Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-31 00:00:00

В листопаді 2020 року позивачі звернулися до суду з вказаним вище позовом, в обґрунтування якого зазначили, що вони є співвласниками 208/1000 частки корівника та прибудови до нього, розташованого по [ADDRESS] . Крім того, позивач [PERSON] є співвласником 7/1000 частки зазначеного корівника та прибудови до нього. Рішенням виконкому Новорозсошанської сільської ради від 12.02.2019 №7 було присвоєно юридичну адресу нежитловій будівлі (корівник та прибудова до нього) реєстраційний номер майна в реєстрі прав власності №1986909 по [ADDRESS] : [ADDRESS] . 13.03.2019 державним нотаріусом Ковальовим А.О. було прийнято рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), на підставі якого була проведена державна реєстрація права власності на 7/1000 частки складського приміщення, розташованого за адресою: [ADDRESS] , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 1784671444233, за позивачем [PERSON] . Підстава виникнення права власності: свідоцтво про право на спадщину №89 від 13.03.2019. 24.04.2019 державним реєстратором Новопсковської районної державної адміністрації Луганської області було прийнято рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, на підставі якого була проведена державна реєстрація права власності складського приміщення, розташованого за адресою: [ADDRESS] , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 1784671444233, зокрема 62/1000 частки за [PERSON] , 6/1000 частки за позивачем [PERSON] , 54/1000 частки за позивачем [PERSON] , 14/1000 частки за [PERSON] , 12/1000 частки за [PERSON] , 7/1000 частки за [PERSON] , 46/1000 частки за [PERSON] . Підстава виникнення права власності: свідоцтво про право власності споруди корівника нового і комплекса, серія та номер б/н, виданий 08.07.2003, видавник: Новорозсошанська сільська рада; рішення органу місцевого самоврядування «Про присвоєння юридичної адреси нежитловій будівлі», серія та номер: 07, виданий 12.02.2019, видавник: Новорозсошанська сільська рада. Позивачі вважають, що державна реєстрація права власності на вказане нерухоме майно була здійснена не в порядку та у спосіб передбачений законом, тобто є незаконною, у зв`язку з чим рішення відповідачів про державну реєстрацію прав та їх обтяжень підлягають скасуванню, виходячи з наступного. Відповідно до Інформації з Державного реєстру прав від 17.12.2019 №193368249 позивачі є співвласниками 208/1000 частки складського приміщення, розташованого за адресою: [ADDRESS] . Проте, в Державному реєстрі прав відсутні відомості щодо державної реєстрації права власності на іншу 792/1000 частку зазначеного складського приміщення, розташованого за адресою: [ADDRESS] , та на теперішній час неможливо здійснити державну реєстрацію права власності на цю частку за іншими співвласниками, оскільки згідно свідоцтва про право власності серія [NUMBER] , виданого 08.07.2003 Новорозсошанською сільською радою, об`єкт нерухомого майна у цілому складається з одного корівника та прибудови до нього, та розташований по [ADDRESS] , тобто значиться зовсім інший об`єкт та інша адреса. Позивачі зазначають, що відповідачі здійснили державну реєстрацію права власності на новостворений об`єкт нерухомого майна, що створюється шляхом поділу, та залишили без змін розмір часток позивачів у новоствореному об`єкті нерухомого майна, що призвело до обмеження здійснення позивачами права власності на дане нерухоме майно. При цьому між позивачами, як співвласниками 208/1000 частки корівника та прибудови до нього, розташованого по [ADDRESS] та співвласниками іншої 792/1000 частки зазначених корівника та прибудови до нього, не укладався договір про поділ спільного майна, як і договір про виділ у натурі частки із спільного майна, а тому у відповідачів були відсутні правові підстави для здійснення державної реєстрації права власності на новостворений об`єкт нерухомого майна, що створюється шляхом поділу через відсутність документів, передбачених п. 56 Порядку реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого Постановою Кабінету міністрів України від 25.12.2015 №1127. Крім того, позивачі зазначають, що відповідачі безпідставно під час здійснення державної реєстрації права власності відносно новоствореного об`єкту нерухомого майна до Державного реєстру прав відповідачами була внесена адреса: [ADDRESS] , тоді як згідно рішення виконкому Новорозсошанської сільської ради від 12.02.2019 №07, об`єкту було присвоєно юридичну адресу: [ADDRESS] . Зазначене рішення виконавчого комітету Новорозсошанської сільської ради №07 від 12.02.2019 «Про присвоєння юридичної адреси нежитлової будівлі» було скасовано рішенням виконкому Новорозсошанської сільської ради від 13.10.2020 №38. Посилаючись на вказані обставини, позивачі просили суд скасувати рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер: 45929368 від 13.03.2019, відносно складського приміщення, розташованого за адресою: [ADDRESS] , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 1784671444233, прийняте державним реєстратором Державним нотаріусом Новопсковської державної нотаріальної контори Ковальовим А.О.; скасувати рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер:46620667 від 24.04.2019, відносно складського приміщення, розташованого за адресою: [ADDRESS] , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 1784671444233, прийняте державним реєстратором центру надання адміністративних послуг Новопсковської районної держаної адміністрації Луганської області Ткаченко С.М. Ухвалою Новопсковського районного суду Луганської області від 17.12.2020 відкрито загальне позовне провадження та призначено підготовче судове засідання на 18.01.2021. 15.01.2021 від відповідача по справі Новопсковської районної державної адміністрації Луганської області надійшов відзив на позов, в якому зазначено, що ні Новопсковська районна державна адміністрація Луганської області, ні державний реєстратор відділу з питань надання адміністративних послуг та державної реєстрації Новопсковської районної державної адміністрації Луганської області не є учасниками первинних правовідносин, а державний реєстратор лише здійснює реєстрацію права на підставі правовстановлюючих документів. У відзиві вказується, що позивачами було надано державному реєстратору свідоцтво про право власності, видане Новорозсошанською сільською радою 12.06.2003, технічний паспорт на об`єкт нерухомого майна, виданий Новопсковським РБТІ, свідоцтво про право на спадщину на [PERSON] , рішення Новорозсошанської сільської ради від 12.02.2019 №7 «Про присвоєння юридичної адреси нежитловій будівлі», витяг про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 24.07.2003. 03.12.2019 та 17.12.2019 позивачі звернулись з заявою про внесення змін до об`єкту нерухомого майна (реєстраційний номер 1784671444233) на підставі рішення Новорозсошанської сільської ради від 12.11.2019 №42 «Про виділення в окрему адресу нежитлової будівлі», на підставі поданих документів державним реєстратором було вчинено відповідну реєстраційну дію. Крім того, представник відповідача посилається на абз. 1-3 ч. 3 ст. 26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», відповідно до яких відомості про речові права, обтяження речових прав, внесені до Державного реєстру прав, не підлягають скасуванню та/або вилученню. У разі скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав на підставі судового рішення чи у випадку, передбаченому підпунктом "а" пункту 2 частини шостої статті 37 цього Закону, а також у разі визнання на підставі судового рішення недійсними чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, скасування на підставі судового рішення державної реєстрації прав, державний реєстратор чи посадова особа Міністерства юстиції України (у випадку, передбаченому підпунктом "а" пункту 2 частини шостої статті 37 цього Закону) проводить державну реєстрацію набуття, зміни чи припинення речових прав відповідно до цього Закону. Ухвалення судом рішення про скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав, визнання недійсними чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, а також скасування державної реєстрації прав допускається виключно з одночасним визнанням, зміною чи припиненням цим рішенням речових прав, обтяжень речових прав, зареєстрованих відповідно до законодавства (за наявності таких прав). У зв`язку з чим зазначає, що у випадку звернення до державного реєстратора з рішенням суду про скасування державної реєстрації прав без одночасного визнання, зміни чи припинення цим рішенням речових прав, обтяжень речових прав, зареєстрованих відповідно законодавства, державний реєстратор може відмовити у проведенні державної реєстрації прав з тієї підстави, що подані документи не дають змоги встановити набуття, зміну або припинення речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень. Таким чином вважає, що позивачі помилилися щодо особи відповідачів, вказуючи на осіб, які не причетні до порушення чи оспорювання прав, свобод та інтересів. Також, представник відповідача зазначає, що на теперішній час не має доступу до реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно, оскільки Новопсковська районна державна адміністрація Луганської області перебуває на стадії реорганізації шляхом приєднання до Старобільської районної державної адміністрації Луганської області відповідно до Закону України від 17.11.2020 №1009-IX «Про внесення змін до деяких законів України щодо впорядкування окремих питань організації та діяльності органів місцевого самоврядування і районних державних адміністрацій». Ухвалою Новопсковського районного суду Луганської області від 18.01.2021 закрито підготовче провадження, цивільну справу призначено до судового розгляду на 16.02.2021. Ухвалою Новопсковського районного суду Луганської області від 16.02.2021 визнано явку представника відповідача Новопсковської районної державної адміністрації Луганської області обов`язковою, розгляд справи відкладено до 12.03.2021. 12.03.2021 розгляд справи перенесений на 01.04.2021, у зв`язку з перебуванням головуючого по справі у щорічній основній оплачуваній відпустці. Позивачі до судового засідання не з`явилися, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, надали суду заяви, в якій просили суд розглянути справу без їхньої участі. Представник відповідача Новопсковської районної державної адміністрації Луганської області до судового засідання не з`явився, суду надано заяву про те, що всі працівники Новопсковської районної державної адміністрації Луганської області звільнені або переведені до Старобільської районної державної адміністрації Луганської області, до заяви додано розпорядження №17-К від 31.03.2021 про припинення повноважень голови Новопсковської районної державної адміністрації Луганської області. Відповідач державний нотаріус Ковальов А.О до судового засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, правом на відзив не скористався. За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності учасників справи на підставі наявних у справі доказів та без фіксування судового засідання технічними засобами, що відповідає положенням ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Дослідивши письмові докази, матеріали справи, з`ясувавши обставини справи та дослідивши їх доказами, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що згідно свідоцтва про право власності серії [NUMBER] , посвідченого 08.07.2003 Новорозсошанською сільською радою, позивачам, а також іншим особам, на праві приватної власності належить споруда корівника та прибудова до нього, що розташована по [ADDRESS] . Згідно Витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно №1078343 від 24.07.2003, виданого Новопсковським РБТІ на об`єкт нежитлової будівлі, розташованого за адресою: [ADDRESS] - позивачам: [PERSON] належить ,1/100 частка нежитлової будівлі, [PERSON] - 4,6/100 частки, [PERSON] - ,6/100 частки, [PERSON] - 1,2/100 частки, [PERSON] - 5,4/100 частки, [PERSON] - ,7/100 частки, [PERSON] - 1,4/100 частки (так зазначено у документі). Форма власності зазначена як «приватна спільна сумісна». Крім того, 13.03.2019 [PERSON] видано свідоцтво про право на спадщину за законом, посвідчене державним нотаріусом Ковальовим А.О., відповідно до якого [PERSON] успадкував 07/100 корівника та прибудови до нього, розташованого в [ADDRESS] , після смерті матері - [PERSON] . З Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №161731512 від 01.04.2019 вбачається, що державним реєстратором Ковальовим А.О. прийнято рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер: 45929368 від 13.03.2019 на 7/1000 частки корівника та прибудови до нього, розташованого за адресою: [ADDRESS] , за [PERSON] на підставі свідоцтва про право на спадщину №89, виданого 13.03.2019 державним нотаріусом Ковальовим А.О. Згідно рішення Новорозсошанської сільської ради №07 від 12.2019 «Про присвоєння юридичної адреси нежитловій будівлі» - присвоєно юридичну адресу нежитловій будівлі (корівник та прибудова до нього) реєстраційний номер майна в реєстрі прав власності [ADDRESS] : [ADDRESS] . Відповідно до Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна №193368249 від 17.12.2019, за позивачами зареєстровано право власності на об`єкт нерухомого майна: складське приміщення, об`єкт житлової нерухомості, за адресою: [ADDRESS] . Підстава виникнення права власності: свідоцтво про право власності споруди корівника нового комплекса, серія та номер: б/н, виданий 08.07.2003, видавник Новорозсошанська сільська рада; рішення органу місцевого самоврядування «Про присвоєння юридичної адреси нежитловій будівлі», серія та номер: 07, виданий 12.02.2019, видавник: Новорозсошанська сільська рада. Форма та вид власності: приватна спільна часткова. Так, [PERSON] належить 46/1000 часток, [PERSON] - 7/1000 часток, [PERSON] - 12/1000 часток, [PERSON] - 6/1000 часток, [PERSON] - 62/1000 часток, [PERSON] - 14/1000 часток та 7/1000 часток (на підставі свідоцтва про право на спадщину №89 від 13.03.2019), [PERSON] - 54/1000 часток вказаного нерухомого майна. Стаття 12 ЦПК України передбачає, що особа здійснює свої цивільні права вільно, на власний розсуд. Відповідно до ч.1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів відповідно до ч.2 ст. 16 ЦК України можуть бути: 1) визнання права; 2) визнання правочину недійсним; 3) припинення дії, яка порушує право; 4) відновлення становища, яке існувало до порушення; 5) примусове виконання обов`язку в натурі; 6) зміна правовідношення; 7) припинення правовідношення; 8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; 9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди; 10) визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. Відповідно до п.1 ч.1 ст. 2 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Отже, право або інтерес позивача може бути порушено внесенням до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно відомостей про наявність права іншої особи. При цьому рішення суб`єкта державної реєстрації прав про державну реєстрацію прав із внесенням відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно вичерпує свою дію. А тому після внесення такого запису скасування зазначеного рішення не може бути належним способом захисту права або інтересу позивача. Тому, належним способом захисту права або інтересу позивача у такому разі є не скасування рішення суб`єкта державної реєстрації прав про державну реєстрацію прав, а скасування запису про проведену державну реєстрацію права (частина друга статті 26 Закону України Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень). Такий правовий висновок викладений в постанові Великої Палати Верховного Суду від 29.05.2019 року у справі № 367/2022/15-ц. В ч. 2 ст. 26 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" у разі допущення технічної помилки (граматичної, арифметичної чи іншої помилки) під час внесення відомостей про речові права, обтяження речових прав до Державного реєстру прав державний реєстратор самостійно виправляє таку помилку, за умови що документи за результатом розгляду заяви заявнику не видавалися. У разі якщо допущена технічна помилка, виявлена після отримання заявником документів за результатом розгляду заяви, така помилка виправляється державним реєстратором виключно на підставі заяви особи, відомості про речові права, обтяження речових прав якої містять таку помилку, а також у випадку, передбаченому підпунктом "в" пункту 2 частини шостої статті 37 цього Закону, - посадовою особою Міністерства юстиції України чи його територіальних органів. У разі якщо допущена технічна помилка впливає на права третіх осіб, така помилка виправляється державним реєстратором виключно на підставі судового рішення. З позовної заяви вбачається, що позивачі фактично не погоджуються з внесеними до Державного реєстру речових прав відомостей характеристиками об`єкта нерухомого майна, проте, матеріали справи не містять відомостей про те, що позивачі звертались до державних реєстраторів з відповідною заявою з метою виправлення технічних помилок, як це передбачено абз. 2 ч. 2 ст. 26 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень", та у задоволенні якої було відмовлено. Також, не зазначено третіх осіб та на які їхні права впливає така технічна помилка. Щодо твердження позивачів, що форма та вид власності, внесені державними реєстраторами з порушенням вимог п. 56 Порядку реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого Постановою Кабінету міністрів України від 25.12.2015 №1127, суд зазначає наступне. Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦК України спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю. Згідно з ч. 1 ст. 356 ЦК України власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю. Враховуючи, що згідно свідоцтва про право власності серії [NUMBER] , посвідченого 08.07.2003 Новорозсошанською сільською радою та виданого на його підставі Витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно №1078343 від 24.07.2003, позивачам вже були визначені частки, які не є рівними, отже, внесені державними реєстраторами відомості про форму та вид власності як «приватна спільна часткова» відповідають вимогам цивільного законодавства. Відповідно до частини 4 статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 04.09.2018 № 915/127/18 зазначено, що у разі, коли суд установить, що суб`єкт державної реєстрації прав правомірно прийняв рішення про державну реєстрацію права (зокрема, для державної реєстрації подані всі необхідні документи, які вимагаються відповідно до закону, та немає встановлених законом підстав для відмови у державній реєстрації права), це не є перешкодою для задоволення позову про скасування запису про проведену державну реєстрацію права, якщо наявність такого запису порушує право або інтерес позивача. Тому за позовом про скасування запису про проведену державну реєстрацію відповідного права відповідачем є не суб`єкт державної реєстрації прав, а особа, щодо права якої здійснено такий запис. Отже, якщо позивач не був заявником стосовно оскаржених ним реєстраційних дій, які були вчинені за заявою іншої особи, такий спір є спором про цивільне право незалежно від того, чи здійснено державну реєстрацію прав на нерухоме майно з дотриманням державним реєстратором вимог законодавства. У даному випадку реєстратори - державний нотаріус Ковальов А.О. та державний реєстратор Новопсковської районної державної адміністрації Луганської області Ткаченко С.М., приймаючи оспорювані рішення, не мали правовідносин саме з позивачами. Позивачі пред`явили позовні вимоги виключно до державного нотаріуса Ковальова А.О. та державного реєстратора Новопсковської районної державної адміністрації Луганської області, які з огляду на підстави заявленого позову є неналежними відповідачами у цій справі. У цивільному процесі сторонами у справі є особи, правовий спір яких вирішується в суді, які мають юридичну заінтересованість в результаті справи, мають комплекс процесуальних прав і обов`язків, необхідних для захисту прав, свобод та інтересів. Відповідачем є особа, яка, на думку позивача, порушила, не визнає чи оспорює його суб`єктивне право, свободи чи інтерес, який охороняється законом. Правовими наслідками задоволення судом позову є зобов`язання відповідача як особи, до якої позивачем пред`являється матеріально - правова вимога, вжити заходів до вчинення дій, утримання від вчинення дій та усунення обставин, що призвели до порушення, невизнання чи оспорювання права або охоронюваного законом інтересу шляхом, зазначеним у резолютивній частині судового рішення. Відповідно до ст.50 ЦПК України позов може бути пред`явлений спільно кількома позивачами або до кількох відповідачів. Кожен із позивачів або відповідачів щодо другої сторони діє в цивільному процесі самостійно. Участь у справі кількох позивачів і (або) відповідачів (процесуальна співучасть) допускається, якщо: предметом спору є спільні права чи обов`язки кількох позивачів або відповідачів; права і обов`язки кількох позивачів чи відповідачів виникли з однієї підстави; предметом спору є однорідні права і обов`язки. Відповідач - це особа, яка, на думку позивача, або відповідного право уповноваженого суб`єкта, порушила, не визнала чи оспорила суб`єктивні права, свободи чи інтереси позивача. Відповідач притягається до справи у зв`язку з позовною вимогою, яка пред`являється до нього. Найчастіше під неналежними відповідачами розуміють таких відповідачів, щодо яких судом під час розгляду справи встановлено, що вони не є зобов`язаними за вимогою особами. Для правильного вирішення питання щодо визнання відповідача неналежним недостатньо встановити відсутність у нього обов`язку відповідати за даним позовом. Установлення цієї умови - підстава для ухвалення судового рішення про відмову в позові. Щоб визнати відповідача неналежним, крім названої умови, суд повинен мати дані про те, що обов`язок відповідати за позовом покладено на іншу особу. Визнати відповідача неналежним суд може тільки в тому випадку, коли можливо вказати на особу, що повинна виконати вимогу позивача, - належного відповідача. Тобто, визначення відповідачів, предмета та підстав спору є правом позивача. Натомість, встановлення належності відповідачів й обґрунтованості позову - обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи (висновки Великої Палати Верховного Суду у постанові від 17 квітня 2018 року у справі № 523/9076/16-ц). Суд першої інстанції має право за клопотанням позивача до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання залучити до участі у ній співвідповідача. Якщо позов подано не до тієї особи, яка повинна відповідати за позовом, суд до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання за клопотанням позивача замінює первісного відповідача належним відповідачем, не закриваючи провадження у справі. Після спливу строків, зазначених у частинах першій та другій цієї статті, суд може залучити до участі у справі співвідповідача або замінює первісного відповідача належним відповідачем виключно у разі, якщо позивач доведе, що не знав та не міг знати до подання позову у справі про підставу залучення такого співвідповідача чи заміну неналежного відповідача. (частина перша, друга та третя статті 51 ЦПК України). З урахуванням наведеного, суд вважає, що спір про скасування рішення державного реєстратора має розглядатися як спір, що пов`язаний з порушенням цивільних прав позивачів, як співвласників 208/1000 часток спірного нерухомого майна, з іншими співвласниками, яким належить 792/1000 частки об`єкту нерухомості. Отже, пред`явлення позову до неналежного відповідача є самостійною підставою для відмови в задоволенні позову. Належним відповідачем у справах за позовом про скасування рішення, запису щодо державної реєстрації права чи обтяження має бути особа, право чи обтяження якої зареєстровано. Аналогічних висновків дійшов Верховний Суд, про що зазначив у постанові від 17 лютого 2021 року у справі № 320/9049/18 (провадження № 61-8431св20).

Outcome: dismissed