Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-26 00:00:00

Позивач ПАТ КБ "ПриватБанк" звернувся в суд з позовом до [PERSON], третя особа : Ленінський відділ державної виконавчої служби Запорізького міського управління юстиції про звільнення майна з-під арешту, в якому вказав, що 02.08.2005р. між банком та [PERSON] був укладений кредитний договір № ZPC0GK00000525, згідно якого вона отримала кредит у розмірі 41300,00 доларів США, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 0,92 % в місяць на суму залишку заборгованості за кредитом та щомісячної комісії в розмірі 0,18 % від суми виданого кредиту з кінцевим терміном повернення - 01.08.2015р. В забезпечення виконання зобовязань за кредитним договором між ними 02.08.2005р. був укладений договір іпотеки № 359, згідно якого відповідач передала їм в іпотеку квартиру загальною площею 60,46 кв.м., житловою площею 33,00 кв.м., яка розташована за адресою : [ADDRESS], яка належить їй на праві власності на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу [PERSON] 02.08.2005р., реєстровий № 2368. Згідно інформаційної довідки з реєстру прав власності на нерухоме майно № 46890834 від 04.11.2015 року, 02.08.20005 року було зареєстровано заборону на квартиру [ADDRESS] на підставі іпотечного договору № 359 від 02.08.2005 року, реєстратор: приватний нотаріус [PERSON] Таким чином, банк є іпотекодержателем вказаної квартири та в разі невиконання боржником своїх зобов'язань за кредитним договором, вправі одержати задоволення за рахунок заставного майна. Боржник не виконувала свої зобовязання за кредитним договором та борг не повернула, у звязку з чим банк набув право звернення стягнення на заставне майно для задоволення своїх вимог. Рішенням Ленінського районного суду м.Запоріжжя № 2-1727/2008 від 05.06.2008р. задоволено позов ПАТ КБ «Приватбанк» до [PERSON] та в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором № ZPC0GK00000525 від 02.08.2005р. в сумі 198459,34 грн. звернуто стягнення на предмет іпотеки квартиру загальною площею 60,46 кв.м., житловою площею 33,00 кв.м., яка розташована за адресою : [ADDRESS], шляхом продажу вказаного предмету іпотеки банком, з укладанням від імені відповідача договору купівлі-продажу будь-яким способом з іншою особою-покупцем, з отриманням витягу з Державного реєстру прав власності, а також наданням ПАТ КБ «ПриватБанк» всіх повноважень, необхідних для здійснення продажу. В процесі підготовки документів, щодо реалізації предмету іпотеки, згідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно № 46890834 від 04.11.2015 р., було встановлено, що 10.12.2008р. державним виконавцем Ленінського відділу державної виконавчої служби Запорізького міського управління юстиції, на підставі постанови про арешт майна боржника та заборони його відчуження ВП № 10352065 від 27.11.2008 року, було накладено арешт на все нерухоме майно боржника [PERSON], у тому числі на вищевказаний предмет іпотеки. Станом на 10.12.2007 року, заборгованість за кредитним договором № ZPC0GK00000525 від 02.08.2005р. становить 198459,34 грн. У зв'язку з наявністю на предметі іпотеки, обтяжень Ленінського відділу державної виконавчої служби Запорізького міського управління юстиції процес звернення стягнення на заставний будинок на підставі рішення суду неможливий. Відповідно до ст. 3 Закону України «Про іпотеку» у разі порушення боржником основного зобов'язання відповідно до іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити забезпечені нею вимоги за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими особами, права чи вимоги яких на передане в іпотеку нерухоме майно не зареєстровані у встановленому законом порядку або зареєстровані після державної реєстрації іпотеки. В даному випадку договір іпотеки був укладений, як зазначено вище, 02.08.2005р., а арешт державним виконавцем накладено пізніше ніж було укладено договір іпотеки -27.11.2008р. Згідно ст. 60 Закону України «Про виконавче провадження», особа яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права на майно і про звільнення його з під арешту. Статтею 54 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено право заставодержателя звернутися до суду про звільнення заставленого майно з під арешту. Відповідно п. 4 Постанови Пленуму Верховного суду України від 27.08.76 року № 6 «Про судову практику в справах про виключення майна з опису» за правилами, встановленими для розгляду позовів про виключення майна з опису, розглядаються вимоги громадян і організацій, що ґрунтуються як на праві власності на описане майно, так і на праві володіння ним і відповідачами в справі суд притягує боржника, особу, в інтересах якої накладено арешт на майно. Просить суд, звільнити іпотечне майно квартиру [ADDRESS], загальною площею 60,46 кв.м., житловою площею 33,00 кв.м., яка належить відповідачу на праві власності, реєстр реєстраційний номер 46890834 з- під арешту, накладеного постановою державного виконавця Ленінського відділу державної виконавчої служби Запорізького міського управління юстиції [PERSON] про арешт майна боржника та заборони на його відчуження ВП № 10352065 від 27.11.2008р. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] підтримав позов, просив його задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, причини неявки суду не повідомив, про день слухання справи повідомлявся відповідно до ст.74 ЦПК України, у звязку з чим проведено заочний розгляд справи зі згоди представника позивача. Представник Ленінського ВДВС Запорізького МУЮ в судовому засіданні не заперечував проти звільнення майна з-під арешту. Розглянувши матеріали справи, вислухавши пояснення сторін, оцінивши всі представлені докази в сукупності, суд вважає позов обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав. У відповідності зі ст. 546 ЦК України виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою, поручительством, гарантією, заставою, утриманням, завдатком. Договором або законом можуть бути встановлені і інші види забезпечення зобов'язання. Згідно ст. 572 ЦК України через заставу кредитор (заставодержатель) має право в разі невиконання боржником (заставодавцем) зобов'язання, забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунок заставленого майна. Згідно ст.60 ч.1 Закону України «Про виконавче провадження», особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. Судом встановлено, що 02.08.2005р. між банком та [PERSON] був укладений кредитний договір № ZPC0GK00000525, згідно якого вона отримала кредит у розмірі 41300,00 доларів США, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 0,92 % в місяць на суму залишку заборгованості за кредитом та щомісячної комісії в розмірі 0,18 % від суми виданого кредиту з кінцевим терміном повернення - 01.08.2015р. В забезпечення виконання зобовязань за кредитним договором між ними 02.08.2005р. був укладений договір іпотеки № 359, згідно якого відповідач передала їм в іпотеку квартиру загальною площею 60,46 кв.м., житловою площею 33,00 кв.м., яка розташована за адресою : [ADDRESS], яка належить їй на праві власності на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу [PERSON] 02.08.2005р., реєстровий № 2368. Згідно інформаційної довідки з реєстру прав власності на нерухоме майно № 46890834 від 04.11.2015 року, 02.08.20005 року було зареєстровано заборону на квартиру [ADDRESS] на підставі іпотечного договору № 359 від 02.08.2005 року, реєстратор: приватний нотаріус [PERSON]Таким чином, банк є іпотекодержателем вказаного будинку та в разі невиконання боржником своїх забов`язань за кредитним договором, вправі одержати задоволення за рахунок заставного майна. Боржник не виконувала свої зобовязання за кредитним договором та борг не повернула, у звязку з чим банк набув право звернення стягнення на заставне майно для задоволення своїх вимог. Рішенням Ленінського районного суду м.Запоріжжя № 2-1727/2008 від 05.06.2008р. задоволено позов ПАТ КБ «Приватбанк» до [PERSON] та в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором № ZPC0GK00000525 від 02.08.2005р. в сумі 198459,34 грн. звернуто стягнення на предмет іпотеки квартиру загальною площею 60,46 кв.м., житловою площею 33,00 кв.м., яка розташована за адресою : [ADDRESS], шляхом продажу вказаного предмету іпотеки банком, з укладанням від імені відповідача договору купівлі-продажу будь-яким способом з іншою особою-покупцем, з отриманням витягу з Державного реєстру прав власності, а також наданням ПАТ КБ «ПриватБанк» всіх повноважень, необхідних для здійснення продажу. Рішення набрало законної сили та підлягає виконанню. Згідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно № 46890834 від 04.11.2015 р., було встановлено, що 10.12.2008р. державним виконавцем Ленінського відділу державної виконавчої служби Запорізького міського управління юстиції, на підставі постанови про арешт майна боржника та заборони його відчуження ВП № 10352065 від 27.11.2008 року, було накладено арешт на все нерухоме майно боржника [PERSON], у тому числі на вищевказаний предмет іпотеки. Відповідно до ст. 33 Закону України "Про іпотеку" у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Відповідно до ст. 54 Закону України "Про виконавче провадження", для задоволення вимог стягувачів, що не є заставодержателями, стягнення на заставлене майно боржника може бути звернено у випадку виникнення права застави після винесення судом рішення про стягнення з боржника коштів, а також коли вартість предмета застави перевищує розмір заборгованості боржника заставодержателю. З матеріалів справи вбачається, що договір іпотеки нерухомого майна квартири [ADDRESS] було укладено між ПАТ КБ "ПриватБанк" та відповідачем 02.08.2005р. в забезпечення повернення кредитних коштів за кредитним договором № ZPC0GK00000525, а постанова державного виконавця Ленінського відділу державної виконавчої служби Запорізького міського управління юстиції про арешт майна винесена тільки 10.12.2008р. Таким чином, судом встановлено, що право застави позивача виникло набагато раніше, ніж державним виконавцем винесена постанова про арешт нерухомого майна та оголошення заборони на його відчуження. Представник Ленінського ВДВС Запорізького МУЮ Дніпропетровської області не заперечував проти задоволення позову. Державна виконавча служба не має правових підстав для звернення стягнення на заставлене майно на користь стягувачів, які не є заставодержателями. Таким чином, суд вважає за необхідне зняти арешт та заборону на відчуження нерухомого майна, а саме з квартиру [ADDRESS], загальною площею 60,46 кв.м., житловою площею 33,00 кв.м., яка належить відповідачу на праві власності, реєстр реєстраційний номер 46890834 з- під арешту, накладеного постановою державного виконавця Ленінського відділу державної виконавчої служби Запорізького міського управління юстиції [PERSON] про арешт майна боржника та заборони на його відчуження ВП № 10352065 від 27.11.2008р. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача підлягають відшкодуванню витрати, понесені позивачем по оплаті судового збору в розмірі 1218 грн. 00 коп., що підтверджується платіжним дорученням. На підставі викладеного та

Outcome: approved