Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-18 00:00:00

03 лютого 2016 року Орган опіки та піклування Броварської районної державної адміністрації Київської області (далі - Орган опіки та піклування) звернувся до суду з позовом, у якому просив позбавити [PERSON] та [PERSON] батьківських прав стосовно їхнього сина [PERSON], [INFO], та стягувати з них на користь Дитячого будинку "Надія" аліменти на дитину у твердій грошовій сумі в розмірі по 500 грн. із кожного, щомісячно, починаючи з дня подачі позову і до досягнення дитиною повноліття. В обґрунтування позову зазначав, що відповідачі [PERSON] та [PERSON] є батьками малолітнього [PERSON], [INFO], якого у 2013 році через несприятливі умови для його проживання зараховано до складу вихованців Дитячого будинку "Надія". За час перебування дитини у цьому закладі його батьки жодного разу до нього не навідалися, життям і здоров'ям сина вони не цікавляться. Відповідно до висновку № 1939/01-12 від 30 листопада 2015 року Орган опіки та піклування вважає доцільним позбавлення відповідачів [PERSON] та [PERSON] батьківських прав відносно їхнього малолітнього сина [PERSON], [INFO], оскільки на підставі зібраних матеріалів встановлено, що вони своїх батьківських обов'язків не виконують, життям і здоров'ям сина не цікавляться, зловживають спиртними напоями. Позбавлення відповідачів батьківських прав не звільняє їх від обов'язку утримувати дитину, тому вони повинні сплачувати на користь вказаного закладу аліменти на їхнього сина. Представник позивача Органу опіки та піклування Солодка А.С. у суді позовні вимоги та зазначений вище висновок підтримала, надала пояснення, аналогічні викладеному, просила суд задовольнити позовні вимоги повністю. Проти ухвалення заочного рішення не заперечувала. Відповідачі [PERSON] та [PERSON], будучи повідомленими про час і місце розгляду справи, у судове засідання не з'явилися, про причини неявки суд вони не повідомили, заяви про розгляд справи за їхньої відсутності до суду не надходили. Представник Броварської міжрайонної прокуратури Київської області Кравець Я.В. у суді позов підтримала, вважає, що позбавлення батьківських прав відповідачів [PERSON] та [PERSON] відповідає інтересам їхньої малолітньої дитини. За змістом ч. ч. 1, 2 ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, У разі участі у справі кількох відповідачів заочний розгляд справи можливий у випадку неявки в судове засідання всіх відповідачів. Заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, враховуючи неявку в судове засідання обох відповідачів, провівши заочний розгляд справи, дослідивши матеріали справи, суд встановив такі факти і відповідні їм правовідносини та дійшов наступних висновків. Судом встановлено, що відповідачі [PERSON] та [PERSON] є батьками [PERSON], [INFO], про що 26 жовтня 2006 року у Книзі реєстрації народжень виконавчим комітетом Русанівської сільської ради Броварського району Київської області зроблено відповідний актовий запис за № 13. З 03 липня 2013 року по даний час малолітній син відповідачів [PERSON] на підставі направлення Служби у справах дітей Броварської районної державної адміністрації Київської області за № 69 від 03 липня 2013 року перебуває у Дитячому будинку "Надія" для дітей-сиріт і дітей, позбавлених батьківського піклування, що розташований у селі Мокрець Броварського району Київської області по вулиці Радгоспній, 27, на повному державному забезпеченні. Із висновку Органу опіки та піклування від 30 листопада 2015 року № 1939/01-12 видно, що з липня 2013 року малолітній [PERSON] постійно проживає та знаходиться на повному державному утриманні у Дитячому будинку "Надія". За час перебування дитини у цьому закладі його біологічні батьки, відповідачі у справі [PERSON] і [PERSON], жодного разу сина не провідали, участі у його вихованні та утриманні дитини вони не беруть, що свідчить про їх самоусунення від виконання своїх батьківських обов'язків. Проживають вони у селі Русанів Броварського району Київської області без реєстрації місця проживання, характеризуються негативно, зловживають спиртними напоями. Із акту № 01/16, складеного 14 березня 2016 року комісією Дитячого будинку "Надія", вбачається, що за весь час перебування дитини [PERSON] у цьому дитячому будинку мати хлопчика [PERSON] відвідала його лише два рази: 3 жовтня 2015 року та 6 лютого 2016 року. Батько хлопчика [PERSON] жодного разу сина не відвідав, по телефону з ним не зв'язувався, здоров'ям і вихованням дитини він не цікавиться. У ч. 1 ст. 12 Закону України "Про охорону дитинства", ч. ч. 2, 3 ст. 150 СК України встановлено, що батьки зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Згідно із ч. 4 ст. 155 СК України ухилення батьків від виконання батьківських обов'язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Пленум Верховного Суду України в абз. 2 п. 16 постанови № 3 від 30 березня 2007 року "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" роз'яснив, що ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. За змістом ст. 165 СК України орган опіки та піклування має право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав. Оцінивши досліджені у судовому засіданні докази в їх сукупності, враховуючи, що [PERSON] та [PERSON] від виконання своїх батьківських обов'язків стосовно малолітнього сина [PERSON], [INFO], тривалий час ухиляються, суд дійшов висновку, що позов Органу опіки та піклування в частині позбавлення відповідачів батьківських прав відносно їхнього сина ґрунтується на вимогах закону та підлягає задоволенню. У ст. 51 Конституції України, ст. 180 СК України встановлено, що батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно із ч. 2 ст. 166 СК України особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов'язку щодо утримання дитини. Одночасно з позбавленням батьківських прав суд може на вимогу позивача вирішити питання про стягнення аліментів на дитину. Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. За змістом ч. 1 ст. 184 СК України якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Враховуючи той факт, що відповідачі [PERSON] і [PERSON] як батьки малолітнього сина [PERSON], влаштованого до дитячого будинку, участі в його утриманні не беруть, постійного заробітку (доходу) не мають, суд вважає, що вимога про стягнення з них на користь Дитячого будинку "Надія", де тривалий час знаходиться їхній син [PERSON], аліментів на дитину у твердій грошовій сумі в розмірі по 500 грн. із кожного, теж є обґрунтованою та підлягає задоволенню. У ч. 3 ст. 88 ЦПК України встановлено, що якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Згідно із п. 14 ч. 2 ст. 3 Закону України "Про судовий збір" за подання органами опіки та піклування відповідно до закону заяв про захист прав малолітніх чи неповнолітніх осіб судовий збір не справляється. Відповідно до ч. 3 ст. 6 Закону України "Про судовий збір" за подання позовної заяви, що має одночасно майновий і немайновий характер, судовий збір сплачується за ставками, встановленими для позовних заяв майнового та немайнового характеру. Виходячи з наведеного, із відповідачів [PERSON] і [PERSON] у дохід держави в рівних частинах підлягає стягненню судовий збір у розмірі 1102 грн. 40 коп. (551,20 грн. - за вимогу про позбавлення батьківських прав та 551,20 грн. - за вимогу про стягнення аліментів). На підставі викладеного вище,

Outcome: approved