Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-01 00:00:00

15 червня 2021 року [PERSON] (далі - позивач) звернувся до суду з позовом до Акціонерного товариства "Альфа Банк", згідно якого просить суд: Визнати такою, що припинена іпотеку за Іпотечним договором №6558Д-1 від 28.12.2006, укладеним між Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк», правонаступником якого є Акціонерне товариство «Альфа-Банк», та [PERSON] , посвідченим приватним нотаріусом Рівненського міського нотаріального округу Поддубною Л. П. за р. № 7458. Зняти заборони та обтяження, накладені в Реєстрі прав власності на нерухоме майно, Державному реєстрі іпотек, у відповідності до Іпотечного договору №6558Д-1 від 28.12.2006, укладеного між Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк», правонаступником якого є Акціонерне товариство «Альфа-Банк» та [PERSON] , посвідченого приватним нотаріусом Рівненського міського нотаріального округу Поддубною Л. П. за р. № 7458: - заборону на нерухоме майно, реєстраційний номер обтяження: 4307655, зареєстровано 28.12.2006, реєстратор: приватний нотаріус Поддубна Л. П., підстава обтяження: договір іпотеки, 7458, 28.12.2006, об`єкт обтяження: домоволодіння, адреса: [ADDRESS] , РПВН 8019676, власник: [PERSON] ; заявник: ПН [PERSON] ; - заборону на нерухоме майно, реєстраційний номер обтяження: 4307766, зареєстровано 28.12.2006, реєстратор: приватний нотаріус Поддубна Л.П., підстава обтяження: договір іпотеки, 7458, 28.12.2006, об`єкт обтяження: земельна ділянка, будівництво та обслуговування житлового будинку і господарських будівель, загальною площею 0,1200, адреса: [ADDRESS] , реєстраційний номер земельної ділянки 2269, власник: [PERSON] , заявник: Акціонерно-комерційний банк соціального розвитку «Укрсоцбанк»; - заборону на нерухоме майно, реєстраційний номер обтяження: 4744793, зареєстроване 03.04.2007, реєстратор: Приватний нотаріус Поддубна Л.П., підстава обтяження: договір іпотеки, 1418, \~ \~ \~ \~03.04.2007, об`єкт обтяження: домоволодіння адреса: [ADDRESS] , РПВН 8019676, власник: [PERSON] , [PERSON] ; заявник: ПН [PERSON] ; - заборону \~ \~ \~ \~на нерухоме майно, \~ \~ \~ \~реєстраційний номер обтяження: 4745043, зареєстроване 03.04.2007, реєстратор: Приватний нотаріус Поддубна Л.П., підстава обтяження: договір іпотеки, 1418, 03.04.2007, об`єкт обтяження: земельна ділянка, будівництво та обслуговування житлового будинку і господарських будівель, загальною площею 0,1200, адреса: [ADDRESS] , реєстраційний номер земельної ділянки 2269, власник: [PERSON] , [PERSON] , заявник: ПН [PERSON] ; - іпотеку, реєстраційний номер обтяження: 4307949, зареєстровано 06.07.2009, реєстратор Приватний нотаріус Піддубна Л.П., підстава обтяження: Додаткова угода №658/97/Д-1/1, б/н, 06.07.2009 АКБ СР «Укрсоцбанк», об`єкт обтяження: домоволодіння, адреса: [ADDRESS] , РПВН 8019676, господарських будівель, загальною площею 0,1200, адреса: [ADDRESS] , реєстраційний номер земельної ділянки 2269, іпотекодержатель: Акціонерно-комерційний \~ \~ \~ \~банк соціального розвитку «Укрсоцбанк», боржник за основним зобов`язанням: [PERSON] , розмір основного зобов`язання 149775,00 доларів США, строк виконання 26.12.2026. Свої позовні вимоги мотивує тим, що існує необхідність судового захисту його порушених прав власності щодо належної йому на праві власності земельної ділянки загальною площею 0,1200 га, що розташована за адресою: [ADDRESS] з розташованим на ній домоволодінням (житловий будинок, гараж, огорожа, огорожа, замощення), яке знаходиться за адресою: [ADDRESS] , з огляду на те, що внаслідок повного виконання основного зобов`язання перед відповідачем припиняється забезпечення його іпотекою, а також припиняється обтяження майна забороною його відчуження. Стверджує, що зобов`язання позивача за іпотечним договором, які є похідними від основного зобов`язання перед відповідачем за кредитним договором, є припиненими, а наявна заборона відчуження належної [PERSON] земельної ділянки загальною площею 0,1200 га, що розташована за адресою: [ADDRESS] з розташованим на ній домоволодінням (житловий будинок, гараж, огорожа, огорожа, замощення), яке знаходиться за адресою: [ADDRESS] , та відомості, про обтяження внесені до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно щодо цього нерухомого майна, обмежують право власності позивача на розпорядження своїм майном, а тому порушує його право як власника. Ухвалою суду від 16 червня 2021 року прийнято до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження у справі, перше судове засідання для розгляду справи по суті призначено на 20 липня 2021 року. 20 липня 2021 року розгляд справи відкладено на 18 серпня 2021 року за клопотанням відповідача. 18 серпня 2021 року розгляд справи відкладено на 02 вересня 2021 року. У судове засідання представник позивача не з`явився, при цьому подав до суду клопотання про розгляд справи без участі позивача та його представника в якій зазначив, що позовні вимоги він підтримує в повному обсязі та проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач тричі не з`явився в судові засідання, жодних заяв чи клопотань від нього не надходило. Водночас відповідач про дату, час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином, шляхом направлення судових повісток. Відповідно до ч. 1 ст. 223 ЦПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Згідно з ч. 3 ст. 223 ЦПК України, якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі: 1) неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки. Відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», ч.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, право особи на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку кореспондується з обов`язком добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами, утримуватись від дій, що зумовлюють затягування судового процесу, та вживати надані процесуальним законом заходи для скорочення періоду судового провадження (п.35 рішення від 07.07.1989 Європейського суду з прав людини у справі «Юніон Еліментарія Сандерс проти Іспанії» (AlimentariaSandersS.A. v. Spain). Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч.1 ст.6 даної Конвенції (§ 66 - 69 рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 у справі «Смірнова проти України»). Враховуючи, що матеріали справи містять достатньо документів, які мають значення для правильного вирішення спору, а неявка у судове засідання учасників справи не перешкоджає розгляду справи по суті суд вважає, що справа може бути розглянута за наявними у ній документами. Крім того, з огляду на те, що представник позивача не заперечує проти заочного вирішення справи, відповідач відзив не подав, наявні всі умови, встановлені ст. 280 ЦПК України, які необхідні для ухвалення заочного рішення. Суд ухвалив, здійснювати заочний розгляд справи. Дослідивши матеріали справи, повно і всебічно з`ясувавши обставини, на які позивач посилався як на підставу своїх вимог, суд встановив на їх підставі такі фактичні обставини та зміст спірних правовідносин. 11 грудня 2020 року позивач звернувся до відповідача, як до правонаступника AT «Укрсоцбанк» (згідно відомостей що містяться в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань), з Вимогою про надання підтвердження фактичного і повного виконання основного зобов`язання за кредитним договором та зняття обтяжень, в якій просив надати письмове підтвердження про фактичне і повне виконання позивачем основного зобов`язання за Договором кредиту №658Д укладеного 27 грудня 2006 року між AT «Укрсоцбанк» та [PERSON] та зняти обтяження та заборони, накладені згідно іпотечного договору №658Д-1 від 28 грудня 2006 року, посвідченого приватним нотаріусом Рівненського міського нотаріального округу Поддубною Л. П. за р. № 7458, з усіма змінами та додатками до цього договору. 04 січня 2021 року позивачем було отримано лист AT «Альфа-Банк» від 29 грудня 2020 року №1108550-23.1-6/6, згідно якого відповідач відмовив позивачеві у виключенні відомостей з реєстру іпотек, посилаючись на наявність у позивача простроченої заборгованості по кредитному договору. Частиною 1 статті 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до положень ч. 1 ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. За приписами ст. 599 ЦК України, зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Зобов`язання вважається виконаним належним чином, якщо таке виконання здійснене відповідно до умов договору та вимог законодавства, а якщо умови виконання не визначені у договорі або законі, то вони повинні бути виконані відповідно до звичаїв ділового обороту або до вимог, що зазвичай ставляться (ст.ст. 526,599 ЦК України). Згідно зі ст. 1 Закону України "Про іпотеку", іпотека - вид забезпечення виконання зобов`язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов`язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом. За змістом статей 3, 17 Закону України «Про іпотеку», іпотека має похідний характер від основного зобов`язання і є дійсною до припинення основного зобов`язання або до закінчення строку дії іпотечного договору. Іпотека припиняється у разі: припинення основного зобов`язання або закінчення строку дії іпотечного договору; реалізації предмета іпотеки відповідно до цього Закону; набуття іпотекодержателем права власності на предмет іпотеки; визнання іпотечного договору недійсним; знищення (втрати) переданої в іпотеку будівлі (споруди), якщо іпотекодавець не відновив її. Відомості про припинення іпотеки підлягають державній реєстрації у встановленому законодавством порядку. Виходячи із системного аналізу зазначених норм права іпотека припиняється, зокрема, в разі припинення основного зобов`язання у зв`язку з його повним виконанням. При цьому, законодавець не вимагає від іпотекодавця будь-яких дій, пов`язаних з припиненням іпотеки, оскільки іпотека за відсутності іншої обґрунтованої заборгованості припиняється за фактом припинення виконання основного зобов`язання. За положеннями ч. 1 ст. 593 ЦК України, припинення права іпотеки в разі належного виконання основного зобов`язання презюмується. Встановлення факту припинення основного зобов`язання належним його виконанням, є свідченням припинення додаткових (акцесорних) зобов`язань за договорами іпотеки. Відповідно до ч.3 ст. 44 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» після припинення обтяження обтяжувач самостійно або на письмову вимогу боржника чи особи, права якої порушено внаслідок наявності запису про обтяження, протягом п`яти днів зобов`язаний подати держателю або реєстратору Державного реєстру заяву про припинення обтяження і подальше вилучення відповідного запису з Державного реєстру. У разі невиконання цього обов`язку обтяжувач несе відповідальність за відшкодування завданих збитків. За умовами п. 4 ч. 1 ст. 24 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», у державній реєстрації прав та їх обтяжень може бути відмовлено у разі, якщо подані документи не дають змоги встановити набуття, зміну або припинення речових прав на нерухоме майно та їх обтяження. Відповідно до ст. 74 Закону України «Про нотаріат», одержавши повідомлення установи банку, підприємства чи організації про погашення позики (кредиту), повідомлення про припинення іпотечного договору або договору застави, а також припинення чи розірвання договору довічного утримання, звернення органів опіки та піклування про усунення обставин, що обумовили накладення заборони відчуження майна дитини, нотаріус знімає заборону відчуження жилого будинку, квартири, дачі, садового будинку, гаража, земельної ділянки, іншого нерухомого майна. Згідно з п. 5 гл. 15 p. II Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5 (далі - Порядок), нотаріус знімає заборону відчуження майна при одержанні повідомлення, зокрема: кредитора про погашення позики; про припинення (розірвання, визнання недійсним) договору застави (іпотеки); про припинення договору іпотеки у зв`язку з набуттям іпотекодержателем права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов`язання, після припинення договору іпотеки у зв`язку з відчуженням іпотекодержателем предмета іпотеки; за рішенням суду; в інших випадках, передбачених законом. Пунктом 6.1 глави 15 розділу II Порядку передбачено, що про зняття заборони, а також про зняття судовими або слідчими органами та органами державної виконавчої служби накладеного ними арешту на майно нотаріус робить відповідні відмітки в реєстрі для реєстрації заборон і арештів та в алфавітній книзі обліку заборон відчуження і арештів нерухомого майна. Отже, законодавством передбачено підстави та порядок зняття заборони відчуження нерухомого майна. Враховуючи необхідність документального закріплення підстав зняття нотаріусом заборони відчуження нерухомого майна (нотаріус не може зняти заборону без офіційного звернення), у разі особистого звернення до нотаріуса осіб, які є ініціаторами зняття заборони, та мають на це необхідні права та повноваження, нотаріусу слід відбирати від таких осіб відповідну заяву, в якій міститиметься прохання про зняття заборони відчуження нерухомого майна та до якої додаються необхідні підтверджуючі документи. При одержанні заяви та підтверджуючих документів, на виконання п. 6.1. гл. 15 p. II вказаного Порядку, нотаріус реєструє таку заяву в журналі реєстрації вхідних документів та робить відповідні відмітки в реєстрі для реєстрації заборон і арештів та в алфавітній книзі обліку заборон відчуження і арештів нерухомого майна. Після зняття заборони відчуження нерухомого майна нотаріус, який зняв заборону, може провести державну реєстрацію припинення обтяження (заборони), а також припинення іншого речового права (іпотеки) - у разі, коли знімається заборона з предмета іпотеки, в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно. Тобто, у процедурі зняття заборони первинними є дії щодо завершення початої нотаріальної дії з накладення заборони (з проставленням відміток у відповідному реєстрі та алфавітній книзі та проставлення відмітки на правочині) та лише після цього можливе внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно щодо припинення заборони та іпотеки. З припиненням іпотеки фактично припиняється обтяження нерухомого майна іпотекою, адже всі правові підстави для його утримання під обтяженням відсутні. Відповідно до ст. 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод закріплений принцип непорушності права приватної власності, що означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону, за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Відповідно до ч. 1 ст. 317 та ст. 319 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Діяльність власника може бути обмежена лише у випадку і порядку, встановлених законом. Всім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав. У ч.1 ст. 321 ЦК України зазначено, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до вимог ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Так, 27 грудня 2006 року між Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк» та [PERSON] було укладено Договір кредиту №658Д, відповідно до п.1.1. якого Банк надав [PERSON] у тимчасове користування на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового характеру використання грошові кошти у сумі 59400,00 доларів США, з кінцевим терміном погашення заборгованості до 26.12.2021 року. В забезпечення виконання зобов`язань за Договором кредиту №658Д від 27.12.2006 року між Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк» та [PERSON] було укладено Іпотечний договір №658Д-1 від 28.12.2006 року, у відповідності до яких [PERSON] було передано в іпотеку Банку належну йому на праві власності земельну ділянку загальною площею 0,1200 га, що розташована за адресою: [ADDRESS] з розташованим на ній домоволодінням (житловий будинок, гараж, огорожа, огорожа, замощення), яке знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до додаткового договору №658/97Д-1/1 про внесення змін до договору іпотеки №658/97д-1 посвідченого 03.04.2007 року приватним нотаріусом Рівненського міського нотаріального округу Поддубною Л. П. за р.№1418 від 06.07.2009 року, іпотечний договір №658Д-1 від 28.12.2006 року також забезпечує виконання зобов`язань за договором кредиту №97д від 03.04.2007, укладеним між Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк» та позичальником [PERSON] . В зв`язку з простроченням [PERSON] виконання зобов`язання за Договором кредиту №658Д від 27.12.2006 року, 17 вересня 2013 року AT «Укрсоцбанком» було надіслано [PERSON] лист вих. №02-06/968 з вимогою повернути в повному обсязі кредит, проценти за фактичний час використання кредиту та нараховані штрафні санкції. Оскільки вказана вимога [PERSON] виконана не була, AT «Укрсоцбанк» звернувся до Рівненського міського суду з позовом про дострокове повне стягнення з [PERSON] кредитної заборгованості в сумі 757023,17 грн. Тобто, AT «Укрсоцбанк» було використано право на дострокове стягнення в судовому порядку заборгованості за кредитним договором у повному обсязі, розрахованої у національній валюті, яка складалася з усього тіла кредиту, що залишилось, суми процентів та пені, визначених станом на 13.03.2014 року 04 вересня 2014 року Рівненським міським судом Рівненської області було прийняте рішення у справі №569/4320/14-ц, яким позовну заяву AT "Укрсоцбанк" до [PERSON] про стягнення заборгованості задоволено, стягнуто з [PERSON] на користь AT "Укрсоцбанк" заборгованість за кредитним договором від 27 грудня 2006 року у сумі 757 023,17 грн. 10.03.2015 року Рівненським міським судом Рівненської області було видано виконавчий лист на виконання рішення Рівненського міського суду від 04 вересня 2014 року у справі №569/4320/14-ц. На виконання вищевказаного виконавчого листа Рівненським міським відділом державної виконавчої служби ГТУЮ у Рівненській області, за заявою AT «Укрсоцбанк», було відкрите виконавче провадження ВП 58345990. 12 вересня 2019 року [PERSON] на рахунок Рівненського міського відділу державної виконавчої служби ГТУЮ у Рівненській області на виконання рішення Рівненського міського суду від 04 вересня 2014 року у справі №569/4320/14-ц були внесені грошові кошти в сумі 835 959,65 грн. 17 вересня 2019 року державним виконавцем Рівненського міського відділу державної виконавчої служби ГТУБ у Рівненській області Клімкович Яною Йосипівною була винесена постанова про закінчення виконавчого провадження ВП №58345990 в зв`язку з фактичним повним виконанням виконавчого документа. Тобто, 12.09.2019 рішення Рівненського міського суду від 04 вересня 2014 року у справі №569/4320/14-ц виконане в повному обсязі, встановлена вказаним рішенням суду сума боргу [PERSON] повністю сплачена, що свідчить про виконання основного зобов`язання Позивачем. Крім того, судом встановлено, що згідно довідки АТ "Альфа Банк" від 27.08.2021 №74677-23.1, [PERSON] заборгованості за кредитним договором №97д від 03.04.2007 не має та кредитний договір закрито 29.07.2013. Відповідно до Постанови Верховного Суду від 14.11.2018 року у справі №500/4127/16-ц (провадження №61-22142св18), правильним є висновок про те, що основне зобов`язання за кредитним договором виконано у зв`язку з повним виконанням судового рішення про дострокове стягнення з боржників всієї суми заборгованості за цим договором, отже, таке зобов`язання припинилось на підставі ст. 559 ЦК України, внаслідок чого припинилось право застави (іпотеки). У пункті 43 постанови Великої Палати Верховного Суду від 27 березня 2019 року зроблено висновок, що за належного виконання у повному обсязі забезпеченого іпотекою основного зобов`язання за кредитним договором припиняється як це зобов`язання, так і зобов`язання за договором іпотеки, які є похідними від основного зобов`язання (аналогічний висновок сформулював Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду у постанові від 14 лютого 2018 року у справі № 910/16461/16; також пункт 61 постанови Великої Палати Верховного Суду від 17 квітня 2018 року у справі № 522/407/15-ц). Отже, внаслідок повного виконання основного зобов`язання припиняється забезпечення його іпотекою, а також припиняється обтяження зазначеної іпотечної квартири забороною її відчуження. За правилами статей 12, 81 ЦПК України року кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. За змістом статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Згідно зі статтею 77 ЦПК України предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Статтею 88 ЦПК України встановлено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Реалізація принципу змагальності сторін в цивільному процесі та доведення перед судом обґрунтованості своїх вимог є конституційною гарантією, передбаченою у статті 129 Конституції України. Тобто, змагальність полягає в тому, що сторони у процесуальній формі доводять перед судом свою правоту, за допомогою доказів переконують суд у правильності своєї правової позиції. Викладене вимагає від сторін ініціативи та активності в реалізації їхніх процесуальних прав. Таким чином, при зверненні до суду з відповідними вимогами саме позивач має довести: наявність відповідного права, за захистом якого він звернувся до суду, та, відповідно, порушення такого права відповідачем внаслідок невиконання свого зобов`язання. Судом встановлено, що зобов`язання позивача за іпотечним договором, які є похідними від основного зобов`язання перед відповідачем за кредитним договором, є припиненими, а наявна заборона відчуження належної [PERSON] земельної ділянки загальною площею 0,1200 га, що розташована за адресою: [ADDRESS] з розташованим на ній домоволодінням (житловий будинок, гараж, огорожа, огорожа, замощення), яке знаходиться за адресою: [ADDRESS] , та відомості, про обтяження внесені до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно щодо цього нерухомого майна, обмежують право власності позивача на розпорядження своїм майном, а тому порушує його право як власника. Доказів, що спростовують викладене вище чи інших заперечень по суті спору відповідач суду не надав. Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог в повному обсязі.

Outcome: approved