Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-08 00:00:00

У жовтні 2014 року позивач [PERSON] акціонерне товариство "Державний експортно-імпортний банк України" (АТ "Укрексімбанк") звернувся до Жовтневого районного суду м. Харкова з позовом до [PERSON], [PERSON] та [PERSON] про стягнення заборгованості. -23 липня 2015 року відповідачі [PERSON] та [PERSON] надали до суду зустрічну позовну заяву до Публічного акціонерного товариства « Державний експортно-імпортний банк України» в особі філії АТ «Укрексімбанк» в м. Харкові, третя особа [PERSON] про визнання поруки припиненою, яка судом була прийнята до сумісного розгляду з первісним позовом, та в якій позивачі просили визнати припиненою поруку: за Договором поруки №6807Р94 від 21 грудня 2007 року, укладеним між[PERSON]блічним акціонерним товариством «Державний експортно-імпортний банк України» собі філії АТ «Укрексімбанк» в м. Харкові та [PERSON]; за Договором поруки №6807Р95 від 21 грудня 2007 року, укладеним між блічним акціонерним товариством «Державний експортно-імпортний банк України» собі філії АТ «Укрексімбанк» в м. Харкові та [PERSON]; в частині виконання умов Кредитного договору № 6807С122 від 21 грудня 2007 року по поверненню тіла кредиту та кредитної заборгованості по нарахованим і несплаченим відсоткам та пені. Свої вимоги обґрунтовують тим, що відповідач, АТ «Державний експортно-імпортний банк України» в особі філії АТ «Укрексімбанк» в м. Харкові неодноразово звертався з листами про невиконання позичальником умов кредитного договору № 6807С122 від 21.12.2007 р. та вимагав від позивачів- Калініченко В.А. та [PERSON] достроково повернути всю суму кредиту, сплатити нараховані відсотки та пеню від 15.04.2010 р. лист №068-27/2027 та від 15.04.2010 р. №068-27/2026, а також і до самого Позичальника [PERSON] листом від 09.06.2010 р. №068-27/3179. У подальшому Відповідач звернувся до Жовтневого районного суду м.Харкова з позовом до [PERSON], [PERSON], [PERSON] про стягнення заборгованості закредитним договором № 6807С122 від 21.12.2007 р. у звязку з чим 26.07.2010 р. ухвалою Жовтневого районного суду м. Харкова у справі №2-4431/10 було відкрито провадження. Вказане провадження було обєднано в одне провадження з позовною заявою Публічного акціонерного товариства "Державний експортно-імпортний банк України" до [PERSON] про звернення примусового стягнення на предмет іпотеки яка знаходилась в провадженні Жовтневого районного суду м. Харкова про що також є вказівка безпосередньо і у тексті заочного рішення постановленого 02 червня 2014 р. у справі № 2-310/2011 за результатами розгляду зазначених вимог. Зазначеним рішенням часткового задоволено позовні вимоги АТ "Укрексімбанк" до відповідачів в частині звернення стягнення на предмет іпотеки - квартиру за адресою: [ADDRESS], в рахунок погашення заборгованості за Кредитним договором за період по 21.06.2010 включно, а саме: 36404,47 доларів США, у т.ч. 32574,47 доларів США - сума основного боргу за кредитом, 3830,05 доларів США - заборгованість за відсотками за кредитом та 3246,30 гривень - пеня. Як вбачається для забезпечення виконання позичальником зобов'язань, взятих на себе за кредитним договором від 21.12.2007 р. № 6807С122, між ВАТ "Державнийекспортно-імпортний банк України" правонаступником якого є [PERSON] акціонерне товариство "Державнийекспортно-імпортний банк України" та [PERSON] 21.12.2007 р. було укладено Договір поруки №6807Р94, атакож Договір поруки №6807Р95 між ВАТ "Державнийекспортно-імпортний банк України" та [PERSON]. Відповідно до умов укладених договорів кожний окремо з поручителів - [PERSON] та [PERSON] зобов'язався відповідати за своєчасне та повне виконання позичальником [PERSON] зобов'язань, які виникають з кредитного договору від 21.12.2007 р. № 6807С122. Вказані Договори поруки містять ідентичні умови, зокрема відповідно до п.п. 3.1.. 3.2. Поручитель зобовязується перед банком солідарно відповідати за своєчасне та товне виконання Позичальником основного зобовязання, а також відшкодовувати штрати, що будуть визначатися на момент фактичного задоволення, в т.ч. суму кредиту, йдсотків, пеню за несвоєчасне виконання зобовязань, відшкодування збитків, завданих іро строчкою виконання Основного зобовязання, інші понесені витрати внаслідок іевиконання або несвоєчасного виконання Основного зобовязання. У випадку невиконання Позичальником Основного зобовязання, передбаченого відповідними положеннями Кредитного договору, Банк має право вимогати виконання і,ього зобовязання у Поручителя та/або Позичальника, як солідарних боржників. У п.7.4. вказаних Договорів поруки передбачено, що Дія цього Договору припиняється після повного виконання Основного зобовязання. П. 2.1 Кредитного договору та Додатком №1 до нього за Графіком платежу роком виконання основного зобовязання (останній платіж) являється «20» грудня 2032 рік». Строком є певний період у часі зі спливом якого пов'язана дія чи подія, яка має юридичне значення. Строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами. Сама по собі умова договору про дію поруки до повного виконання позичальником зобов'язання перед кредитодавцем або до повного виконання поручителем взятих на себе зобов'язань не може розглядатися як установлення строку дії поруки, оскільки це не відповідає вимогам ст.252 ЦК України. Тому в цьому випадку підлягають застосуванню норми ч.4 ст.559 ЦК України про те, що порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя (такий висновок суду відповідає правовій позиції Верховного суду України, викладеній у постановах від 17.09.2014 року №6-53цс14 та №6-125цс14, і відповідно до ст.360-7 ЦПК України є обов'язковими для врахування). Зважаючи на викладене, позивачі за зустрічним позовом вважають, що положення п.7.4. договорів поруки не може вважатись установленням строку дії поруки. У разі неналежного виконання позичальником своїх зобов'язань за основним договором строк пред'явлення кредитором до поручителя вимоги про повернення риманих у кредит коштів повинен обчислюватися з моменту настання строку погашення зобов'язання згідно з такими умовами, тобто з моменту настання строку іконання зобов'язання або у зв'язку із застосуванням права на повернення кредиту достроково (такий висновок суду відповідає правовій позиції Верховного Суду України, викладеній у постановах від 29.01.2014 року №6-155цс13 та від 24.09.2014 року №6-106цс14, які відповідно до ст.360-7 ЦПК України є обов'язковими для врахування). У строк, встановлений у п. 2.5. Розділу V «Проценти» Кредитного договору № Ш7С122 від 21.12.2007 р., згідно Додатку №1 до Кредитного договору Графік ) погашення кредиту та у вказаних вимогах Банку які були адресовані як Позичальнику так і Поручителям, Позичальник [PERSON] не сплатив прострочену боргованість за кредитом, що підтверджується і вказаним рішенням суду та наданою випискою за кредитним рахунком позичальника. Таким чином, Відповідач АТ «Укрексімбанк» відповідно до положень ст.1050 ЦК України та п. 2.5. Кредитного договору та Додатку №1 до нього скористався правом на повернення кредиту достроково, чим змінив дату виконання основного зобов'язання з 20 грудня 2032 року визначеного умовами п. 2.1 Кредитного договору та за Графіком платежу (останній платіж) на 09.08.2010 року (протягом 10-ти календарних днів з дня гримання повідомлення (вимоги) про дострокове повернення кредиту). Про звернення із зазначеними вимогами АТ «Укрексімбанк» про дострокове повернення кредиту поручителі дізнались 30.07.2010 р. У матеріалах справи відсутні докази на підтвердження того, що банк звертався зокремо до поручителя [PERSON] та до поручителя [PERSON] з вимогами протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання, який був змінений ним відповідно до п. 2.5. кредитного договору та Додатку №1 до нього скористався правом на повернення кредиту достроково. Зазначають, що надане відповідачем зазначене заочне рішення Жовтневого районного суду від 02 червня 2014 р. у справі № 2-310/2011 не може бути доказом підтверджуючим той акт, що Відповідач - АТ «Укрексімбанк» звертався з вимогою до поручителів в розумінні ч. 4 ст. 559 ЦК України, тобто з вимогою яро примусове виконання штого ним зобов'язання за Кредитним договором в межах зазначеного строку. Таким чином, на думку відповідача, в силу ч. 4 статті 559 ЦК України, договори поруки, укладені між сторонами 21.12.2007 року припинили свою дію по закінченню строку, тому вони звернулися до суду із зазначеним зустрічним позовом. У судове засідання позивач за зустрічним позовом [PERSON] не зявилася, кореспонденція, направлена на її адресу, повернута до суду з відміткою «зі спливом строку зберігання», клопотання про слухання справи у її відсутність або про відкладення слухання справи до суду не надходило. Представник відповідача за зустрічним позовом Публічного акціонерного товариства «Державний експортно-імпортний банк України» в особі філії АТ «Укрексімбанк» в м. Харкові [PERSON], яка діє на підставі довіреності № 010-01/3139 від 15.05.2014 року у судове засідання зявилася, надала суду заяву з проханням слухати справу у її відсутність та відмовити у задоволенні зустрічного позову, виходячи з того, що заочне рішення Жовтневого районного суду м. Харкова від 01 грудня 2015 року набрало законної сили. Третя особа [PERSON] у судове засідання не зявився, кореспонденція, направлена на його адресу, повернута до суду з відміткою «зі спливом строку зберігання», клопотання про слухання справи у його відсутність або про відкладення слухання справи до суду не надходило. Суд, вивчивши матеріали справи, та докази, надані в їх обґрунтування, приходить до висновку про те, що зустрічні позовні вимоги є необґрунтованими, а тому зустрічний позов не підлягає задоволенню виходячи із наступного. Статтями 1, 2 ЦПК України передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд розглядає цивільні справи в межах заявлених позивачем вимог на підставі наданих сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, доказів (ч.1 ст.11 ЦПК України). Згідно зі ст.ст. 15, 16 ЦК України, ст. 3 ЦПК кожна особа має право на захист своїх порушених, невизнаних або оспорюваних цивільних прав, свобод чи інтересів, у тому числі й у судовому порядку. Відповідно ч.3 ст. 10 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх позовних вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Згідно ст. 12 ЦК України особа здійснює свої цивільні права вільно, на власний розсуд. Дослідивши та проаналізувавши докази, які містяться в матеріалах справи, суд встановив такі факти та відповідні їм правовідносини. Відповідно до ст. 57 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Статті 58 та 59 ЦПК України вказують на те, що докази повинні бути належними та допустимими. Заочним рішенням Жовтневого районного суду м. Харкова від 12 березня 2014 року, ухваленому по справі за вищезазначеним позовом, позовні вимоги Публічного акціонерного товариства «Державний експортно-імпортний банк України» в особі філії АТ «Укрексімбанк» задоволені у повному обсязі. З [PERSON], [PERSON], [PERSON] на користь Публічного акціонерного товариства ««Державний експортно-імпортний банк України» в особі філії АТ «Укрексімбанк»» стягнута заборгованість за кредитним договором № 6807С122 від 21.12.2007 року у загальній сумі 362 715,28 грн. та витрати за сплату судового збору у розмірі 3627,15грн. За заявою відповідачів 04 червня 2015 року ухвалою суду вказане заочне рішення було скасовано та призначено до розгляду в загальному порядку. 23 липня 2015 року відповідачі [PERSON] та [PERSON] надали до суду зустрічну позовну заяву до Публічного акціонерного товариства «Державний експортно-імпортний банк України» в особі філії АТ «Укрексімбанк» в м. Харкові, третя особа [PERSON] про визнання поруки припиненою, який судом був прийнятий до сумісного розгляду з первісним позовом. Ухвалою Жовтневого районного суду м. Харкова від 01 грудня 2015 року зустрічний позов [PERSON], [PERSON] до Публічного акціонерного товариства « Державний експортно-імпортний банк України» в особі філії АТ «Укрексімбанк» в м. Харкові, третя особа [PERSON] залишено без розгляду. Рішенням Жовтневого районного суду м. Харкова від 01 грудня 2015 року позов Публічного акціонерного товариства «Державний експортно-імпортний банк України» в особі філії АТ «Укрексімбанк» в м. Харкові до [PERSON], [PERSON], [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором задоволено частково. Стягнуто солідарно з [PERSON], [INFO], ІПН [NUMBER], місце реєстрації : [ADDRESS]; [PERSON],[INFO], ІПН [NUMBER], місце реєстрації : [ADDRESS]; [PERSON],[INFO], ІПН [NUMBER], [ADDRESS]; на користь Публічного акціонерного товариства «Державний експортно-імпортний банк України» в особі філії АТ «Укрексімбанк» в м. Харкові ( 651057 м. Харків, вул.Чернишевська, 11, код ЄДРПОУ 19362160, рах. № [NUMBER] в філії АТ « Укрексімбанк» в м. Харкові , МФО №351618) заборгованість за кредитним договором № 6807С122 від 21.12.2007 року, яка складається з наступного : 11\~217 (одинадцять тисяч двісті сімнадцять) дол. США, 33 цента заборгованість по сплаті відсотків за кредитом за період з жовтня 2011 року по 01.11.2014 року; 73\~065 (сімдесят три тисячі шістдесят пять ) грн.17 коп. заборгованість по сплаті пені за прострочення сплати основного боргу; 39\~776 (тридцять десять сімсот сімдесят шість) грн..73 коп. - заборгованість по сплаті пені за прострочені відсотки та судові витрати у сумі 2581( дві тисячі пятсот вісімдесят одна) грн..00 коп. по 860 (вісімсот шістдесят )грн.33 коп. с кожного. В решті позовних вимог відмовлено. Ухвалою судової колегії судової палати у цивільних справах апеляційного суду Харківської області від 10 березня 2016 року ухвала Жовтневого районного суду м. Харкова від 01 грудня 2015 року в частині залишення без розгляду зустрічного позову [PERSON] скасовано. В іншій частині ухвала суду залишена без змін. Ухвалою судової палати у цивільних справах апеляційного суду Харківської області від 24 червня 2016 року визнана неподаною та повернута [PERSON], [PERSON] апеляційна скарга на рішення Жовтневого районного суду м. Харкова від 01 грудня 2015 року по справі за позовом Публічного акціонерного товариства « Державний експортно-імпортний банк України» в особі філії АТ «Укрексімбанк» в м. Харкові до [PERSON], [PERSON], [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Відповідно до ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному обєктивному та безпосередньому досліджені наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Відповідно до с.10, ч. 1 ст. 60 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін; кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу. Згідно ч. 3 ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Таким чином, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також - достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, враховуючи те, що рішення Жовтневого районного суду м. Харкова від 01 грудня 2015 року набрало законної сили, суд дійшов до висновку про те, що у задоволенні зустрічного позову слід відмовити у повному обсязі. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed