.10.2014 року «Про віднесення Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» до категорії проблемних». Відповідно до зазначеної постанови було прийнято рішення про віднесення АТ «Дельта Банк» до категорії неплатоспроможних на строк 180 днів та запроваджено обмеження в його діяльності, зокрема, банку було заборонено проведення будь-яких операцій, за результатами яких збільшується гарантована сума відшкодування за вкладами фізичних осіб фондом, крім договорів, укладених до набрання чинності постановою, умовами яких передбачено поповнення вкладів фізичних осіб за рахунок відсотків. При цьому, як зазначено в рішенні виконавчої дирекції Фонду, керівників структурних підрозділів банку було повідомлено про обмеження на здійснення певних операцій, встановлені вказаної постановою, лише 15.01.2015 року, а отже, факт надання переваги банком кредиторам може бути доведений виключно щодо договорів банківського вкладу, укладених після 16.01.2015 року включно. Тобто, за таких умов, укладання між банком та фізичними особами після 16.01.2015 року договорів банківського вкладу, за якими здійснювалося зарахування коштів на вкладні рахунки від фізичних осіб, які є кредиторами банку, та які не могли розраховувати на відшкодування коштів за рахунок Фонду з огляду на перевищення залишків на рахунках граничної суми відшкодування, мало наслідком надання банком кредиторам - фізичним особам переваги перед іншими кредиторами. При цьому така перевага полягала у можливості отримати відшкодування коштів за рахунок Фонду через третіх осіб. Більш того, переважна більшість укладених договорів банківського вкладу (депозиту) містить умову, що зарахування вкладу на рахунок здійснюється з власного поточного або вкладного (депозитного) рахунку вкладника, відкритого в банку, або готівкою через касу банку. Відповідно до пункту 5.11. правил банківського обслуговування фізичних осіб у Публічному акціонерному товаристві «Дельта Банк», затверджених рішенням ради директорів АТ «Дельта Банк» протоколом № 14 від 20 березня 2013 року (з відповідними змінами) зарахування на вкладний (депозитний) рахунок грошових сум для вкладника від третьої особи не допускається. Фактично ж кошти вносилися третіми особами, що є порушенням умов договору та правил, що є публічними. Додаткова угода № 1 до договору, відповідно також є нікчемною разом з самим договором, адже зазначена операція з перерахування грошових коштів з рахунку фізичної особи [PERSON] [NUMBER] на поточний рахунок позивача [NUMBER] суперечить постанові правління Національного Банку України № 365 від 16.09.2013 року «Про порядок надходження коштів в іноземній валюті на поточні рахунки фізичних осіб в межах України», оскільки безготівкове перерахування коштів в іноземній валюті можливе лише з інших власних рахунків або шляхом внесення грошових коштів у касу банку, чого не відбулось. Комісія дійшла до висновку, що умови договорів банківських вкладів, укладені між банком та фізичними - особами після 16.01.2015 року включно, за якими здійснювалися перерахування коштів на вкладні рахунки з рахунків фізичних осіб, що є одночасно кредиторами банку, надають кредиторам - фізичним особам переваги перед іншими кредиторами, а отже - такі договори банківського вкладу є нікчемними. Відповідно представник відповідача просить у задоволенні позовних вимог відмовити повністю. Суд вислухавши думку сторін, вивчивши матеріали справи та дослідивши надані докази, вважає позовні вимоги обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. 13 лютого 2015 р. [PERSON] уклала з ПАТ «Дельта Банк» договір № 015-18510-130215 на відкриття та обслуговування поточного рахунку, операції за яким можна здійснювати з використанням електронних платіжних засобів та договір № 015-18510-130215 про надання банківських послуг за допомогою системи дистанційного банківського обслуговування «myDELTA» /а.с.11,14/. Відповідно умовам укладених договорів, банк відкриває клієнту поточний рахунок [NUMBER] у гривнях, оформляє за ініціативою клієнта та надає в його користування електронний платіжний засіб платіжної системи Visa International та/або MasterCard, а також ПІН-код до картки та надає клієнту стандартний доступ до Системи ІБ, межі якого визначаються правилами. Також позивачка 13.02.2015 р. уклала з відповідачем договір № 016-18510-130215 на відкриття та обслуговування поточного рахунку, операції за яким можна здійснювати з використанням електронних платіжних засобів, згідно якого банк відкрив клієнту поточний рахунок [NUMBER] у доларах США /а.с.16/. Встановлено, що 13 лютого 2015 р. між ПАТ «Дельта Банк» та [PERSON] укладено договір № 017-18510-130215 банківського вкладу (депозиту) «Найкращий від Миколая» у доларах США, та додаткова угода № 1 до даного договору /а.с.8,9/. Предмет договору є сума вкладу у розмірі 7300,00 доларів США, який залучений на строк із моменту зарахування на рахунок та по 12 серпня 2015 р. включно. Платіжне доручення в іноземній валюті для фізичної особи, яка не здійснює підприємницької діяльності № 45847247 від 13.02.2015 р. підтверджує зарахування вкладу у розмірі 7300,00 доларів США на рахунок, згідно укладеного договору /а.с.10/. Згідно наданих доказів, судом встановлено, що у листопаді, грудні 2014 р., та в січні, лютому 2015 р. на офіційному сайті ПАТ «Дельта Банк» розміщувалися оголошення про акцію з розміщення строкових вкладів серії «Найкращий від Миколая», та отримувати щомісячно 25 % річних у гривні, 11 % річних у доларах США та 10 % річних в Євро при розміщенні коштів на строк 90, 180 або 370 днів /а.с.17,18,19,20/. 02 березня 2015 р. правлінням НБУ винесено постанову № 150 «Про віднесення Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» до категорії неплатоспроможних». Рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 02.03.2015 р. № 51 розпочато з 03.03.2015 р. процедуру виведення ПАТ «Дельта Банк» з ринку шляхом запровадження в ньому тимчасової адміністрації, та призначено уповноваженою особою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації у ПАТ «Дельта Банк» Кадирова В.В. Тимчасовою адміністрацією ПАТ «Дельта Банк» винесено наказ № 408 від 29.05.2015 р. «Щодо продовження роботи Комісії з перевірки вкладів фізичних осіб АТ «Дельта Банк» та створення Комісії з перевірки правочинів (договорів) за вкладними операціями АТ «Дельта Банк». 02 жовтня 2015 р. постановою правління НБУ відкликано банківську ліцензію та ліквідовано АТ «Дельта Банк». Позивачка отримала лист № 8821/2404 від 23.09.2015 р., згідно якого договір банківського вкладу (депозиту) № 017-18510-130215 від 13.02.2015 р., укладений між АТ «Дельта Банк» та нею, згідно до п. 7 ч. 3 ст. 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» визнано нікчемним /а.с.7/. Статтею 203 ЦК України передбачені загальні вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину. Зокрема, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави, суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законі. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Відповідно до ст. 204 ЦК України правочин є правомірним,якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Відповідно до ст. 228 ЦК України правочин вважається таким, що порушує публічний порядок, якщо він був спрямований на порушення конституційних прав і свобод людини і громадянина, знищення, пошкодження майна фізичної або юридичної особи, держави, Автономної Республіки Крим, територіальної громади, незаконне заволодіння ним. Правочин, який порушує публічний порядок, є нікчемним. У разі недодержання вимоги щодо відповідності правочину інтересам держави і суспільства, його моральним засадам такий правочин може бути визнаний недійсним. Якщо визнаний судом недійсний правочин було вчинено з метою, що завідомо суперечить інтересам держави і суспільства, то при наявності умислу у обох сторін - в разі виконання правочину обома сторонами - в дохід держави за рішенням суду стягується все одержане ними за угодою, а в разі виконання правочину однією стороною з іншої сторони за рішенням суду стягується в дохід держави все одержане нею і все належне - з неї першій стороні на відшкодування одержаного. При наявності умислу лише у однієї із сторін все одержане нею за правочином повинно бути повернуто іншій стороні, а одержане останньою або належне їй на відшкодування виконаного за рішенням суду стягується в дохід держави. Таким чином правочини, які порушують публічний порядок є нікчемними, і в той же час такі правочини можуть бути визнані судом недійсними. Відповідно до роз`яснень, викладених у п. 18 постанови Пленуму Верховного Суду України від 06.11.2009 року № 9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» при кваліфікації правочину за ст. 228 ЦК України має враховуватися вина, яка виражається в намірі порушити публічний порядок сторонами правочину або однією зі сторін. Доказом вини може бути вирок суду, постановлений у кримінальній справі, щодо знищення, пошкодження майна чи незаконного заволодіння ним тощо. Обставини вчинення правочинів з метою, що суперечить інтересам держави та суспільства або порушення публічного порядку може бути встановлена впорядку кримінального судочинства, оскільки вказані дії становлять склад злочинів, передбачених Кримінальним кодексом України. Матеріали справи не містять належних та допустимих доказів наявності умислу у сторін правочинів або однієї із сторін в намірі порушити публічний порядок. Особливості застосування наслідків нікчемності правочину визначені Цивільним кодексом України. Відповідно до ч. 2 ст. 215 ЦК України недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. Згідно ч. 1 ст. 216 ЦК України недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов'язані з його недійсністю. У відповідності до п. 1 ч. 4 ст. 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» Уповноважена особа Фонду протягом дії тимчасової адміністрації, а також протягом ліквідації повідомляє сторони за договорами, зазначеними у частині другій статті 38 цього Закону, про нікчемність цих договорів та вчиняє дії щодо застосування наслідків нікчемності договорів. Відповідно до абз. 1 ч. 2 ст. 215 ЦК України у випадках, встановлених цим Кодексом, нікчемний правочин може бути визнаний судом дійсним. Цивільним кодексом України не передбачено можливості визнання судом дійсним правочину, який є нікчемним в силу ч. 3 ст. 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», проте у такому випадку висновок про визнання судом нікчемності правочину є правовою оцінкою, яка має бути викладена у мотивувальній частині судового рішення. Позивач у позовній заяві вказав, що договір банківського вкладу, укладений із АТ «Дельта Банк», був визнаний нікчемним з підстав передбачених ч. 3 ст. 38 зазначеного Закону, а саме: банк до дня визнання банку неплатоспроможним взяв на себе зобов'язання, внаслідок чого він став неплатоспроможним або виконання його грошових зобов'язань перед іншими кредиторами повністю чи частково стало неможливим; банк уклав правочини (у тому числі договори), умови яких передбачають платіж чи передачу іншого майна з метою надання окремим кредиторам переваг (пільг), прямо не встановлених для них законодавством чи внутрішніми документами банку (пункти 2 та 7 ч. 3 вказаної статті). Суд дійшов висновку про відсутність підстав для застосування до спірних правовідносин положень п. 7 ч. 3 ст. 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», оскільки, як встановив суд, відповідачем не надано доказів на підтвердження того, що факт укладення договору призвів до надання переваг або пільг позивачу перед іншими клієнтами банку. Сам по собі факт укладення вказаного договору не свідчить про надання переваг або пільг позивачу перед іншими клієнтами банку. Умови укладеного договору не передбачає переваги для [PERSON] порівняно з іншими особами. Доказів на підтвердження цієї обставини суду не надано. Крім цього, позивач не є кредитором банку, а є вкладником, що має право на відшкодування свого вкладу за рахунок коштів Фонду гарантування вкладів фізичних осіб. Також, ПАТ «Дельта Банк» віднесений до категорії неплатоспроможних на підставі постанови Правління НБУ від 02.03.2015 р., тоді як договір з [PERSON] укладений 13.02.2015 р., тобто до віднесення банку до категорії неплатоспроможних, а за п. 7 ч. 3 ст. 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» правочин має бути вчинений уже неплатоспроможним банком. Згідно зі ст. 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Тобто дійсність правочину презюмується. Відповідно до ч. 3 ст. 10, ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд вважає, що в ході розгляду даної цивільної справи відповідач не надав доказів на підтвердження наявності будь - яких підстав недійсності (нікчемності) укладеного між сторонами договору банківського вкладу (депозиту) «Найкращий від Миколая» у доларах США № 017-18510-130215 від 13.02.2015 року з усіма додатками до нього, у тому числі передбачених п.7 ч. 3 ст. 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».

Outcome: approved