Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-23 00:00:00

24 вересня 2019 року [PERSON] звернувся до суду з позовною заявою до Державного підприємства «Конотопське лісове господарство» (далі - ДП "Конотопський лісгосп") про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу при затримці виконання рішення Шосткинського міськрайонного суду Сумської області від 28.04.2017 по справі №589/2862/16-ц про поновлення його на роботі заступником директора підприємства за період: з дати винесення рішення 28.01.2019 по справі №589/3661/17 і до дати ухвалення судового рішення по даній справі, виходячи з середньоденного заробітку 348 грн 70 коп., та поновити його на роботі заступником директора підприємства. 21 травня 2019 року ухвалою суду прийнято справу до розгляду та відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення осіб, у якій роз`яснено відповідачам, право подати заяву із запереченнями проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження та відзив на позов протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення ухвали та направлена відповідачу за місцем його знаходження. 04 листопада 2019 року позивач [PERSON] подав уточнену позовну заяву, яку мотивував тим, що 10 жовтня 2019 року його поновлено на посаді заступника директора підприємства і середній заробіток має бути обрахований до дати поновлення на роботі - 09 жовтня 2019 року. А всього за період з 28.01.2019 по 09.10.2019 (включно) стягнути з ДП "Конотопський лісгосп" суму середнього заробітку за час вимушеного прогулу 61371 грн 20 коп. 05 листопада 2019 року ухвалою суду прийнято зменшення позовних вимог та продовжено провадження у цивільній справі за позовом [PERSON] до ДП «Конотопський лісгосп» за вимогою про стягнення з відповідача на користь позивача середнього заробітку за час вимушеного прогулу, у зв`язку із затримкою виконання рішення Шосткинського міськрайонного суду Сумської області від 28 квітня 2017 року по справі №589/2862/16-ц про поновлення [PERSON] на роботі заступником директора підприємства, за період з 28.01.2019 по 09.10.2019 в сумі 61371 гривня 20 копійок. 27 листопада 2019 року від ДП «Конотопський лісгосп» надійшов відзив, в якому зазначено, що рішення Шосткинського міськрайонного суду Сумської області у справі №589/2862/16-ц виконано в повному обсязі, [PERSON] поновлено на підприємстві на посаді заступника директора та виплачено усі належні кошти. Згідно рішення Шосткинського міськрайонного суду Сумської області у справі №589/3661/17 від 28.01.2019 позивачу виплачений середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 28.07.2017 до 28.01.2019.(а.с.53) Заперечення проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження від сторін у справі, також не надходили. Відповідно до ч. 13 ст. 7 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України), розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться. Суд, дослідивши матеріали справи, прийшов до наступного Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Наказом №103-к від 24 травня 2016 року ДП "Конотопський лісгосп" Державного агенства лісових ресурсів України Сумського обласного управління лісового та мисливського господарства «Про звільнення з роботи», заступника директора лісгоспу [PERSON] з 24.05.2016 звільнено з роботи за п.4 ст. 40 Кодексу Законів про працю України (далі - КЗпП України) за прогул.(а.с.15) Рішенням Шосткинського міськрайонного суду Сумської області від 28 квітня 2017 року [PERSON] поновлено на роботі у ДП «Конотопський лісгосп» на посаді заступника директора. Рішення в частині поновлення на роботі звернуто до негайного виконання. Також, цим рішенням було стягнуто на користь [PERSON] середній заробіток за час вимушеного прогулу в сумі 78631 гривню 85 копійок без утримання податків та інших обов`язкових платежів. (а.с.16-18) Дане рішення було залишено без змін ухвалою Апеляційного суду Сумської області від 17.07.2017. (а.с.19,20) Рішенням Шосткинського міськрайонного суду Сумської області 28 січня 2019 року з ДП «Конотопський лісгосп» на користь [PERSON] стягнуто середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 29.04.2017 по 28.01.2019 в сумі 131111 грн 20 коп. без утримання податків та інших обов`язкових платежів, моральну шкоду в сумі 3000 грн. (а.с.21-25) Дане рішення було залишено без змін постановою Сумського апеляційного суду 23.05.2019. (а.с.26,27) З заяви [PERSON] від 28 липня 2017 року вбачається, що останній звертається до в.о. директора ДП «Конотопський лісгосп» з заявою про поновлення його на роботі на посаді заступника директора згідно рішення Шосткинського міськрайонного суду Сумської області від 28.04.2017. (а.с.29) З відповіді ДП «Конотопський лісгосп» за №0904/770 від 10.08.2017 на лист [PERSON] від 28.07.2017 вбачається, що [PERSON] запропоновано іншу посаду, оскільки підприємство не має компетенції ввести посаду заступника директора. Також вирішено виплатити кошти [PERSON] за час вимушеного прогулу. (а.с.30) На відмову у поновленні на роботі [PERSON] отримав виконавчий лист №589/2862/16-ц про поновлення на роботі у ДП «Конотопський лісгосп» на посаді заступника директора. Виконавчий лист виданий Шосткинським міськрайонним судом Сумської області 30.05.2017 (а.с.32), який [PERSON] направив на примусове виконання до Конотопського міжрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Сумській області. (а.с.31) Згідно з Наказом №309-к від 10 жовтня 2019 року [PERSON] поновлено на роботі у ДП «Конотопський лісгосп» на посаді заступника директора, та зобов`язано [PERSON] приступити до роботи з 10 жовтня 2019 року.(а.с. 45,46) Відповідно до частини першої статті 233 КЗпП України працівник може звернутися з заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до районного, районного у місті, міського чи міськрайонного суду в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права, а у справах про звільнення - в місячний строк з дня вручення копії наказу про звільнення або з дня видачі трудової книжки. Згідно з частиною другою статті 233 КЗпП України у разі порушення законодавства про оплату праці працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати без обмеження будь-яким строком. Аналізуючи зміст частини другої статті 233 КЗпП України, можна зробити висновок про те, що в разі порушення роботодавцем законодавства про оплату праці працівник має право без обмежень будь-яким строком звернутись до суду з позовом про стягнення заробітної плати, яка йому належить, тобто усіх виплат, на які працівник має право згідно з умовами трудового договору і відповідно до державних гарантій, встановлених законодавством, незалежно від того, чи здійснив роботодавець нарахування таких виплат. Як частиною першою статті 94 КЗпП України, так і частиною першою статті 1 Закону України «Про оплату праці» від 24 березня 1995 року за №108/95-ВР (далі - Закон №108/95-ВР) передбачено, що заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу. Згідно зі статтею 1 Конвенції Міжнародної організації праці «Про захист заробітної плати» № 95, ратифікованої Україною 30 червня 1961 року, термін «заробітна плата» означає, незалежно від назви й методу обчислення, будь-яку винагороду або заробіток, які можуть бути обчислені в грошах, і встановлені угодою або національним законодавством, що їх роботодавець повинен заплатити працівникові за працю, яку виконано чи має бути виконано, або за послуги, котрі надано чи має бути надано. Цьому визначенню відповідає поняття заробітної плати, передбачене у частині першій статті 94 Кодексу і частині першій статті 1 Закону №108/95-ВРУ, як винагороди, обчисленої, як правило, у грошовому виразі, яку власник або уповноважений ним орган (роботодавець) виплачує працівникові за виконану ним роботу. Наведений зміст поняття заробітної плати узгоджується з одним із принципів здійснення трудових правовідносин - відплатність праці, який дістав відображення у пункті 4 частини I Європейської соціальної хартії (переглянутої) від 03 травня 1996 року, ратифікованої Законом України від 14 вересня 2006 року «Про ратифікацію Європейської соціальної хартії (переглянутої)», за яким усі працівники мають право на справедливу винагороду, яка забезпечить достатній життєвий рівень. Крім обов`язку оплатити результати праці робітника, існують також інші зобов`язання роботодавця матеріального змісту. Ці зобов`язання стосуються тих витрат, які переважно спрямовані на охорону праці чи здоров`я робітника (службовця) або на забезпечення мінімально належного рівня його життя. Відповідно до статті 236 КЗпП України у разі затримки власником або уповноваженим ним органом виконання рішення органу, який розглядав трудовий спір про поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного на іншу роботу працівника, цей орган виносить ухвалу про виплату йому середнього заробітку або різниці в заробітку за час затримки. Вимушений прогул - це час, протягом якого працівник з вини власника або уповноваженого ним органу був позбавлений можливості працювати. Положення статті 236 КЗпП України встановлюють відповідальність роботодавця у вигляді стягнення середнього заробітку за час затримки виконання рішення суду про поновлення на роботі працівника з метою компенсації йому втрат від неотримання зарплати чи неможливості працевлаштування. Отже, вимога про оплату середнього заробітку за час затримки виконання рішення суду є спором про оплату праці, тому до спірних правовідносин підлягає застосуванню частина друга статті 233 КЗпП України. Основою для визначення загальної суми заробітку, що підлягає виплаті за час затримки виконання рішення суду про поновлення на роботі, є середньоденна (середньогодинна) заробітна плата працівника, яка визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - календарних днів за цей період. З наданого позивачем розрахунку, вбачається, що позивач рахує середній заробіток з 28 січня 2019 року. Разом з тим, ДП «Конотопський лісгосп» надало відзив в якому зазначено, що середній заробіток [PERSON] виплачено за період з 28.07.2017 по 28.01.2019. (а.с.43) Оскільки [PERSON] поновлено на роботі 10 жовтня 2019 року, а середній заробіток виплачений в період з 28.07.2019 по 28.01.2019, отже середній заробіток який підлягає до стягнення виплачується за період з 29.01.2019 по 09.10.2019. А тому, сума середнього заробітку, яка підлягає стягненню за вказаний період буде меншою за ту, яку надав позивач. Розрахунок суми середнього заробітку за час вимушеного прогулу при затримці виконання рішення за період з 29.01.2019 по 09.10.2019, буде таким: 175 днів (затримки виконання рішення) х 348.70 грн (середньоденний заробіток) = 61022 грн 50 коп. Саме ця сума і підлягає до задоволення та стягнення з ДП «Конотопський лісгосп» за вимушений прогул при затримці виконання рішення про поновлення на роботі. З огляду на вищевикладене, враховуючи всі обставини справи та вивчивши надані доводи сторонами по справі, суд приходить до висновку, що даний позов підлягає до часткового задоволення. Вирішуючи питання щодо судових витрат в справі відповідно до ст. 141 ЦПК України, суд вважає правомірним покласти на відповідача понесені позивачем і документально підтверджені судові витрати пропорційно до обсягу задоволених вимог. Із квитанції платіж №1 від 24.10.2019 вбачається, що [PERSON] сплачено судовий збір в сумі 768 гривень 80 копійок. (а.с.38) Враховуючи, що позовні вимоги задоволено частково у розмірі 61022 грн 50 коп., що становить 99,43 відсотка від позовної вимоги - 61371 грн 20 коп., тому з відповідача необхідно стягнути судовий збір в сумі 764 грн 42 коп., що становить 99,43 відсотка від сплаченого позивачем розміру судового збору - 768 грн 80 коп. На підставі наведеного,

Outcome: partial