Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-22 00:00:00

14 листопада 2016 року [PERSON] звернувся до Слов'янського міськрайонного суду Донецької області із позовною заявою до Словянської міської ради Донецької області про визнання права власності в порядку спадкування на земельну ділянку. В обґрунтування своїх вимог, зазначив, що [INFO] померла його мати [PERSON]. Після її смерті залишилася спадщина, в склад якої входить житловий будинок з господарськими та побутовими спорудами і земельна ділянка площею 0,0539 га цільовим призначенням для будівництва і обслуговування житлового будинку , господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) кадастровий номер [NUMBER], що розташовані по [ADDRESS]. Зазначає, що 08 грудня 2015 року приватний нотаріус Словянського міського нотаріального округу Донецької області видала йому свідоцтво про право на спадщину за заповітом на житловий будинок № 35 і на ? частку земельної ділянки, що розташовані по [ADDRESS], а 10 грудня 2015 року винесла постанову про відмову у вчиненні нотаріальних дій, якою відмовила йому у видачі Свідоцтва про право на спадщину по заповіту після померлої на ? частку земельної ділянки, розташованої по [ADDRESS], мотивуючи тим, що ця ? частка земельної ділянки зареєстрована на ім'я померлого [INFO] батька [PERSON], спадщину після якого в установлений строк і в установленому порядку [PERSON] прийняла, про що їй 17 травня 2007 року було видано свідоцтво про право на спадщину за законом і нотаріусом внесено запис в Державний акт на право приватної власності на землю серія [NUMBER] від 27 лютого 2001 року, але за життя його мати не перереєструвала цю ? частку земельної ділянки на своє ім'я і рекомендувала звернутися до суду із заявою про визнання права власності в порядку спадкування на цю земельну ділянку. Просив визначити за ним в порядку спадкування за заповітом право власності: на ? частку земельної ділянки, місце розташування якої [ADDRESS], площею 0,0539 га цільовим призначенням для будівництва і обслуговування житлового будинку , господарських будівель і споруд, кадастровий номер [NUMBER], право власності на яку належало на підставі Державного Акту на право власності на земельну ділянку серія [NUMBER] виданого на ім'я [PERSON] та [PERSON] зареєстрованого в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю за № [NUMBER] від 27 лютого 2001 року. Позивач [PERSON]., будучи належним чином повідомленим про дату та час розгляду справи, до судового засідання не з'явився, надав суду заяву з проханням розгляд справи проводити за його відсутності, за участю його представника адвоката Винник З.Г. Представник позивача Винник З.Г. в судовому засіданні надала пояснення які є аналогічно викладеними в позовній заяві. Просила позов задовольнити в повному обсязі. Представник відповідача Словянської міської ради, будучи належним чином повідомленим про дату та час розгляду справи, до судового засідання не з'явився, на адресу суду надано заяву з проханням розгляд справи проводити без участі представника Ради, рішення винести на розсуд суду з урахуванням наявних у справі матеріалів.(а.с. 54) Суд, розглянувши подані документи та матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню з огляду на їх законність та обґрунтованість. Так, у судовому засіданні встановлено, що [PERSON], [INFO] та [PERSON], 946 року народження перебували у зареєстрованому шлюбі з 07 серпня 1966 року, про що свідчить свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] (а.с. 45) Позивач [PERSON] доводився сином [PERSON] та [PERSON] , про що свідчить свідоцтво про народження позивача, серії [NUMBER]. [INFO] [PERSON]. - помер, про що свідчить свідоцтво про смерть серії: [NUMBER] (а.с. 6). Після його смерті відкрилась спадщина на нерухоме майно, зокрема на ? частки житлового будинку з відповідними господарськими та побутовими будовами та спорудами [ADDRESS], належного [PERSON] на підставі Договору дарування, посвідченого Першою слов'янською державною нотаріальною конторою 16.07.1981 року, за реєстровим № С- 3926, зареєстрованого в Словянському БТІ 20 липня 1981 року за реєстровим номером 11695/33, реєстраційний номер в реєстрі прав власності на нерухоме майно 18315318, а також на ? частки земельної ділянки, розташованої на [ADDRESS] загальною площею 0,0539 га, переданої для обслуговування житлового будинку і господарських будівель, належної [PERSON] на підставі Державного акту на право приватної власності на землю серії [NUMBER], виданого Словянською міською радою 27 лютого 2001 року, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № [NUMBER]. (а.с. 16) Наведене стверджується також наданими на запит суду матеріалами спадкової справи № 1236/2006 заведеної [INFO] до майна [PERSON], який помер [INFO], та зареєстрованої у реєстрі за №1-П-887. Згідно із відомостями спадкової справи, після смерті [PERSON], спадщину на вищевказане майно прийняла його дружина [PERSON] В спадковій справі міститься заява [PERSON], [INFO] сина подружжя [PERSON], який відмовляється від належної йому частки спадкового майна, яке залишилося після смерті його батька - [PERSON] на користь дружини померлого [PERSON] А також заява [PERSON] , [INFO] сина, подружжя [PERSON], який відмовляється від належної йому частки спадкового майна, яке залишилося після смерті його батька - [PERSON] на користь дружини померлого [PERSON] ( а.с.31-52) [INFO] померла мати позивача [PERSON], про що свідчить свідоцтво про смерть Серії [NUMBER] (а.с. 5) Із свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 08 грудня 2015 року, зареєстрованого в реєстрі за № -3055, вбачається, що приватним нотаріусом Словянського міського нотаріального округу Донецької області, посвідчено, що на підставі заповіту, посвідченого 17 травня 2007 року Першою Словянською державною нотаріальною конторою Донецької області за реєстровим № 2-1993, спадкоємцем зазначеного в заповіті майна [PERSON], [INFO], яка померла [INFO], є її син - [PERSON], [INFO], спадщина на яку видане вказане свідоцтво, складається із житлового будинку з господарськими та побутовими будовами та спорудами [ADDRESS], належного [PERSON] на підставі договору дарування, посвідченого Першою Словянською державною нотаріальною конторою 16 липня 1981 року за реєстровим № С - 3926, зареєстрованого в Словянському бюро технічної інвентаризації 20 липня 1981 року, записано в реєстрову книгу за № 11695/33; свідоцтва про право на спадщину, виданого Першою слов'янською державною нотаріальною конторою Донецької області 17 травня 2007 року за реєстровим № 2-2002, зареєстрованого в КП «Бюро технічної інвентаризації» м. Слов'янська 01 червня 2007 року, номер запису: 11695 в книзі: 69а-150 . У вказаному Свідоцтві також зазначено, що на приватизованій земельній ділянці знаходиться один житловий будинок, позначений в плані літерою А-1, житловою площею - 37,7 кв. м., загальною площею - 59,4 кв. м. та наступні споруди: сарай- Б; сарай-В;колодязь-№ 1; огорожа-№2-3(а.с. 7,8,9) З свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 08 грудня 2015 року зареєстрованого в реєстрі за № -3055 вбачається, що приватним нотаріусом Словянського міського нотаріального округу Донецької області, посвідчено, що на підставі заповіту , посвідченого 17 травня 2007 року Першою слов'янською державною нотаріальною конторою Донецької області за реєстровим № 2-1993, спадкоємцем зазначеного в заповіті майна [PERSON], [INFO], яка померла [INFO], є її син - [PERSON], [INFO], спадщина на яку видане вказане свідоцтво , складається з ? частки земельної ділянки, розташованої по [ADDRESS], розміром 0,05396 10 грудня 2015 року до приватного нотаріуса Словянського міського нотаріального округу Орлової Л.О. звернулася [PERSON], яка діє за довіреністю від імені [PERSON] із заявою про видачу її довірителю свідоцтва про право на спадщину за заповітом на ? частку земельної ділянки [ADDRESS] Постановою приватного нотаріуса Словянського міського нотаріального округу Донецької області Орловою Л.О. було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на ? частку земельної ділянки розташованої по [ADDRESS], оскільки в наданих документах відсутній документ на вказану земельну ділянку перереєстровано на ім'я [PERSON]. Наведене стверджується також наданими на запит суду матеріалами спадкової справи №31 заведеної 17 березня 2015 року до майна [PERSON] яка померла [INFO], та зареєстрованої у реєстрі за № 57230612. Згідно із відомостями спадкової справи, інших спадкоємців після смерті [PERSON] не має. Частина 1 ст. 55 Конституції України передбачає, що права і свободи людини і громадянина захищаються судом, містить загальну норму, яка означає право кожного звернутися до суду, якщо його права чи свободи порушені чи порушуються, створені чи створюються перешкоди для їх реалізації чи мають місце інші обмеження прав і свобод. Згідно із ч. 1 ст. 64 Основного Закону, конституційні права і свободи людини і громадянина не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України. Згідно із п. 1 ч. 2 ст. 16 ЦК України, одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є визнання права. Статтею 15 ЦК України передбачено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа також має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного судочинства. Згідно п. 1 ч. 2 ст. 16 ЦПК України, визнання права є одним із способів захисту цивільних прав та інтересів. Відповідно ч. 4 ст. 25 ЦК України, цивільна правоздатність фізичної особи припиняється у момент її смерті у зв'язку з чим, на даний час, неможливо оформити право власності на спірний житловий будинок належний померлій, що дало б можливість позивачам отримати в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину після смерті спадкодавця. За роз'ясненнями, викладеними у п.3.1 Листа ВССУ від 16 травня 2013 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» видно: Право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (ст. 392 ЦК). При вирішенні спорів щодо спадкування права власності на нерухоме майно судам слід звертати увагу на зміну редакції ч. 4 ст. 331 і ч. 4 ст. 334 ЦК та інших норм цивільного законодавства і застосовувати редакцію закону, яка діяла на час виникнення права у самого спадкодавця та на час відкриття спадщини. Позивачем у зазначених спорах у порядку правонаступництва може виступати спадкоємець, який прийняв спадщину відповідно до вимог статей 1268 - 1270 ЦК. За змістом ст. 392 ЦК належним відповідачем є особа - учасник цивільних правовідносин, яка не визнає або оспорює право власності спадкоємця на спадкове майно, зокрема, житловий будинок, земельну ділянку. При вирішенні спору про визнання права власності на спадкове майно потрібно розмежовувати час і підстави виникнення права власності у спадкодавця, які кваліфікуються відповідно до законодавства України чинного на час виникнення права власності та підстави спадкування зазначеного майна, що визначаються на час відкриття спадщини та згідно із п. 5 Прикінцевих та перехідних положень ЦК. Статтею 1218 ЦК встановлено, що до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Умовою для переходу в порядку спадкування права власності на об'єкти нерухомості, є набуття спадкодавцем зазначеного права у встановленому законодавством України порядку. Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку, в тому числі й у випадку визначення судом за позовом спадкоємця додаткового строку для прийняття спадщини. Згідно із роз'ясненнями Постанови Пленуму ВССУ від 07 лютого 2014 року "Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав", вирішуючи питання про правомірність набуття права власності, суд має враховувати, що воно набувається на підставах, які не заборонені законом, зокрема на підставі правочинів. При цьому діє презумпція правомірності набуття права власності на певне майно, яка означає, що право власності на конкретне майно вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом (стаття 328 ЦК). Суди повинні мати на увазі, що законом може бути встановлений інший момент (підстава) набуття права власності. Зокрема, незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини (частина п'ята статті 1268 ЦК), проте право власності на нерухоме майно у разі прийняття спадщини виникає у спадкоємця з моменту державної реєстрації речового права на нерухоме майно (стаття 19 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»). При цьому, згідно із роз'ясненнями, викладеними у п.6 Постанови Пленуму ВССУ № 5 від 07 лютого 2014 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав», суди повинні мати на увазі, що законом може бути встановлений інший момент (підстава) набуття права власності. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини (частина п'ята статті 1268 ЦК), проте право власності на нерухоме майно у разі прийняття спадщини виникає у спадкоємця з моменту державної реєстрації речового права на нерухоме майно (стаття 19 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень"). Разом із тим суди повинні розмежовувати право на спадщину як майнове право (об'єкт спадкування) та виникнення права власності на спадкове майно як на об'єкт нерухомого майна. При цьому, наприклад, спадкоємець має право звернутися із заявою про державну реєстрацію переходу права власності до органу, що здійснює державну реєстрацію прав на нерухоме майно, після прийняття спадщини в порядку, передбаченому законом. Якщо право власності спадкодавця не було зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, правовстановлюючими є документи, що підтверджують підставу для переходу права власності в порядку правонаступництва, а також документи спадкодавця, що підтверджують виникнення у нього права власності на нерухоме майно (стаття 19 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень"). Для спадкоємця, що прийняв спадщину, виникають як майнові права, так і обов'язки. До майнових прав належить, зокрема, право власності. Відповідно норм ч.5 ст. 1268 ЦК України, незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини та згідно із ч.3 ст. 1296 ЦК відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє права на спадщину. Відповідно ч. 1 п. 11 ст. 346 ЦК України право власності припиняється у разі смерті власника та ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Статтею 1297 ЦК України встановлено обов'язок спадкоємця звернутися за свідоцтвом про право на спадщину на нерухоме майно. Проте нормами цієї статті, так само як й іншими нормами цивільного права, не визначено правових наслідків недотримання такого обов'язку у виді втрати права на спадщину. Виникнення у спадкоємця права на спадщину, яке пов'язується з її прийняттям, як майнового права зумовлює входження права на неї до складу спадщини після смерті спадкоємця, який не одержав свідоцтва про право на спадщину (статті 1296, 1297 ЦК). Наведена позиція викладена у листі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 24 - 753/0/4-14 від 16 травня 2013 року. Як встановлено у судовому засіданні і видно із матеріалів справи, спадкодавець [PERSON] прийняла спадщину після смерті [PERSON]., як особа, яка мала право на обов'язкову частку у спадщині, однак право на спадщину не оформила, та право власності на спадщину не зареєструвала. Позивач - як спадкоємець першої черги за законом, який прийняв спадщину після смерті [PERSON], позбавлений можливості оформити належне йому право власності на 1/2 частку земельної ділянки спадкування за заповітом після смерті своєї матері відповідно вимог закону з тих підстав, що реєстрація права власності на вказану частку за спадкодавцем [PERSON] відсутня, а остання померла. Судом також встановлено, що інших спадкоємців, які б претендували на спірну частку квартири немає. З огляду на викладене, аналізуючи норми законодавства та враховуючи роз'яснення ВССУ, суд приходить до висновку, що спірна ? частка земельної ділянки за життя належала [PERSON] як спадкоємиці після смерті [PERSON] отже увійшла до складу спадщини після її смерті. Позивач є єдиним спадкоємцем після смерті [PERSON] , який прийняв спадщину. За таких обставин, суд приходить до висновку, що позов є обґрунтованим та підлягає задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved