Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-27 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до Миролюбівської сільської ради Братського району Миколаївської області про визнання права власності на спадкове майно. В своїй позовній заяві позивач вказував на те, що [INFO] в м. Миколаїв помер її батько [PERSON]. Після його смерті відкрилася спадщина, яка крім іншого майна складається також з житлового будинку [ADDRESS], земельної ділянки площею 0,2500 гектарів, кадастровий номер [NUMBER], для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, та земельної ділянки площею 0,2287 гектарів, кадастровий номер [NUMBER], для ведення особистого селянського господарства, що розташовані в межах території Миролюбівської сільської ради Братського району Миколаївської області, які належали померлому згідно державних актів на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER] та [NUMBER], виданих 05 лютого 2007 року сільським головою Миролюбівської сільської ради Братського району Миколаївської області на підставі рішення V позачергової сесії 05 скликання Миролюбівської сільської ради Братського району Миколаївської області від 09.10.2006 року №3. Однак, отримати свідоцтво про право на спадщину на житловий будинок не має можливості, т.к. необхідно надати нотаріусу оригінал правовстановлюючого документу на спадкове майно - в даному випадку про право власності на житловий будинок, якого у позивача немає, оскільки померлий за життя своє право власності в БТІ не зареєстрував (не оформив), окрім того, втрачено правовстановлюючі документи на земельні ділянки. У судове засідання представник позивача не з'явилася, до суду надала письмову заяву про розгляд справи за їх відсутності. Представник відповідача у судове засідання не з'явився, до суду надіслав заяву у якій зазначив, що просить суд про розгляд справи за його відсутності. Дослідивши надані докази, суд вважає заявлені вимоги обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню з таких підстав. [INFO] в м. Миколаїв помер [PERSON]. Після його смерті залишилось спадкове майно, яке крім іншого також складається з житлового будинку [ADDRESS]; земельної ділянки площею 0,2500 гектарів, кадастровий номер [NUMBER], для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд; земельної ділянки площею 0,2287 гектарів, кадастровий номер [NUMBER], для ведення особистого селянського господарства, що розташовані в межах території Миролюбівської сільської ради Братського району Миколаївської області, які належали померлому згідно державних актів на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER] та [NUMBER], виданих 05 лютого 2007 року сільським головою Миролюбівської сільської ради Братського району Миколаївської області на підставі рішення V позачергової сесії 05 скликання Миролюбівської сільської ради Братського району Миколаївської області від 09.10.2006 року №3. Позивач, донька померлого, є спадкоємцем 1-ої черги, інших спадкоємців не має ні за законом, ні за заповітом немає. Позивач звернувся до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, проте у видачі свідоцтва на право на спадщину за законом йому було відмовлено, у зв'язку із втратою оригіналів правовстановлюючі документи на земельні ділянки, відсутністю правовстановлюючих документів на житловий будинок (а.с. 17). Згідно довідки, виданої КП «Вознесенське МБТІ» від 12.10.2016 року, право власності на житловий будинок за адресою [ADDRESS] не зареєстровано (а.с. 34). Відповідно до виписки із рішення № 2 від 18.02.1997 року виконавчого комітету Григорівської сільської ради, було вирішено надати правовстановлючі документи на житловий будинок в с. Юр'ївка [PERSON] (а.с. 14-15). Згідно з довідкою № 270 від 25.09.2014 року Григорівської сільської ради Братського району Миколаївської області, [PERSON] був зареєстрований за адресою [ADDRESS] (а.с. 44). Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затверджена заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31.01.1966 року, яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу України від 13.12.1995 року № 56, передбачала обов'язкову реєстрацію (інвентаризацію) будинків і домоволодінь у межах міста і селищ (п.4 Інструкції), в тому числі й на підставі записів у погосподарських книгах (п.20 Інструкції). Тобто, записи у погосподарських книгах визнавались в якості актів органів влади (публічних актів), що підтверджують право приватної власності. З технічного паспорту на вищевказаний житловий будинок, вбачається, що останній придатний до експлуатації та не відноситься до категорії самовільного (самочинного) (Указ Президії Верховної Ради Української РСР від 22 січня 1979 року "Про боротьбу з самовільним будівництвом господарсько-побутових будівель"). Таким чином, вищезазначені докази у своїй сукупності та взаємозв'язку свідчать про те, що спадкодавець за свого життя мав всі законні підстави для отримання свідоцтва на право власності на житловий будинок, але цього не здійснив. При цьому, виникнення у спадкодавця права власності на спірний житловий будинок не пов'язано з здійсненням державної реєстрації цього права, оскільки дані правовідносини виникли до набрання чинності діючого ЦК України, Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». Відповідно п.4 Прикінцевих та перехідних положень, ЦК України застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності, тобто з 01 січня 2004 року, а тому при вирішенні даної справи необхідно керуватися нормами Цивільного кодексу в редакції 1963 року. Системний аналіз положень Розділу VІІ «Спадкове право» ЦК УРСР в редакції 1963 року свідчить, що до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ч. 1 ст. 524 ЦК Української РСР, в редакції 1963 року чинній на час виникнення даних правовідносин, спадкоємство здійснюється за законом і заповітом. Згідно зі ст. 549 ЦК УРСР визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Відповідно до п. 4 Постанови Пленуму Верховного суду України від 24 червня 1983 року № 4 «Про практику розгляду судами України справ про спадкування», передбачений ст. 549 ЦК шестимісячний строк для прийняття спадщини може бути продовжений судом за заявою заінтересованої особи при доведеності поважності причин його пропуску. Якщо у вказаний строк позивач вступив в управління або володіння спадковим майном або його частиною, суд з цих підстав вирішує питання про визнання права на спадкове майно, а не про продовження пропущеного строку. Згідно ст. 1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини (ст. 1222 ЦК України). Згідно зі ст. 1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Відповідно до ст. 1225 ЦК України, право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Під час судового засідання судом встановлено, що оригінал державного акту на право власності на земельну ділянку втрачено . Згідно п. 4.20 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, видача свідоцтва про право на спадщину нотаріусом проводиться на підставі документів, оформлених відповідно до статті 19 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень". Відповідно до Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень", державна реєстрація прав проводиться на підставі оригіналів правовстановлюючих документів. Відповідно до п. 23 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику у справах про спадкування» № 7 від 30.05.2008 року, у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Відповідно до ст. 1268 ЦК України, незалежно від часу прийняття спадщини, вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Відповідно до ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до п.1 ч. 2 вказаної статті, способом захисту цивільних прав та інтересів є визнання права. Згідно ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах не заборонених законом. Враховуючи вказане, суд вважає можливим визнати за позивачем право власності на житловий будинок з господарськими спорудами та будівлями, що розташований по [ADDRESS] та на земельні ділянки в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON], який помер [INFO].

Outcome: approved