Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-21 00:00:00

Позивачі звернулися до суду з позовом, в якому просять: зобовязати відповідача не чинити їм перешкоди у вихованні дочки та онуки [PERSON], [INFO], та у спілкуванні з нею; визначити їм спосіб спілкування та участі у вихованні дочки та онуки [PERSON], [INFO], встановивши їм дні та часи спілкування з малолітньою дочкою та онукою щотижнево, у святкові дні та під час канікул. В обґрунтування своїх вимог позивачі в позовній заяві зазначили, що позивач [PERSON] до 20 липня 2011 року перебував у зареєстрованому шлюбі з відповідачем, від якого вони мають дочку [PERSON], [INFO]. Після розірвання шлюбу дочка залишилась на вихованні матері, але позивач [PERSON] продовжував спілкуватися зі своєю дитиною, постійно приймав участь у її вихованні та розвитку, матеріально утримував дитину. Між ним та дочкою встановився тісний зв'язок, він постійно дзвонив дочці, брав її до себе додому, вони разом відвідували різні розважальні дитячі заклади і постійно, в різні періоди року, їздили разом з дочкою та його теперішньою дружиною [PERSON] відпочивати за межі міста Дніпродзержинська до Криму, у м. Одесу, Карпати та інші місця. Позивач [PERSON] є матір'ю позивача [PERSON] і, відповідно, бабусею [PERSON], яка є її єдиною онукою. З моменту народження онуки позивач [PERSON] постійно спілкувалася з нею, любила та пестила її, а після розірвання шлюбу між сином та відповідачем, продовжила спілкуватися з онукою, забирала її до себе додому, вони з нею розмовляли, гуляли, читали книжки і це спілкування було в радість як їй, так і дитині. Відповідач раніше не чинила їм перешкод у спілкуванні з дитиною, але з листопада 2014 року несподівано змінила своє ставлення до їхнього спілкування з дитиною, стала відмовляти надавати дочку та онуку для зустрічей, стала налаштовувати і саму малолітню дитину проти них. З 2010 року позивач [PERSON] і до теперішнього часу постійно за рішенням суду сплачує аліменти на користь відповідача на утримання дочки, та майже не має заборгованості, проте для нього, як для люблячого батька, недостатньо тільки перераховувати кошти на утримання дитини, він бажає приймати участь у вихованні дочки, наглядати, як вона росте, розвивається, навчається, він не бажає, щоб дочка взагалі забула про нього. Позивач [PERSON] вважає, що вона, як бабуся, також має право на спілкування зі своєю єдиною онукою, яку вона дуже любить та хвилюється за неї. Позивачі проживають в окремих квартирах, хоча зареєстровані за одним місцем проживання. Позивач [PERSON] проживає у двокімнатній квартирі, загальною площею 48,5 кв.м, житловою площею 28,3 кв.м, розташованій за адресою: м. Дніпродзержинськ, пр-т Перемоги, 37-49, яка належить на праві приватної власності його матері [PERSON] Позивач [PERSON] проживає у належній їй на праві приватної власності однокімнатній квартирі, загальною площею 42,8 кв.м, житловою площею 19,3 кв.м, розташованій за адресою: м. Дніпродзержинськ, пр. Карла Маркса, 18-13. Обидві квартири мають всі умови для проживання в них малолітньої дитини, обладнані сучасними меблями і в кожній з квартир є місце для дитини, де вона може відпочивати, грати, навчатися. Позивач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримав у повному обсязі, надав пояснення, посилаючись на обґрунтування позову. Позивач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримала у повному обсязі, надала пояснення, посилаючись на обґрунтування позову. Відповідач в судовому засіданні позов визнала частково, зазначила, що вона не згодна з графіком, який пропонують позивачі. Вона взагалі не проти спілкування дочки з батьком та бабусею, але не розуміє яким чином стосується її дочки день народження теперішньої дружини позивача [PERSON] Якщо дочка бажає спілкуватися з батьком та бабусею, то вона зовсім не проти, хай спілкуються. Згодна з графіком, запропонованим органом опіки та піклування, але це тільки формальність, вона не буде перешкоджати спілкуванню дитини з позивачами. Заперечує проти того, щоб під час літніх канікул дочка знаходилась у позивача чотири тижні поспіль, згодна на їхнє спілкування на протязі чотирьох тижнів, але не поспіль, за виключенням двох тижнів на відпочинок з виїздом за межі міста. Щодо позовних вимог про право позивача відводити дочку до навчального закладу заперечує, оскільки не має бажання щоденно бачити останнього у себе вдома, окрім того, школа, яку відвідує дочка знаходиться на подвір'ї їхнього будинку, тож дочка вже почала самостійно ходити до навчального закладу. Не заперечує, щоб позивач [PERSON] забирав дочку зі школи. Щодо позовних вимог про спілкування з дитиною у святкові дні - Новий рік, Різдво, Першотравневі свята, визнає їх частково, заперечує проти встановлення точного графіку побачень батька з дитиною у ці дні, не заперечує проти їх спілкування за домовленістю з нею та бажанням дитини. Щодо спілкування позивача [PERSON] з дитиною у День народження дитини, згодна лише за домовленістю з нею, у День народження позивача згодна, але заперечує проти визначення часу спілкування у День народження дружини позивача. Позовні вимоги щодо спілкування дитини з бабусею визнає частково, заперечує лише проти їхнього спілкування у літній період на протязі десяти днів, а щодо всього іншого - не заперечує. Представник третьої особи надала до суду висновок органу опіки та піклування виконавчого комітету Дніпровської районної у м. Дніпродзержинську ради про порядок участі [PERSON] у вихованні дочки [PERSON], [INFO]. Також пояснила, що підтримує позовні вимоги у тому обсязі, який зазначений у висновку. Щодо побачень батька з дитиною у будні дні, то якщо у дитини буде бажання піти до батька і якщо це не буде перешкоджати дитині. Що стосується вимог бабусі, вважає, що такі вимоги не передбачені законом, тільки спір між батьками. В цій частині позовних вимог просить вирішити на розсуд суду. Вислухавши сторони, вивчивши матеріали справи, суд вважає позов обґрунтованим і таким, що підлягає частковому задоволенню за наступних підстав: В ході судового розгляду встановлено, що позивач [PERSON] та відповідач перебували у шлюбі до 20 липня 2011 року, вони є батьками [PERSON], [INFO], яка відвідує КЗ "НВО "ДНЗ-ЗНЗ І-ІІ ступенів - Ліцей нових інформаційних технологій м. Дніпродзержинська" ДМР. Позивач [PERSON] є матір'ю позивача [PERSON] та бабусею [PERSON]. Ці обставини підтверджується свідоцтвом про народження, актовий запис № 597, свідоцтвом про розірвання шлюбу, актовий запис № 91, довідкою КЗ "НВО "ДНЗ-ЗНЗ І-ІІ ступенів - Ліцей нових інформаційних технологій м. Дніпродзержинська" ДМР за вих. № 030 від 12 березня 2015 року, свідоцтвом про народження, актовий запис № 3103, а також визнано сторонами по справі. Позивачі мають постійне місце проживання, джерело доходу, а також мають можливість забезпечити дитині [PERSON] належні умови для її відпочинку, ігор та навчання під час їхніх побачень, що підтверджується виписками з Єдиного державного реєстру юридичних та фізичних осіб-підприємців серії АБ № 223457 та серії АБ № 223458, довідкою ЖБК № 1 від 11 березня 2015 року, витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно № 13619381 від 19 лютого 2007 року, технічним паспортом на квартиру [ADDRESS], витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно № 19721919, технічним паспортом на квартиру [ADDRESS]. Відповідно ст. 11 ЗУ "Про охорону дитинства", сім'я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Кожна дитина має право на проживання в сім'ї разом з батьками або в сім'ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов'язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов'язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Відповідно п. п. 7, 8 ст. 7 СК України, дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім'ї. Відповідно ст. 141 СК України, мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. Відповідно ч. 1, 3 ст. 151 СК України, батьки мають переважне право перед іншими особами на особисте виховання дитини. Батьки мають право обирати форми та методи виховання, крім тих, які суперечать закону, моральним засадам суспільства. Відповідно ч. 1-3 ст. 157 СК України, питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов'язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини. Відповідно ч. 1, 2 ст. 159 СК України, якщо той із батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод. Суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування. В окремих випадках, якщо це викликано інтересами дитини, суд може обумовити побачення з дитиною присутністю іншої особи. Під час вирішення спору щодо участі одного з батьків у вихованні дитини береться до уваги ставлення батьків до виконання своїх обов'язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров'я та інші обставини, що мають істотне значення, в тому числі стан психічного здоров'я одного з батьків, зловживання ним алкогольними напоями або наркотичними засобами. Відповідно ст. 257 СК України, баба, дід, прабаба, прадід мають право спілкуватися зі своїми внуками, правнуками, брати участь у їх вихованні. Батьки чи інші особи, з якими проживає дитина, не мають права перешкоджати у здійсненні бабою, дідом, прабабою, прадідом своїх прав щодо виховання внуків, правнуків. Якщо такі перешкоди чиняться, баба, дід, прабаба, прадід мають право на звернення до суду з позовом про їх усунення. Враховуючи викладене, суд вважає необхідним зобов'язати відповідача не чинити перешкоди позивачам у спілкуванні з малолітньою [PERSON] та визначити спосіб та порядок їхнього спілкування з дочкою й онукою, з урахуванням інтересів дитини.

Outcome: partial