Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-26 00:00:00

Позивач - ТОВ «УЮТ-2011» звернувся до суду з вищезазначеним позовом та просить стягнути з відповідача [PERSON] заборгованість за житлово-комунальні послуги (утримання будинку та прибудинкової території) за період з 01.02.2014 по 01.12.2017 в розмірі 6803,96 грн., суму інфляційних збитків в розмірі 1881,64 грн., 3 % річних в розмірі 325,66 грн., а також витрати по сплаті судового збору у розмірі 1600,00 грн. В обгрунтування заявлених вимог позивач зазначив, що ТОВ «УЮТ-2011» з 01 лютого 2014 року розпочало виконання функцій управителя багатоквартирними будинками Інгулецького району міста Кривого Рогу, в тому числі й будинку № 12 по вул. Недєліна, на підставі договору з Управління благоустрою та житлової політики виконкому Криворізької міської ради. Позивач надає відповідачу послуги в порядку Закону України «Про житлово-комунальні послуги», Наказу Державного комітету України з питань житлово-комунального господарства № 150 від 10.08.2004 «Про затвердження Примірного переліку послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій та послуг з ремонту приміщень, будинків, споруд»; Наказу Державного комітету України з питань житлово-комунального господарства № 76 від 17.05.2005 «Про затвердження Правил утримання жилих будинків та прибудинкових територій». Оскілки спільним майном багатоквартирного будинку є приміщення загального користування, отже усі власники квартир та нежитлових приміщень у багатоквартирному будинку є співвласниками спільного майна багатоквартирного будинку, та повинні оплачувати послуги, що отримують, відповідно до ст.20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги». За період з 01.02.2014 по 01.12.2017 позивач надав відповідачу послуги на суму 6803,96 грн. Як зазначив позивач, в порушення вищезазначених норм, відповідач не виконав своїх обов'язків, щодо сплати вартості житлово-комунальних послуг та допустив заборгованість перед позивачем у розмірі 6803,96 грн. Крім того, відповідно до положень ст.625 ЦК України відповідачу було нараховано інфляційні витрати за весь час прострочення, тобто за період з 01.02.2014 по 01.12.2017 в розмірі 1881,64 грн., та три проценти річних від простроченої суми, що за той же період становить 325,66 грн. Через наявність заборгованості ТОВ «УЮТ-2011» звертався до Інгулецького районного суду м. Кривого Рогу із заявою про видачу судового наказу, але судовий наказ №213/111/17 від 24.02.2017 було скасовано ухвалою суду від 15.05.2017, тому позивач звернувся до суду з даною позовною заявою. Відповідач [PERSON] надала відзив на позовну заяву, в якому зазначила, що заперечує проти позовних вимог, оскільки вона не є споживачем наданих ТОВ «УЮТ-2011» послуг. Приміщення за адресою: м. Кривий Ріг, вул. Недєліна буд. 12, прим № 1, з 01.03.2012 р. і по теперішній час вона, як фізична особа - підприємець, здає в оренду Товариству з обмеженою відповідальністю «ДІКСІ» (ЄДРПОУ 21 883452) на підставі договорів оренди № 01-04/10 від 01.03.2012 р.. № 4/3 від 01.03.2015 р. та № від 01.03.2018 р. В зазначеному приміщенні ТОВ «ДІКСІ» здійснює господарську діяльність з роздрібного продажу лікарських засобів. ТОВ «ДІКСІ» є орендарем вказаного приміщення. Балансоутримувачем будинку, в якому знаходиться орендоване приміщення, є Управління благоустрою та житлової політики виконкому Криворізької міської ради. Згідно ч. 2 ст. 29 Закону № 1875-ІУ у разі якщо балансоутримувач не є виконавцем, він укладає договори на надання житлово-комунальних послуг (крім послуг з централізованого опалення, послуг з централізованого постачання холодної води, послуг з централізованого постачання гарячої води, послуг з водовідведення (з використанням внутрішньобудинкових систем) з іншим виконавцем. Виконання послуг з утримання будинку та прибудинкової території балансоутримувач передав ТОВ «УЮТ-2011» на підставі Договору про надання послуг з управління будинком, спорудою або групою будинків і споруд у Інгулецькому районі від 18.11.2013 р. (цей договір є у Позивача, він посилається на цей договір у своєму позові). Отже, виходячи зі змісту ст. 29 Закону № 1875-ІУ договір про надання послуг з утримання будинку та прибудинкової території повинен бути укладений між ТОВ «ДІКСІ» та ТОВ «УЮТ- 2011». Згідно п. 5 ч. 3 ст. 20 Закону № 1875-ІУ споживач зобов'язаний оплачувати житлово- комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. ТОВ «ДІКСІ» як споживач житлово-комунальних послуг уклало з ТОВ «УЮТ-2011» Договір про надання послуг з утримання будинків, споруд та прибудинкової території № 2702/2-14/3 від 27.02.2014 р. ТОВ «ДІКСІ» в повному обсязі оплатило заборгованість перед ТОВ «УЮТ-2011» за послуги з утримання будинку та прибудинкової території за період з 2015 по 2017 р.р. по нежитловому приміщенню за адресою м. Кривий Ріг, вул. Недєліна, 6.12, прим. 1 - всього в сумі 5 695,22 грн. Також, відповідачем зазначено, що на стягнення заборгованості за 2014 рік сплив строк позовної давності /а.с27-67/. Представник позивача [PERSON]А надала відповідь (заперечення) на відзив в якому зазначила наступне: свою діяльність у якості управителя багатоквартирних будинків Інгулецького району ТОВ УЮТ-2011"та Управлінням благоустрою та житлової політики виконавчого комітету Криворізької міської ради 18.11.2013 р. Договору про надання послуг з управління будинком, спорудою або групою будинків і споруд у Інгулецькому районі. ТОВ "УЮТ-2011" за період з 01.02.2014 р. по 01.12.2017 р. за адресою вул. Недєліна, 12/1 надавало послуги з утримання будинку і прибудинкової території своєчасно, безперебійно та належної якості. Дані послуги надавались всьому житловому будинку, всі власники несуть солідарну участь в оплаті за дані послуги. Крім того, зазначено, що розпочинаючи надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій ТОВ "УЮТ-2011" здійснювало розміщення проекту Типового договору про надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій на офіційному веб-сайті органу місцевого самоврядування в мережі Інтернет, яким є Криворізький ресурсний цент, а також надсилало ТОВ "ДІКСІ" поштою договір від 27.02.2014 року, однак підписаний договір був надісланий на адресу підприємства 13.02.2018 р. Статтями 319 та 322 ЦК України встановлено, що власність зобов'язує, власник зобов'язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідач, як співвласник на праві спільної сумісної власності спільного майна багатоквартирного будинку, зобов'язаний здійснювати оплату за послуги з утримання будинку та прибудинкової території. Відповідно до ч. 1 ст. 19 ЗУ "Про житлово-комунальні послуги" передбачає, що учасники договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах Крім того, у відповідності Постанови Верховного суду України від 30.10.2013 р. по справі 6-59цс13 законодавством передбачений двосторонній обов'язок, щодо укладання договору про надання житлово-комунальних послуг, у зв'язку з чим у разі відмови на оплату таких послуг споживачем з посиланням на відсутність укладеного договору, оскільки споживачі зобов'язані оплатити житлово-комунальні послуг, якщо вони фактично користувалися ними. Таким чином, сама по собі відсутність письмового договору між сторонами не може бути підставою для відмови в задоволенні вимог про стягнення заборгованості за спожиті житлово-комунальні послуги. Також, зазначено, що ТОВ "УЮТ-2011" звертався до відповідача через Інгулецький районний суд м. Кривого Рогу, із заявою про видачу судового наказу, с/н було видано 26.09.2016. Але 09.12.2016 р. на підставі заяви відповідача, судом винесена ухвала про скасування даного судового наказу від 26.09.2018 /а.с. 78-87/ Тобто, відповідно до роз'яснення Вищого спеціалізованого суду щодо розгляду цивільних та кримінальних справ при розгляді справи № 6-18668св15 видача судового наказу перериває сплив строку позовної давності, якщо судовий наказ виданий в її межах / а.с. 78-86/ Представник позивача в судовому засіданні зазначила, що станом на 04.04.2018 року сплачена заборгованість за 2015, 2016, 2017 рік. На підставі вищевикладеного представник позивача просить відповідача сплатити заборгованість на житлово-комунальні послуги у 2014 році у сумі 1311,59 грн. та інфляційні збитки в сумі 1881,64 грн., 3 % річних в сумі 325,66 грн. Представник Відповідача позовні вимоги не визнала, обгрунтовуючи свої заперечення тим, що відповідач не користується послугами Позивача належним чином, оскільки позивач передала приміщення 1 за адресою вул. Недєліна, б 12 в користування Товариству з обмеженою відповідальністю «ДІКСІ» на підставі договорів оренди № 01-04/10 від 01.03.2012 р.. № 4/3 від 01.03.2015 р. та № від 01.03.2018 р. Просить в задоволенні позовних вимог відмовити. Вислухавши представників сторін, дослідивши письмові докази, суд вважає встановленими такі обставини та відповідні їм правовідносини. В судовому засіданні встановлено, що позивачем ТОВ «УЮТ-2011» надаються послуги з утримання будинку, в якому знаходиться належне відповідачу приміщення, за адресою: м. Кривий Ріг, вул. Недєліна, 12, та прибудинкової території. Відповідач є власником приміщення № 1 в зазначеному будинку, що підтверджується Витягом про державну реєстрацію прав на нерухоме майно /а.с. 30/, користується послугами відповідача. Згідно з договором оренди від 01.03.2012 року [PERSON] передала приміщення за вищезазначеною адресою в оренду ТОВ "ДІКСІ" /а.с. 34-39/. Згідно договору № 2702/2-14/3 від 27.02.2014 р. укладеного між ТОВ «УЮТ-2011» та ТОВ «ДІКСІ», останні зобов'язуються відшкодовувати витрати по утриманню нежитлового приміщення, однак даний договір зі сторони ТОВ «ДІКСІ» було підписано та відправлено ТОВ «УЮТ-2011» лише 17.01.2018 року. Даний факт не заперечувався представниками сторін в судовому засіданні. Внаслідок недобросовісного виконання зобовязань за договором у Відповідача виникла заборгованість у розмірі 6803,96 грн. Відповідно до положень ст.625 ЦК України споживачу нараховано інфляційні витрати за час прострочення зобовязань у розмірі 1881,64 грн., а також три проценти річних від простроченої суми в розмірі 325,66 грн., про що надано відповідний розрахунок, з яким суд погодився /а.с. 7/. Розмір нарахованого індексу інфляції та трьох процентів річних також підтверджено Позивачем наданими суду розрахунками /а.с.7/. Водночас встановлено, що користування ТОВ "ДІКСІ" як орендарем, послугами, що надає позивач, підтверджується сплатою орендарем комунальних послуг за період з 2015-2017 рік включно /а.с. 52-54/ та актами здачі - прийняття виконаних робіт та актами звірення взаємних розрахунків 2015-2016 роки /а.с. 55-61/, тобто відповідачем доведено, що заборгованість за період 2015-2017 роки погашена, а отже спір відсутній в цій частині позову. З огляду на те, що зазначений договір № 2702/2-14/3 від 27.02.2014 р. укладений між ТОВ «УЮТ-2011» та ТОВ «ДІКСІ», було фактично укладено 17.01.2018 року, суд вважає, що заборгованість за житлово-комунальні послуги за 2014 рік підлягає стягненню з власника приміщення - [PERSON] Розглядаючи клопотання відповідача про застосування до вимоги за 2014 рік строків позовної давності, суд керується наступним. Відповідно до положень ст.258 ЦК України позовна давність в один рік застосовується, зокрема, до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені). Згідно ч.3 ст.267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Відповідач у відзиву зазначила, що просить суд застосувати до вимог про стягнення заборгованості за 2014 рік позовну давність /звор. а.с.28/ та підтримала в судовому засіданні. Відповідно до ст.261 ЦК України початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у заінтересованої сторони права на позов. Перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Перебіг позовної давності за вимогами кредитора, які випливають з порушення боржником умов договору. Водночас нормами ст. 264 ЦК України передбачено переривання перебігу позовної давності. Так, згідно з частиною 2 цієї статті, позовна давність переривається у разі пред'явлення особою позову до одного із кількох боржників, а також якщо предметом позову є лише частина вимоги, право на яку має позивач. З матеріалів справи вбачається, що позивач дійсно у лютому 2017 року звертався до суду з заявою про видачу судового наказу, яка була розглянута 24.02.2017 року, та видано судовий наказ про стягнення з [PERSON] заборгованість за житло-комунальні послуги, також встановлено, що судовий наказ від 24.02.2017 було скасовано ухвалою суду від 15.05.2017. Таким чином, суд вважає, що строк позовної давності перервано, а отже його перебіг починається з лютого 2017 року - дня звернення постачальника послуг до суду з заявою про видачу судового наказу. Таким чином, строк звернення позивача з даним позовом до суду не пропущено. За приписами ч.2 ст. 382 ЦК України усі власники квартир та нежитлових приміщень у багатоквартирному будинку є співвласниками спільного майна багатоквартирного будинку на праві спільної сумісної власності. Спільним майном багатоквартирного будинку є приміщення загального користування (у тому числі допоміжні), несучі, огороджувальні та несуче-огороджувальні конструкції будинку, механічне, електричне, сантехнічне та інше обладнання всередині або за межами будинку, яке обслуговує більше одного житлового або нежитлового приміщення, а також будівлі і споруди, які призначені для задоволення потреб усіх співвласників багатоквартирного будинку та розташовані на прибудинковій території, а також права на земельну ділянку, на якій розташований багатоквартирний будинок та його прибудинкова територія, у разі державної реєстрації таких прав». Пунктом 5 ч.3 ст.20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачено, що до обов'язків споживача входить оплата житлово-комунальних послуг у строки, встановлені договором або законом. Споживачем є фізична чи юридична особа, яка отримує або має намір отримати житлово-комунальну послугу. Відповідно до ст.162 ЖК України плата за користування жилим приміщенням в будинку (квартирі), що належить громадянинові на праві приватної власності, встановлюється угодою сторін. Плата за комунальні послуги береться крім квартирної плати за затвердженими в установленому порядку тарифами. Виходячи з положень зазначених норм закону, власники житла зобовязані його утримувати. Згідно ст.ст. 526, 527, 530 ЦК України зобов'язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк, відповідно до умов договору. Відповідно до ч.1 ст.625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Відповідно до ч.2 цієї статті боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом Оскільки судом встановлено, що відповідач є власником приміщення в будинку, який обслуговується підприємством Позивача, Відповідач користується послугами, а тому суд вважає, що Відповідач повинна сплачувати за них. Суд вважає, що Позивачем надано суду достатньо належних доказів, які підтверджують, що його права стосовно своєчасного та повного отримання оплати послуг порушено Відповідачем, у звязку з чим вони підлягають відновленню. За таких обставин суд вважає, що позовні вимоги обгрунтовані та підлягають частковому задоволенню. Вирішуючи питання про розподіл судового збору, суд враховує наступне. Згідно з ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Тому, частково задовольняючи позовні вимоги, суд вважає, що понесений позивачем судовий збір підлягає частковому відшкодуванню.

Outcome: partial