Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-18 00:00:00

19.08.2021 року позивач звернулася в суд з даним позовом до відповідача, в якому просить визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис №46793, вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенко Є.М. про стягнення з неї на користь ТзОВ «Цикл Фінанс» заборгованості за кредитним договором №001-13561-311213 від 31.12.2013 року в загальній сумі 89271,15 грн. та повернути сплачений судовий збір, а також визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис №46794, вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенко Є.М. про стягнення з неї на користь ТзОВ «Цикл Фінанс» заборгованості за кредитним договором №006-13561-240114 від 24.01.2014 року в загальній сумі 27989,13 грн. та повернути сплачений судовий збір. В обгрунтування позовних вимог покликається на те, що у серпні 2021 року дізналася про відкриття щодо неї виконавчих проваджень. Дані виконавчі написи вважає незаконними, оскільки вчинені поза нотаріальним округом, в якому здійснював діяльність приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Остапенко Є.М., так як її зареєстроване місце проживання: [ADDRESS] , вона не має майна та відкритих рахунків в межах Київського міського нотаріального округу та в межах Київської області. Крім того, сума заборгованості, на яку вчинено оспорювані виконавчі написи не була безспірною, були відсутні необхідні документи для вчинення таких написів: оригінали кредитних договорів та документів, які підтверджують безспірність заборгованості позивача (доказів направлення боржнику повідомлення про наявність заборгованості). На дату вчинення оскаржуваних виконавчих написів не передбачалося вчинення виконавчих написів про стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних договорів, оскільки визнано незаконною і нечинною постанову КМУ №6623 від 26.11.2014 року «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів», зокрема в частині п.2 змін, що вносяться до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Вона не отримувала вимоги про усунення порушень, що є необхідною умовою для вчинення виконавчого напису. Нотаріус не повідомляв її про наявність заяви про вчинення виконавчих написів, а тому вона не могла жодним чином заперечувати проти незаконно нарахованих сум і відповідно нотаріус не мав вчиняти виконавчі написи, оскільки ним не була перевірена безспірність вимог кредитора. При зверненні відповідача про вчинення оскаржуваних написів не було надано первинних бухгалтерських документів, що свідчить про відсутність самих кредитних договорів. Позивач не користувалася коштами з кредитного ліміту, жодних претензій від банку не отримувала, однак виконавчий напис вчинено на заявах від 31.12.2013 року, в якій зазначено, що строк ліміту Кредитної лінії 364 дні, та заяві від 24.01.2014 року, в якій зазначено, що строк ліміту Кредитної лінії 364 календарних дні. Щодо простроченої заборгованості за сумою кредиту, по несплаченх відсотках за користуваня кредитом то вважає такі незаконними та необгрунтованими, оскільки не укладала кредитні договори. Доказів переходу прав грошової вимоги від ПАТ «Дельта Банк» до «ФК «Довіра та гарантія» та до ТОВ «Цикл Фінанс» по стягненню з неї заборгованості не було надано, а тому вона мала право не виконувати перед ТОВ «Цикл Фінанс» зобов`язання по сплаті спірної заборгованості. Вона не отримувала письмове повідомлення та договорів про відступлення права грошової вимоги, не була повідомлена про грошову вимогу щодо неї та не знала назви фактора (ТОВ «Цикл Фінанс»). На підставі наведеного просить позовні вимоги задовольнити. 25.08.2021 року відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження. Ухвалою суду від 01.09.2021 року вжито заходи забезпечення позову до набрання рішенням суду по справі законної сили та зупинено стягнення на підставі виконавчого напису, вчиненого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенко Є.М., виданим 20.05.2021 року, зареєстрованого в реєстрі за № 46793, про стягнення з [PERSON] , [INFO] , РНОКПП [NUMBER] , на користь ТОВ «Цикл Фінанс» заборгованості в розмірі 89221,15 грн. Позивач у судове засідання не з`явилася, подала заяву про розгляд спави у її відсутності та просила задоволити позовні вимоги. Відповідач у судове засідання не з`явився, не забезпечив явку свого представника, хоча був належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, про причини неявки суд не повідомив, відзиву на позовну заяву не надав. Треті особи - приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Остапенко Є.М. та приватний виконавець виконавчого округу Львівської області Білецький І.М. у судове засідання не з`явилися, хоча належним чином були повідомлені про час та місце розгляду справи, причини неявки не повідомили, пояснень на позов не подали. Відповідно до ч.2 ст.\~247\~ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Повно та всебічно з`ясувавши обставини справи, відповідно до норм матеріального права та з дотриманням норм процесуального права суд вважає, що позов слід задовольнити повністю з наступних підстав. Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка є частиною національного законодавства, кожна людина при визначенні її громадянських прав і обов`язків має право на справедливий судовий розгляд. Згідно з ч. 1 ст. 4, ч. 1 ст. 5 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів, а суд, здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. В силу положень ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Судом встановлено, що 19.05.2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенко Є.М. вчинено виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за №46793, про звернення стягнення з [PERSON] , яка є боржником за Кредитним договором №001-13561-311213 від 31.12.2013 року, укладеним із Первісним кредитором Публічним акціонерним товариством «Дельта Банк», право вимоги за яким було відступлено до нового кредитора - Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Довіра та гарантія», та в подальшому 12.04.2021 року право вимоги набув стягувач - Товариство з обмеженою відповідальністю «Цикл Фінанс», заборгованості за період з 28.05.2018 року по 15.10.2019 року, сума заборгованості, відповідно, становить 89221,15 грн., прострочена заборгованість за сумою кредиту становить 48471,15 грн., прострочена заборгованість по несплачених відсотках за користування кредитом становить 38500,00 грн., заборгованість по пені 2250,00 грн., 50,00 грн. стягнуто за вчинення цього виконавчого напису нотаріусом, загальна сума, яка підлягає стягненню з боржника на користь стягувача становить 89271,15 грн. Крім того 19.05.2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенко Є.М. вчинено ще один виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за №46794 про звернення стягнення з [PERSON] , яка є боржником за Кредитним договором №006-13561-240114 від 24.01.2014 року, укладеним із Первісним кредитором Публічним акціонерним товариством «Дельта Банк», право вимоги за яким було відступлено до нового кредитора - Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Довіра та гарантія», та в подальшому 12.04.2021 року право вимоги набув стягувач - Товариство з обмеженою відповідальністю «Цикл Фінанс», заборгованості за період з 28.05.2018 року по 15.10.2019 року, сума заборгованості, відповідно, становить 27939,13 грн., прострочена заборгованість за сумою кредиту становить 14758,80 грн., прострочена заборгованість по несплачених відсотках за користування кредитом становить 12055,33 грн., заборгованість по пені 1125,00 грн., 50,00 грн. стягнуто за вчинення цього виконавчого напису нотаріусом, загальна сума, яка підлягає стягненню з боржника на користь стягувача становить 27989,13 грн. На підставі оспорюваних виконавчих написів, приватним виконавцем виконавчого округу Львівської області Білецьким І.М. 27.07.2021 року відкрито відповідно два виконавчі провадження № 66273292 та 66273123. Відповідно до ст. 18 ЦК України, нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, Згідно з ст. 87 Закону України "Про нотаріат", для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Відповідно до ч.4 ст. 263 ЦПК України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Суд при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень статей 87, 88\~Закону України\~«Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні, чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. Законодавством не визначений виключний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості. Ці обставини встановлюються судом відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів. Такі правові висновки викладено у постанові Верховного Суду України від 05 липня 2017 року у справі № 6-887цс17 і від них Велика Палата Верховного Суду не відступала, на час розгляду справи. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 02 липня 2019 року у справі № 916/3006/17 (провадження № 12-278гс18) зроблено висновок, що «вирішуючи спір про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, суд не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень статей 87, 88\~Закону України\~«Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи сторін у повному обсязі й установити та зазначити в рішенні, чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість узагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. Інформація про наявність у суді іншого позову стягувача до боржника чи боржника до стягувача сама по собі не є доказом недотримання умови щодо безспірності заборгованості. Якщо порушення Порядку вчинення нотаріальних дій, допущені нотаріусом при вчиненні виконавчого напису, не свідчать про недотримання умов вчинення виконавчого напису, передбачених статтею 88 Закону України «Про нотаріат», та не призвели до порушення гарантованих законом прав боржника або стягувача, вони не можуть слугувати підставою для визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню». У пунктах 17, 18, 20 постанови Великої Палати Верховного Суду від 15 січня 2020 року у справі № 305/2082/14-ц (провадження № 14-557цс19) зазначено, що «Вчинюючи виконавчі написи, нотаріус відповідно до закону встановлює та офіційно визнає факт наявності певної безспірної заборгованості та викладає такий свій висновок у відповідному нотаріальному акті - документі (виконавчому написі), що одночасно є підставою для примусового виконання (пункт 3 частини першої статті 3 Закону України «Про виконавче провадження»). Нотаріус у межах реалізації наданих йому юрисдикційних повноважень не вирішує спорів про право, але в результаті розгляду нотаріальної справи та вчинення нотаріальної дії правова невизначеність все ж припиняється. Отже, здійснюючи повноваження у сфері безспірної юрисдикції, нотаріус має встановлювати наявність або відсутність певного юридичного складу, щоб покласти його у підставу нотаріального акта в межах вчинюваної ним відповідної нотаріальної дії. Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія (пункт 19 статті 34 Закону України «Про нотаріат»). При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником. При цьому безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету\~Міністрів України\~від 29\~червня 1999\~року №\~1172 (далі Перелік)». Згідно з підпунктом 1.1 пункту 1 глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість, або на правочинах, що передбачають звернення стягнення на майно на підставі виконавчих написів. Підпунктом 1.2 пункту 1 глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій вчинення нотаріальних дій перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, установлюється Кабінетом Міністрів України. Підпунктом 3.1 пункту 3 глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій передбачено, що нотаріус вчиняє виконавчі написи, зокрема якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172. Відповідно до пункту 2 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, у разі стягнення заборгованості за кредитними договорами, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями, для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості. Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14, залишеною без змін ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01 листопада 2017 року, постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 07 листопада 2016 року скасовано. Визнано незаконною та нечинною Постанову Кабінету Міністрів України № 662 від 26 листопада 2014 року «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів», в частині, у тому числі п. 2. Змін, що вносяться до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів: «Доповнити перелік після розділу "Стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими договорами» новим розділом такого змісту: «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин 2. Кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості. Постановою Великої Палати Верховного Суду від 20 червня 2018 року у справі № 826/20084/14 (провадження № 11-174ас18) відмовлено в задоволенні заяви Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «ПриватБанк» про перегляд ухвали Вищого адміністративного суду України від 01 листопада 2017 року. Верховний Суд у своїй постанові від 12 березня 2020 року у справі № 757/24703/18-ц (провадження № 61-12629св19) дійшов висновку, що оскільки серед документів, наданих банком нотаріусу для вчинення виконавчого напису, відсутній оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів), за яким стягнення заборгованості може провадитися у безспірному порядку, а надана нотаріусу анкета-заява позичальника не посвідчена нотаріально, отже не могла бути тим договором, за яким стягнення заборгованості могло бути проведено у безспірному порядку шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису, тому наявні підстави для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, у зв`язку з недотриманням умов вчинення виконавчого напису щодо подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника. Судове рішення про визнання протиправним (незаконним) та нечинним нормативно-правового акта чи окремих його положень має ті ж наслідки, що і визнання такого акта чи окремих його положень такими, що втратили чинність (скасовані) органом, уповноваженим приймати або скасовувати такий акт. Отже, нормативно-правовий акт втрачає чинність повністю або в окремій його частині з моменту набрання законної сили відповідним рішенням суду. Таким чином, постанова № 662, якою вносилися зміни до Переліку документів, що передбачали можливість вчинення нотаріусами виконавчих написів на кредитних договорах, не посвідчених нотаріально, яка набрала чинності 10 грудня 2014 року, втратила чинність (у частині) 22 лютого 2017 року з набранням законної сили постановою Київського апеляційного адміністративного суду від у справі № 826/20084/14. Подібні правові висновки викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 21 вересня 2021 року у справі № 910/10374/17 (провадження № 12-5гс21). Оскаржені виконавчі написи вчинені приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенко Є.М. 19.05.2021 року, тобто після набрання законної сили постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14. Вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно із відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого. Суду не представлено доказів на підтвердження того, що відповідачем для одержання виконавчих написів було додано нотаріусу документи, за якими стягнення може провадитися у безспірному порядку, а саме оригінал кредитного договору, а також засвідчену стягувачем виписку з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості. Таким чином, стягнення заборгованості не могло бути проведено у безспірному порядку шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису, згідно із діючою на той час редакцією Постанови Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172. Згідно із ч. 1 та ч. 3 статті 1054\~ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, установлених договором, а позичальник - повернути кредит та сплатити відсотки. Особливості регулювання відносин за договором про надання споживчого кредиту встановлені законом. Оскільки споживач є вразливою стороною договірних відносин, законодавець визначився з посиленим захистом споживачів шляхом прийняття Закону України\~«Про захист\~прав споживачів» та Закону України «Про споживче кредитування», який набрав чинності 10 червня 2017 року. За положеннями абзацу третього частини четвертої статті 11\~Закону України\~«Про захист\~прав споживачів» кредитодавцю забороняється встановлювати в договорі про надання споживчого кредиту будь-які збори, відсотки, комісії, платежі тощо за дії, які не є послугою у визначенні цього Закону. Умова договору про надання споживчого кредиту, яка передбачає здійснення будь-яких платежів за дії, які не є послугою у визначенні цього Закону, є нікчемною. Згідно із цим Законом послуга - це діяльність виконавця з надання (передачі) споживачеві певного визначеного договором матеріального чи нематеріального блага, що здійснюється за індивідуальним замовленням споживача для задоволення його особистих потреб; споживчий кредит - це кошти, що надаються кредитодавцем (банком або іншою фінансовою установою) споживачеві на придбання продукції (пункти 17 і 23 статті 1). Отже, послугою з надання споживчого кредиту є діяльність банку або іншої фінансової установи з передачі споживачу коштів на придбання продукції для його особистих потреб, а тому встановлення кредитором будь-яких зборів, відсотків, комісій, платежів за інші дії, ніж надання коштів на придбання продукції, є незаконним, а такі умови споживчого кредиту є нікчемними і не потребують визнання недійсними. Відповідачем не надано до суду доказів, що укладені між позивачем та ПАТ «Дельта Банк» кредитні договори, за якими вчинено оспорювані виконавчі написи, були посвідчені нотаріально, як і не надано доказів, укладення кредитних договорів як таких. Як зазначила позивач, кредитних договорів вона не укладала, а лише підписувала заяви з ПАТ «Дельта Банк». Жодних доказів відповідач суду не надав. Таким чином, в ході судового розгляду справи встановлено недотриманням умов, необхідних для вчинення виконавчого напису нотаріусом, а тому стягнення заборгованості не могло бути проведено у безспірному порядку шляхом вчинення нотаріусом оспорюваних виконавчих написів, згідно із діючою на той час редакцією Постанови Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172. Разом з тим, суд не бере до уваги покликання позивача на норму ст. 13-1 Закону України «Про нотаріат», згідно якої «нотаріус не вправі здійснювати нотаріальну діяльність за межами свого нотаріального округу, за винятком заміщення інших нотаріусів у випадках, передбачених цим Законом, за зверненням спадкоємця для завершення спадкування у іншому територіальному окрузі, у випадках, якщо спадкова справа була зареєстрована у Спадковому реєстрі до початку тимчасової окупації Автономної Республіки Крим та м. Севастополь, але не закінчена», оскільки така набрала чинності 21.11.2021 року, тобто після вчинення оскаржуваних виконавчих написів. Згідно з ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позивач при зверненні до суду сплатила судовий збір в сумі 1816,00 грн. за дві вимоги немайнового характеру та в сумі 454,00 грн. за подання заяви про забезпечення позову, а тому враховуючи, що позов підлягає задоволенню у повному обсязі з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сума сплаченого судового збору у розмірі 2270,00 грн.

Outcome: approved