Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-11 00:00:00

І. Виклад позиції позивача та відповідача. 10 жовтня 2018 року [PERSON] ( надалі позивач) звернулася до суду з позовом до Подільської сільської ради Баришівського району Київської області в подальшому відповідач), треті особи: відділ у Баришівському районі Головного управління Держгеокадастру у Київській області, державний нотаріус четвертої Дніпропетровської нотаріальної контори [PERSON], [PERSON] про визнання права власності на 1/2 частку двох земельних ділянок в порядку спадкування за законом. Позов обґрунтовує тим, що 30 серпня 2010 року померла її мати [PERSON] після смерті якої відкрилася спадщина, до складу якої входить право на нерухоме майно, а саме право на 1/2 частку двох земельних ділянок, що було успадковано покійною відповідно до свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 02 листопада 2007 року , але не зареєстровано у відповідності до вимог Закону, в звязку з чим, державним нотаріусом було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом та з метою реалізації спадкових прав позивача, рекомендовано звернутися до суду. Просить суд постановити рішення яким визнати за нею в порядку спадкування право власності на 1/2 частину земельної ділянки № 0424, площею 3,4978 га, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер 3220286400:18:001:0051 та право власності на земельну ділянку № 0425, площею 3,5008 га., для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер 3220286400:18:001:0052, що розташовані на території Подільської сільської ради Баришівського району Київської області після смерті її матері [PERSON]. Відповідач 1 та представника трнтіх осіб, звернулися до суду з клопотаннями про визнання позовних вимог [PERSON] в повному обсязі. ІІ. Заяви (клопотання) учасників справи. Позивача [PERSON] в підготовче судове засідання не зявилася, звернувшись до суду із заявою про розгляд справи за її відсутності. Позовні вимоги викладені в позовній заяві до суду підтримує в повному обсязі, просить суд позов задовольнити ( а.с.81) Представник відповідача - Подільська сільська рада Баришівського району Київської області в підготовче засідання не зявився, звернувся до суду з клопотанням про розгляд справи у відсутність представника відповідача. Позовні вимоги визнають в повному обсязі ( а.с.77 ). Від Четвертої дніпровської державної нотаріальної контори надійшло клопотання про розгляд справи у відсутність їхнього представника, щодо задоволення позовних вимог не заперечують ( а.с.85) Представник відділу у Баришівському районі Головного управління держгеокадастру у Київській області в підготовче судове засідання також не зявився, про день, час та місце судового розгляду повідомлений належним чином Представник третьої особи [PERSON] за довіреністю [PERSON] просить суд справу розглянути без його участі. Проти задоволення позовних вимог [PERSON] не заперечує ( а.с.82-83). ІІІ. Інші процесуальні дії у справі. 19 жовтня 2018 року ухвалою судді Баришівського районного суду Київської області про відкриття провадження у справі та призначення справи за правилами загального позовного провадження було зобовязано Баришівську районну державну нотаріальну контору надати Баришівському районному суду Київської області копію спадкової справи, заведеної до майна померлої 05 червня 2005 року [PERSON] Судом на підставі частини другої статті 247 Цивільного процесуального\~кодексу України (далі ЦПК), у звязку із неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. ІV. Фактичні обставини, встановлені Судом та зміст спірних правовідносин. 21 грудня 2006 року помер [PERSON] . За життя, а саме 25.09.2006 року [PERSON] був складений заповіт, посвідчений Подільською сільською радою Баришівського району Київської області і зареєстрований в реєстрі за № 70 відповідно до якого, спадкоємцем 1/2 частки зазначеного в заповіті майна є його дочка [PERSON]. Відповідно до свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 02 листопада 2007 року посвідченого державним нотаріусом Баришівської державної нотаріальної контори ( зареєстровано в реєстрі за № 2-6588) спадкове майно, на яке, в зазначеній частці видане це свідоцтво складається із земельних ділянок, загальною площею 6,9986 га, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що знаходяться на території Подільської сільської ради Баришівського району Київської області, ділянки № 0424, 0425, що належали померлому [PERSON] на підставі державних актів на право приватної власності на землю, виданих Баришівською РДА 03 січня 2006 року і зареєстрованих в книзі державних актів за № 010632100285 та № 010632100286 ( а.с.15) Згідно із свідоцтвом про смерть серії І-КИ №371918, виданого Амур-Нижньодніпровським відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції 12 жовтня 2010 року, [PERSON] померла 30 серпня 2010 року ( а.с.18) За життя, а саме 15 березня 2005 року покійна склала заповіт, посвідчений державним нотаріусом Четвертої дніпропетровської державної нотаріальної контори, відповідно до якого, належну їй на праві власності квартиру [ADDRESS] заповіла своїй дочці [PERSON], [INFO] ( а.с.91). 05 серпня 2017 року державним нотаріусом Четвертої дніпропетровської державної нотаріальної контори було видане свідоцтво про право на спадщину за заповітом, а саме на 2/3 частини квартири [ADDRESS], які належали спадкодавиці на підставі свідоцтва про право власності на житло, виданого 24 січня 1997 року виконкомом міської ради народних депутатів м. Дніпропетровська та свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого Четвертою дніпропетровською державною нотаріальною конторою 15 березня 2005 року ( а.с.119). Відповідно до довідки № 3139/02-14 від 05.08.2017 року, Четверта дніпропетровська державна нотаріальна контора повідомляє про те, що [PERSON] є єдиною спадкоємицею щодо усього майна, яке належало покійній [PERSON] ( а.с121). 19.08.2017 року державним нотаріусом Четвертої дніпропетровської державної нотаріальної контори за № 33117/02-14 був здійснений запит щодо належності земельних ділянок № 0424, № 0425, розташовані на території Подільської сільської ради Баришівського району Київської області , загальною площею 6,9986 га, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва ( а.с.121 зворот) та про видачу витягу з державного земельного кадастру на вказані земельні ділянки ( а.с.122) Як вбачається із свідоцтва про право на спадщину за заповітом, посвідченого 02 листопада 2007 року державним нотаріусом Баришівської районної державної нотаріальної контори, земельні ділянки № 0424, № 0425, які розташовані на території Подільської сільської ради Баришівського району Київської області , загальною площею 6,9986 га, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва ввійшли до спадкового майна померлого 21.12.2006 року [PERSON]. Відповідно до вказаного свідоцтва, спадкоємцем 1/2 частки вказаних земельних ділянок є дочка померлого [PERSON]. На іншу 1/2 частки видане свідоцтво про право на спадщину за заповітом на імя [PERSON] ( а.с.137) 14 грудня 2017 року державний нотаріус Четвертої дніпропетровської державної нотаріальної контори, розглянувши документи подані [PERSON] відмовив позивачці у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на 1/2 частину земельних ділянок № 0424 та № 0425 загальною площею 6,9989 га, , розташовані на території Подільської сільської ради Баришівського району Київської області, оскільки право власності за померлою [PERSON] в установленому законом порядку не було зареєстроване ( а.с.146) , що і змусило позивачку [PERSON] звернутися до суду з названим позовом. V. Оцінка Суду. Стаття 124 Конституції України закріплює, що правосуддя в Україні здійснюється виключно судами. Юрисдикція суддів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі. До того ж рішенням Конституційного Суду України щодо офіційного тлумачення статей 55, 64, 124 Конституції України від 25 грудня 1997 року розяснено, що кожному гарантується захист прав і свобод у судовому порядку. Суд не може відмовити у правосудді, якщо громадянин України, іноземець, особа без громадянства, вважають, що їх права і свободи порушені або порушуються, створені або створюються перешкоди для їх реалізації або мають місце інші ущемлення прав та свобод. Відмова суду у прийнятті позовних та інших заяв, скарг, оформлених відповідно до чинного законодавства, є порушенням прав на судовий захист, яке згідно зі статтею 64 Конституції України не може бути обмежене. Згідно ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. За правилами ст.\~16\~Цивільного кодексу\~України способом захисту цивільних прав є визнання права. Відповідно до ч. 1 ст.\~1261\~ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народженні після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Відповідно до ст.\~1218\~ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинились внаслідок його смерті. Умовою для переходу в порядку спадкування права власності на об'єкти нерухомості є набуття спадкодавцем зазначеного права у встановленому законодавством України порядку. Відповідно до положень частини першої, третьої та п'ятої статті 1268\~Цивільного кодексу\~України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Таким чином, внаслідок відкриття спадщини у спадкоємця за законом або за заповітом виникає право спадкування. Спадкове майно переходить до спадкоємців лише за умови, що вони виявили згоду щодо прийняття спадщини. Згідно положень статті 1297\~Цивільного кодексу\~України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутись до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Як передбачено п. 4.18 Глави 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, який затверджений наказом Міністерства юстиції України 22 лютого 2012 року N 296/5, якщо до складу спадкового майна входить нерухоме майно, що підлягає реєстрації (за винятком земельної ділянки), нотаріус вимагає, крім правовстановлюючого документа, витяг з Реєстру прав власності. За відсутності у спадкоємця необхідних для видачі свідоцтва про право на спадщину документів нотаріус роз'яснює йому процедуру вирішення зазначеного питання в судовому порядку. Відповідно до ст.\~67\~Закону України\~"Про\~нотаріат" свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою всіх спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, встановленому цивільним законодавством. Якщо нотаріусом обґрунтовано відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, виникає цивільно-правовий спір, що підлягає розглядові у позовному провадженні. Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку. Закон України\~"Про\~державну реєстрацію\~речових прав\~на нерухоме\~майно та\~їх обтяжень" визначає, що речові права на нерухоме майно, їх обтяжень та правочини щодо нерухомого майна підлягають обов'язковій державній реєстрації в порядку, встановленому цим Законом. Згідно ч. 2 ст. 331 Цивільного кодексу України, якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, то воно виникає з моменту проведення такої реєстрації. Відповідно до ст.\~328\~Цивільного кодексу\~України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із угод. Відповідно до положень частини першої статті 182\~Цивільного кодексу\~України право власності та інші речові права на нерухомі речі, обмеження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації. Порядок проведення державної реєстрації прав на нерухомість та підстави відмови в ній встановлюються Законом (частина четверта статті 182 Цивільного кодексу України, стаття 4 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень"). Державна реєстрація речових прав на нерухоме майно - офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення прав на нерухоме майно, обтяження таких прав шляхом внесення відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Згідно зі статтею 392\~Цивільного кодексу\~України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою. Право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує право власності. Позивачем у зазначених спорах у порядку правонаступництва може виступати спадкоємець, який прийняв спадщину відповідно до вимог статей 1268-1270 ЦК України. За змістом ст.\~392\~ЦК України належним відповідачем є спадкоємці, які прийняли спадщину, а у разі їх відсутності, територіальні громади в особі органів місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини. Позов про визнання права власності - це позадоговірна вимога власника майна про констатацію перед третіми особами факту приналежності позивачу права власності на спірне майно. Підтвердження в суді права власності на майно здійснюється шляхом підтвердження фактів, що свідчать про володіння спірним майном на праві власності або іншого речового права. Відсутність державної реєстрації майнових прав за спадкодавцем не позбавляє спадкоємців права на спадщину. Як роз'яснено у п. 6 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 7 лютого 2014 року № 5 "Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав", суди повинні мати на увазі, що незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини (частина п'ята статті 1268 ЦК), проте право власності на нерухоме майно у разі прийняття спадщини виникає у спадкоємця з моменту державної реєстрації речового права на нерухоме майно (стаття 19 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень"). Разом із тим суди повинні розмежовувати право на спадщину як майнове право (об'єкт спадкування) та виникнення права власності на спадкове майно як на об'єкт нерухомого майна. При цьому, наприклад, спадкоємець має право звернутися із заявою про державну реєстрацію переходу права власності до органу, що здійснює державну реєстрацію прав на нерухоме майно, після прийняття спадщини в порядку, передбаченому законом. Якщо право власності спадкодавця не було зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, правовстановлюючими є документи, що підтверджують підставу для переходу права власності в порядку правонаступництва, а також документи спадкодавця, що підтверджують виникнення у нього права власності на нерухоме майно (стаття 19 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень"). Аналізуючи зібрані по справі докази у їх сукупності, судом встановлено, що за життя спадкодавець набув право власності на частину вказаних земельних ділянок, право власності на які у встановленому законом порядку не зареєстрував. Позивач є спадкоємцем майна померлої за законом першої черги як дочка спадкодавця, позбавлена можливості прийняти спадщину у нотаріальному порядку, у зв'язку з чим порушене право позивача підлягає захисту у судовому порядку, а тому позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі. На підставі викладеного та

Outcome: approved