Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-20 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про витребування майна з чужого незаконного володіння, а саме автомобіля марки "ГАЗ-31105-101", 2006 року випуску, тип ТЗ легковий седан, шасі [NUMBER], державний номер [NUMBER], мотивуючи свої вимоги тим, що 03.11.2006 року між позивачем та Акціонерним комерційним інноваційним банком "УкрСиббанк" було укладено Договір про надання споживчого кредиту та заставу майна №11070684000 на суму 10462,00 доларів США на придбання автомобіля вищезазначеної марки. У 2009 році [PERSON] опинився в скрутному матеріальному становищі та не зміг виконувати взяті на себе зобов'язання за кредитним договором, внаслідок цього між ним та [PERSON] була досягнута домовленість про те, що позивач передасть йому спірний автомобіль марки "ГАЗ-31105-101", державний номер [NUMBER], а зазначена особа в свою чергу зобов'язана сплачувати залишок суми заборгованості за кредитним договором, укладеним між позивачем та Банком. В результаті домовленості та за згодою представника Банка, [PERSON] 26.03.2009 року була оформлена довіреність на [PERSON], якою він надав йому право розпорядження та користування автомобілем, а останній взяв на себе прямі зобов'язання відповідати перед Банком по зобов'язаннях позивача за кредитним договором. Але в липні 2009 року позивач отримав претензію від Банка, що за ним рахується заборгованість, у зв'язку з чим 29.07.2009 року ним була скасована надана [PERSON] довіреність на право розпорядження та користування автомобілем. Після чого, 05.09.2011 році надіслав вимогу [PERSON], в якому просив повернути йому автомобіль у повній комплектації, оскільки зазначена особа користувалася вказаним транспортним засобом. Але, до теперішнього часу відповідач не повернув його автомобіль та не надав пояснень. У зв'язку з тим, що відповідач добровільно повертати вищезазначений транспортний засіб відмовляється, позивач просив суд витребувати у [PERSON] та передати йому вказаний автомобіль. Позивач та його представники [PERSON] та [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримали та уточнили, просили суд зобов'язати [PERSON] припинити користування належним позивачу майном та повернути належне йому майно. Вважають належним відповідачем саме [PERSON], оскільки мають протокол та постанову у справі про адміністративне правопорушення від 03.07.2010 р., відповідно до яких [PERSON] притягнуто до адміністративної відповідальності під час керування спірним автомобілем. Представник відповідача в судовому засіданні повні вимоги не визнав, оскільки відповідачу не передавався спірний автомобіль, у користуванні [PERSON] його не має, про його існування не знає. Представник третьої особи - ПАТ «УкрСиббанк» в судове засідання не з'явився, подав до суду письмову заяву, в якій справу просив розглянути за його відсутності та засвідчив, що спір між сторонами не впливає на права та обов"язки банку, оскільки автомобіль ГАЗ звільнено з-під застави. Третя особа - [PERSON] в судове засідання не з'явився, хоча про день та час розгляду справи повідомлявся належним чином. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов задоволенню не підлягає з наступних підстав. Судом встановлено, що відповідно до договору про надання споживчого кредиту та заставу майна №11070684000 від 03 листопада 2006 року АКІБ "УкрСиббанк" надав [PERSON] кредит в сумі 10462,00 дол. США, а останній зобов'язався прийняти та належним чином використовувати та повернути банку кредит. В забезпечення виконання в повному обсязі усіх грошових зобов'язань за даним договором, позивальник передав в заставу, а банк прийняв рухоме майно - транспортний засіб: марки «ГАЗ» модель 31105101, 2006 року випуску, тип ТЗ легковий седан, шасі [NUMBER], державний номер [NUMBER]. Згідно договору купівлі-продажу №229 від 30 жовтня 2006 року ПІІ «АТ Автоінвестор - Херсон» продав, а [PERSON] придбав автомобіль «ГАЗ» модель 31105101, 2006 року випуску, тип ТЗ легковий седан, шасі [NUMBER], державний номер [NUMBER], загальна вартість товару складає 52310 грн. 26.03.2009 року приватним нотаріусом Херсонського міського нотаріального округу [PERSON] видано довіреність, яка зареєстрована в реєстрі № 211 про те, що [PERSON] уповноважив [PERSON] на право керування автомобілем марки "ГАЗ-31105-101", 2006 року випуску, тип ТЗ легковий седан, шасі [NUMBER], державний номер [NUMBER]. Як вбачається із заяви [PERSON] від 29.07.2009 року, останній просить приватного нотаріуса Херсонського нотаріального округу [PERSON], передати [PERSON], заяву про те, що він цією заявою скасовує раніше надану нотаріально посвідчену довіреність, якою він доручив [PERSON] керувати спірним автомобілем та представляти його інтереси перед третіми особами в органах ДАІ . В подальшому приватний нотаріус передав вказану заяву [PERSON], дана заява зареєстрована в реєстір за №587. Відповідно до копії протоколу та постанови серія АК № 290263 про притягнення до адміністративної відповідальності від 03.07.2010 року, [PERSON] було притягнуто до адміністративної відповідальності, за те, що він в м. Сімферополі по вул. Київська, керував автомобілем «ГАЗ» державний номер [NUMBER], який належить [PERSON] та рухався у населеному пункті зі швидкістю 86 км/год, чим перевищив встановлену швидкість руху на 26 км./год, у зв'язку з чим на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу. Як вбачається з копії заяви АТ «Укрсиббанк» від 18.08.2011 року, яка адресована МРЕВ ДАІ м. Херсон, у зв'язку з виконанням зобов'язань за договором про надання споживчого кредиту та заставу транспортного засобу №11070684000 від 03 листопада 2006 року, банк надав згоду на проведення дій щодо зняття з обліку автомобіля «ГАЗ» державний номер [NUMBER] та його подальшого переоформлення, а також зняття запису «кредит, продаж заборонено». Кредитний договір №11070684000 від 03 листопада 2006 року погашено в повному обсязі. 05.09.2011 року позивач надіслав листа відповідачу, в якому просив повернути йому автомобіль у повній комплектації разом з усіма документами. Але, [PERSON] на вимогу позивача повернути його автомобіль не реагує. Згідно положень ст. 4 ЦПК України суд, здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб у спосіб, визначений законами України. Статтею 16 ЦК України визначені способи захисту цивільних прав та інтересів осіб. Відповідно до ст. 387 ЦК України власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним. Згідно з п. 19 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику у справах про захист права власності та інших речових прав» від 07 лютого 2014 року застосовуючи положення статті 387 ЦК, суди повинні виходити з того, що власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним і в якої майно фактично знаходиться та є індивідуально визначеним. Отже, позивач на підставі ст. 387 ЦК України повинен довести, а суд відповідно встановити факти, які доводять право власності позивача на майно і право на витребування цього майна; вибуття майна з володіння позивача і знаходження його у відповідача; незаконність володіння відповідача майном позивача; відсутність між позивачем і відповідачем зобов'язально-правових відносин щодо спірного майна. Відповідно до ст. ст. 213, 215 ЦПК України рішення у справі може постановлюватися лише щодо сторін. Згідно до ст.11 ЦПК України, встановлено принцип диспозитивності цивільного судочинства, тобто визначення відповідачів, як осіб, до яких пред'являється позов є виключним правом позивача. Статтею 33 ЦПК України не передбачено право суду самостійно залучати до участі у справі співвідповідача, навіть у випадку обов'язкової співучасті, якщо позивач не заявить такого клопотання. Як вбачається із матеріалів справи позивач [PERSON] визначив статус у справі [PERSON] як відповідача по справі, у якого й просив витребувати належний йому автомобіль, припинити користування ним та повернути належне йому майно. Однак як встановлено в судовому засіданні, [PERSON] 26.03.2009 року уповноважив саме [PERSON], який залучений до участі у справі в якості третьої особи, на право керування спірним автомобілем марки "ГАЗ-31105-101", державний номер [NUMBER], а в подальшому, зокрема 29.07.2009 року своєю заявою скасував це доручення. З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що між позивачем [PERSON] та відповідачем по справі [PERSON] взагалі не існувало зобов'язально -правових відносин, а тому позов [PERSON] не може бути задоволений на підставі ст. 387 ЦК України, так як відповідач не здійснював володіння та користування спірним автомобілем, а тому в задоволенні позову слід відмовити за необґрунтованістю. При цьому, посилання позивача на факт притягнення [PERSON] до адміністративної відповідальності не може слугувати достатнім доказом для підтвердження факту заволодіння майном позивача, оскільки позивачем не доведені обставини передачі спірного автомобілю відповідачеві саме позивачем, користування відповідачем спірним автомобілем без відповідної правової підстави, а також знаходження у нього. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed