Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-15 00:00:00

11 вересня 2013 року ПАТ "ДТЕК Донецькобленерго" звернулось до суду з позовом до [PERSON], де вказувало, що на підставі рахунку 210501111 відповідач є споживачем електричної енергії, а позивач постачальником електричної енергії через приєднану мережу. 14 лютого 2011 року за місцем проживання відповідача - [ADDRESS], працівниками Слов'янського РЕМ були виявлені порушення правил користування електричною енергією для населення, а саме: самовільне підключення електроустановок до електричної мережі енергопостачальника, виявити яке при проведенні контрольного огляду було неможливо. Накид дротів навантаження на лінію електропередачі. Електроенергія споживається при відсутності електролічильника. Внаслідок чого, відповідач спожив електроенергії, яка недооблікована приладом обліку на суму 5687 грн. 44 коп. В зв'язку з цим, позивач просить стягнути з відповідача на користь ПАТ " ДТЕК "Донецькобленерго" вказану суму, а також судовий збір. 04 квітня 2014 року ухвалою суду заочне рішення по справі було скасоване. 07 жовтня 2014 року за клопотанням представника позивача ухвалою суду було залучено в якості співвідповідача [PERSON]. 25 листопада 2014 року за клопотанням представника позивача ухвалою суду залучено в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог [PERSON]. В судовому засіданні представник позивача позов підтримав з підстав, наведених у позовній заяві. Просив стягнути вказані у позові кошти у солідарному порядку із [PERSON] та [PERSON]. Також зазначив, що дійсно за вказаною адресою ПАТ ДТЕК «Донецькобленерго» неодноразово зверталося до суду із позовом до [PERSON] із стягненням коштів за порушення ним ПКЕЕН, і судом неодноразово виносилися рішення про стягнення вказаних коштів. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні проти задоволення позову щодо нього заперечив, пояснив, що за адресою по [ADDRESS] не проживає з 80-років минулого століття. У вказаному будинку проживали його батьки. Приблизно на початку 80-х років він виїхав проживати у РСФРР, де продовжував проживати, потім повернувся у м. Слов'янськ, де з 1991 року проживає у с. Билбасівка. На даний час з 29 серпня 2001 року зареєстрований по [ADDRESS], де і фактично проживає. Його батьки у 1984 році отримали квартиру, після чого виїхали з будинку, розташованому по [ADDRESS], та стали проживати по [ADDRESS]. Будинок по [ADDRESS] розрахований на декілька господарів, частина в якій вони проживала належала батькові на праві власності. Батько [PERSON] помер [INFO]. Він після його смерті відмовився від прийняття спадщини, а спадщину прийняла його мати [PERSON]. Крім того зазначив, що у будинку по [ADDRESS], в іншій частині проживали [PERSON] із сином [PERSON]. Їх частина будинку внаслідок вітхості фактично зруйнована та не придатна для житла, а тому вони самовільно вселилися до частини, що належала його батькові. Вони неодноразово до них зверталися про те, щоб вони виселилися, однак вони цього не зробили, до того ж, їм не було де проживати, і його мати [PERSON] не бажала сваритися із [PERSON], оскільки остання була доволі конфліктна жінка. У 2013 році [PERSON] померла, дата її смерті йому невідома. ЇЇ син [PERSON] продовжує проживати за цією адресою. [PERSON] у судовому засіданні, яке проводилося 25 листопада 2014 року, проти задоволення позову заперечив, пояснив, що у нього своїх боргів хватає, а це вчинено не ним. Визнав, що він дійсно проживав по [ADDRESS] із своєю матір'ю [PERSON] до її смерті, яка померла у 2013 році. Він по даний час проживає у вказаному будинку. У наступні судові засідання відповідач [PERSON] не з'явився, причини неявки суду не повідомив, хоч був належним чином повідомлений про час та місце судового розгляду. У зв'язку з цим, суд вирішує справу на підставі наявних у ній доказів. Представник третьої особи [PERSON] у судовому засіданні висловила думку, про те, що в позові до [PERSON] слід відмовити, та задовольнити позов в частині стягнення коштів із [PERSON]. Крім того допитана в якості свідка 25 вересня 2014 року [PERSON] пояснила, що являється братом [PERSON], дійсно її брат виїхав ще у 1980-х роках, а потім коли повернувся до м. Слов'янска, то поселився проживати у с. Билбасівка. Щодо частки у будинку по [ADDRESS], то зазначила, що їх батьки дійсно проживали за вказаною адресою, однак у 1984 році отримали квартиру [ADDRESS] та виїхали із вказаного будинку. У зв'язку з тим, що у них був конфлікт із сусідкою [PERSON], яка проживала поряд з ними по [ADDRESS], вони туди не ходили, і фактично не мали можливості користуватися житлом. Сусіди цим скористалися та сталим проживати і у частині, що належала її батькові на праві власності. Крім того зазначила, що у зв'язку із непроживанням за вказаною адресою, вони написали заяву до РЕМ для того, щоб їх відключили від електромережі по [ADDRESS], чому її батько, який помер у 2001 році, до даного часу рахується як споживач , вона не розуміє. Дійсно після смерті батька її мати [PERSON] прийняла спадщину, і на сьогодні є рішення суду за яким за нею визнано право власності на вказану частину будинку по [ADDRESS], однак якимось чином розпорядитися цим майном вона не має можливості, оскільки до 2013 року там самовільно проживала [PERSON] із сином [PERSON]., який там продовжує проживати наразі. Визнала, що будь-яких дій, а саме звернення до суду, у міліцію вони не вчиняли, бо не хотіли зайвої сварки із сусідами, а на сьогодні [PERSON] просив трохи зачекати із виселенням, оскільки йому потрібно щось зробити із своїм житлом, яке фактично непридатне до житла, пообіцяв добровільно виселитися. Свідок [PERSON] у судовому засіданні показав, що 21 лютого 2011 року вони проводили перевірку по [ADDRESS]. Приходили вранці, вийшла жінка похилого віку, свого імені не назвала. У дворі за вказаною адресою три будинки. 1-й, куди він зайшов, на три господарі. Жінка провела їх на кухню, повідомила, що господарем є [PERSON], його зараз немає, вона з ним не родичка, поряд проживає. Він зайшов побачив, що лічильника немає, однак працює обігрівач. Він склав акт, де вказав ім'я по батькові та прізвище порушника за вказівкою жінки, яка назвалася сусідкою. Ствердив, що у жінки був вільний доступ до приміщення, яке вона назвала власністюь [PERSON] Свідок [PERSON] у судовому засіданні показала, що вона являється керівником мікрорайону «Славкурорт», пояснила, що до неї звернувся [PERSON] для того, що скласти акт про те, що він не проживає по [ADDRESS], а також скласти акт про те, хто проживає за вказаною адресою. У зв'язку з чим, вона скала вказаний акт на підстав свідчень сусідів. Також вона була за вказаною адресою, коли вручала повістку [PERSON] до суду. Свідки [PERSON] та [PERSON] у судовому засіданні ствердили, що дійсно [PERSON] виїхали з будинку по [ADDRESS], ще з часів радянської влади. Їх сусіди [PERSON] проживають і в їх частині будинку більш як десять років. Крім того свідок [PERSON] показав, що дійсно між приміщеннями, які належать [PERSON] та приміщеннями [PERSON] є вільний доступ через двері. Суд, розглянувши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають до часткового задоволення з наступних підстав: На підставі рахунку 210501111 є споживачем електричної енергії зазначений [PERSON].(а.с.7). 14 лютого 2011 року по [ADDRESS] у м. Слов'янську, працівниками Слов'янського РЕМ були виявлені порушення правил користування електричною енергією для населення, а саме: самовільне підключення електроустановок до електричної мережі енергопостачальника, виявити яке при проведенні контрольного огляду було неможливо. Накид дротів навантаження на лінію електропередачі. Електроенергія споживається при відсутності електролічильника. В порядку, передбаченому п. 53 ПКЕЕН, був складений акт ПКЕЕН № 128198 та підписаний представниками ПАТ "ДТЕК Донецькобленерго", де порушником вказаний [PERSON].(а.с.3-4 ). У відповідності до даних адресного бюро, паспортних даних відповідача [PERSON], акту №39, довідки про склад сім'ї № 02-41/738 від 26 березня 2014 року, [PERSON] був зареєстрований по [ADDRESS] в період часу з 14 січня 1991 по 29 серпня 2001 року, а з 29 серпня 2001 року зареєстрований та проживає по [ADDRESS](а.с.12, 54,55, 76). У судовому засіданні встановлено, що у відповідності до даних КП БТІ станом на 01 січня 2013 року власниками будинку по [ADDRESS] рахувалися [PERSON].(частка), [PERSON](19/100), [PERSON].(29/100), [PERSON](частка)(а.с.67). У відповідності до інформації з державного реєстру речових прав на нерухоме майно, за вказаною адресою право власності зареєстроване на земельну ділянку за [PERSON](а.с.65-66). У відповідності до свідоцтва про смерть [PERSON] помер [INFO](а.с.82). За даними спадкової справи, після його смерті прийняла спадщину його дружина [PERSON]. Діти [PERSON] [PERSON] та [PERSON] від прийняття спадщини відмовилися(а.с.121, 123). У відповідності до рішення Слов'янського міськрайонного суду Донецької області від 21 серпня 2014 року за [PERSON] визнано право власності на 34/100 частки у житловому будинку по [ADDRESS], в порядку спадкування після смерті [PERSON].(а.с.79-81) У відповідності до даних паспорту [PERSON], остання зареєстрована та проживає по [ADDRESS]. Згідно із паспортними даними [PERSON], акту № 106 від 13 грудня 2014 року, [PERSON] зареєстрований та мешкає по [ADDRESS]. При цьому із акту № 106 від 13 грудня 2014 року вбачається, що [PERSON] понад 20 років фактично проживає у частині домоволодіння, яке належить [PERSON]. Судом оглянута інвентарна справа КП БТІ на домоволодіння по [ADDRESS], у присутності представника КП БТІ [PERSON], який її представив для огляду та пояснив, що частина домоволодіння залишилася у власності [PERSON], незважаючи на те, що у зв'язку із готуванням будинку під знос, [PERSON] була надана квартира, у присутності свідка [PERSON], відповідача [PERSON]. При огляді плану домоволодіння встановлено, що порушення ПКЕЕН, зафіксоване актом від 14 лютого 20111 року, відбулося у частці домоволодіння, яка належить [PERSON]. наведена обставина підтверджена відповідачем та свідком [PERSON], який також ствердив, що у приміщенні, де було зафіксоване порушення є вільний вихід у інші приміщення(а.с.69-75). У відповідності до даних, наданих представником позивача, щодо [PERSON] та [PERSON] неодноразово були складені акти про порушення ПКЕЕН, внаслідок чого судом неодноразово виносилися рішення про відшкодування коштів з цього приводу(а.с.91-102). Законом України «Про електроенергетику» передбачено, що споживання енергії можливе лише на підставі договору з енергопостачальником та споживач енергії несе відповідальність за порушення умов договору з енергопостачальником та правил користування електричною і тепловою енергією згідно із законодавством України /стаття 26 Закону/. Відповідно до пункту 48 Правил користування електричною енергією для населення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 26.07.1999року /надалі Правила/, споживач несе відповідальність згідно із законодавством за розкрадання електричної енергії у разі самовільного підключення до електромереж і споживання електричної енергії без приладів обліку. У разі виявлення представником енергопостачальника порушення споживачем правил користування електричною енергією, у тому числі фактів розкрадання електричної енергії, складається акт, який підписується представником енергопостачальника та споживачем, один примірник акта вручається споживачу, другий залишається у енергопостачальника та споживач має право внести до акта свої зауваження /пункт 53 Правил/. Складений, 14 лютого 2011 року ПАТ «ДТЕК Донецькобленерго» акт є фіксацією порушення, яке було виявлено під час проведення постачальником енергії перевірки дотримання Правил користування електричною енергією для населення. У судовому засіданні достовірно встановлено, що акт про порушення ПКЕЕН був складений у присутності жінки, яка не назвала своїх анкетних даних, і за її вказівкою у акті внесено ім'я [PERSON]. Наведена обставина стверджується показаннями свідка [PERSON]. Разом з тим, у судовому засіданні достовірно встановлено та підтверджується даними адресного бюро, паспортними даними відповідача [PERSON], актом №39, довідкою про склад сім'ї № 02-41/738 від 26 березня 2014 року, а також даними спадкової справи, що [PERSON] у вказаному будинку не проживає, не зареєстрований, а також спадщину після смерті власника частки будівлі [PERSON], де виявлено порушення правил ПКЕЕН не приймав. Враховуючи зазначене, суд робить висновок про те, що [PERSON] не є споживачем послуг з енергопостачання у будинку по [ADDRESS] в розумінні Правил користування електричною енергії, не користується правами та обов'язками споживача електричної енергії, оскільки він в будинку за місцем виявлення порушення не зареєстрований, особовий рахунок відкритий на ім'я іншої особи - [PERSON]., право власності на вказаний будинок за ним не зареєстровано, а зареєстровано за [PERSON], який помер [INFO], він не є членом сім'ї власника або користувачем житлового будинку. У зв'язку з цим, у задоволенні позову до [PERSON] суд відмовляє за безпідставністю позовних вимог. Вирішуючи спір у щодо вимог до [PERSON], суд виходив з наступних міркувань. У судовому засіданні достовірно встановлено, що частина будинку по [ADDRESS], де відбулося порушення ПКЕЕН, належить [PERSON], як спадкоємиці після смерті [PERSON]. При цьому, [PERSON] своє право власності на частку будинку по [ADDRESS], не зареєструвала у встановленому законом порядку. Втім, у судовому засіданні достовірно встановлено, що [PERSON] постійно проживає та проживала на час виявлення порушення ПКЕЕН по [ADDRESS].. При цьому, судом встановлено, що відповідач [PERSON] зареєстрований по [ADDRESS], постійно проживає за вказаною адресою, крім того, самовільно вселився у частину будинку, яка належить [PERSON]. Наведена обставина стверджується даними паспорту [PERSON], актом № 106 від 134 грудня 2014 року, показаннями свідка [PERSON], який у судовому засіданні ствердив, що до приміщення, де було виявлено порушення ПКЕЕН є вільний доступ сусідів, показаннями свідків [PERSON] та [PERSON], які у судовому засіданні ствердили, що помешкання [PERSON] через стінку із помешканням, в якому проживали [PERSON], при цьому вже понад десять років, як [PERSON] зробили самовільний вхід та користуються приміщеннями, які належать [PERSON], в той час як їх помешкання прийшло з часом у непридатний для проживання стан. Суд приймає до уваги вказані показання свідків, оскільки вони дані під присягою, узгоджуються між собою, не мають внутрішніх протиріч, а також підтверджуються актом № 106 від 13 грудня 2014 року, частково показаннями свідка [PERSON]. Суд зважає на представлені представником позивача акти порушення ПКЕЕН, з яких вбачається, що щодо [PERSON] неодноразово були складені акти порушення ПКЕЕН за адресою по [ADDRESS]. У відповідності до п. 53 Правил ПКЕЕН, акт про порушення ПКЕЕН вважається дійсним, якщо його підписали три представники енергопостачальника. З огляду на викладене суд приймає до уваги акт № 128198 від 14 лютого 2001 року як належний і допустимий доказ, що свідчить про порушення ПКЕЕН. Отже, наявні у справі належні та допустимі докази у достатній мірі свідчать про те, що [PERSON] хоч і не мав правових підстав, фактично використовував частину домоволодіння по [ADDRESS] та міг споживати електричну енергію без приладів обліку. З огляду на встановлені обставини, які підтверджені письмовими доказами, дійсно відбулось порушення Правил користування електричною енергією в домоволодінні по [ADDRESS] та сам факт того що [PERSON] зайняв та користується вказаним в акті перевірки домоволодінням(часткою домоволодіння) без належних правових підстав, з урахуванням характеру порушення ПКЕЕН (відсутність приладу обліку, що підтверджує зокрема пояснення свідка [PERSON] про те, що [PERSON] повідомляли РЕМ про відмову у користуванні електричною енергією за вказаною адресою, накид дротів навантаження на лінію електропередачі), наявність інших порушень ПКЕЕН [PERSON] за вказаною адресою у період часу, яким охоплюється і вказане порушення(акти про порушення ПКЕЕН від 28 січня 2011 року № 135839, від 08 квітня 2011 року №1455233), не спростовує факту споживання [PERSON] електроенергії поза межами приладів обліку та свідчить про те, що останній фактично користувався електричною енергією за адресою по [ADDRESS], постачальником якої є позивач. Суд також виходить з того, що відповідач [PERSON] не надав жодних належних доказів у спростування факту наявності самого порушення Правил, так само відсутні будь-які дані з приводу того, що неможливе використання електроенергії ним в у частці домоволодіння, яка належить [PERSON] за адресою [ADDRESS] та з приводу використання вказаного домоволодіння іншими особами. Самовільне підключення електроустановок до електричної мережі енергопостачальника без врахування електричної енергії лічильником є правопорушенням у відповідності до ст. 26, 27 Закону України "Про електроенергетику ", п. 42, 48 Правил користування електричною енергією для населення та тягне за собою відповідальність за ст. 714 ЦК України, Законом України "Про електроенергетику " та ПКЕЕН. У відповідності до Методики обчислення розміру відшкодування збитків, завданих електропостачальнику внаслідок порушення споживачем Правил користування електричною енергією позивачем зроблений розрахунок від 07 березня 2011 року (а.с.5), згідно із яким сума боргу відповідача перед позивачем становить 5687 грн. 44 коп. Тому суд стягує з відповідача [PERSON] на користь позивача вказану суму. Крім того, у відповідності із ст. 88 ч. 3 ЦПК України, суд стягує з відповідача понесені позивачем та документально ним підтверджені судові витрати у виді судового збору в сумі 229 грн. 40 коп.

Outcome: partial