Jurisdiction: civil
Date: 2021-08-08 00:00:00

23.03.2021 року представник позивача ТОВ "Лібро-Трейд" звернувся до суду з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення матеріальної шкоди. Позовні вимоги обгрунтовано тим, що відповідач був прийнятий на посаду комірника до ТОВ "Лібро-Трейд" з 17.11.2017 року. 17.11.2017 року між позивачем та відповідачем було укладено угоду про повну індивідуальну матеріальну відповідальність. 23.03.2018 року відповідач не вийшов на роботу і до моменту звільнення на робоче місце не з`являвся. У зв`язку з тривалою відсутністю комірника на робочому місці, позивачем було створено інвентаризаційну комісію. За наслідками роботи комісії було виявлено недостачу товарно-матеріальних цінностей, ввірених на зберігання відповідачу на суму 15363,30 грн., що відображено в Акті інвентаризації від 06.08.2018 року. Оскільки, комірник не надав пояснень щодо обставин відсутності ТМЦ, його було звільнено з посади на підставі п.2 ст.41 КЗпП України внаслідок винних дій працівника, який безпосередньо обслуговує грошові, товарні або культурні цінності, якщо ці дії дають підстави для втрати довір`я до нього з боку власника або уповноваженого ним органу. Тому, на підставі викладеного позивач просить стягнути з відповідача матеріальну шкоду у сумі 15363,30 грн. та витрати по сплаті судового збору. У судове засідання представник позивача не з`явився, надав до суду заяву про розгляд справи без участі представника позивача, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить позов задовольнити. У судове засідання відповідач не з`явився, про день, місце та час слухання справи повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, з наступних підстав. В судовому засіданні встановлені наступні обставини. Наказом директора ТОВ «Лібро-Трейд» №15-К від 16.11.2017 року відповідача [PERSON] призначено на посаду комірника складу, з випробуваним терміном 1 місяць починаючи з 17.11.2017 року (а.с.3). Між позивачем ТОВ Лібро-Трейд» та відповідачем [PERSON] було укладено договір про повну індивідуальну матеріальну відповідальність (а.с.5). Наказом директора ТОВ «Лібро-Трейд» №11 від 11.04.2018 року створено інвентаризаційну комісію, у зв`язку з зміною матеріально відповідальних осіб в зв`язку з незаконною відсутністю комірника [PERSON] (а.с.4). За вих.. №0407 від 04.07.2018 року ТОВ «Лібро-Трейд» на адресу відповідача направлено повідомлення про необхідність прибуття [PERSON] на робоче місце для передачі ввірених йому товарно-матеріальних цінностей, в іншому випадку приймання-передача буде проведена без його участі (а.с7). Наказом директора ТОВ «Лібро-Трейд» №25-07/18 від 25.07.2018 року «Про накладення стягнення комірнику [PERSON] », за відсутність на робочому місці та прогули згідно ст..40 КЗпП України [PERSON] оголошено догану. Попереджено комірника [PERSON] , що наступним стягненням буде звільнення його з роботи (а.с.6). Наказом директора ТОВ «Лібро-Трейд» №01-08/18-К від 01.08.2018 року [PERSON] на підставі п.2 ст.41 КЗпП України звільнено з посади комірника складу з 01.08.2018 року у зв`язку втратою довір`я до нього (а.с.8). Згідно довідки бухгалтера інвентаризації цінностей на складі недостача товарно-матеріальних цінностей ввірених на зберігання відповідачу складає 15363,30 грн. (а.с.10). Відповідно до ст.130 КЗпП України працівники несуть матеріальну відповідальність за шкоду,заподіяну підприємству, установі, організації внаслідок порушення покладених на них трудових обов`язків. При покладенні матеріальної відповідальності права і законні інтереси працівників гарантуються шляхом встановлення відповідальності тільки за пряму дійсну шкоду, лише в межах і порядку, передбачених законодавством, і за умови, коли така шкода заподіяна підприємству, установі, організації винними протиправними діями (бездіяльністю) працівника. Працівник, який заподіяв шкоду, може добровільно покрити її повністю або частково. За згодою власника або уповноваженого ним органу працівник може передати для покриття заподіяної шкоди рівноцінне майно або поправити пошкоджене. Право притягнути працівника до матеріальної відповідальності в підприємства виникає, у разі одночасної наявності таких фактів: порушення трудових обов`язків, пряма дійсна шкода, причинний зв`язок між порушенням і шкодою, вина або бездіяльність працівника. У постанові ВССУ від 11.12.15 р. № 12 визначено категорії прямої дійсної шкоди: недостача, втрата, знищення, пошкодження чи зіпсування матеріальних цінностей; у будь-якому разі працівник повинен нести матеріальну відповідальність лише за ту частину шкоди, яка безпосередньо випливає з його дій або бездіяльності (п. 4 Постанови № 12). За загальним правилом за шкоду, заподіяну підприємству під час виконання трудових обов`язків, винні працівники несуть матеріальну відповідальність у розмірі прямої дійсної шкоди, але не більше свого середнього місячного заробітку (ст. 132 КЗпП). Згідно з ст. 132 КЗпП України за шкоду, заподіяну підприємству, установі, організації при виконанні трудових обов`язків, працівники, крім працівників, що є посадовими особами, з вини яких заподіяно шкоду, несуть матеріальну відповідальність у розмірі прямої дійсної шкоди, але не більше свого середнього місячного заробітку. У відповідності до пункту 1 частини 1 статті 134 КЗпП працівники несуть матеріальну відповідальність у повному розмірі шкоди, заподіяної з їх вини підприємству, установі, організації, у випадку, коли між працівником і підприємством, установою, організацією відповідно до статті 135-1 цього Кодексу укладено письмовий договір про взяття на себе працівником повної матеріальної відповідальності за незабезпечення цілості майна та інших цінностей, переданих йому для зберігання або для інших цілей. Згідно п.1 ч.1 ст. 135-1 КЗпП письмовий договір про повну матеріальну відповідальність може бути укладено підприємством, установою, організацією з працівником, який досяг вісімнадцятирічного віку та займає посаду або виконує роботу, безпосередньо пов`язану із зберіганням, обробкою, продажем (відпуском), перевезенням або використанням у процесі виробництва переданих йому цінностей. За договором про повну матеріальну відповідальність працівник приймає на себе повну матеріальну відповідальність за забезпечення зберігання майнових та інших цінностей, переданих для зберігання чи інших цілей, а підприємство, установа, організація зобов`язується створити йому умови, необхідні для нормальної роботи, провадження відповідних операцій з найменшим ризиком для цього майна та інших цінностей і забезпечити повне їх зберігання. Невиконання цих обов`язків з боку підприємства, установи, організації може бути для органу, що розглядає трудовий спір, у тому числі суду, підставою для зменшення покриття цього розміру і покладення відповідальності на керівника підприємства, установи, організації та його заступника, а також керівника структурного підрозділу на підприємстві, в установі, організації. Перелік таких посад і робіт, а також типовий договір про повну індивідуальну матеріальну відповідальність затверджуються в порядку, який визначається Кабінетом Міністрів України. В п.8 постанови Пленуму Верховного Суду України від 29 грудня 1992 року «Про судову практику в справах про відшкодування шкоди, завданої підприємствам, установам, організаціям їх працівниками» роз`яснено, що розглядаючи справи про матеріальну відповідальність на підставі письмового договору, укладеного працівником з підприємством, установою, організацією, про взяття на себе повної матеріальної відповідальності за незабезпечення цілості майна та інших цінностей (недостача, зіпсуття), переданих йому для зберігання або інших цілей (пункт 1 статті 134 КЗпП), суд зобов`язаний перевірити, чи належить відповідач до категорії працівників, з якими згідно з статті 135-1 КЗпП може бути укладено такий договір та чи був він укладений. При відсутності цих умов на працівника за заподіяну ним шкоду може бути покладена лише обмежена матеріальна відповідальність, якщо згідно з чинним законодавством працівник з інших підстав не несе матеріальної відповідальності у повному розмірі шкоди. Згідно з Переліком посад і робіт, які заміщуються або виконуються робітниками, з якими підприємством, установою, організацією можуть укладатися письмові договори про повну матеріальну відповідальність за незабезпечення збереження цінностей, які були передані їм для зберігання, обробки, продажу, перевезення або застосування в процесі виробництва, затвердженого постановою Державного комітету Союзу Радянських Соціалістичних Республік по праці та соціальних питанням та ВЦРПС від 28 грудня 1977 року № 447/24 посада комірника входить до цього Переліку. Статтею 1166 ЦК України передбачено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Згідно із ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Статтею 89ЦПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Натомість, відповідачем не надано жодного належного та допустимого доказу того, що нестача цінностей, яке належало позивачу сталося не і за-за вини відповідача, тоді як саме на нього було покладено обов`язок схоронності довірених йому позивачем матеріальних цінностей, у зв`язку з чим відповідач підписав договір про повну індивідуальну матеріальну відповідальність. Таким чином, повно і всебічно з`ясувавши обставини справи та дослідивши докази, які містяться у матеріалах цивільної справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "Лібро-Трейд" до відповідача про стягнення матеріальної шкодиє обгрунтованими, а тому підлягають задоволенню. Оскільки позовну заяву задоволено, тому з відповідача на користь держави необхідно стягнути судовий збір у розмірі 2270,00 грн., відповідно до ст. 141 ЦПК України. На підставі викладеного, та

Outcome: approved