Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-28 00:00:00

У вересні 2014 року [PERSON] пред'явила у суді позов в інтересах неповнолітньої дочки - [PERSON] до [PERSON] у якому просить стягнути з відповідача 995 гривень матеріальної та 10 000 гривень моральної шкоди заподіяної джерелом підвищеної небезпеки. Позовні вимоги мотивовані тим, що 04.06.2014 року о 10 год. 00 хв. з вини водія [PERSON], власника автомобіля ВАЗ - 21104, д.н.з. [NUMBER] по вул. Вінницькій, 41, в м. Бердичеві, сталася дорожньо-транспортна пригода, з участю автомобіля «Опель вектра», д.н.з. [NUMBER], під керуванням [PERSON] [PERSON] була пасажиром автомобіля «Опель вектора». Внаслідок даної дорожньо-транспортної пригоди [PERSON] отримала тілесні ушкодження у вигляді підапоневротичної гематоми в правій лобній ділянці та ділянці правого ока, закритої черепно-мозкової травми, струсу головного мозку, які відносяться до легких тілесних ушкоджень з короткочасним розладом здоров'я. Постановою Бердичівського міськрайсуду від 21.07.2014 [PERSON] визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого статтею 124 КУпАП. На лікування [PERSON] були витрачені кошти на діагностику та лікування на загальну суму 995 гривень. Крім того [PERSON] було заподіяно моральної шкоди, яку позивачка оцінила у 10 000 гривень. Моральна шкода, полягає у душевних стражданнях, яких зазнала [PERSON] у зв'язку з самим фактом ДТП; душевними стражданнями пережитими [PERSON] у зв'язку із отриманими тілесними ушкодженнями, лікуванням задля відновленням стану здоров'я; в душевних стражданнях яких зазнала [PERSON] в зв'язку з неможливістю нормально підготуватися та здати іспити літньої сесії у КВНЗ «Бердичівському медичному коледжі» де [PERSON] навчається на III курсі, денного навчання. Ухвалою суду, занесеною до журналу судового засідання від 10.11.2014 до участі у справі у якості третьої особи було залучено [PERSON] Ухвалою суду від 10.12.2014 до участі у справі в у якості третьої особи без самостійних вимог було залучено акціонерне товариство „ Страхова компанія „ТАС". У засіданні позивачка та її представника позов підтримали з підстав вказаних у позовній заяві. Відповідач у судове засідання не з'явився, направив заяву з проханням справу слухати у його відсутність. Позов визнав частково, в частині відшкодування матеріальної шкоди на суму 300 гривень. Позовні вимоги в частині відшкодування моральної шкоди не визнав через недоведеність. Третя особи без самостійних вимог [PERSON] у судове засідання не з'явився, про час і місце слухання справи повідомлявся належним чином. Представник третьої особи акціонерного товариства „Страхова компанія „ТАС" у судове засідання не з'явився. Відповідно до письмових заперечень представник просить справу слухати у його відсутність. Відношення до даного позову страхова компанія не висловила. Дослідивши докази, суд вважає, що позов слід задовольнити частково, виходячи з такого. Відповідно до постанови про притягнення до адміністративної відповідальності [PERSON] за статтею 124 КУпАП 04 червня 2014 року о 10 год. 00 хв. водій [PERSON], керуючи автомобілем ВАЗ - 21104, д.н.з. [NUMBER] по вул. Вінницькій, 41 у м. Бердичеві, при перестроюванні автомобіля на проїжджій частині від правого узбіччя до середини проїжджої частини не надав перевагу в русі автомобілю "Опель вектра", д.н.з. [NUMBER], під керуванням [PERSON], що рухався позаду в попутному напрямку по смузі руху, на яку перестроювався водій автомобіля ВАЗ - 21104, в результаті чого відбулося зіткнення. Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди автомобілі отримали механічні пошкодження. [PERSON] порушив п.п. 1.5, 2.3б), 10.1 ПДР України (а.с. 5). З постанови про закриття кримінального провадження від 17 липня 2014 року вбачається, що пасажиром у автомобілі "Опель вектра", д.н.з. [NUMBER], під керуванням [PERSON] була неповнолітня [PERSON] ( а.с. 6). Під час вказаної дорожньо-транспортної пригоди [PERSON] було заподіяно тілесні ушкодження у вигляді підапоневротичної гематоми у правій лобній ділянці та в ділянці правого ока, закритої черепно-мозкової травми, струсу головного мозку ( а.с. 6). Відповідно до довідки приймального відділення Житомирської обласної клінічної лікарні від 04.06.2014 року вбачається, що на підставі МРТ головного мозку [PERSON] встановлено діагноз: закрита черепно-мозкова травма, струс головного мозку із легкими клінічними проявами, забій м'яких тканин з гематомою правої лобної ділянки ( а.с. 12). З оглянутої у судовому засіданні амбулаторної картки стаціонарного хворого [PERSON] та епікризу ( а.с. 8) вбачається, що по направленню лікаря від 05.06.2014 року [PERSON] з 05.06.2014 по 10.06.2014 перебувала на стаціонарному лікуванні. Згідно статті 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність пов'язана з використання, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнанням, використанням, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка володіє транспортним засобом на законних підставах. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберіганням або утриманням якого створює підвищену небезпеку. У відповідності до частини п'ятої статті 1187 ЦК України особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислі потерпілого. Згідно частини другої статті 1188 ЦК України, якщо внаслідок взаємодії джерел підвищеної небезпеки було завдано шкоди іншим особам, особи, які спільно завдали шкоди, зобов'язані її відшкодувати незалежно від їхньої вини. Пунктом 8 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 4 від 01 березня 2013 року «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» судам роз'яснено, що особи, які спільно завдали шкоди, зобов'язані її відшкодувати незалежно від їхньої вини (частина друга статті 1188 ЦК). При цьому солідарний боржник, який відшкодував спільно завдану шкоду, має право вимагати з кожного з інших завдавачів шкоди частку виплаченого потерпілому відшкодування. Оскільки боржник, який виконав солідарне зобов'язання, має право зворотної вимоги, тобто стає кредитором за регресним зобов'язанням до інших боржників, розподіл відповідальності солідарних боржників один перед одним (визначення часток) за регресним зобов'язанням здійснюється на загальних підставах за правилами статті 1191 ЦК, тобто у розмірі, що відповідає ступеню вини кожного з боржників. Зважаючи, що позивачка не заявила вимоги до іншого водія, учасника ДТП - [PERSON], заподіяна їй матеріальна шкода підлягає відшкодуванню за рахунок відповідача. При цьому суд враховує, що [PERSON] не позбавлений можливості вирішити питання стягнення із [PERSON] в порядку регресу, відповідно до статті 1191 ЦК України, сум виплаченого ним відшкодування. Крім того, з матеріалів про притягнення до адміністративної відповідальності [PERSON] вбачається, що його відповідальність була застрахована у АТ „СК „ТАС" Пунктом 16 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 4 від 01 березня 2013 року «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» судам дано такі роз'яснення. Оскільки відповідно до статті 3 Закону № 1961-IV обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється як з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров'ю та/або майну потерпілих унаслідок дорожньо-транспортної пригоди, так і захисту майнових інтересів страхувальників, враховуючи положення статті 1194 ЦК, питання про відшкодування шкоди самою особою, відповідальність якої застрахована, вирішується залежно від висловленої нею згоди на таке відшкодування та виконання чи невиконання нею передбаченого статтею 33 Закону № 1961-IV обов'язку щодо письмового надання страховику, з яким укладено відповідний договір (у передбачених випадках Моторному (транспортному) страховому бюро України, далі - МТСБУ), повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду встановленого зразка. У разі відсутності такої згоди завдана потерпілому шкода підлягає відшкодуванню страховиком у межах передбаченого договором страхування страхового відшкодування. Оскільки доказів про повідомлення [PERSON] страхову компанію про дану дорожньо-транспортну пригоду суду не надано, відповідач не заперечив проти часткового відшкодування ним матеріальної шкоди, суд вважає, що заподіяна [PERSON] матеріальна та моральна шкода підлягає відшкодуванню за рахунок [PERSON] Визначаючи розмір матеріальної та моральної шкоди, яку слід стягнути з відповідача, суд виходить з такого. На лікування на діагностику [PERSON] були витрачені грошові кошти на загальну суму 724 гривні 30 копійок, що підтверджено чеками, які узгоджуються з лікарськими призначеннями, наявними у амбулаторній картці стаціонарного хворого (29,3 грн.) та магнітно-резонансною томографією головного мозку від 04.06.2014 року ( 695 грн.) ( а.с.52). А тому вказані витрати підлягають відшкодуванню. Заявлені позивачкою вимоги про відшкодування решти завданої матеріальної шкоди в сумі 270,7 гривень ( 995 грн. - 724,3 грн. ) суд не задовольняє через їх недоведеність доказами. Вирішуючи позов, в частині відшкодування моральної шкоди, яку позивачка оцінила в грошовому еквіваленті - 10 000 гривень, суд зазначає наступне. Відповідно до статті 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна. Відповідно до статті 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Частиною другою вказаної статті передбачено, що моральна шкода відшкодовується незалежно від вини фізичної особи, яка її завдала якщо шкоди завдано ушкодженням здоров'я внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки. Відповідно до роз`яснень, що викладені у пункті 3 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року №4 „Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" моральна шкода може полягати, зокрема: у порушенні права власності, інших цивільних прав, у порушенні нормальних життєвих зв'язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків. Обґрунтовуючи вимоги про стягнення моральної шкоди, позивачка зазначила, що моральна шкода полягає у її душевних стражданнях, яких вона зазнала у зв'язку з ДТП, з отриманими тілесними ушкодженнями, лікуванням для відновлення стану здоров'я, у зв'язку з неможливістю належно підготуватися до здачі літньої екзаменаційної сесії. Відповідно до частини третьої статті 23 ЦК України розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Визначаючи розмір моральної шкоди, суд враховує характер та обсяг страждань, яких зазнала позивачка через шкоду заподіяну її здоров'ю, а саме наявність у неї тілесних ушкоджень; характер немайнових втрат; обставини за яких завдано такої шкоди; тривалість вимушених змін у життєвих стосунках позивачки, зокрема той факт, що в період з 09.06.2014 по 22.06.2014 навчальному закладі позивачки проходила екзаменаційна сесія (а.с. 9), а позивачка до 10.06.14 перебувала на стаціонарному лікуванні, після виписки з лікарні вона мала продовжувати приймати ліки, на ній були видимі ознаки тілесних ушкоджень ( а.с. 8); необхідність докладених нею додаткових зусиль для відновлення попереднього стану; захисту своїх прав в суді. Виходячи з засад розумності та виваженості, суд стягує з відповідача заподіяну позивачці моральну шкоду, яка складає у грошовому еквіваленті 1 000 гривень. Відповідно до частини другої статті 88 ЦПК України з відповідача в дохід держави підлягає відшкодування судовий збір, від сплати якого позивачка звільнена, в сумі 487 гривень 20 копійок ( 243,6 грн - майнова вимога + 243,6 грн. - немайнова вимога).

Outcome: partial