Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-16 00:00:00

Публічне акціонерне товариство "Дельта Банк" звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, мотивуючи позовні вимоги тим, що 26.12.2011 року між ПАТ ""Дельта Банк" та [PERSON] було укладено кредитний договір № 007-01040-261211. Відповідно до п.1.1. договору позивач зобов'язується надати відповідачу кредит в сумі 4 057 грн. 00 коп. на придбання певного майна/послуг, на умовах визначених договором. Відповідно до п.2.3 договору за користування кредитом відповідач сплачує позивачу проценти, виходячи зі ставки 48 % в рік, за ведення кредитної справи відповідач сплачує позивачу плату в розмірі 0,00 % в місяць (п.2.5 договору). Позивач свої зобов'язання за договором виконав, надавши відповідачеві кредит у сумі 4 057 грн. 00 коп., про що свідчить меморіальний ордер №47512066 від 27.12.2011 року та рахунок - фактура №89981 від 26.12.2011 року. Відповідач отримав у своє розпорядження майно, що підтверджується накладною. Моментом погашення кредиту вважається день зарахування коштів на розрахунковий рахунок позивача в повному обсязі, а саме, суми кредиту, нарахованих процентів за його користування, всіх інших плат, передбачених договором. Положеннями договору передбачено, що позивач у випадку порушення відповідачем строків сплати, передбачених договором платежів більше ніж на один місяць має право вимагати від позичальника дострокового повернення кредиту в повному обсязі та сплати процентів за його користування, а також плати за ведення кредитної справи а також оплати боргового зобов'язання в примусовому порядку згідно чинного законодавства. Позивач виконав свої зобов'язання за договором. Відповідач свої зобов'язання за договором належним чином не виконує. Станом на 25.07.2013 р. за відповідачем по укладеному з позивачем кредитному договору від 26.12.2011 року рахується заборгованість на загальну суму 3 212 грн. 84 коп. Просить позовні вимоги задовольнити. Представник позивача Публічного акціонерного товариства "Дельта Банк" в судове засідання не з'явилась, про час і місце судового засідання повідомлялась належним чином, в позовній заяві зазначено, що позивач просить розглядати справу у відсутності представника, позовні вимоги підтримує у повному обсязі та просить їх задовольнити, не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, будучи належним чином повідомлений про день та час розгляду справи, про причини неявки суд не повідомив. Відповідно до вимог ст. 224 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення спору. Враховуючи викладене, суд ухвалив розглянути справу у відсутності представника позивача та відповідача в порядку ст. 224 ЦПК України та ухвалити заочне рішення. Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно ст.ст.10, 11, 60 ЦПК України, суд розглядає справу не інакше як за заявою осіб, в межах заявлених вимог і на підставі наданих сторонами доказів, тобто кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Між сторонами виникли правовідносини в сфері договірних зобов'язань, що регулюються відповідними нормами Цивільного кодексу України. Судом встановлено, що 26.12.2011 року між ПАТ ""Дельта Банк" та [PERSON] було укладено кредитний договір № 007-01040-261211. Відповідно до п.1.1. договору позивач зобов'язується надати відповідачу кредит в сумі 4 057 грн. 00 коп. на придбання певного майна/послуг, на умовах визначених договором. Відповідно до п.2.3 договору за користування кредитом відповідач сплачує позивачу проценти, виходячи зі ставки 48 % в рік, за ведення кредитної справи відповідач сплачує позивачу плату в розмірі 0,00 % в місяць (п.2.5 договору). Моментом погашення кредиту вважається день зарахування коштів на розрахунковий рахунок позивача в повному обсязі, а саме, суми кредиту, нарахованих процентів за його користування, всіх інших плат, передбачених договором. Положеннями договору передбачено, що позивач у випадку порушення відповідачем строків сплати, передбачених договором платежів більше ніж на один місяць має право вимагати від позичальника дострокового повернення кредиту в повному обсязі та сплати процентів за його користування, а також плати за ведення кредитної справи а також оплати боргового зобов'язання в примусовому порядку згідно чинного законодавства. Позивач свої зобов'язання за договором виконав, надавши відповідачеві кредит у сумі 4 057 грн. 00 коп., про що свідчить меморіальний ордер №47512066 від 27.12.2011 року та рахунок - фактура №89981 від 26.12.2011 року. Відповідач зобов'язання за вказаним договором належним чином не виконав. Станом на 25.07.2013 року за відповідачем рахується заборгованість в сумі 3 212 грн. 84 коп., з яких заборгованість за сумою кредиту - 2 846 грн. 45 коп., заборгованість за відсотками - 336 грн. 39 коп., заборгованість за комісіями - 0 грн. 00 коп. Відповідно до ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Згідно з ст.ст. 525, 526, 530, 536 ЦК України, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання то воно підлягає виконанню у цей строк. За користування чужими грошовими коштами боржник зобов'язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. Відповідно до ст.625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Згідно зі ст.ст.610, 611, 612 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; зміна умов зобов'язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди. Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Боржник, який прострочив виконання зобов'язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення. Якщо внаслідок прострочення боржника виконання зобов'язання втратило інтерес для кредитора, він може відмовитися від прийняття виконання і вимагати відшкодування збитків. Згідно ст.ст. 1050, 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів. Враховуючи вищезазначене, аналізуючи встановлені фактичні обставини справи, суд приходить до висновку про задоволення позову у повному обсязі. Оскільки позивачем було сплачено судовий збір при подачі позовної заяви до суду, то відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК України з відповідача на користь позивача слід стягнути понесені ним і документально підтвердженні судові витрати. На підставі викладеного,

Outcome: approved