Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-01 00:00:00

Вказуючи на те, що вона 21 січня 2010 року та 15 вересня 2011 року уклала з відповідачем договори оренди двох земельних ділянок для ведення товарного сілськогосподарського виробництва, однак відповідач належним чином не виконує свої договірні зобов'язання в частині виплати орендної плати за 2013 рік, позивач звернулась з позовом до суду про стягнення боргу по орендній платі за 2013 рік в сумі 7153 грн. 80 коп., розірвання з відповідачем договорів оренди землі, а також просила стягти судові витрати по справі. В судовому засіданні представник позивапча позов підтримав та пояснив, що позивач уклала два договори двох земельних ділянок з приватним підприємством "Ісіда-Д", але орендна плата за 2013 рік їй відповідачем на день подачі позову до суду не виплачена, хоча повинна бути сплачена до 31 грудня поточного року, тому просив розірвати договори оренди земельних ділянок та стягти з відповідача на користь позивача за боргованість по оплаті договору оренди за 2013 рік та судові витрати по справі понесені позивачем. В подальшому позивач та його представник у суді пояснили, що орендна плата відповідачем частково була сплачена позивачу натуроплатою у 2013 році, а залишок грошима був сплачений 24 січня 2014 року. 21 травня 2014 року позивач одержала від відповідача пеню за прострочку та 3 % річних. Позивач при цьому просила розірвати договір оренди. вказуючи на те, що хоче укласти його з іншим орендарем, а представник позивача просив договори оренди землі розірвати, посилаючись на істотне порушення відповідчем умов договорів оренди землі щодо несвоєчасності виплати орендної плати. В судовому засіданні представник відповідача проти позову заперечував, вказаши, що дійсно між Приватним підприємством "Ісіа-Д" та позивачем були укладені два договори оренди земельних ділянок, якими відповідач користується. Згідно договорів орендна плати повинна бути виплачена до кінця грудня поточного року. Позивачу частково орендна плата була виплачена у 2013 році натуроплатою, а залишок у повному обсязі був виплачений грошовими коштами 24 січня 2014 року. Представник відповідача не заперечував факту затримки виплати орендної плати, однак вказав на те, що відповідач повністю розрахувався з позивачем до дня звернення останнього до суду, тобто право позивача на момент звернення в суд порушене не було. У зв'язку з затримкою виплати орендної плати відповідач у травні 2014 року сплатив позивачу 3 % річних та пеню, хоча сплата пені і не передбачена догворами оренди землі. Від третьої особи - Відділу Дерземагенства в Диканському районі Полтавської області /далі - відділ Держземагенства в Диканському районі/ - надійшла заява про розгляд справи у відсутність її представника та про відсутність заперечень проти позову. Заслухавши пояснення позивача, представника позивача, представника відповідача, дослідивши наявні в справі докази та оцінивши їх у сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги задоволенню не підлягають з наступних підстав. Відповідно до ст. 13 Закону України "Про оренду землі" договір оренди - це договір, за яким орендодавець передає за плату орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов'язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства. Як встановлено в судовому засіданні та вбачається з матеріалів справи, позивач [PERSON] являється власником двох земельних ділянок на підстааві Державних актів на право власності на земельну ділянку серії ЯЕ № 758171, виданого 21 січня 2010 року, та серії ПЛ № 082444, виданого 25 січня 2008 року Диканською районною державною адміністрацією. 21 січня 2010 року позивач уклала з відповідачем договір оренди земельної частки (паю) площею 3,88 га терміном до 31 грудня 2020 року з виплатою орендної плати в розмірі 3 % від вартості нормативної грошової оцінки земельної ділянки до 31 грудня кожного поточного року. 05 серпня 2011року між відповідачем та позивачем був укладений договір оренди іншої земельної частки (паю) площею 3,88 га терміном до 31 грудня 2014 року з виплатою орендної плати в розмірі 3 % від вартості нормативної грошової оцінки земельної ділянки до 31 грудня кожного поточного року. 15 вересня 2011 рорку до даних договорів були укладені додаткові угоди, що передбачали з 01 січня 2012 року виплату орендної плати у розмірі 807, 58 грн. за 1 умовний гектар або 3440, 32 грн. в рік. Дані договори оренди були зареєстровані третьою особою по справі - відділом Держземагенства в Диканському районі. Як встановлено судом та вбачається з наданих відповідачем документів, відповідач частково сплатив позивачу орендну плату за вище вказаними договорами натуроплатою, передавши у червні 2013 року 4 два мішки борошна на загальну суму 400 грн., у грудні 2013 року - 1 тону кукурудзи на суму 1200 грн., а залишок орендної плати грошима повнісю був виплачений 24 січня 2014 року. З викладеного випливає, що відповідач ще до звернення позивача до суду у травні 2014 року в повному обсязі розрахувався з позивачем за оренду земельних ділянок. Крім того у квітні 2014 року позивач одержала у відповідача в рахунок орендної плати за 2014 рік 1 мішок борошна вартістю 200 грн. В викладеного вбачається, що відповідач затримав виплату позивачу орендної плати на 24 дні, однак у травні 2014 року повністю сплатив позивачу пеню та 3 % річних за вказану затримку. Відповідно до ст. 24 Закону України "Про оплату землі" /далі - ЗУ "Про оренду землі"/ орендодавець має право віимагати своєчасного внесення орендної плати. Як вбачавється з ст. 31 ЗУ "Про оренду землі" на вимогу однієї із сторін договір оренди землі може бути достроково розірваний за рішенням суду в разі невиконання сторонами обов'язків, передбачених статтями 24 і 25 цього Закону та умовами договору, в разі випадкового знищення чи пошкодження об'єкта оренди, яке істотно перешкоджає передбаченому договором використанню земельної ділянки. Згідно п. "д" ч. 1 ст. 141 Земельного кодексу України підставою для припинення права користування земельною ділянкою є систематична неспалата орендної плати. Як вбачається з матеріалів справи та пояснень позивача у суді, до 2013 року відповаідач не допускав затримок виплати орендної плати, затримка орендної плати мала місце один раз - за 2013 рік на 24 дні, а тому не вбачається систематичної невиплати орендної плати по вказаним договорам оренди земельних часток і тому таке прострочення орендної плати не є підставою для розірвання договорів оренди земельних ділянок. Така ж позиція викладена і в постанові Верховного суду України від 12 грудня 2012 року у цивільній справі за позовом особи 1 до Товариства з обмеженою відповідальністю "Агрофірма імені Шевченка" про розірвання договору оренди землі та стягнення заборгованості з орендної плати, а рішення Верховного Суду України, прийняте за наслідками розгляду заяви про перегляд судового рішення з момтивів неоднакового застосування судом одних і тих самих норм матеріального права у подібних правовідносинах, є обов'язковим для всіх судів України відповідно до положень ст. 360-7 ЦПК України. Твердження у суді представника позивача про істотне порушення відповідачем умов договору як підставу для розірвання договору в судовому засіданні свого підтвердження не зайшли. Оскільки систематична несплата орендної плати відповідачем позивачу відсутня, на день звернення позивача до суду відповідач заборгованості перед позивачем по орендній платі не мав, договір укладений у встановленому законом порядку, зареєстрований у відділі Держземагеснтва в Диканському районі, суд приходить до висновку відсутність підстав для задоволення позову. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed