Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-18 00:00:00

ПАТ КБ "Хрещатик" звернувся до Вінницького районного суду Вінницької області з позовом до [PERSON] про повернення безпідставно одержаних коштів та сплати процентів за користування ними, мотивуючи позовні вимоги тим, що 15.09.2013 року відповідач [PERSON] звернувся до банкомату ПАТ КБ «Хрещатик», що знаходиться за адресою: м. Вінниця, вул. 1-го Травня, 158 в приміщенні Вінницького регіонального відділення ПАТ КБ «Хрещатик», за отриманням коштів в сумі 50 грн. У зв'язку зі збоєм в роботі банкомату, викликаним технічними причинами, банкомат замість суми, що замовлялась в розмірі 50 грн. видав відповідачу суму 500 грн. З рахунку відповідача було списано 50 грн., хоча фактично він отримав 500 грн. Отримавши замість 50 грн. суму 500 грн., відповідач, з метою особистої наживи, ще п'ятнадцять разів запрошував в банкоматі суми по 50 грн. та отримував по 500 грн. В результаті розбіжності між списаними сумами з рахунку відповідача та фактично виданими банкоматом виникла заборгованість перед ПАТ КБ «Хрещатик» на загальну суму 7 200 грн. Листом №84-10/2366 від 25.10.2013 року, який отриманий відповідачем особисто, ПАТ КБ «Хрещатик» запропонував відповідачу повернути кошти до 31.10.2013 року, однак станом на 17.01.2014 року Відповідач не повернув неправомірно отримані кошти. Позивач просив стягнути з відповідача безпідставно одержані грошові кошти та нараховані проценти в сумі 7 360 грн. 27 коп., а також судові витрати, понесені на сплату судового збору. В судовому засіданні представник позивача Черненко С.В. позовні вимоги підтримала, посилаючись на обставини викладені у позовній заяві. Також пояснила, що в той день у роботі банкомата дійсно був збій, кошти були видані в значно більшій сумі багатьом клієнтам, однак деякі клієнти одразу ж добровільно повернули кошти. [PERSON] відмовляється добровільно повертати кошти, тому просила позов задовольнити в повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні проти позову заперечував, посилаючись на його необґрунтованість і безпідставність, оскільки в той день він замовив в банкоматі банку «Хрещатик» з кредитної картки «ПриватБанк» суму 50 грн. та банкомат йому видав саме 50 грн. Потім він замовив аналогічну операцію ще п'ятнадцять разів, на що кожного разу отримав по 50 грн., що підтверджується чеками у кількості шістнадцяти штук, які надані ним в судовому засіданні. Операцію з замовлення саме 50 грн. він повторював шістнадцять разів, оскільки йому потрібні були купюри номіналом 50 грн., загальною сумою 800 грн., що є його правом неодноразово скористатись послугами банкомату в отриманні коштів. Просив в задовленні позову відмовити. Суд, дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення сторін у справі, оцінивши докази в їх сукупності, дійшов наступного висновку. Судом встановлено, що 15.09.2013 року [PERSON] скористався банкоматом ПАТ КБ "Хрещатик", що знаходиться за адресою: м. Вінниця, вул. 1-го Травня, 158, в приміщенні Вінницького регіонального відділення ПАТ КБ "Хрещатик" для отримання коштів. З чеків банкомату ПАТ КБ "Хрещатик" №9706, №9707, №9708, №9709, №9654, №9655, №9656, 9657, №9662, № 9663, №9666, №9667, №9671, №9672, №9681, №9682, вбачається, що відповідач 15.09.2013 року зняв з банкомату ХА050014, що знаходиться по вул. 1-го Травня, 158 в м. Вінниці кошти в сумі 800 грн., а саме по 50 грн. шістнадцять разів. Згідно витягу з журналу банкомата 15.09.2013 року з картки [NUMBER], яка належить відповідачу, видано шістнадцять разів по 50 грн. Суд ставиться критично та не приймає до уваги як доказ, наданий позивачем виписку по особовому рахунку та акт виявлення розходження типу «Б», що виникла під час розвантаження банкомату, оскільки даним актом не доведено позовні вимоги щодо саме відповідача [PERSON] Також суд критично ставиться та не приймає до уваги як доказ, надану позивачем схему видачі коштів з банкомату ХА050014 на ім'я [PERSON], оскільки даний доказ є неналежним, так як розроблений самим позивачем та не підтверджують обставин, що обґрунтовують позовні вимоги. Згідно ч. 3 ст. 10 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Згідно ч. 1 ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Статтею 57 ЦПК України визначено, що доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до вимог ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ст. ст. 58, 59 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Суд не бере до уваги докази, які одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, що визначено згідно ст. 212 ЦПК України. Суд, оцінюючи зібрані по справі докази в їх сукупності та співставленні, належності, допустимості, достовірності кожного доказу окремо, а також їх достатності і взаємному зв'язку, вважає, що позивачем не було надано належних та допустимих доказів на підтвердження того, що відповідач одержав грошові кошти в сумі 7200 грн., обставини, викладені в позовній заяві не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні, позивач не довів обставини, на які посилався у позові, а тому позов задоволенню не підлягає.

Outcome: dismissed