Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-20 00:00:00

Представник позивача звернувся до суду з позовом, в якому просить стягнути з Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "ПЗУ Україна", ідентифікаційний код юридичної особи - 20782312) на користь [PERSON] (ІПН - [NUMBER] ) 115 200 грн. страхового відшкодування пов"язаного із втратою годувальника. Свої вимоги мотивує тим, що 01.09.2017 року у смт. Чаплинка Херсонської області відбулась ДТП за участю автомобіля "МАЗ - 630305" державний номер [NUMBER] під керуванням водія [PERSON] , який скоїв наїзд на пішохода [PERSON] , [INFO] . Внаслідок ДТП [PERSON] від отриманих травм помер. Оскільки позивач - мати по відношенні до загиблого, у зв"язку із його смертю їй спричинено значна та непоправна шкода, яка проявилася у втраті годувальника. Станом на дату настання ДТП, відповідальність водія за спричинену шкоду майну, здоров"ю та/або життю третіх осіб була застрахована у відповідача за договором обов"язкового страхування транспортних засобів № АК 665189, який діяв на момент настання ДТП станом на 01.09.2017 року. 07.09.2017 року за фактом настання даної ДТП було внесено відомості про таку подію до ЄРДР № 12017230000000396 з кваліфікацією по ст. 286 КК України. В ході досудового розслідування було встановлено, що [PERSON] [INFO] , перебуваючи в стані алкогольного сп"яніння, керуючи автомобілем "МАЗ-630305", державний номер [NUMBER] , проявив неуважність та безпечність до дорожньої обстановки, яка склалася, порушуючи вимоги п.п. 2.3.б), 10.1, 13.1, 13,3 Правил дорожнього руху України, не вибрав безпечного інтервалу до інвалідного візка, який перебував на проїздній частині у якому знаходився [PERSON] , [INFO] , внаслідок чого здійснив наїзд на останнього. В результаті даної ДТП [PERSON] , 18.09.1979 року заподіяно тяжкі тілесні пошкодження, від яких він помер на місці події. Вказані наслідки знаходяться в причинному зв"язку з порушенням водієм автомобіля "МАЗ - 630305", державний номер [NUMBER] , [PERSON] , [INFO] вимоги ПДР України. Такі дії [PERSON] кваліфіковані за ч. 2 ст. 286 КК України, як порушення правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило смерть потерпілого або заподіяли тілесні ушкодження. Вищенаведені обставини встановлені досудовим розслідуванням кримінального провадження № 12017230000000396, що підтверджується обвинувальним актом від 27.04.2018 року щодо [PERSON] . В ході проведення розслідування страхового випадку відповідачем не здобуто, і відповідно не надано позивачу жодних доказів, які б підтверджували той факт, що позивачу спричинена шкода внаслідок непереборної сили або внаслідок умислу потерпілого. Також підтвердженням того, що шкода не заподіяна внаслідок непереборної сили чи умислу потерпілого є той факт, що кримінальне провадження розслідується за ст. 286 КК України, як ДТП і жодних підстав для перекваліфікації немає. 03.06.2020 року відповідно до вимог ст.ст. 33, 35 Закону "Про ОСЦПВВНТЗ" представником за довіреністю [PERSON] було надіслано на поштову адресу ПРАТ СК "ПЗУ Україна" повідомлення про ДТП та заяви на виплату страхового відшкодування з усіма необхідними документами. Серед заявлених позивачем про відшкодування вимог, містились: 38400 грн. - страхового відшкодування заподіяної моральної шкоди та 115200 грн. - страхового відшкодування пов"язаного із втратою годувальника. 15.06.2020 року відповідачем було надіслано лист за вих. № 3134-31 від 15.06.2020 року про надання додаткових документів. 10.07.2020 року на банківські реквізити представника [PERSON] по довіреності [PERSON] відповідач здійснив виплату страхову відшкодування у розмірі 38400 грн. На протязі червня - серпня 2020 року представником позивача було надано відповідачу додаткові документи, які підтверджують обгрунтованість необхідності здійснення виплати страхового відшкодування, пов"язаного із втратою годувальника, що належить позивачу. Проте, відповідачем не було змінено своєї позиції, чим порушив законні права та інтереси позивача, не виплативши у повному обсязі належне страхове відшкодування, пов"язаного із втратою годувальника, що належить позивачу. Після цього сторонами більше не вживалося жодних дій, що були спрямовані на досудове врегулювання спору. Цивільно - правова відповідальність водія транспортного засобу марки "МАЗ - 630305, державний номер [NUMBER] настає незалежно від його вини. Таким чином шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки завжди є неправомірною та підлягає відшкодуванню незалежно від вини водія. Окрім вищевикладеного, відповідач здійснив страхове відшкодування заподіяне позивачу моральної шкоди, чим визнав дану ДТП страховим випадком. На момент своєї смерті, [PERSON] був безробітним, проте наявність у особи статусу безробітного не свідчить про відсутність у нього, крім заробітної плати, інших виплат. Крім того, з померлим [PERSON] проживала мати - [PERSON] , 1961 року народження. [PERSON] , 1961 року народження перебувала на утриманні свого сина [PERSON] 13.12.2017 року позивачу було встановлено групу інвалідності, оскільки її стан після смерті сина суттєво погіршився. Пенсія в разі втрати годувальника була призначена [PERSON] з 13.12.2017 року, тобто з дати набуття статусу непрацездатної особи у зв"язку з визнанням особи з інвалідністю. Вважає, що позивач є особою, яка має право на відшкодування шкоди у зв"язку із загибеллю сина, оскільки на день його смерті була на його утриманні та мала право на одержання від нього утримання. Ухвалою суду від 29.01.2021 року відкрито провадження по справі та призначено підготовче судове засідання. Ухвалою суду від 17.06.2021 року закрито підготовче судове засідання та призначено справу до судового розгляду. Ухвалою суду від 17.06.2021 року призначено судове засідання по справі в режимі відеоконференції. Ухвалою суду від 07.09.2021 року витребувано у Головного управління пенсійного фонду України в Херсонській області докази по справі. Будь-яких інших процесуальних дій не вчинялося. Представник позивача у судове засідання не з`явився. Надіслав на адресу суду заяву, в якій просить справу розглядати без його участі. Позовні вимоги [PERSON] підтримує та наполягає на їх задоволенні. Представник відповідача в судове засідання не з"явився. На адресу суду надійшов відзив, згідно якого відповідач позовні вимоги [PERSON] не визнає з наступних підстав. ПрАТ СК "ПЗУ України" був укладений поліс обов"язкового страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів АК6645189, відповідно до якого був забезпечений транспортний засіб - автомобіль "МАЗ 630305", реєстраційний номер [NUMBER] . У період даного полісу, водій [PERSON] 01.09.2017 року, керуючи застрахованим транспортним засобом, допустив наїзд на пішохода [PERSON] . В результаті отриманих тілесних ушкоджень [PERSON] помер. За вказаним фактом відкрито кримінальне провадження № 12017230000000396 за ст. 286 КК України. 03.06.2020 року представник позивача [PERSON] звернувся до ПрАТ СК "ПЗУ України" із повідомленням про подію та заявами про відшкодування майнової та моральної шкоди, завданої внаслідок зазначеної вище події. 10.07.2020 року страховиком на банківські реквізити представника позивача, на підставі його заяви, було виплачене страхове відшкодування у розмірі 38400 грн. Посилається на те, що згідно п.п. е) п. 35.2 ст. 35 Закону у разі вимоги заявника про відшкодування шкоди у зв"язку зі смертю годувальника до заяви для отримання страхового відшкодування потерпілим чи іншою особою, яка має право на отримання відшкодування, мають бути додані документи, що підтверджують перебування на утриманні потерпілого, його доходи за попередній (до настанняДТП) календарний рік, розміри пенсій, надані утриманцям внаслідок втрати годувальника. Однак, з матеріалів справи вбачається, що мати загиблого, позивач по справі, на дату ДТП була працездатною, не досягла пенсійного віку, не перебувала на обліку у ПФУ. З 13.12.2017 року їй була встановлена ІІІ група інвалідності внаслідок загального захворювання. Крім того, із наведених у позові даних вбачається, що померлий [PERSON] також не перебував на обліку у ПФУ, не отримував пенсію, не працював та не мав жодного доходу на момент смерті. Отже, не вбачається можливим визначити дохід померлого [PERSON] за останній рік до його смерті, оскільки останній не мав жодного доходу. Позивачем не надано доказів того, що померлий [PERSON] отримував допомогу по безробіттю і остання була єдиним джерелом утримання [PERSON] . Тому, у страховика на даний час відсутні підстави для виплати страхового відшкодування, відповідно до ч. 2 ст. 37 Закону. Відповідачем на адресу [PERSON] був направлений лист від 15.06.2020 року № 3/34-31 із вимогою про надання додаткових документів, які б підтверджували її перебування на утриманні померлого, однак, відповіді на даний лист страховик не отримав, натомість дана вимога призвела до наявності даного судового спору. Дослідивши наявні у матеріалах справи письмові докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що 01.09.2017 року у смт. Чаплинка Херсонської області відбулась ДТП за участю автомобіля "МАЗ - 630305" державний номер [NUMBER] під керуванням водія [PERSON] , який скоїв наїзд на пішохода [PERSON] , [INFO] . Внаслідок ДТП [PERSON] від отриманих травм помер. Вказане підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , актовий запис № 174, складений 17 вересня 2017 року Чаплинським РВ ДРАЦС ГТУЮ в Херсонській області. В ході досудового розслідування було встановлено, що [PERSON] , [INFO] , перебуваючи в стані алкогольного сп"яніння, керуючи автомобілем "МАЗ-630305", державний номер [NUMBER] , проявив неуважність та безпечність до дорожньої обстановки, яка склалася, порушуючи вимоги п.п.2.3.б), 10.1, 13.1, 13,3 Правил дорожнього руху України, не вибрав безпечного інтервалу до інвалідного візка, який перебував на проїздній частині у якому знаходився [PERSON] , [INFO] , внаслідок чого здійснив наїзд на останнього. В результатк даної ДТП [PERSON] , [INFO] заподіяно тяжкі тілесні пошкодження, від яких він помер на місці події. Такі дії [PERSON] кваліфіковані за ч. 2 ст. 286 КК України, як порушення правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило смерть потерпілого або заподіяли тілесні ушкодження. Вищенаведені обставини встановлені досудовим розслідуванням кримінального провадження № 12017230000000396, що підтверджується обвинувальним актом від 27.04.2018 року щодо [PERSON] . Позивач [PERSON] була матір"ю [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , актовий запис про народження № 175, складений 12.10.1979 року Чаплинським райвідділом ЗАГС Херсонської області. Відповідно до довідки Чаплинської селищної ради № 8445 від 14.12.2017 року померлий [PERSON] проживав без реєстрації на території Чаплинської селищної ради, разом з ним постійно на день смерті проживала мати - [PERSON] , 1961 року народження. Згідно довідок, виданих селищним головою О.Г. Фаустовим та І.І. Котик № 8465 від 18.12.2017 року та № 151 від 14.01.2020 року, [PERSON] , 1961 року народження перебувала на утриманні свого сина [PERSON] , який помер [INFO] . Згідно листа ГУПФ України в Херсонській області № 5517 від 13.07.2020 року, пенсія у разі втрати годувальника була призначена [PERSON] 13.12.2017 року, з дати набуття статусу непрацездатної особи у зв"язку з визнанням особою з інвалідністю - згідно з пунктом "б" ст. 30 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб". Розмір пенсії визначено відповідно до ст. 37 зазначеного закону. Станом на 01.07.2020 року розмір пенсії [PERSON] становить 3424 грн. 03.06.2020 року відповідно до вимог ст.ст. 33, 35 Закону "Про ОСЦПВВНТЗ" представником за довіреністю [PERSON] було надіслано на поштову адресу ПРАТ СК "ПЗУ Україна" повідомлення про ДТП та заяви на виплату страхового відшкодування з усіма необхідними документами. Серед заявлених позивачем про відшкодування вимог, містились: 38400 грн. - страхового відшкодування заподіяної моральної шкоди та 115200 грн. - страхового відшкодування пов"язаного із втратою годувальника. 10.07.2020 року відповідач здійснив виплату страхового відшкодування у розмірі 38400 грн. Страхове відшкодування пов"язане із втратою годувальника позивачу сплачено не було. Згідност. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до вимог ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (ч. 2 ст. 77 ЦПК України). Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Частиною другою статті 78 ЦПК України передбачено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів (ч. 1 ст. 89 ЦПК України). Відповідно ст. 979 ЦК України, за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. Обгрунтовуючи позов, позивачі посилалися на наявність у них права на відшкодування, передбаченого ст. 1200 ЦК України, ст. 27 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Відповідно до п. 27.2 ст. 27 Закону страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) здійснює відшкодування шкоди, заподіяної смертю потерпілого, на умовах, встановлених статтею 1200 Цивільного кодексу України, кожній особі, яка має право на таке відшкодування, рівними частинами; загальний розмір страхового відшкодування (регламентної виплати) утриманцям одного померлого не може бути меншим, ніж 36 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законом на день настання страхового випадку. Відповідно до абз. 1 ч. 1 ст. 1200 ЦК України - у разі смерті потерпілого право на відшкодування шкоди мають непрацездатні особи, які були на його утриманні або мали на день його смерті право на одержання від нього утримання, а також дитина потерпілого, народжена після його смерті. Частиною 2 ст. 1200 ЦК України встановлено, що особам, визначеним у пунктах 1-5 частини першої цієї статті, шкода відшкодовується у розмірі середньомісячного заробітку (доходу) потерпілого з вирахуванням частки, яка припадала на нього самого та працездатних осіб, які перебували на його утриманні, але не мають права на відшкодування шкоди. До складу доходів потерпілого також включаються пенсія, суми, що належали йому за договором довічного утримання (догляду), та інші аналогічні виплати, які він одержував. Тобто, до кола осіб, які мають право на відшкодування шкоди, завданої смертю потерпілого, належать: а) непрацездатні особи, які були на утриманні померлого або мали на день його смерті право на одержання утримання; б) дитина потерпілого, народжена після його смерті. Згідно абзацу сімнадцятого статті 1 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» - непрацездатними вважаються особи, які досягли встановленого законом пенсійного віку, або особи з інвалідністю, у тому числі діти з інвалідністю, а також особи, які мають право на пенсію у зв`язку з втратою годувальника відповідно до закону. Згідно п.п. 35.1, 35.2 ст. 35 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, протягом 30 днів з дня подання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду подає страховику (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) заяву про страхове відшкодування, до якої, крім іншого, додаються документи, що підтверджують перебування на утриманні потерпілого, його доходи за попередній (до настання дорожньо-транспортної пригоди) календарний рік, розміри пенсій, надані утриманцям внаслідок втрати годувальника, - у разі вимоги заявника про відшкодування шкоди у зв`язку із смертю годувальника. Факт перебування особи на утриманні померлого має значення для відшкодування шкоди, якщо допомога, яка надавалася була для заявника постійним і основним джерелом засобів до існування. Одержання заявником заробітку, пенсії, стипендії, інших доходів не є підставою для відмови у встановленні факту перебування на утриманні, коли суд встановить, що основним і постійним джерелом засобів до існування була для заявника допомога з боку особи, яка надавала йому утримання. Суд вважає необґрунтованим твердження відповідача про те, [PERSON] немає право на отримання страхового відшкодування, пов"язаного із втратою годувальника. При цьому суд зазначає наступне. Згідно довідок, виданих селищним головою О.Г. Фаустовим та І.І. Котик № 8465 від 18.12.2017 року та № 151 від 14.01.2020 року, [PERSON] , 1961 року народження перебувала на утриманні свого сина [PERSON] , який помер [INFO] . Згідно ч. 1 ст. 202 СК України, повнолітні дочка, син зобов`язані утримувати батьків, які є непрацездатними і потребують матеріальної допомоги. Позивачем надано докази того, що за життя сина, вона перебувала на його утриманні, оскільки на цих підставах ГУПФ України в Херсонській області нараховує позивачу пенсію по втраті годувальника. Відповідно до вимог ч. 1, 2, 5 ст. 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого. Пунктом 27.5 ст. 27 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що відшкодування шкоди, пов`язаної із смертю потерпілого, може бути виплачено у вигляді одноразової виплати. Відповідно до правового висновку, викладеного у постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2018 роки у справі № 755/18006/15-ц, що має враховуватись судом згідно вимог ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин, у випадках, коли деліктні відносини поєднуються з відносинами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, боржником у деліктному зобов`язанні в межах суми страхового відшкодування виступає страховик завдавача шкоди. Цей страховик хоч і не завдав шкоди, але є зобов`язаним суб`єктом перед потерпілим, якому він виплачує страхове відшкодування замість завдавача шкоди. Головною особливістю відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, є те, що володілець небезпечного об`єкта зобов`язаний відшкодувати шкоду незалежно від його вини. Перед потерпілим несуть однаковий обов`язок відшкодувати завдану шкоду як винні, так і невинні володільці об`єктів, діяльність з якими є джерелом підвищеної небезпеки. Виходячи з розміру мінімальної заробітної плати у місячному розмірі станом на момент ДТП, що складав 3200 грн., суд стягує з відповідача у користь матері померлого [PERSON] - (3200 грн. х 36 м.з.п.) = 115200 грн. страхового відшкодування шкоди, завданої смертю годувальника, та у користь позивача. На підставі наведеного, відповідно до ст. 979, 1187, 1193, 1200, 1201 ЦК України, ст. 27 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»,

Outcome: approved