Jurisdiction: civil
Date: 2021-07-20 00:00:00

До Червонозаводського районного суду м. Харкова 18.05.2020 року надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] , третя особа Департамент служб у справах дітей Харківської міської ради про позбавлення батьківських прав та виселення з житлового приміщення. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідач з вересня 2016 року ухиляється від виконання своїх обов`язків щодо виховання дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] [INFO] , [PERSON] [INFO] , [PERSON] , [INFO] та підлягає виселенню відповідно до ч.2 ст.167 СК України. Ухвалою Червонозаводського районного суду м. Харкова від 19.05.2020 року вищезазначена позовна заява залишена без руху. Після усунення недоліків позивачем Ухвалою Червонозаводського районного суду м. Харкова від 25.05.2020 року відкрито провадження у справі за позовною заявою [PERSON] до [PERSON] , третя особа Департамент служб у справах дітей Харківської міської ради про позбавлення батьківських прав та виселення з житлового приміщення з призначенням підготовчого засідання. Ухвалою Червонозаводського районного суду м. Харкова від 16.09.2020 року клопотання представника позивача задоволено частково. Витребувано з Департаменту служби у справах дітей Харківської міської ради висновок про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] [INFO] , [PERSON] [INFO] , [PERSON] , [INFO] . В інший частині відмовлено. 20.01.21 року до Червонозаводського районного суду м. Харкова надійшла уточнена позовна заява [PERSON] до [PERSON] , третя особа Департамент служб у справах дітей Харківської міської ради про позбавлення батьківських прав та виселення з житлового приміщення у зв`язку із зміною підстав позову з посиланням на те, що відповідач з вересня 2016 року ухиляється від виконання своїх обов`язків щодо виховання дітей та/або забезпечення здобуття нею повної загальної середньої освіти , жорстоко поводиться з дітьми, та засудження за вчинення умисного кримінального правопорушення щодо дитини. В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що відповідач з вересня 2016 року не приймає участь у вихованні їх спільних дітей, захопилась окультною практикою, приймає участь в секте « Біле братство », має заборгованість за аліментами, чиніть перешкоди у виїзді дітей за кордон та відносно позивача здійснюється кримінальне провадження за ч.1 ст. 125 КК України. Ухвалою Червонозаводського районного суду м. Харкова від 22.01.2021 року прийнята уточнена позовна заява [PERSON] до [PERSON] , третя особа Департамент служб у справах дітей Харківської міської ради про позбавлення батьківських прав та виселення. Розгляд справи здійснювався з урахуванням заяви про зміну підстав позову. Відповідач у строки передбачені ст. 178 ЦПК України відзив на позовну заяву не надав. Ухвалою Червонозаводського районного суду м. Харкова від 19.05.2021 року клопотання позивача та клопотання відповідача про допит свідків: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] задоволено. Заяву представника відповідача про поновлення строку на подання відзиву на позовну заяву залишити без розгляду. Клопотання представника позивача про долучення доказів від 22.02.2021 року залишити без задоволення. Докази долучені до клопотання повернути стороні яка їх долучила та не приймати їх до уваги. Клопотання представника позивача про долучення доказів від 27.04.2021 року залишити без задоволення. Докази долучені до клопотання повернути стороні яка їх долучила та не приймати їх до уваги. Клопотання представника позивача про долучення доказів від 19.05.2021 року залишити без задоволення. Докази долучені до клопотання повернути стороні яка їх долучила та не приймати їх до уваги. Підготовче засідання у справі за [PERSON] до [PERSON] , третя особа: Департамент служб у справах дітей Харківської міської ради, про позбавлення батьківських прав та виселення з житлового приміщення - закрити. Призначити справу до судового розгляду у відкритому судовому засіданні. У судовому засідання позивач та представник позивача підтримали позовну заяву та просили суд позовні вимоги задовольнити у повному обсязі з підстав зазначених у позові. Відповідач проти задоволення позову заперечувала, просила суд не позбавляти її батьківських прав відносно її дітей. Від шлюбу, який був укладений з позивачем, вона має спільних семеро дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] [INFO] , [PERSON] [INFO] , [PERSON] , [INFO] . Кожну дитину вона дуже любить. В виховання кожної дитини приймала активну участь, приділяла велику увагу вихованню та навчанню дітей, цікавилася успіхами дітей, виховувала у дітей соціально-моральні якості, пізнавальну активність, а саме забезпечувала здобуття дітьми повної загальної середньої освіти, відвідування дитячого садочку, математичного клубу « Еврика », музичної школи, дитячої художньої школи. Після народження другої дитини [PERSON] , [INFO] , за спільною згодою її та її колишнього чоловіка було прийнято рішення скористатися послугами няні, а після народження третьої дитини : [PERSON] , [INFO] , тимчасово користувалися послугами і ще однієї няні. Крім того, останні декілька років у її родині почали приймати дуже активну участь її свекруха та сестра її колишнього чоловіка, яка чомусь вирішила, що саме вона має повне право займатися вихованням дитини, а саме [PERSON] , [INFO] . Будучі вагітною самою молодшою дитиною та після народження [PERSON] [INFO] , крім виховання дітей займалась лікуванням [PERSON] [INFO] , який має онкологічне захворювання очей, шляхом отримання медичної консультації та проведення медичних обстежень у м. Київ, м. Одесса та у м. Москва РФ. Після укладання шлюбу протягом всього часу вона народжувала дітей та займалась їх вихованням. Працевлаштована не була. Фінансування родини здійснював її колишній чоловік, а розпорядником грошових коштів десь з 2016 року стала його матір. Няня відводила дітей до школи та дитячого садочку. Після народження самої молодшої дитини, а саме десь з 2019 року її чоловік зупинив фінансове забезпечення відносно неї, і вона була вимушена піти працювати. Враховуючи те, що вона з 22 років народжувала дітей і займалась їх вихованням у віці 45 років, їй було дуже важко влаштувати на роботу. Разом з тим, вона неодноразово влаштовувалась і працювала і на даний час працює неофіційно швачкою у приватного підприємця. З 2018 року в родині склалися дуже складні відносини. Поки вона займалась новонародженою дитиною та сином, який має онкологічне захворювання очей, її колишній чоловік його рідна сестра та його мати почали створювати штучні складнощі, що унеможливлюють нормальне проживання однією сім`єю, налаштовували дітей проти неї. Крім того, вона дуже стурбована психо\-емоційний станом дітей, налаштуванням дітей проти матері, поняття дітьми, що таке родина, уявлення про сімейні цінності, що на її думку, може дуже вплинути на родину кожного у майбутньому. Вона має намір скористуватися послугами психолога, а саме має намір, щоб психолог зі всіма членами її родини провела співбесіди та запропонувала варіанти вирішення проблеми яка склалася у її родині. До адміністративної відповідальності щодо неналежного виконання батьківських обов`язків вона не притягалась, у лікаря нарколога та психіатра на обліку не перебуває, до кримінальної відповідальності не притягалась, ніякої участі не приймає у секті « Біле братство » та не займається окультною практикою. Ніякого насильство відносно своїх дітей не вчиняла. Маючи педагогічну освіту вона спонукала інтерес до навчання дітей ще з дошкільного віку в результате чого її старша дитина набрала 200 балів по ЗНО з математики та вступила на бюджет до Київського національного університету ім. Тараса Шевченка. Разом зі своїм старшим сином у 2016 році вона відвозила документи до Університету з метою вступу. Представник відповідача проти задоволення позову заперечувала, з посиланням на те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, вирішення сімейних питань і може бути застосоване лише у виняткових випадках. Заперечення матері проти позбавлення батьківських прав свідчить про інтерес матері до своїх дітей. Третя особа підтримала висновок Департаменту служб у справах дітей Харківської міської ради (далі - Департамент служб) від 05.10.2020 року № 485 щодо доцільності позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно малолітніх дітей, [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , і неповнолітніх дітей [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] та прийнято за доцільне позбавити батьківських прав [PERSON] відносно [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] та вважала необхідним позбавити [PERSON] батьківських прав відносно дітей. Висновок Департаменту вважає обґрунтованим та таким, що не суперечить інтересам дітей. Суд дослідивши матеріали справи, вислухавши позивача, представника позивача, відповідача, представника відповідача, третьої особи та заявлених свідків встановив наступне. 23 січня 1999 року між [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] був укладений шлюб, зареєстрований Харківським міським відділом реєстрації актів громадянського стану, актовий запис № 63 від 23.01.1999 року. ( ар сп 87) Від даного шлюбу народилося семеро дітей, а саме: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] [INFO] , [PERSON] [INFO] , [PERSON] , [INFO] . ( арк спр 88-93) Рішенням Червонозаводського районного суду м. Харкова від 30.10.2019 року по справі № 646/4949/19, яке набрало законної сили 02.12.2019 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірваний ( арк спр 94). Судовим наказом Червонозаводського районного суду м. Харкова від 05.02.2020 року у справі № 646/703/20 стягнуто з [PERSON] , [INFO] , ІПН: [NUMBER] , яка зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , на користь [PERSON] , [INFO] , ІПН: [NUMBER] , який зареєстрований та фактично проживає за адресою: [ADDRESS] , аліменти на утримання неповнолітнього сина, [PERSON] , [INFO] ; неповнолітнього сина, [PERSON] , [INFO] ; малолітньої доньки, [PERSON] , [INFO] ; малолітньої доньки, [PERSON] , [INFO] ; малолітнього сина, [PERSON] , [INFO] ; малолітньої доньки, [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/2 (половини) усіх видів заробітку (доходу) [PERSON] , але не менш 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше 10 прожиткових мінімумів для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 03.02.2020 року та до досягнення дітьми повноліття (копія судового наказу міститься в матеріалах справи арк. спр 97) З матеріалів справи вбачається, що судовий наказ знаходиться на примусовому виконанні в Міжрайонному відділі державної виконавчої служби по Основ`янському та Слобідському районах у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків). ( ар.спр 97-99). Відповідно до довідки про зареєстрованих у житловому приміщенні осіб: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] зареєстровані за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до свідоцтво про право на спадщину за заповітом від 27.02.2016 року вищезазначена квартира належить на праві власності [PERSON] . ( арк. спр 95-96, 133). Відповідно до сертифікату про проходження профілактичного наркологічного огляду від 18.05.2020 року [PERSON] на обліку у лікаря нарколога не перебуває. ( арк. спр 123). Відповідно до сертифікату про проходження обов`язкового попереднього та періодичного психіатричного огляду від 08.05.2020 року [PERSON] на обліку у лікаря психіатра не перебуває. ( арк. спр. 124). Рішенням виконавчого комітету Харківської міської ради від 09.10.2019 року № 759 затверджено висновок Департаменту служб у справах дітей Харківської міської ради щодо підтвердження місця проживання неповнолітнього [PERSON] , [INFO] , разом із батьком, [PERSON] , для його тимчасового виїзду за межі України . Рішенням виконавчого комітету Харківської міської ради від 09.10.2019 року № 758 затверджено висновок Департаменту служб у справах дітей Харківської міської ради щодо підтвердження місця проживання малолітньої [PERSON] , [INFO] , разом із батьком, [PERSON] , для її тимчасового виїзду за межі України . Рішенням виконавчого комітету Харківської міської ради від 09.10.2019 року № 760 затверджено висновок Департаменту служб у справах дітей Харківської міської ради щодо підтвердження місця проживання неповнолітнього [PERSON] , [INFO] , разом із батьком, [PERSON] , для його тимчасового виїзду за межі України . Рішенням виконавчого комітету Харківської міської ради від 24.12.2019 року № 980 затверджено висновок Департаменту служб у справах дітей Харківської міської ради щодо підтвердження місця проживання малолітньої [PERSON] , [INFO] , разом із батьком, [PERSON] , для її тимчасового виїзду за межі України. Рішенням виконавчого комітету Харківської міської ради від 24.12.2019 року № 981 затверджено висновок Департаменту служб у справах дітей Харківської міської ради щодо підтвердження місця проживання малолітньої [PERSON] , [INFO] , разом із батьком, [PERSON] , для її тимчасового виїзду за межі України . Рішенням виконавчого комітету Харківської міської ради від 24.12.2019 року № 982 затверджено висновок Департаменту служб у справах дітей Харківської міської ради щодо підтвердження місця проживання малолітнього [PERSON] , [INFO] , разом із батьком, [PERSON] , для його тимчасового виїзду за межі України . Відповідно до відповіді головного лікаря КНП «Міська дитяча клінічна лікарня № 24» ХМР від 17.12.2019 року вбачається, що зі слів педіатра [PERSON] Микити до амбулаторії у разі хвороби, а також під час проведення профілактичних оглядів та щеплення супроводжує батько або няня, які піклуються про стан здоров`я [PERSON] , виконують рекомендації по лікуванню. Даних щодо участі матері в піклуванні здоров`я сина лікувальний заклад не має. ( ар. спр 114). Відповідно до відповіді головного лікаря КНП «Міська дитяча клінічна лікарня № 24» ХМР від 17.12.2019 року вбачається, що зі слів педіатра [PERSON] до амбулаторії у разі хвороби, а також під час проведення профілактичних оглядів та щеплення супроводжує батько або няня, які піклуються про стан здоров`я [PERSON] , виконують рекомендації по лікуванню. Даних щодо участі матері в піклуванні здоров`я сина лікувальний заклад не має. ( ар. спр 115). Відповідно до відповіді головного лікаря КНП «Міська дитяча клінічна лікарня № 24» ХМР від 17.12.2019 року вбачається, що зі слів педіатра [PERSON] до амбулаторії у разі хвороби, а також під час проведення профілактичних оглядів та щеплення супроводжує батько або няня, які піклуються про стан здоров`я [PERSON] , виконують рекомендації по лікуванню. Даних щодо участі матері в піклуванні здоров`я сина лікувальний заклад не має. ( ар. спр. 116). Як вбачається з відповідей КЗ «Дошкільний навчальний заклад (ясла-садок) № 50 ХМР», який відвідують діти: [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] , дітей до закладу приводять та забирають батько, [PERSON] , та няня, [PERSON] . Батько приймає активну участь у вихованні дітей. Цікавиться їх життям, відвідує батьківські збори та святкові заходи закладу, а також здійснює щомісячну оплату за харчування дітей у закладі. [PERSON] постійно допомагає у розвитку матеріально- технічної бази закладу дошкільної освіти. Водночас мати, [PERSON] , не приводить, не забирає дітей із закладу, не проявляє інтерес до успіхів дітей, а також не відвідує батьківські збори та не сплачує щомісячну оплату за харчування дітей у закладі дошкільної освіти. З відповіді Харківської гімназії № 46 ім. М.В. Ломоносова ХМР, в якій навчається [PERSON] , вбачається, що протягом 2017/2018, 2018/2019 навчальних років мати дитини, [PERSON] , не брала участі у вихованні та розвитку дитини, не цікавилася результатами навчання та успіхами дитини в гімназії, не спілкувалася з викладачами та класним керівником доньки, не несла витрат на харчування та навчання дитини в школі, батьківські збори не відвідувала. Участь у вихованні та розвитку [PERSON] приймає батько та рідна тітка дитини, [PERSON] (рідна сестра батька), а також бабуся (мати батька), [PERSON] . З відповіді КЗ «Харківський фізико-математичний ліцей № 27 ХМР», в якому навчаються [PERSON] та [PERSON] , вбачається, що батько цікавиться успіхами синів у навчанні, здійснює всі витрати, пов`язані із харчуванням, навчанням дітей, оплатою додаткових освітніх послуг, які надаються його синам даним навчальним закладом, в тому числі і сплачує за їх участь в міжнародних інтелектуальних змаганнях. Мати дітей, протягом останніх трьох-чотирьох років поспіль не відвідувала батьківські збори, до ліцею не приходила та не спілкувалась у телефонному режимі із класними керівниками та учителями щодо питань навчання і виховання дітей. З матеріалів справи вбачається, що Відповідно до Висновку Департаментом служб у справах дітей Харківської міської ради (далі - Департамент служб) від 05.10.2020 року № 485 розглянуто питання щодо доцільності позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно малолітніх дітей, [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , і неповнолітніх дітей [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] та прийнято за доцільне позбавити батьківських прав [PERSON] відносно [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Висновок Департамент служб мотивований тим, що згідно з поясненнями сторін, більше трьох років вони не підтримують сімейні стосунки, шлюб між батьками дітей розірвано 30.10.2019. Діти проживають за адресою: [ADDRESS] , в п`ятикімнатній ізольованій квартирі, що належить на праві власності [PERSON] на підставі свідоцтва про право на спадщину. У квартирі створено належні житлово-побутові умови. Відповідно до пояснень [PERSON] , після народження молодшої дитини у матері повністю змінилася поведінка по відношенню до сім`ї та дітей. Вона перестала приділяти увагу дітям, а згодом взагалі припинила приймати будь-яку участь у їх вихованні, припинила виконувати свої обов`язки в сім`ї та навіть спілкуватися з дітьми, не бере участі в сімейних святах, не вітає дітей з днем народження. На думку батька, така поведінка матері негативно вплинула на психо\-емоційний стан дітей, між дітьми та їх матір`ю фактично втрачені всі родинні зв`язки та почуття, діти ніколи не питають про неї та не цікавляться нею. [PERSON] зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , фактичне місце проживання та роботи не відоме. Судовим наказом від 05.02.2020 стягнуто з [PERSON] аліменти на утримання дітей. Будь-які докази сплати аліментів або надання матеріальної допомоги на утримання дітей [PERSON] не надала. У 2019 р. [PERSON] звертався до Департаменту служб щодо підтвердження місця проживання дітей з батьком з метою виїзду за межі України на відпочинок та оздоровлення без згоди матері, у зв`язку з чим було ухвалено відповідні рішення органу опіки та піклування. Під час розгляду даних питань [PERSON] неодноразово направлялись запрошення, але вона жодного разу не з`явилась. У 2019-2020 рр. батько дітей звертався до Департаменту служб щодо невиконання [PERSON] своїх батьківських обов`язків. Спеціалісти Департаменту служб та Служби у справах дітей по Основ`янському району неодноразово намагалися зв`язатися з [PERSON] засобами телефонного зв`язку та направляли їй запрошення поштою за адресою реєстрації, але на запрошення відповідач ніяк не відреагувала, застати її вдома не вдалось. Згідно з інформацією КНП «Міська дитяча клінічна лікарня № 24» , в якій діти перебувають на обліку, до медичного закладу у разі хвороби, а також під час проведення профілактичних оглядів та щеплень дітей супроводжує батько або няня. Даних щодо участі матері в піклуванні здоров`ям дітей лікувальний заклад не має. Відповідно до інформації КЗ «Дошкільний навчальний заклад № 50», який відвідують [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] , дітей до закладу приводять та забирають батько та няня, [PERSON] . Батько приймає активну участь у вихованні дітей, цікавиться їх життям, відвідує батьківські збори та святкові заходи закладу, здійснює щомісячну оплату за харчування дітей у закладі. [PERSON] постійно допомагає у розвитку матеріально-технічної бази закладу дошкільної освіти. Водночас мати, [PERSON] , не приводить, не забирає дітей із закладу, не проявляє інтерес до успіхів дітей, а також не відвідує батьківські збори, не сплачує щомісячну оплату за харчування дітей у закладі дошкільної освіти. Згідно з інформацією Харківської гімназії № 46, в якій навчається [PERSON] , протягом 2017-2018 та 2018-2019 навчальних років мати дитини не брала участі у вихованні та розвитку дитини, не цікавилася результатами навчання та успіхами дитини в гімназії, не спілкувалася з викладачами та класним керівником, не несла витрат на харчування та навчання дитини в школі, батьківські збори не відвідувала. Участь у вихованні та розвитку [PERSON] приймає батько, тітка дитини, [PERSON] (рідна сестра батька), та бабуся, [PERSON] (мати батька). Відповідно до інформації КЗ «Харківський фізико-математичний ліцей № 27», в якому навчаються [PERSON] та [PERSON] , батько цікавиться успіхами синів у навчанні, здійснює всі витрати, пов`язані із харчуванням, навчанням дітей, оплатою додаткових освітніх послуг, які надаються його синам навчальним закладом, сплачує за їх участь в міжнародних інтелектуальних змаганнях. Мати дітей протягом останніх трьох-чотирьох років поспіль не відвідувала батьківські збори, до ліцею не приходила та не спілкувалась у телефонному режимі із класними керівниками та учителями щодо питань навчання і виховання дітей. [PERSON] на співбесіді в Департаменті служб пояснила, що дійсно не бере участі у вихованні дітей, але вважає, що причиною є батько, який чинить їй перешкоди, не надає можливості вільно спілкуватись з дітьми. На питання, з яких причини вона не відвідує батьківські збори, не надає матеріальної допомоги, не піклується про дітей під час їх хвороби, навіть не телефонує дітям, [PERSON] не відповіла. [PERSON] з приводу встановлення їй порядку участі у вихованні малолітніх дітей, [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , і неповнолітніх дітей [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , та щодо усунення перешкод у спілкуванні з дітьми з боку батька, до Департаменту служб не зверталася, ніяких письмових пояснень, документів, доказів виконання нею батьківських обов`язків не надала, що підтверджує байдуже ставлення матері до даного питання. Відповідно до вимог ст. 171 Сімейного кодексу України, було проведено співбесіду з малолітньою [PERSON] , [INFO] , неповнолітніми [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . [PERSON] пояснила, що не заперечує проти позбавлення батьківських прав її матері. Зі слів дитини, мати ніколи з нею не спілкується, не проявляє жодної теплоти та уваги до молодших дітей, не з`являється в школі, не вітає дітей з днем народження, не бере участі у сімейних святах. [PERSON] та [PERSON] не заперечують проти позбавлення матері батьківських прав. Діти пригадують, що раніше, коли вони навчались в молодших класах, мати допомагала їм робити уроки, але поводилась дуже грубо, інколи била їх, постійно кричала, влаштовувала сварки. Останні 3-4 роки вона взагалі припинила спілкуватись з членами сім`ї, не готує їжу, не ходить до школи. Коли діти її зрідка бачать, вона навіть з ними не спілкується. Малолітні діти [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] перебувають на обліку Служби у справах дітей по Основ`янському району як такі, що потрапили у складні життєві обставини, у зв`язку із нанесенням матір`ю дітям тілесних ушкоджень (розгляд справи органами поліції триває). Матеріали справи не містять притягнення [PERSON] до адміністративної чи кримінальної відповідальності. Тобто, матеріали справи не містять притягнення [PERSON] до адміністративної відповідальності за ст. ст. 173-2 , 184 КУПАП та вироку суду набравший законної сили. Крім того, матеріали справи не містять відомостей щодо перебування відповідача на обліку у лікаря нарколога чи психіатра. Допитаний у якості свідка та приведений до присяги [PERSON] , [INFO] , який є старшою дитиною позивача та відповідача повідомив про те, що з дитинства відносно нього мати вчиняла фізичне насилля, жорстоко поводилась. Про ці дії він повідомляв батько, який тільки її заспокоював. Мати ніколи не виконувала своїх обов`язків, тільки народжували дітей. Змушувала його навчатися у математичному клубі « Еврика », музичної школи гри на гітарі проти його інтересу, у школі. Мати була незадовільна отриманими оцінками, завжди вимагала вищого результату. Школу він закінчив дуже добре з середнім балом 10, 4 вступив на бюджет до Київського національного університету ім. Тараса Шевченка. Документи щодо вступу відвозив разом з матір`ю. На його думку, діяння матері відносно нього з самого народження зробили його морально нестійкою особою. Допитана у якості свідка та приведена до присяги [PERSON] [INFO] , яка є матір`ю позивача повідомила проте, що після народження молодшої дитини [PERSON] зовсім припинила займатися своїми дітьми. Після народження другої дитини вона почала приходити до них та готувати їжу. Коли дитина отримувала незадовільну оцінку [PERSON] зачиняла її у кімнаті, кричала та біла її. Щодо жорстокого поводження з дітьми, на її думку, за яким вона спостерігала, нікому не повідомляла. Дітей до школи та дитячого садку відводила няня, також допомагає її донька, сестра позивача. [PERSON] в ранці уходить, а пізно ввечері повертається, а в ночі вчиняє якісь ритуали відносно дітей. Не спілкується з дітьми. Коли суд виніс припис щоб вона не мешкала разом з дітьми тимчасово, від [PERSON] кур`єр приніс подарунок [PERSON] , але зателефонувавши до сина вона отримала заборону від нього в отриманні даного подарунку від неї для дитини. З невісткою у неї були плохі відносини, їй не подобалось, що вона приходить до них, але вона не могла не приходити, оскільки діти були би залишені голодні. ЇЇ син, батько дітей приватний підприємець працює на ТЦ Барабашова майже кожен день з 06 ранку до 16-17 год. Тільки він фінансово забезпечує свою родину. Після приходу додому час відпочиває, а після займається дітьми. Допитана у якості свідка та приведена до присяги [PERSON] [INFO] , яка є рідною сестрою позивача повідомила про те, що відповідач не приймає ніякої участі у вихованні дітей. Вона з 2010 року займається вихованням [PERSON]. [PERSON] займається окультною практикою відносно дітей та приймає участь у секті « Біле братство». Дітьми займається їх батько, бабуся [PERSON] , вона та няня [PERSON] . Вона приходить кожен день з ранку до брата, щоб відвести [PERSON] до школи, яку після школи приводить до дому, годує, виконують домашнє завдання, гуляє. 1 вересня 2020 року відповідач зі скандалом забрала у неї [PERSON] та відвела останню до школи. ЇЇ брат , батько дітей є приватний підприємець та працює на ТЦ Барабашова майже кожен день з 06 ранку до 16-17 год. Тільки він фінансово забезпечує свою родину. Після повернення з роботи він час відпочиває, а після займається дітьми. Враховуючи поведінку відповідача, вона вважає за необхідне відповідача позбавити батьківських прав та виселити з житла. Допитана у якості свідка та приведена до присяги [PERSON] [INFO] , яка є нянею дітей, повідомила про те, що відповідач не приймає ніякої участі у вихованні дітей. З родиною [PERSON] знайома з 2004 року, допомагала у якості няні дітей, а з 2015 року після народження п`ятої дитини, родина [PERSON] знову запросила її. Вона приходить кожен день о 7 годині ранку, а [PERSON] бабуся дітей вже готує сніданок для дітей. Вона відводить дітей до дитячого садку та за списком здійснює купівлі продуктів харчування, у разі необхідності відводити для проведення профілактичного огляду до лікарні. Після повернення прибираю квартиру та займаюсь стиркою білизни. Забираю дітей приводить додому, де їх годує бабуся, яка і гуляє з ними, а після 18 год передає батько. Мати дітей тільки народжувала дітей, але ними не займалась. Мати дітей в ранці уходить, а ввечері приходить. Вона також була свідком жорстокого поводження з дітьми, а саме коли [PERSON] тримала [PERSON] за волосся та била останнього. Хлопцям подобалась займатися математикою, вони дуже талановиті. [PERSON] не змушувала [PERSON] займатися грою на гітарі, вона такого не чула і не бачила. Допитаний у якості свідка та приведений до присяги [PERSON] [INFO] , повідомила проте, що відносно нього мати не виконує своїх обов`язків, вона не готує їжу, не займається вихованням. В дитинстві його мати била за погану поведінку або за погану оцінку. Вона хватала його за волосся та била головою об стіл. Підвищувала голос, била посуд знаходилась в неконтрольованому стані агресії, це було десь 6 років тому назад. У судовому засідання наголосив про те, що на його думку родина це укладений договір про те, що батьки зобов`язані опікуватися над дитиною, що на його думку мати не виконує. Допитаний у якості свідка відповідно до вимог ЦПК [PERSON] [INFO] , повідомила проте, що відносно нього мати не виконує своїх обов`язків, вона не готує їжу, не займається вихованням. В дитинстві його мати водила по різним кружкам, била за погану поведінку або за погану оцінку. У судовому засідання наголосив про те, що він не любить свою матір. Допитаний у якості свідка та приведений до присяги [PERSON] [INFO] , який є батьком відповідачки повідомив про те, що позбавлення батьківських прав відносно шістьох дітей її доньки не відповідає здоровому глузду, оскільки його донька з 22 років тільки і займалась дітьми, вони жила ними, ці діти це смисл всього її життя. Вона надала життя сімом дітям. В виховання кожної дитини приймала активну участь, придавала велику увагу вихованню та навчанню дітей, цікавилася успіхами дітей, виховувала у дітей соціально-моральні якості, пізнавальну активність, а саме забезпечення здобуття дітьми повної загальної середньої освіти, відвідування дитячого садочку, математичного клубу « Еврика », музичної школи, дитячої художньої школи. Після знаходження організму в стані постійної вагітності його донька отримала гормональний збій. Її чоловік використовував для народження дітей, а коли вирішив, що 7 дітей достатньо, він прийняв спочатку рішення про розірвання шлюбу та після звернутися до суду з позовом про позбавлення батьківський прав та виселення матері 7 дітей, замість того, щоб приділити увагу жінки, яка подарувала йому 7 талановитих дітей, здійснити дії щодо відновлення її стану здоров`я. Чоловік повинен турбуватися про фізичний та моральний стан своєї жінки. Конфліктні відносини сторін стали причинами усунення його доньки від виховання шестьох дітей. Мати колишнього чоловіка та його сестра зробили так, що його доньки не залишилось місця у своєї родині. Вони поводяться так, нібито вони керують родиною [PERSON]. С самого ранку до позднього часу знаходяться у квартирі [PERSON]. Розпорядником грошових коштів на родину є мати позивача. Мати позивача та рідна його сестра налаштували дітей проти матері. Як щоб родичі позивача припинили приймати активну участь у родини [PERSON], все було би добре. Вони не допускають [PERSON] до дітей, що в свою чергу негативно впливає на взаємозв`язок матері та дитини. Допитаний у якості свідка та приведений до присяги [PERSON] [INFO] , яка є матірью відповідачки повідомив про те, що її донька з 22 років тільки і займалась дітьми, вони жила ними, ці діти це смисл всього її життя. В виховання кожної дитини приймала активну участь, придавала велику увагу вихованню та навчанню дітей, цікавилася успіхами дітей, виховувала у дітей соціально-моральні якості, пізнавальну активність, а саме забезпечення здобуття дітьми повної загальної середньої освіти, відвідування дитячого садочку, математичного клубу « Еврика », музичної школи, дитячої художньої школи. Позбавлення батьківських прав відносно шістьох дітей її доньки не відповідає здоровому глузду, оскільки після знаходження організму в стані постійної вагітності його донька отримала гормональний збой, що і було використано її колишнім чоловіком як підставою для розірвання щлюбу та звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав та виселення. Чоловік повинен турбуватися про фізичний та моральний стан своєї жінки. Конфліктні відносини сторін стали причинами усунення його доньки від виховання шестьох дітей. Мати колишнього чоловіка та його сестра зробили так, що його доньки не залишилось місця у своєї родині. Вони поводяться так, нібито вони керують родиною [PERSON]. Як щоб родичі позивача припинили приймати активну участь у родини [PERSON], все було би добре. Вони не допускають [PERSON] до дітей, що в свою чергу негативно впливає на взаємозв`язок матері та дитини. Інші свідки не були допитані під час судового розгляду за клопотаннями позивача та відповідача про відмову у допиті свідків. Згідно з частиною третьою статті 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Частиною першою статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці (частина перша статті 12 Закону України «Про охорону дитинства»). Частиною сьомою статті 7 Сімейного кодексу України (далі - СК України) передбачено, що дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованою Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-XII (далі - Конвенція про права дитини), іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Частиною 1 статті 3 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Стаття 5 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року передбачає, що держави-учасниці поважають відповідальність, права і обов`язки батьків і у відповідних випадках членів розширеної сім`ї чи общини, як це передбачено місцевим звичаєм, опікунів чи інших осіб, що за законом відповідають за дитину, належним чином управляти і керувати дитиною щодо здійснення визнаних цією Конвенцією прав і робити це згідно зі здібностями дитини, що розвиваються. Відповідно до пунктів 1-3 статті 9 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. Під час будь-якого розгляду згідно з пунктом 1 цієї статті всім заінтересованим сторонам надається можливість брати участь у розгляді та викладати свою точку зору. Держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини. Згідно з пунктом 1 статті 18 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Згідно з частинами першою-четвертою статті 150 СК України батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини, піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя, поважати дитину. Відповідно до частини першої статті 155 СК України здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Частиною першою статті 164 СК України передбачено, що мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини; жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини. Згідно зі статтею 166 СК України позбавлення батьківських прав є винятковою мірою, яка тягне за собою надзвичайні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини. Позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування необхідно вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених статтею 164 СК України. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Таким чином, позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо і лише при наявності вини у діях батьків. Частиною 1 статті 17 Закону України від 23 лютого 2006 року «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Базові положення принципу забезпечення найкращих інтересів дитини покладені в основу багатьох рішень Європейського суду з прав людини, у тому числі, шляхом застосування статті 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Законом України від 17 липня 1997 року N 475/97-ВР. Відповідно до статті 8 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод від 04 листопада 1950 року кожен має право на повагу до свого приватного і сімейного життя, до свого житла і кореспонденції. Органи державної влади не можуть втручатись у здійснення цього права, за винятком випадків, коли втручання здійснюється згідно із законом і є необхідним у демократичному суспільстві в інтересах національної та громадської безпеки чи економічного добробуту країни, для запобігання заворушенням чи злочинам, для захисту здоров`я чи моралі або для захисту прав і свобод інших осіб. Як зазначив Європейський суд з прав людини в рішенні від 16 липня 2015 року у справі «Мамчур проти України» оцінка загальної пропорційності будь-якого вжитого заходу, що може спричинити розрив сімейних зв`язків, вимагатиме від судів ретельної оцінки низки факторів та залежно від обставин відповідної справи вони можуть відрізнятися. Проте необхідно пам`ятати, що основні інтереси дитини є надзвичайно важливими. При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним. Як Суд зазначив у рішенні у справі «Нойлінґер та Шурук проти Швейцарії» (Neulinger and Shuruk v. Switzerland), ([ВП], заява № 41615/07, ЄСПЛ 2010 року): «136. Інтерес дитини складається з двох аспектів. З одного боку цей інтерес вимагає, що зв`язки дитини з її сім`єю мають бути збережені, за винятком випадків, коли сім`я виявилася особливо непридатною. Звідси випливає, що сімейні зв`язки можуть бути розірвані лише у виняткових випадках, та що необхідно зробити все, щоб зберегти особисті відносини та, якщо і коли це можливо, «відновити» сім`ю [рішення у справі «Гнахоре проти Франції» (Gnahore v. France), заява № 40031/98, п. 59, ЄСПЛ 2000-ІХ]. З іншого боку очевидно також, що в інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у здоровому середовищі, та батькам не може бути надано право за статтею 8 Конвенції на вжиття таких заходів, що можуть завдати шкоди здоров`ю та розвитку дитини (див., серед багатьох інших джерел, рішення у справі «Ельсхольц проти Німеччини» (Elsholz v. Germany), [ВП], заява № 25735/94, п. 50, ЄСПЛ 2000-VIII, та у справі «Марсалек проти Чехії» (Marsalek v. the Czech Republic), заява № 8153/04, п. 71, від 4 квітня 2006 року)». У рішенні по справі «Хант проти України» від 07 грудня 2006 року Суд нагадує, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага (див. рішення у справі Olsson v. Sweden (N 2), від 27 листопада 1992 року, Серія A, N 250, ст. 35-36, п. 90), і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків. У рішенні по справі «Савіни проти України» від 18 грудня 2008 року Суд повторює, що право батьків і дітей бути поряд один з одним становить основоположну складову сімейного життя і що заходи національних органів, спрямовані перешкодити цьому, є втручанням у права, гарантовані статтею 8 (див., зокрема, рішення у справі "МакМайкл проти Сполученого Королівства" (McMichael v. the United Kingdom) від 24 лютого 1995 року, п. 86, серія A, N 307-B). Таке втручання є порушенням зазначеного положення, якщо воно здійснюється не "згідно із законом", не відповідає законним цілям, переліченим у пункті 2 статті 8, і не може вважатися "необхідним у демократичному суспільстві" (див. згадане вище рішення у справі МакМайкла, п. 87). Визначаючи, чи було конкретне втручання "необхідним у демократичному суспільстві", Суд повинен оцінити - у контексті всієї справи загалом - чи були мотиви, наведені на виправдання втручання, доречними і достатніми для цілей пункту 2 статті 8 Конвенції і чи був відповідний процес прийняття рішень справедливим і здатним забезпечити належний захист інтересів, як цього вимагає стаття 8 (див., наприклад, справи "Кутцнер проти Німеччини" (Kutzner v. Germany), N 46544/99 п. 65, ЄСПЛ 2002-I, та "Зоммерфельд проти Німеччини" (Sommerfeld v. Germany), [GC],N 31871/96, п. 66, ЄСПЛ 2003-VIII). Відповідно до статті 11 Закону України «Про охорону дитинства» від 26 квітня 2001 року № 2402-III сім`я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Частиною 1 статті 12 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Згідно з частиною 1 статті 14 Закону України «Про охорону дитинства» діти та батьки не повинні розлучатися всупереч їх волі, за винятком випадків, коли таке розлучення необхідне в інтересах дитини і цього вимагає рішення суду, що набрало законної сили. Відповідно до статті 15 Закону України «Про охорону дитинства» дитина, яка проживає окремо від батьків або одного з них, має право на підтримання з ними регулярних особистих стосунків і прямих контактів. Батьки, які проживають окремо від дитини, зобов`язані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини. У разі коли батьки не можуть дійти згоди щодо участі одного з батьків, який проживає окремо, у вихованні дитини, порядок такої участі визначається органами опіки та піклування за участю батьків, виходячи з інтересів дитини. Рішення органів опіки та піклування з цих питань можуть бути оскаржені до суду у порядку, встановленому законом. Дитина має право на отримання інформації про відсутніх батьків, якщо це не завдає шкоди її психічному і фізичному здоров`ю. Відповідно до частини 1 статті 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини; жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; засуджені за вчинення умисного кримінального правопорушення щодо дитини. Позбавлення батьківських прав - це насамперед спосіб захисту прав та інтересів дитини і водночас, санкція (відповідальність) за протиправну винну поведінку матері або батька. Згідно пунктів 15, 16, 18 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року №3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, тощо), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Таким чином, позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини у діях батьків та саме ухилення від здійснення своїх батьківських обов`язків. Європейський суд з прав людини у справі «Хант проти України» від 07 грудня 2006 року наголошував на тому, що питання сімейних відносин має ґрунтуватися на оцінці особистості заявника та його поведінці. Факт заперечення заявником проти позову про позбавлення його батьківських прав також може свідчити про його інтерес до дитини (параграф 57, 58). Зважаючи на те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини (дітей) і поклавши на органи опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов`язків. Ураховуючи викладене, суд приходить до висновку про відсутність підстав для застосування до відповідача такого крайнього заходу впливу, як позбавлення батьківських прав. Відповідно до частини першої статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) та практику Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) як джерело права. ЄСПЛ у справі «Хант проти України» від 07 грудня 2006 року (заява № 31111/04) наголошував на тому, що питання сімейних відносин має ґрунтуватися на оцінці особистості заявника та його поведінці. Факт заперечення заявником проти позову про позбавлення його батьківських прав також міг свідчити про його інтерес до дитини. Відповідно до частини шостої статті 19 СК України суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини. При вирішенні такої категорії спорів судам необхідно мати на увазі, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, вирішення сімейних питань, на який вони йдуть лише у виняткових випадках, і головне - за наявності достатніх та переконливих доказів, що характеризують особливості батька й матері як особи, що становить реальну загрозу для дитини, її здоров`я та психічного розвитку. Дитина має право на особливе піклування та повинна мати свободу вибору щодо своїх батьків. Аналізуючи встановлені факти у контексті позбавлення батьківських прав, суди повинні зважувати на те, що позбавлення батьківських прав на дитину вже несе в собі негативний вплив на свідомість дитини, та застосовувати цей захід як крайню міру впливу та захисту прав дитини. Таким чином, позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, який необхідно розглядати як виключний і надзвичайний спосіб впливу на недобросовісних батьків. Аналогічний правовий висновок викладений Верховним Судом у постановах: від 29 квітня 2020 року у справі № 522/10703/18 (провадження № 61-4014св20), від 13 квітня 2020 року у справі № 760/468/18 (провадження № 61-8883св19), від 11 березня 2020 року у справі № 638/16622/17 (провадження № 61-13752св19), від 23 грудня 2020 року у справі № 522/21914/14 (провадження № 61-8179св19). Права батьків і дітей, які засновані на спорідненості, становлять основоположну складову сімейного життя, а заходи національних органів, спрямовані перешкодити реалізації цих прав, є втручанням у права, гарантовані статтею 8 Конвенції. Між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків. У рішенні по справі «Мамчур проти України» від 16 липня 2015 року (заява № 10383/09) ЄСПЛ зауважував, що оцінка загальної пропорційності будь-якого вжитого заходу, що може спричинити розрив сімейних зв`язків, вимагатиме від судів ретельної оцінки низки факторів та залежно від обставин відповідної справи вони можуть відрізнятися. Проте основні інтереси дитини є надзвичайно важливими. Розірвання сімейних зв`язків означає позбавлення дитини її коріння, позбавлення батька спорідненості з дитиною, а це буде вважатись виправданим лише за виняткових обставин (рішення ЄСПЛ від 18 грудня 2008 року у справі «Савіни проти України»). Відповідно до частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доведення обставин свідомого, умисного ухилення відповідача від виконання батьківських обов`язків, які можуть бути підставою позбавлення останнього батьківських прав, покладено на позивача. Згідно з частиною шостою статті 19 СК України суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини. Суд вважає, що висновок ХМР Харківської області Виконавчий комітет Департамент служби у справах дітей від 05.10.2020 року про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] винесено без достатніх правових підстав, оскільки він недостатньо обґрунтований, має формальний характер. У ньому не наведено безперечних підстав та аргументів, які б вказували на необхідність позбавлення відповідача батьківських прав, не зазначено, яка робота проведена органом опіки та піклування із відповідачем щодо врегулювання даного конфлікту, не вказано про встановлені фактичні обставини ухилення відповідача від виконання своїх батьківських обов`язків щодо виховання дитини, він не містить висновків про те, чи відповідає такий крайній захід інтересам дитини та яким чином позбавлення відповідача батьківських прав захистить такі інтереси. Крім того, суд критично відноситься до відповідей головного лікаря КНП «Міська дитяча клінічна лікарня № 24» ХМР від 17.12.2019 року стосовно того, хто піклуються про стан здоров`я дітей : [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та виконують рекомендації по лікуванню, оскільки у вищезазначених відповідях зазначено зі слів педіатра та відповідно до наказу МОЗ України від 28.07.2014 року № 527 « Про затвердження форм первинної документації облікової документації та інструкції щодо їх заповнення, що використовують у закладах охорони здоров`я, які надають амбулаторно-поліклінічну допомогу населення, незалежно від підпорядкування та форми власності » у формі 112/0 не фіксується дані щодо особи, яка супроводжує дитину до лікувального закладу, а також виконують рекомендації по лікуванню. Крім того, вищезазначені відповіді, а саме відповідь головного лікаря КНП «Міська дитяча клінічна лікарня № 24» ХМР від 17.12.2019 року відносно [PERSON] , містять невірні відомості щодо дати народження останньої. З допиту свідків [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] вбачається, що конфліктні відносини сторін стали причинами усунення матері від виховання її шістьох дітей. З допиту [PERSON] вбачається, що саме до її обов`язків входить відводити та забирати дітей з дитячого садочку, відводити до медичного закладу у разі необхідності, які були узгодженні за домовленістю позивача та відповідача. З допиту [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] вбачається дефіцит спілкування з матір`ю, що негативно відображається на формуванні особистості та майбутньому дитини, хоча [PERSON] вже є повнолітньою особою. Суд вважає, що ситуація, яка склалася між дітьми та матір`ю у родині [PERSON] , створює передумови для порушення характеру дитячо - батьківських стосунків, поступового емоційного відчуження дитини від матері, з часом, може призвести до повної втрати довіри та емоційної близькості, що і вбачається із довідок психолога Медичного центру « Еввіва» ТОВ « Небозвід» від 09.11.2020, які були ретельно досліджені під час розгляду справи. Разом з тим, суд вважає, що психологічне обстеження проводилось лише методом діагностика бесіди з батьком і дитини, спостереженням за взаєминами дитини з батьком, проективною методикою Орехової О.А. « Будиночки », « Малюнок сім`є», без проведення бесіди з матір`ю і дитиною, та з довідок психолога не вбачається запропонованих варіантів для збереження стабільного емоційного стану дитини. Суд вважає, що відповідач мала можливість вживати більше заходів для отримання можливості брати участь у вихованні дітей, однак зазначене не свідчить про наявність підстав для позбавлення [PERSON] батьківських прав. Обставини справи не містять в собі доказів, які б свідчили про винне, свідоме нехтування відповідачем своїми батьківськими обов`язками. Відповідач бажає приймати участь у вихованні дітей, приймати участь у фізичному та духовному розвитку дітей, має намір скористуватися послугами психолога, який буде призначений Департаментом служб у справах дітей, якій би надав психологічну допомогу її родини, оскільки вона схвильована психо\-емоційним станом дітей, як її діти розуміють поняття сім`ї, сімейних відносин, сімейних цінностей та про наявні перешкоди в цьому з боку позивача його рідної сестри та матері. Суд вважає, що відновлення регулярного контакту дітей з матір`ю і налагодження їх стосунків сприятиме реабілітації дитини та створить належні умови для її подальшого повноцінного і гармонійного розвитку. Сам факт заперечення проти позову відповідача, а саме матері, свідчить про інтерес матері до дітей, що узгоджується з правовою позицією викладена у постанові КЦС ВС від 06.05.2020 року по справі № 753/2025/19. У рішенні Європейського суду з прав людини від 11 липня 2017 року у справі «М. С. проти України», заява № 2091/13, суд зауважив, що при визначенні найкращих інтересів дитини у кожній конкретній справі необхідно враховувати два аспекти: по-перше, інтересам дитини найкраще відповідає збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я є особливо непридатною або неблагополучною; по-друге, у найкращих інтересах дитини є забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагонадійним (параграф 76). Суд вважає, що позбавлення відповідача батьківських прав не буде відповідати меті такого заходу: захисту інтересів дітей та стимулювання мати щодо належного виконання своїх обов`язків, та не забезпечить інтереси дітей , оскільки остаточно розірве її зв`язок із матір`ю. Встановивши відсутність свідомого нехтування відповідачем своїми батьківськими обов`язками, суд приходить до висновку про відсутність підстав для позбавлення батьківських прав [PERSON] , попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини (дітей) і поклавши на органи опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов`язків. Оскільки вимога про виселення відповідно до ст. до ч.2 ст.167 СК України є похідною від вищезазначеної, в задоволенні якої відмовлено, суд приходить до висновку про відмову в її задоволенні. Питання розподілу судових витрат суд вирішує відповідно до ст. 141 ЦПК України. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed