Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-07 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідачів про відшкодування матеріальної шкоди заподіяної джерелом підвищеної небезпеки, в якому зазначив, що 20.10.2012 року [PERSON], перебуваючи в трудових відносинах ДП "Оникіївське лісове господарство", керуючи автомобілем " ВАЗ 21214 " д/н [NUMBER], який належить останньому, в селі Тишківка Добровеличківського району Кіровоградської області по вулиці Чкалова допустив зіткнення з автомобілем " TOYOTA HILUX 2.5 L", д/н [NUMBER], який належить ТОВ "АГРОТЕХ". Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди автомобілі отримали механічні пошкодження. Однак відшкодувати заподіяну шкоду в добровільному порядку відповідачі не бажають, що спонукало ТОВ "АГРОТЕХ" захищати свої права в судовому порядку . Представник позивача в судовому засіданні уточнив заявлені вимоги та в рахунок відшкодування заподіяної ТОВ «АГРОТЕХ» матеріальної шкоди просив стягнути з ДП «Оникіївське лісове господарство» кошти в сумі 150000 гривень, а також упущеної вигоди в сумі 21600 гривень . З [PERSON] просив стягнути кошти в сумі 8764 гривні 86 копійок . При обґрунтуванні своїх доводів послався на обставини та докази, які зазначені у позовній заяві. Відповідач [PERSON] заявлену до нього позовну вимогу визнав повністю та погодився з доводами представника позивача. Додав, що дійсно в жовтні 2012 року він перебував у трудових відносинах з ДП «Оникіївське лісове господарство», де працював на посаді водія автомобіля "ВАЗ 21214 " д/н [NUMBER]. 19.10.2012 року, близько 16 години ( тобто в робочий час ) він, у власних цілях, без відома та дозволу керівництва підприємства, на вказаному вище автомобілі поїхав в село Злинка Маловисківського району Кіровоградської області, де перебував по 20.10.2012 року . Вказаного дня, повертаючись в село Тишківка він допустив зіткнення з автомобілем, що належить позивачеві. На той час в службовому автомобілі перебувало ще дві особи, однією з яких був помічник лісничого [PERSON] Додав, що в момент ДТП він мав при собі ключі від автомобіля, посвідчення на право керування транспортним засобом та реєстраційний документ на зазначений вище транспортний засіб. Представник відповідача ДП «Оникіївське лісове господарство» заявлених вимог не визнала повністю, мотивуючи тим, що належним відповідачем по справі відповідно до ч.2 ст. 1187 ЦК України є саме [PERSON], який на момент дорожньо-транспортної пригоди керував належним ДП « Оникіївське лісове господарство » автомобілем на законних підставах ( маючи при собі всі документи на право керування транспортним засобом ) . В зв'язку із зазначеними вище обставинами вважає, що посилання сторони позивача на ч.4 ст. 1187 ЦК України є безпідставним . Також вважає безпідставним посилання сторони позивача на ст. 1172 ЦК України, оскільки ДТП сталася у вихідний день, коли [PERSON] використовував транспортний засіб підприємства у власних цілях без дозволу та відома керівництва . Також вважає, що позивачем визначено частки відшкодування заподіяної шкоди без врахування обставин, що мають істотне значення . Заслухавши пояснення сторін, показання свідків, дослідивши письмові докази, суд вважає встановленими наступні фактичні обставини справи та відповідні їм правовідносини: 20.10.2012 року, о 21 годині 30 хвилин [PERSON], керуючи автомобілем «ВАЗ 2121» державний номер [NUMBER] по вулиці Чкалова, що в селі Тишківка Добровеличківського району Кіровоградської області, порушив п.13.1 ПДР України та допустив зіткнення з автомобілем «TOYOTA HILUX 2.5 L», д/н [NUMBER], внаслідок чого транспортні засоби отримали механічні пошкодження . На момент ДТП [PERSON] перебував у трудових відносинах з ДП « Оникіївське лісове господарство », де працював на посаді водія . Вказані вище обставини справи визнані всіма особами, які беруть участь у справі, а тому відповідно до ч.1 ст. 61 ЦПК України не підлягають доказуванню. Із свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу САК 083783, виданого Новоукраїнським РЕВ УДАІ УМВС України в Кіровоградській області, встановлено, що власником автомобіля «TOYOTA HILUX 2.5 L», д/н [NUMBER] є ТОВ «АГРОТЕХ». З довідки начальника ВРЕР ДАІ з обслуговування Новоархангельського, Добровеличківського, Новоукраїнського районів УМВС України в Кіровоградській області № 543 від 29.05.2013 року, встановлено, що станом на 20.10.2012 року автомобіль «ВАЗ2121», державний номерний знак [NUMBER] зареєстровано на Державне підприємство «Оникіївське лісове господарство» ( а.с. 9 ). Відповідно до вимог статті 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов'язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, що створює підвищену небезпеку для особи , яка цю діяльність здійснює та інших осіб . Відповідно до вимог частини 2 статті 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі ( право власності ) володіє транспортним засобом . Відповідно до ч.1 ст. 1172 ЦК України юридична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових ( службових ) обов'язків. Відповідно до п.6 ПВСС України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 4 від 01.03.2013 року « Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки » не вважається особою, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, і не несе відповідальності за шкоду перед потерпілим особа, яка керує транспортним засобом у зв'язку з виконанням своїх трудових (службових обов'язків) на підставі трудового договору із особою, яка на відповідній правовій підставі володіє транспортним засобом . Така особа, враховуючи характер відносин, які між ними склалися, може бути притягнута до відповідальності роботодавцем лише у регресному порядку відповідно до ст. 1191 ЦК України . Доводи представника ДП « Оникіївське лісове господарство » про те, що [PERSON] неправомірно заволодів транспортним засобом та на момент ДТП використовував його у власних цілях без згоди та без відома на те власника не знайшли свого підтвердження у судовому засіданні. Натомість такі доводи спростовуються наданими позивачем доказами, а саме : показаннями свідків [PERSON] та [PERSON] ; довідкою начальника ВДАІ Добровеличківського РВ УМВС України в Кіровоградській області № 43 від 10.04.2014 року про те, що від ДП " Оникієвське лісове господарство " заяв про викрадення автомоблія " ВАЗ 2121" д/н [NUMBER] не надходило; фактом заволодіння [PERSON] транспортним засобом, належним ДП « Оникіївське лісове господарство» в робочий час; фактом знаходження в розпорядження [PERSON] ключів від зазначеного вище транспортного засобу та правовстановлюючих документів на нього ; фактом гаражування вказаного автомобіля по місцю перебування [PERSON] в ніч з 19 на 20.10.2012 року . Таким чином на думку суду не впливають на виникнення обов'язку володільця джерела підвищеної небезпеки з відшкодування заподіяної ним шкоди наступні обставини : в який час було вчинено заподіяння шкоди- службовий або неслужбовий ; чи було джерело підвищеної небезпеки ввірено працівникові у процесі виконання ним трудових обов'язків, або він самовільно використав його у своїх особистих цілях . На пропозицію суду стороною відповідачів не було надано доказів про те, що цивільно-правова відповідальність водія автомоблія " ВАЗ 2121" д/н [NUMBER] була застрахована . Також не надано доказів про те, що після настання страхового випадку відповідачі виконали обов'язок письмового надання страховику, з яким було укладено договір обов'язкового страхування цивільно-правовової відповідальності, повідомлення про ДТП встановленого МТСБУ зразка, що відповідно до п. 16 постанови ПВССУ № 4 від 01.03.2013 року є підставою для покладення обов'язку відшкодування шкоди саме на власника транспортного засобу . З огляду на вказане, суд вважає, що належним відповідачем по справі є ДП «Оникіївське лісове господарство», а позовні вимоги до [PERSON] пред'явлені безпідставно . Відповідно до ч.1,2 ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є : втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права ( реальні збитки ); доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене ( упущена вигода ). З висновку судової автотоварознавчлої експертизи № 48 від 20.08.2014 року, встановлено, що для відновлення цілісності пошкодженого транспортного засобу серед інших деталей підлягає заміні рама у зборі. Вартість матеріального збитку завданого власнику автомобіля «TOYOTA HILUX 2.5 L», д/н [NUMBER] станом на проведення експертизи і станом на 23.10.2012 року у випадку заміни рами прирівнюється до ринкової вартості автомобіля і визначається рівною 149483 гривні 04 копійки. Вартість відновлювального ремонту вказаного вище транспортного засобу з врахуванням вартості заміни рами становить 158764 гривні 86 копійок . Відповідно до п.15 постанови ПВССУ № 4 від 01.03.2013 року, якщо пошкоджений транспортний засіб не може бути відновлено або вартість його відновлювального ремонту з урахуванням зношеності та втрати товарної вартості перевищує його ринкову вартість на момент пошкодження, розмір шкоди визначається за ринковою вартістю транспортного засобу на момент пошкодження . Зважаючи на ті обставини, що вартість відновлювального ремонту автомобіля позивача перевищує його ринкову вартість на момент пошкодження, суд вважає, що розмір шкоди слід визначати за ринковою вартістю вказаного транспортного засобу на момент його пошкодження, яка становить 149483 гривні 04 копійки, а тому позовну вимогу до ДП «Оникіївське лісове господарство» про відшкодування заподіяної шкоди слід задовольнити саме на вказану вище суму. Позовну вимогу в частині стягнення з ДП «Оникіївське лісове господарство» на користь позивача упущеної вигоди в сумі 21600 гривень суд вважає необґрунтованою з наступних підстав: Зазначена вимога обґрунтовується єдиним доказом, а саме договором оренди транспортного засобу від 08.10.2013 року, укладеним між ТОВ «АГРОТЕХ» (орендодавець) та ТОВ «Агрофірма «СВІТАНОК» (орендар), згідно якого орендодавець передав, а орендар прийняв в тимчасове платне користування на період з 01.11.2013 року по 01.11.2014 року автомобіль « TOYOTA HILUX 2.5 L», д/н [NUMBER] . Орендна плата встановлена у розмірі 1800 гривень на місяць . При цьому судом звертається увага на ті обставини, що вказаний правочин був укладений вже після пошкодження транспортного засобу позивача. Крім того передача об'єкта оренди відповідно до п.3.1 зазначеного договору не відбулася . Відповідно до вимог статті 88 ЦПК України, якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. Отже з відповідача на користь позивача слід стягнути судові витрати в сумі 1494 гривні 83 копійки . На підставі ч.1,2 ст. 22, ст.1172, ст.1187,1192 ЦК України , п.6,15 ПВСС України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 4 від 01.03.2013 року « Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки »,

Outcome: partial