Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-22 00:00:00

У лютому 2015 року [PERSON] звернувся до Печерського районного суду м. Києва із вказаним позовом до Публічного акціонерного товариства ""Дельта Банк"", в якому просить стягнути з останнього неповернуті за договором банківського вкладу кошти в сумі еквівалентній 8 865 євро 06 євроцентів; 916 євро 47 євроцентів сума відсотків за договором, 1 311 євро 36 євроцентів пені; 5 638 грн. 69 коп. 3% річних; 14 782 грн. 04 коп. матеріальних збитків у вигляді упущеної вигоди та 10 000 грн. 00 коп. моральної шкоди. Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач вказує на те, що 29 вересня 2013 року на виконання умов договору банківського вкладу № 002-29543-260913 від 26 вересня 2013 укладеного із Публічним акціонерним товариством ""Дельта Банк"" позивач вніс на відкритий поточний рахунок суму вкладів визначену цими договором, що становила 28 060 євро. Після закінчення дії вказаного договору банківського вкладу [PERSON] звернувся до Публічного акціонерного товариства ""Дельта Банк"" з вимогою про повернення суми вкладу та нарахованих процентів, проте останнє відмовилося у видачі коштів, посилаючись на відсутність у касі банку іноземної валюти, та запропонувало позивачу здійснити пролонгацію договору банківського вкладу чи перевести вклад у національну валюту України, посилаючись на внутрішні інструкції банку. Крім того, неодноразові заяви [PERSON] з вимогою повернути грошові кошти, ПАТ ""Дельта Банк"" залишено без реагування. За наведених обставин [PERSON] вважає, що такі дії Публічного акціонерного товариства ""Дельта Банк"", порушують його права як споживача банківських послуг та просить задовольнити позов в заявлений ним спосіб. У судовому засіданні позивач та його представник, позов з викладених у ньому підстав підтримали та просили задовольнити, не заперечували щодо розгляду справи за відсутністю представника відповідача. ПАТ ""Дельта Банк"" свого представника в судове засідання не направило, про місце, день та час розгляду справи повідомлене належним чином. Представник Публічного акціонерного товариства ""Дельта Банк"" подала до суду клопотання про оголошення перерви у судовому засіданні у зв'язку з зайнятістю в інших судових засіданнях. Крім того, у поданих до суду письмових запереченнях з посиланням на те, що доводи позивача не мають нормативно-правового обґрунтування, проти позову останнього заперечила, просила відмовити у його задоволенні. Відповідно до ч. 2. ст.169 ЦПК України неявка представника в судове засідання без поважних причин або неповідомлення ним про причини неявки не є перешкодою для розгляду справи. За викладених підстав, суд визнав можливим провести розгляд справи у відсутності представника відповідача Публічного акціонерного товариства ""Дельта Банк"", на підставі наявних в справі доказів. Розглянувши матеріали справи, дослідивши та оцінивши письмові докази по справі у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що 26 вересня 2013 року між [PERSON] та Публічним акціонерним товариством ""Дельта Банк"" було укладено договір № 002-29543-260913 банківського вкладу (депозиту) ""Найкращий пенсійний"" у євро. Відповідно до умов Договору та Правил банківського обслуговування фізичних осіб позивач вніс суму вкладу у розмірі 28 060 євро строком по 25 березня 2014 року, зі сплатою 7,6 % річних. Після закінчення дії вказаного договору банківського вкладу [PERSON] звернувся до Публічного акціонерного товариства ""Дельта Банк"" з вимогою про повернення суми вкладу, проте останнє відмовилося у видачі коштів, посилаючись на відсутність у касі банку іноземної валюти, та запропонувало позивачу здійснити пролонгацію договору банківського вкладу чи перевести вклад у національну валюту України, посилаючись на внутрішні інструкції банку. Крім того, неодноразові звернення [PERSON] з метою позасудового врегулювання спору з проханням повернути грошові кошти, відповідачем залишено без реагування. Протягом періоду з 25.03.2014 року по 02.10.2014 року Публічне акціонерне товариство ""Дельта Банк"" здійснило часткові виплати по договору банківського вкладу на загальну суму 20 250 євро. Таким чином, заборгованість відповідача перед позивачем станом на 05.02.2015 року становить 8 865 євро 06 євроцентів. Відповідно до п. 1.10 Договору вклад виплачується вкладнику по закінченню строку залучення вкладу, шляхом виплати готівкою з каси відділення банку, в якому вклад було оформлено. Частиною 1 статті 1060 ЦК України передбачено, що договір банківського вкладу укладається на умовах видачі вкладу на першу вимогу (вклад на вимогу) або на умовах повернення вкладу зі спливом встановленого договором строку (строковий вклад). Відповідно до ч. 2 ст. 1060 ЦК України, банк зобов'язаний видати вклад на першу вимогу вкладника. Умова договору про відмову від права на одержання вкладу на першу вимогу є нікчемною. Згідно вимог ч. 1 ст. 1061 ЦК України, банк виплачує вкладникові проценти на суму вкладу в розмірі, встановленому договором банківського вкладу. Якщо договором не встановлений розмір процентів, банк зобов'язаний виплачувати проценти у розмірі облікової ставки Національного банку України. Абз.2 ч. 6 ст. цієї статті передбачено, що у разі повернення вкладу виплачуються усі нараховані до цього моменту проценти. Згідно п. 1.9 Договору нараховані проценти за вкладом виплачуються вкладнику одночасно з поверненням суми вкладу по закінченню строку розміщення вкладу, шляхом виплати готівкою з каси відділення банку, в якому вклад було оформлено. Оскільки, вимоги ч. 2 ст. 1060 та ч. ч. 1, 6 ст. 1061 ЦК України є однією з умов, на яких між позивачем та відповідачем укладений вищевказаний депозитний договір, суд вважає, що відповідач істотно порушив свої зобов'язання по цьому договору, фактично позбавивши останнього його права, передбаченого Законом, на повернення вкладу після закінчення строку дії договору, на що він розраховував при укладенні цього договору. За наведених обставин, суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] щодо стягнення з Публічного акціонерного товариства ""Дельта Банк"" невиплаченого залишку по договору банківського вкладу в сумі 8 865, 06 євро та відсотків за весь час фактичного користування сумою вкладу в розмірі 916, 47 євро є доведеними та підлягають задоволенню. Відповідно до ст. ст. 525, 526, 530 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, при чому зобов'язання має виконуватися належним чином і у встановлений строк відповідно до умов договору. Відповідно до змісту ст.ст. 610, 612 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання. Боржник вважається таким, що прострочив виконання, якщо він не виконав його у строк, передбачений умовами договору або встановлений законом. Як передбачено ч. 2 ст. 625 ЦК України, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Проценти річних, так само як і інфляційні втрати на суму боргу, входять до складу грошового зобов'язання і на відміну від пені не є санкцією за порушення грошового зобов'язання, а виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних витрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процентів і отриманні компенсації (плати) від боржника за користування отриманими ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові, а тому ці кошти нараховуються незалежно від вини боржника та незалежно від сплати ним неустойки (пені) за порушення виконання зобов'язання. Таким чином, інфляційні нарахування на суму боргу та три проценти річних є наслідком невиконання грошового зобов'язання. Згідно ч. 3 ст. 549 ЦК України, пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. Відповідно до п. 5.26 Правил банківського обслуговування фізичних осіб у Публічному акціонерному товаристві ""Дельта Банк"", затверджених Рішенням Ради Директорі Банку та підписаних сторонами як обов'язкові для застосування до взаємовідносин, що виникли на підставі договору банківського вкладу, у разі порушення банком термінів перерахування коштів за договором банківського вкладу (депозиту), Банк сплачує пеню з розрахунку облікової ставки Національного Банку України, що діяла в такий період, за кожен день прострочення, яка в загальній сумі не може перевищувати одного відсотка від простроченої суми, якщо інші умови відповідальності Банку не передбачені відповідним договором банківського вкладу (депозиту) та/або депозитним Продуктом Банку. Згідно ст. 629 ЦК України, договір є обов'язковим до виконання сторонами. Таким чином, вимога позивача про стягнення з відповідача 1 311, 36 євро пені за несвоєчасне повернення коштів за договором та 3 % річних у розмірі 5 638, 69 грн., також є обґрунтованою та підлягає задоволенню. Посилання на віднесення банку до неплатоспроможних суд до уваги не бере, оскільки відповідне рішення Національним банком України було прийнято 02.03.2015р. , з позовом до суду позивач звернувся 09.02.2015р. Відповідно до ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. При цьому достатніх підстав для відшкодування моральної шкоди позивачу не встановлено, оскільки ні укладеним договором, ні законом який регулює взаємовідносини сторін, такого виду відповідальності не передбачено. Також не підлягає задоволенню вимога [PERSON] щодо стягнення з Публічного акціонерного товариства ""Дельта Банк"" матеріальних збитків у вигляді упущеної вигоди в розмірі 14 782, 04 грн. виходячи з наступного. Частинами 1 та 2 ст. 11 ЦПК України встановлено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Належних та допустимих доказів, в розумінні ст.ст. 58, 59 ЦПК України, на підтвердження факту наявності упущеної вигоди, позивачем не надано. При цьому суд враховує, що ці вимоги позивача грунтуються на його власних припущеннях, що не може бути взято судом до уваги. Враховуючи викладене суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] до Публічного акціонерного товариства ""Дельта Банк"" про захист прав споживача фінансових послуг, повернення вкладу та нарахованих відсотків, відшкодування матеріальної та моральної шкоди, є частково обґрунтованими та підлягають частковому задоволенню. Зважаючи на те, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, а позивач відповідно до ст. 5 Закону України ""Про судовий збір"" звільнений від сплати судового збору, то відповідно до ст. 88 ЦПК України, судовий збір в розмірі 2 778 грн. 00 коп. підлягає стягненню з відповідача в дохід держави. Враховуючи викладене,

Outcome: partial