Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-18 00:00:00

[PERSON] звернувся до Рубіжанського міського суду Луганської області з позовною заявою до [PERSON] про відшкодування моральної шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, в розмірі 10000 (десять тисяч) гривень. Сторони в судове засідання призначене на 19 серпня 2014 року на 09 годину не з'явились. При цьому позивач через канцелярію Рубіжанського міського суду Луганської області подав заяву, якою позовні вимоги зменшив до 3367 (три тисячі триста шістдесят сім) гривень та просив справу розглянути без його участі. Відповідач, подав заяву, якою також просив суд розглянути справу без його участі. За таких обставин, а також в силу положень частини другої статті 197 Цивільного процесуального кодексу України розгляд справи здійснювався за відсутності позивача та відповідача, а фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалась. Позивач у своєму позові вказував на те, що внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, яка сталась 31 грудня 2013 року о 20 годині 30 хвилин, у місті Рубіжне, по вулиці Заводська, в районі автозаправної станції "Неон", внаслідок винних дій відповідача, який керував транспортним засобом марки: Опель Кадет, номерний знак: [NUMBER], відбулось зіткнення вказаного автомобіля з транспортним засобом марки: ВАЗ 2107, номерний знак: [NUMBER], яким керував позивач, що і спричинило отримання ним моральної шкоди, розмір якої він оцінює у 3367 (три тисячі триста шістдесят сім) гривень. Відповідач подав письмову заяву, у якій зазначив, що зменшені позивачем позовні вимоги він визнає добровільно та безумовно у повному обсязі, а правові наслідки такого визнання йому відомі і зрозумілі, а їх роз'яснення з боку суду він не потребує. Відповідно до положень частини 4 статті 174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову, суд за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання позову відповідачем суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Застосовуючи вказану норму процесуального права, суд враховує роз`яснення, що надані Пленумом Верховного Суду України в абзаці 3 пункту 24 постанови від 12 червня 2009 року №2 "Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції" в частині того, що у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з'ясування і дослідження інших обставин справи. Зважаючи на те, що відповідач подав письмову заяву, якою добровільно та безумовно визнав позовні вимоги (з урахуванням уточнень до позову), при цьому вказавши, що правові наслідки такого визнання йому відомі та зрозумілі і їх роз`яснення він не потребує, суд приймає визнання відповідачем позову. При цьому судом враховано, що в матеріалах справи відсутні будь-які докази, які б свідчили про те, що визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Суд констатує, що незважаючи на те, що цивільно-правова відповідальність відповідача була застрахована і дорожньо-транспортна пригода мала місце під час дії укладеного відповідачем з ПрАТ "Європейський страховий союз" договору на обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників транспортних засобів (а.с.42), позивач не обгрунтовував свої вимоги про відшкодування моральної шкоди фактом заподіяння йому ушкодження здоров`я, що з огляду на положення статті 26-1 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" було б підставою для відповідальності за позовом вказаним страховиком, а не відповідачем. З цих же міркувань, суд не залучав до участу в справі зазначеного страховика, оскільки рішення суду за поданим позовом [PERSON], не може вплинути на його права та обов`язки. З огляду на викладене, позов підлягає задоволенню у повному обсязі. Відповідно до положень частини першої статті 88 ЦПК України, стороні на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Враховуючи те, що позовні вимоги підлягають задоволенню повністю, а судові витрати у вигляді: судового збору у розмірі 243 (двісті сорок три) гривні 60 (шістдесят) копійок, суд вважає документально підтвердженими (а.с.1,16а), вони підлягають стягненню у повному обсязі на користь позивача з відповідача.

Outcome: approved