Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-05 00:00:00

14.09.2018 до Краснолиманського міського суду Донецької області надійшла позовна заява [PERSON] до Об*єднаної територіальної громади м. Лиман в особі Лиманської міської ради Донецької області про визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування (а.с. 5-8). Позивач [PERSON], належним чином повідомлена про час та місце розгляду справи, в судове засідання не з'явилася, до суду надала заяву, в якій просить цивільну справу розглянути за її відсутності, позов задовольнити (а.с. 47). Представник відповідача об"єднаної територіальної громади м. Лиман в особі Лиманської міської ради Донецької області, будучи належним повідомленим про час та місце розгляду справи, в судове засідання не прибув, просить розглянути справу без його участі, рішення ухвалити на розсуд суду про що суду надав відповідну заяву (а.с. 45-46). На підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у зв'язку з неявкою всіх учасників справи, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, з'ясувавши всі обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, що мають значення для вирішення справи по суті, встановивши такі фактичні дані та відповідні їм правовідносини, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до положень статті 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Частиною 1 статті 13 ЦПК України встановлено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи. В судовому засіданні встановлено, що відповідно\~\~до\~\~свідоцтва\~про\~\~смерть 02.07.2017 померла мати позивача - [PERSON], яка постійно мешкала в с. Олександрівка Лиманського району Донецької області (а.с. 11, 12, 14). Відповідно до ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина, в томі числі: земельна ділянка площею 3,3593га, кадастровий номер 1423056600:04:000:0664; земельна ділянка площею 0,7999га, кадастровий номер 1423056600:04:000:0665, які призначені для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташовані на території Лиманської міської ради (колишня Ярівська селищна рада), Донецької області, та належали померлій на підставі державного акта на права власності на землю серії 111-ДН № 143512, виданного Краснолиманською міською радою 06.07.2000, оціночна вартість\~яких,\~відповідно до\~Звіту про\~експертну грошову\~оцінку вартості\~земельних ділянок\~від 30.08.2018,\~виготовленого субєктом\~оціночної діяльності\~Фізичною особою\~-\~підприємцем [PERSON],\~ становить\~125192,00\~гривень (а.с. 13, 31-35). 07.11.2002 секретарем виконкому Ярівської селищної ради за реєстром № 146 було посвідчено заповіт від імені [PERSON], яким вона на випадок своєї смерті заповіла все своє майно [PERSON] (а.с. 19). Згідно інформаційної довідки зі Спадкового реєстру від 28.09.2018, зазначений заповіт є чинним (а.с. 49-50). Цивільне законодавство України передбачає, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом (ст. 1217 ЦК України). Статтею 1218 ЦК України визначено, що до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Після смерті [PERSON], [PERSON] є єдиною спадкоємицею, яка у встановленому законом порядку та строки прийняла спажщину (ст. 1269, 1270 ЦК України). Інших спадкоємців, які реалізували свої спадкові права, немає (а.с. 56). Для оформлення своїх спадкових прав у встановленому законом порядку, позивач звернулася до нотаріального органу, однак постановою державного нотаріусу Лиманської державної нотаріальної контори від 29.08.2018 їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на вказані земельні ділянки з тих підстав, що відсутні правовстановлюючі документи на спадкові земельні ділянки, тобто відсутній оригінал документу (а.с. 28). Факт належності [PERSON], яка померла 02.06.2017, земельних ділянок площею 3,3593га,\~кадастровий номер\~1423056600:04:000:0664\~та площею\~0,7999га,\~кадастровий номер\~1423056600:04:000:0665,\~які призначені\~для ведення\~товарного сільськогосподарського\~виробництва,\~та розташовані\~на території\~Лиманської міської\~ради (колишня\~Ярівська селищна\~рада),\~Донецької області,підтверджується наступними письмовими доказами, що містяться в матеріалах справи. Так, рішенням виконкому Краснолиманської міської ради від 21.03.2000 № 108 "Про затвердження схеми поділу земель колективної власності на земельні частки (паї) та видачу державних актів на право приватної власності та постійного користування для ведення товарного сільськогосподарського виробництва громадянам, виявившим бажання вийти із членів СТОВ "Комуніст" Дробишевської селищної ради, яким було затверджено схему поділу земель колективної власності на земельні частки (паї) та вирішено видати державні акти (а.с. 25). Згідно архівного витягу з зазначеного вище рішення, наданого 06.09.2018 начальником архівного відділу виконавчого комітету Лиманської міської ради [PERSON], а саме списком громадян, які вийшли із членів СТОВ "Комуніст", де під порядковим № 4 значиться [PERSON] (а.с. 26). Згідно Витягів з Державного земельного кадастру про земельну ділянку №№ НВ-1403452982018, 1403453012018, сформованих 27.06.2018, земельні ділянки, кадастрові номери 1423056600:04:000:0664 та 1423056600:04:000:0665, розташовані на території\~Лиманської міської\~ради (колишня\~Ярівська селищна\~рада),\~Донецької області,належать на праві власності [PERSON]. Документом, що посвідчує право власності на вказані земельні діляки є Державний акт 111-ДН № 143512, виданий 06. 07.2000 (а.с. 16-18, 20-24). Крім того, позивачем надана копія Державного акту на право власності на землю 111-ДН № 143512, виданого 06.07.2000 Краснолиманською міською радою, згідно з яким [PERSON] на підставі рішення Краснолиманською міською ради від 21.03.2000 № 108 є власником земельної ділянки площею 4,16 га, розташованої розташовані на території Ярівської селищної ради, призначеної для ведення товарного сільськогосподарського виробництва (а.с. 13). Оскільки оригінал документу, що підтверджує право власності [PERSON] на спірну земельну ділянку, відсутній, позивач позбавлений можливості отримати свідоцтво про право на спадщину та користуватися, розпоряджатися земельною ділянкою, що входить до спадкового майна та належать йому в порядку спадкування. Встановленим судом фактам відповідають цивільні правовідносини, які регламентують порядок набуття права власності на спадкове майно і регулюються Конституцією України, ЦК України, ЗК України та ЦПК України. Так, згідно із ст. 41, 55 Конституції України, право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Права людини і громадянина захищаються судом. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань. Пунктом першим статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка, відповідно до вимог ч.1 ст. 9 Конституції України, ратифікована Законом від 17.07.1997 «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 Конвенції» і є частиною національного законодавства України, встановлено, що кожен при вирішенні питання щодо його цивільних прав та обов'язків... має право на справедливий і відкритий розгляд упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом. Статтею 1 Першого Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свободвстановлено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна, інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права. Статтею 4 ЦПК України встановлено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Під способами захисту суб'єктивних цивільних прав розуміють закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав та вплив на порушника. Відповідно до ст. 16 ЦК України встановлено перелік способів захисту цивільних прав та інтересів: 1) визнання права; 2) визнання правочину недійсним; 3) припинення дії, яка порушує право; 4) відновлення становища, яке існувало до порушення; 5) примусове виконання обов'язку в натурі; 6) зміна правовідношення; 7) припинення правовідношення; 8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування шкоди; 9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди; 10) визнання незаконним рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Тобто, за змістом ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу, зокрема, з позовом про визнання права. Спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину (ч. 1, 3 ст. 1296 ЦК України). Згідно із ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. В силу ст. 116 ЗК України, громадяни набувають право власності на земельні ділянки із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень. Статті 81 та 131 ЗК України передбачають, що громадяни мають право набувати у власність земельні ділянки на підставі прийняття спадщини, міни, дарування, ренти, успадкування та інших цивільно-правових угод. Відповідно до ч. 1 ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно (ч. 1 ст. 1297 ЦК України). Враховуючи викладене, суд вважає що позовні вимоги [PERSON] обгрунтовані та підлягають задоволенню, оскільки земельні ділянки, розташовані на території колишньої Ярівської селищної ради, правомірно належали [PERSON] Позивач не вимагає компенсації за понесені судові витрати, пов'язані із зверненням до суду і розглядом цивільної справи.

Outcome: approved