Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-12 00:00:00

У листопаді 2013 [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON], [PERSON], третя особа ПАТ «ОТП Банк», про встановлення факту його сумісного проживання з відповідачкою однією сім'єю без реєстрації шлюбу з 09 липня 2008 року до 31 грудня 2010 р., поділу набутого в цей період майна та визнання недійсним договору відчуження автомобіля. У подальшому в березні 2014 позивач уточнив свої вимоги в частині способу розподілу майна, набутого в період сумісного проживання та просив поділити майно, придбане в період їх проживання однією сім'єю, а саме квартиру [ADDRESS] та автомобіль марки «Ауді Q7», врахувавши при цьому спільні кредитні зобов'язання перед ПАТ «ОТП Банком». Наполягав на виділенні йому у власність квартири [ADDRESS] та покладенні на нього кредитних зобов'язань в розмірі 2 081 937,10 гривень. За [PERSON] просив визнати право власності на грошові кошти в сумі 336 000 гривень, отримані нею від реалізації спільно придбаного автомобіля "AUDI Q7 3.0 TDI". Свої вимоги мотивував тим, що з 09.07.2008 року по 31.12.2010 року проживав з відповідачем спільно, як чоловік та дружина однією сім'єю, з ними жив син відповідача [PERSON], з яким у позивача склались приязні стосунки. Він приймав активну участь у його вихованні, навчанні. Вони мешкали в одній оселі, яка належала позивачу, вели спільне господарство, мали спільний бюджет, відпочивали разом, як сім'я, приймали та відвідували родичів, але шлюб між ними не був зареєстрованим та спільних дітей немає. Наявність сімейних стосунків також обґрунтовував тим, що в період їх сумісного проживання вони планували народження спільних дітей, в зв'язку з чим вирішили придбати більшу за своєю площею квартиру в новому будинку з метою комфортного розташування їх родини. Як наслідок, ним з [PERSON] для проживання їх сім'ї було обрано квартиру [ADDRESS]. В зв'язку з тим, що вартість квартири від забудовника ТОВ «ТММ» складала 3 228 302 грн., вони з відповідачем вирішили на придбання вказаної квартири отримати кошти в кредит. Про отримання кредиту звернувся саме позивач, оскільки працюючи в «ОТП Банку» на керівній посаді він мав право на отримання такого розміру кредитного ліміту на пільгових умовах. 05.11. 2009 року на придбання нерухомості позивачу надано кредит від ПАТ «ОТП Банк» в розмірі 3 108 000 грн., який був використаний на придбання квартири [ADDRESS]. Водночас з ПАТ «ОТП Банк» було укладено договір іпотеки вказаної квартири. Також позивач зазначав, що 27.11.2009 року ним було продано квартиру, яка є його особистою власністю, а кошти в розмірі 798 100 грн. в той же день спрямовані на погашення кредиту за придбання спірної квартири по [ADDRESS]. Тому вважає, що його частка у спільній власності на спірну квартиру має бути збільшена на зазначену суму в порядку ч. 7 ст. 57 Сімейного Кодексу України. Позивач вказував, що кредитні зобов'язання перед ПАТ «ОТП Банк» є спільними з відповідачем, оскільки виникли в зв'язку з придбанням спільного майна ними як подружжям для забезпечення інтересів їх сім'ї. Тому просив суд при вирішенні питання поділу майна врахувати спільність боргу, розмір якого на час припинення їх фактичних шлюбних стосунків складає 2 081 937, 10 гривень згідно кредитного договору № ML-009/002/2009 від 05.11.2009 року на користь ПАТ «ОТП Банк». Також [PERSON] зазначав, що в період проживання однією сім'єю з відповідачем ними був придбаний автомобіль "AUDI Q7 3.0 TDI", який [PERSON] після припинення їх сімейно-шлюбних стосунків продала батькові [PERSON], маючи на меті порушити його майнові права та уникнути в подальшому розподілу цього майна. За таких обставин, [PERSON] уточнив свої вимоги, та просив визнати за [PERSON] право власності на грошові кошти, в розмірі 336 000 гривень, отримані нею за відчудження автомобіля. Позивач [PERSON] та представник позивача [PERSON] підтримали заявлені позовні вимоги та просили їх задовольнити в повному обсязі. Відповідачі [PERSON] та [PERSON], їх представник у судове засідання не з'явилися, вчасно належним чином були повідомлені про розгляд справи. У своїх поясненнях на попередніх засіданнях відповідач [PERSON] заперечувала проти заявлених вимог, просила в задоволенні позову відмовити. Пояснила, що з [PERSON] вони були лише колегами по роботі. Шлюбних стосунків не підтримувала, разом не проживали, лише декілька разів їздила на відпочинок спільно зі своїм сином [PERSON] та позивачем. З приводу придбання квартири [ADDRESS] пояснила, що її обрав та запропонував придбати [PERSON] з метою отримання в подальшому прибутку. Наміру проживати в цій квартирі вони не мали. На виконання усної домовленості, [PERSON] попросив оформити на неї вказану квартиру, але з яких мотивів їй не відомо. В свою чергу обіцяв домовитися в банку про отримання кредиту на її придбання на своє ім'я. В подальшому вони мали зробити ремонт та продати зазначену квартиру, а отримані кошти поділити пропорційно здійсненим вкладам. При цьому [PERSON] просив її здійснити перший внесок на квартиру у розмірі 120 000 грн., оскільки у нього не було таких коштів. Також просив оплатити нотаріальні послуги та страхові послуги при укладенні договорів купівлі-продажу та іпотеки квартири. Вона вказані умови їх усної домовленості виконала. [PERSON] також отриманий кредит у розмірі 3 108 000 грн., за рахунок якого було здійснено придбання спірної квартири. Водночас з оформленням договору купівлі-продажу, придбана квартира була передана в іпотеку. Однак, в подальшому коштів на ремонт не вистачило, тому вказаний бізнес-проект не відбувся. Разом з тим, вважає, що спірна квартира по [ADDRESS] є її особистою власністю, тому що оформлена на її ім'я. Зазначала, що в погашенні отриманого [PERSON] кредиту вона участі не приймала і наміру такого не має. Відносно автомобіля зазначила, що купувала його за власні кошти, тому автомобіль є її особистою власністю. Вважає, що правомірно здійснила відчудження автомобіля на користь свого батька [PERSON], оскільки була його власником та за автомобіль батько сплатив їй 42 000 доларів США. Представник відповідачів у своїх поясненнях заперечував проти позову з тих же підстав, про які зазначила відповідач [PERSON] Представник третьої сторони ПАТ «ОТП Банк» в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Суд, вислухавши пояснення учасників судового розгляду, допитавши свідків, оголосивши та дослідивши матеріали справи, прийшов до наступного. Відповідно до ст. 3 Сімейного Кодексу України, сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки. Згідно зі ст. 74 СК України, якщо жінка та чоловік проживають однією сім'єю, але не перебувають в шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, майно, набуте ними за час спільного проживання, належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено письмовим договором між ними. На майно, що є об'єктом права спільної сумісної власності жінки та чоловіка, які не перебувають в шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, поширюються положення глави 8 СК України. У п. 20 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його не дійсним та поділ спільного майна подружжя» від 21.12.2007 року № 11 роз'яснено, що під час застосування ст. 74 СК України, що регулює поділ майна осіб, які проживають у фактичних шлюбних відносинах судам необхідно враховувати, що правило зазначеної норми поширюється на випадки, коли чоловік та жінка не перебувають в будь-якому іншому шлюбі й між ними склалися усталені відносини, що притаманні подружжю. Судом встановлено, що в період з 09 липня 2008 року по 31 грудня 2010 року сторони [PERSON] та [PERSON] проживали спільно, однією сім'єю як чоловік та дружина, також з ними жив син відповідача [PERSON]. У судовому засіданні відповідач [PERSON] підтвердила, що попередній шлюб, від якого в неї є син [PERSON], нею було розірвано 08.07.2008 року на підставі рішення суду. Судом визнано доведеним той факт, що у зазначений період сторони мешкали в одній оселі, вели спільне господарство, мали спільний бюджет, набували майно, відпочивали разом, приймали та відвідували спільних родичів, друзів. Але шлюб між сторонами зареєстрований не був і спільних дітей у них немає. Факт спільного проживання [PERSON] та [PERSON] однією сім'єю підтвердили свідки. Зокрема, допитана в якості свідка [PERSON] показала, що доводиться рідною сестрою [PERSON] З [PERSON] знайома з 2005 році, як із дівчиною, а в подальшому цивільною дружиною її брата. [PERSON] планував одружитися з відповідачем, однак через те, що у неї не були остаточно оформлені документи про розлучення зі своїм чоловіком, з яким вона вже тривалий час припинила проживання, зареєструвати шлюб не змогли. Також намагався налагодити взаємовідносини з сином відповідача, що вимагало певного часу. Тому приблизно з січня 2008 року вони почали проживати разом без реєстрації шлюбу в квартирі відповідача [ADDRESS]. Зазначала, що [PERSON] та [PERSON] проживали як звичайна молода родина, спільно облаштовували помешкання, вели спільне господарство, спільно виховували сина відповідача та планували народження своїх дітей. Пояснила, що [PERSON] неодноразово розповідала їй про планування народження дитини, мріяла народити від її брата двох дівчат. Вони часто зустрічалися сім'ями, приходили один до одного у гості, часто залишалися ночувати. Свідку також відомо від обох сторін, що вони планували придбання нового житла, яке підшукували в центрі, в новобудові. Їй відомо, що спірна квартира [ADDRESS] для проживання сім'ї [PERSON] та [PERSON], її сина [PERSON], оскільки сторони показували їй і саму квартиру, і дизайнерський проект квартири, виконаний на їх замовлення. Проект передбачав облаштування дитячої кімнати для сина відповідача [PERSON], та другої дитячої кімнати для дівчат, народження яких вони планували. Про придбання автомобіля їй відомо, що після того як у [PERSON] викрали автомобіль, [PERSON] вирішив придбати для їх сім'ї новий автомобіль. Спірний автомобіль був обраний [PERSON] за допомогою свого знайомого директора салону «Ауді-Юг», його вартість складала близько 60 000 доларів США. Допитана судом свідок [PERSON] суду показала, що доводиться матір'ю [PERSON], а відповідача знає як колишню дружину сина, з якою він перебував у «цивільному» шлюбі. Пояснила, що знайома з [PERSON] з 2005 р., між ними склалися хороші приязні стосунки. Вони часто гостювали у неї, запрошували до себе, зустрічалися. На початку 2008 року [PERSON] переїхав проживати до [PERSON], по [ADDRESS] Свідок стверджувала, що переїхавши в помешкання відповідача, її син став проживати з нею як звичайна сім'я - приймав участь в облаштуванні житла, матеріально забезпечував відповідача та її сина, приймав активну участь у вихованні сина відповідача [PERSON], а саме допомагав з уроками, відводив на чисельні секції та гуртки, в яких він займався - на баскетбол, на танці. Також вони часто сім'єю відпочивали, були в Туреччині, Єгипті, Німеччині, на Закарпатті, в Миргороді, Сумах. Також їй особисто [PERSON] повідомляла, що планує народити двох доньок від її сина. Свідок стверджувала, що саме з наміру розширення родини, її син та [PERSON] вирішили придбати нове житло, а саме [ADDRESS]. З цією метою її син продав власну однокімнатну квартиру та отримав кредит у банку. Також свідок пояснила, що була знайома з батьками відповідача, особисто бачилась та часто спілкувалась телефоном з матір'ю [PERSON] Про обставини їх сімейного життя та ведення спільного господарства їй відомо особисто, так як вона приїздила в гості до сина та [PERSON], запрошувала до себе, часто спілкувалась з ними обома. Свідок [PERSON] суду показав, що працював в ПАТ «ОТП Банк» та знайомий був з [PERSON] та [PERSON] З [PERSON] у нього склалися приятельські стосунки. Спілкуючись з [PERSON], так і з [PERSON], вони йому розповідали про спільний відпочинок, про спільні плани, про намір придбати квартиру в центрі. Також ділилися проблемами навчання сина [PERSON] - [PERSON]. У спілкуванні [PERSON] звертався до відповідача, як до своєї дружини, в розмовах про неї називав дружиною. Однак оскільки в банку сувора політика щодо недопущення сімейних та особистих стосунків, вони просили інформацію щодо їх сімейних взаємовідносин не розповсюджувати. Свідку також відомо про придбання сторонами квартири по [ADDRESS] для проживання своєї сімї, в зв'язку з планами її розширення. Свідок вказував, що в нього не викликало сумнівів наявність між сторонами сімейно-шлюбних стосунків. Свідок [PERSON] суду показав, що знає [PERSON] та [PERSON] в зв'язку з роботою в ПАТ «ОТП Банк». Він неодноразово забирав [PERSON] з будинку по [ADDRESS] де останній проживав разом з [PERSON] та бачив, як зранку вони виходять разом з будинку. Також він часто підвозив [PERSON] після роботи до будинку по [ADDRESS] привозив йому за цією адресою робочі документи, тому достовірно знає, що в період з 2008 по кінець 2010 року [PERSON] проживав за цією адресою. Також [PERSON] звертався до нього з проханням допомогти у пошуку квартири для їх сім'ї. Свідок вказував, що про відповідача [PERSON] завжди розповідав як про свою дружину. Дуже приязно і турботливо ставився до її сина [PERSON]. Розповідав та показував фото з їх чисельних сімейних поїздок, в Німеччину, Туреччину, Єгипет та по Закарпаттю. За таких обставин, у свідка не було сумніву щодо наявності сімейних стосунків між ним та [PERSON] Також, встановлюючи факт спільного проживання сторін однією сім'єю без реєстрації шлюбу, суд враховує пояснення самого відповідача [PERSON], надані під присягою в порядку допиту в якості свідка. Вказані покази свідків повністю узгоджуються з наданими позивачем доказами, а саме - письмовою відповіддю ФОП [PERSON] від 14.01.2014, якими були проведені роботи по розробці дизайн-проекту квартири [ADDRESS] для проживання там родини замовника, його дружини та сина. Замовником такого проекту був особисто позивач. (том І, а. с. 233). Листом ДП ПЗЗ від 31.01.2014 р. №55 підтверджується, що [PERSON] та [PERSON] знаходилися на санаторно-курортному лікуванні у санаторії ім. Гоголя в 2009 році та спільно проживали в апартаментах (том І, а. с. 231). Також пояснення позивача повністю узгоджуються з Висновком експертного дослідження № 0727 від 15.01.2014 р. звукозапису розмови [PERSON] та [PERSON], яка відбулася 09.06.2012 р. та його текстової роздруківки (том ІІ, а. с. 1-55). Що стосується доводів відповідача про заперечення будь-яких особистих та сімейних стосунків між нею на [PERSON], суд до них ставиться критично, оскільки вони є суперечливими, взаємовиключними та спростовуються наведеними вище доказами. Суд також не може покласти в основу рішення покази свідка [PERSON], оскільки свідок пояснила, що працює консьєржем у будинку по [ADDRESS], де проживає [PERSON], однак не оформлена, підтверджень свого працевлаштування не має. Чергує за домовленістю раз на три доби. Стверджувала, що не пам'ятає [PERSON] Також не пам'ятає, щоб до відповідача хтось з чоловіків приходив, інколи приходять лише батьки відповідача. Більше з відвідувачів вона нікого не пам'ятає, оскільки в будинку багато квартир. Чи проживає відповідач з кимось, окрім сина їй не відомо, про своє особисте життя їй ніхто не повідомляє. Допитаний судом свідок [PERSON] показав, що працював з відповідачем в ПАТ «ОТП Банк» з кінця 2009 року, та з метою спільно вивчати англійську мову приходить до неї додому, однак чоловічих речей у квартирі не бачив, у шафі бачив лише куртку, яка на його думку могла належати тільки сину [PERSON] З приводу обставин придбання спірного майна він нічого не знає, оскільки у нього суто робочі стосунки з відповідачем, обставин особистого життя вони ніколи не обговорювали. Стосовно спірної квартири йому відомо, що відповідач купувала її для свого проживання. Надані пояснення свідка не містять даних про обставини особистого життя відповідача, обставин придбання нею спірного майна, тому не мають значення для висновків суду. Допитаний свідок [PERSON] показала, що працювала в ПАТ «ОТП Банк» та знає сторони, в якості своїх колишніх колег, однак про їх відносини як подружжя їй нічого не відомо. Разом з тим, свідок вказала, що спілкувалася зі сторонами суто по роботі, ні обставини особистого життя, ні обставини придбання будь-якого майна сторонами ніколи не обговорювала, з цього приводу їй нічого не відомо. Свідок підтвердила, що в ПАТ «ОТП Банк» негативно ставились до будь-яких близьких особистих відносин, в тому числі сімейних між співробітниками банку. Допитана в якості свідок [PERSON] пояснила, що знайома з [PERSON] близько 7 років посередництвом спільної подруги. Вказувала, що за останні 7 років зустрічалася з відповідачем приблизно 7-10 разів, - на днях народженнях їх спільної подруги та на весіллі. На жодному святкуванні дня народження [PERSON] не бачила, також не бачила і інших чоловіків, оскільки [PERSON] завжди приходила одна. Про обставини її особистого життя їй нічого не відомо, вони не є близькими подругами, тому ніколи не спілкувалися з цього приводу. Також їй нічого не відомо з приводу придбання спірної квартири та автомобіля, які є предметом позовних вимог. Допитана судом свідок [PERSON] показала, що є подругою сім'ї [PERSON], та близько обізнана про всі обставини життя [PERSON] Про взаємовідносини відповідача з [PERSON] їй нічого не відомо, подруга їй нічого не розповідала, знає лише що вони декілька разів спільно з сином [PERSON] їздили закордон - в Туреччину. Однак їй відомо що це була суто ділова поїздка, відрядження з роботи. Однак де працювала її подруга вона також не знає та вказати не може. Зазначала, що знає лише одного чоловіка [PERSON] - на прізвище Закревський. Точно знає, що вона з ним оформила розлучення в 2011 році, однак протягом останніх 7 років не проживала. З відповідачем вона спілкується часто - 1-2 рази на місяць, інколи вдома, інколи в інших місцях, на спільних святах. Однак про обставини особистого життя, відпочинку, роботи їй нічого не відомо. Також свідкові нічого не відомо з приводу придбання квартири по [ADDRESS] Суд не може прийняти до уваги вказані пояснення свідка, оскільки вони повністю суперечать письмовим матеріалам справи. Допитаний судом свідок [PERSON] показав, що доводиться рідним братом відповідача. З відповідачем в нього дуже близькі стосунки, він обізнаний про всі подробиці її життя. [PERSON] знає з 2005 року як знайомого своєї сестри, який займається землею та бізнес-проектами. Ніколи про нього від сестри нічого не чув, у квартирі не бачив, про їх стосунки з [PERSON] йому нічого не відомо. Разом з тим йому взагалі нічого не відомо про стосунки сестри з чоловіками, не відомо з ким вона проживала, підтримувала стосунки, їздила на відпочинок. Пам'ятає, що один чи два рази їздила з [PERSON] та своїм сином в Німеччину до своє подруги, в якої вони зупинялись, однак вважає, що [PERSON] супроводжував його сестру як простий знайомий. З приводу обставин придбання автомобіля йому нічого не відомо. Стосовно придбання спірної квартири знає, що це був спільний бізнес-проект його сестри та [PERSON], оскільки сестра зверталась до нього з проханням позичити 100 000 грн. на перший внесок за спірну квартиру, однак чи використала їх на купівлю квартири йому невідомо. Про умови бізнес-проекту йому відомо виключно зі слів сестри. На запитання позивача, з якою метою на телефон його матері [PERSON] надходять погрози та образи від [PERSON], свідок пояснив, що дійсно писав смс-повідомлення матері позивача, однак про їх зміст не пам'ятає, та погрожуючими їх не вважає. Мету написання повідомлень за його словами матері ледве знайомої особи [PERSON] також пояснити не зміг. Суд вважає пояснення вказаного свідка такими, що суперечать матеріалам справи та поясненням відповідача [PERSON], яка стверджувала, що кошти на перший внесок за спірну квартиру у розмірі 120 000 грн. здійсненні за рахунок власних накопичень, а не позики у [PERSON] Також свідком заперечувались обставини визнані самою відповідачем стосовно спільного відпочинку з [PERSON] в Туреччині, Єгипті. По суті, про обставини особистого життя відповідача свідку [PERSON] нічого не відомо. Тому зазначені пояснення свідка також не можуть бути враховані судом при ухваленні рішення. Таким чином, покази свідків, допитаних за клопотанням відповідача не містять даних щодо предмету спору та доказування, є суперечливими. Будь-яких інших доказів на спростування доводів позивача та підтвердження своїх заперечень [PERSON] суду не надала. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про доведеність факту сумісного проживання [PERSON] та [PERSON] однією сім'єю без реєстрації шлюбу з 09 липня 2008 року до 31 грудня 2010 р. Відповідно до ч. 2 ст. 60 СК України вважається, що кожна річ набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. Відповідно до ч. 4 ст. 368 ЦК України, майно набуте в результаті спільної праці та за спільні грошові кошти членів сім'ї, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором, укладеним у письмовій формі. Як вбачається з матеріалів справи, під час проживання однією сім'єю в період з 09.07.2008 р. по 31.12.2010 р. в результаті спільної праці сторонами було придбано наступне майно, яке є об'єктом спільної сумісної власності сторін: - Автомобіль "AUDI Q7 3.0 TDI", державний номерний знак [NUMBER], легковий універсал - В чорного кольору, 01.01.2008 р. випуску, номер кузова [NUMBER], придбаний на підставі біржової угоди від 26 лютого 2008 року. Станом на час розгляду справи в суді ринкова вартість автомобіля складає 427 450, 00 грн. (том ІІ, а. с. 61-66); - Квартира [ADDRESS], загальною площею 121,90 кв.м., житловою площею 51,30 кв.м. Вказана квартира була придбана сторонами на підставі Договору купівлі-продажу, укладеного 05 листопада 2009 року з ТОВ «Фірма Т.М.М.», посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу [PERSON], зареєстрованого в реєстрі під № 3455 та оформлена на ім'я [PERSON] Вартість квартири 3 228 302 (три мільйони двісті двадцять вісім тисяч триста два) гривень (а. с. том І, а. с. 21-22). Судом встановлено, що автомобіль "AUDI Q7 3.0 TDI", державний номерний знак [NUMBER], легковий універсал - В чорного кольору, 01.01.2008 р. випуску, номер кузова [NUMBER] придбаний на ім'я [PERSON] 26 лютого 2008 року, в період спільного проживання сторін. В серпні 2013 року [PERSON] здійснила відчуження зазначеного автомобіля на користь [PERSON], вказавши у своїх поясненнях розмір отриманих від реалізації коштів - 42 000 доларів США, що станом на серпень 2013 року еквівалентно 336 000 гривень. Позивач [PERSON] в судовому засіданні погодився із зазначеним відповідачем розміром грошових коштів, отриманих нею за продаж спільного автомобіля, тому суд вважає вказану обставину такою, що не підлягає доказуванню згідно ч. 1 ст. 61 ЦПК України. Враховуючи, що відчуження спільно набутого автомобіля здійснено без згоди позивача, відповідач одноособово отримала та розпорядилася отриманими від реалізації грошовими коштами, суд приходить до висновку про необхідність їх врахування при поділі майна сторін. Суд критично ставиться до доводів відповідача, що автомобіль придбаний за її особисті кошти, оскільки матеріали справи не містять доказів про те, що [PERSON] до створення сім'ї з [PERSON] мала доходи, які давали б можливість придбати спірний автомобіль за її особисті кошти. Також, судом встановлено, що 05.11.2009 р., з метою придбання спірної квартири, позивачем [PERSON] було отримано кредит в сумі 3 108 000 (три мільйони сто вісім тисяч) гривень в ПАТ «ОТП Банк», який на момент припинення шлюбних відносин повністю не виплачений, що підтверджується кредитним договором № ML-009/002/2009 (том І, а. с. 17). За рахунок спільних коштів сторонами було внесено готівкою 120 302 гривень в якості авансового платежу за придбання квартири, що підтверджується Договором завдатку від 16.10.2009 року, оформленого на ім'я відповідача (том І, а. с. 23). 05.11.2009 р., одночасно з укладенням [PERSON] кредитного договору, між відповідачем та ПАТ «ОТП Банк» було укладено Договір іпотеки (майнової поруки) № PML-009/002/2009 (том І, а. с. 18-20). Як вбачається з матеріалів справи, сторонами під час перебування у фактичних шлюбних відносинах було виплачено - 1 026 062 (один мільйон двадцять шість тисяч шістдесят дві) гривні, в якості погашення вартості спірної квартири та 120 302 (сто двадцять тисяч триста дві) гривні, які були внесені готівкою, що в загальному розмірі складає 1 146 364 (один мільйон сто сорок шість триста шістдесят чотири) гривні. В тому числі [PERSON] були внесені особисті кошти у розмірі 798 100 (сімсот дев'яносто вісім тисяч сто) гривень, отримані ним від продажу особистої квартири [ADDRESS], що підтверджується Договором купівлі-продажу від 27.11.2009 року та випискою з рахунку [PERSON] в ПАТ «ОТП Банк» (том І, а. с. 26). Відповідно до ч. 7 ст. 57 СК України, якщо у придбання майна вкладені крім спільних коштів і кошти, які належали одному з подружжя, то частка у цьому майні, відповідно до розміру внеску, є його особистою приватною власністю. Таким чином, суд приходить до висновку про обґрунтованість та доведеність вимог позивача в частині збільшення його частки у праві спільної сумісної власності на квартиру [ADDRESS] на зазначену вище суму, оскільки дані кошти отримані від продажу його особистого нерухомого майна. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що в період сумісного проживання сторонами внесено на погашення вартості спірної квартири спільних грошових коштів в розмірі 347 962 грн. (1 146 062 - 798 100 = 347 962 грн), які є об'єктом спільної сумісної власності. Загальний обсяг вартості майна, придбаного у період шлюбу складає 683 962 гривень (347 962 (спільні грошові кошти, виплачені за квартиру) + 336 000 (грошові кошти, отримані від реалізації автомобіля) = 683 962 грн.) Відповідно частка кожної сторони складає по ? цієї суми та становить по 387 706 гривень. (683 962 :2= 341 981) Відповідно до ст. 65 СК України, дружина та чоловік, незалежно від припинення шлюбу, мають рівні права та обов'язки щодо спільно нажитого у шлюбі майна, оскільки розірвання шлюбу не звільняє подружжя від зобов'язань за кредитом, а відповідно при поділі майна враховуються також борги подружжя та правовідносини за зобов'язаннями, що виникли в інтересах сім'ї. Отже, об'єктом права спільної сумісної власності подружжя є як предмети матеріального світу, так і майнові права та обов'язки. Договір, укладений одним із подружжя, створює обов'язки для другого з подружжя в разі, якщо його укладено в інтересах сім'ї, а одержане за цим договором майно фактично використано на задоволення потреб сім'ї. Суд враховує, що станом на 31.12.2010 р., коли сторонами були припинені фактичні шлюбні відносини, - у них залишились непогашеними спільні боргові зобов'язання перед ПАТ «ОТП Банком» за придбання спірної квартири у розмірі 2 081 937 (два мільйони вісімдесят одна тисяча дев'ятсот тридцять сім) гривень 10 копійок, що підтверджується випискою з банку. Враховуючи розмір частки кожного подружжя, той факт, що [PERSON] одноособово розпорядилася спільно придбаним автомобілем "AUDI Q7 3.0 TDI", державний номерний знак [NUMBER], легковий універсал - В чорного кольору, 01.01.2008 р. випуску, номер кузова [NUMBER], продавши його на користь [PERSON] за 336 000 гривень, і вказана обставина сторонами не оспорювалась, суд вважає за можливе задовольнити вимоги позивача щодо визнання за [PERSON] права власності на всі грошові кошти, отримані від реалізації зазначеного майна. Оскільки відчужуючи зазначений автомобіль на користь [PERSON], відповідач фактично в порушення майнових прав [PERSON] розпорядилася його часткою у спільній сумісній власності на автомобіль. З урахуванням того, що кредитні зобов'язання, отримані з метою придбання квартири для проживання сім'ї сторін, оформлені на ім'я позивача [PERSON], виконуються ним одноособово з моменту припинення між сторонами фактичних сімейно-шлюбних стосунків, що відповідачем не заперечувалось, відповідач жодної участі у сплаті кредитних зобов'язань не приймала та не приймає, і наміру такого не має, позивач і в подальшому погоджується одноособово виконувати кредитні зобов'язання, суд вважає доцільним та таким що відповідає інтересам сторін спосіб поділу спільного сумісного майна, запропонований позивачем, а саме: виділення позивачеві у власність спірної квартири [ADDRESS] в порядку поділу їхнього з відповідачем [PERSON] спільного сумісного майна та покладення на нього одноособово всього обсягу спільних кредитних зобов'язань. В свою чергу за відповідачем слід визнати право власності на грошові кошти, отримані нею від реалізації спільно придбаного автомобіля "AUDI Q7 3.0 TDI", 01.01.2008 р. випуску, номер кузова [NUMBER] в розмірі 336 000 гривень. Різниця між розміром її частки (341 981 грн.) та розміром грошових коштів (336 000 грн.), що виділяються їй в порядку поділу майна складає 5 981 гривень і підлягає стягненню з [PERSON] Суд вважає, що такий розподіл не завдасть шкоди інтересам відповідача, оскільки вона житлом забезпечена, має в у приватній власності трикімнатну квартиру [ADDRESS], в якій вона постійно проживає та зареєстрована. З огляду на наведений спосіб розподілу майна подружжя, право власності [PERSON] на спірну квартиру підлягає припиненню. Стосовно доводів [PERSON] про те, що між нею та позивачем фактично мали правовідносини з приводу створення спільної часткової власності на спірну квартиру, оскільки вони досягли усної угоди щодо її придбання шляхом внесення спільних внесків з метою подальшого продажу для отримання прибутку, суд ставиться критично, тому що жодних доказів укладення такої угоди суду надано не було. Також суд критично ставиться до пояснень відповідача про комерційні цілі придбання спірної квартири, оскільки за умовами договору кредиту він надавався строком на 22 роки, належних та допустимих доказів що свідчать про комерційний характер кредиту суду не надані. З огляду на наведене, позов [PERSON] підлягає задоволенню. На підставі ст. ст. 3, 4, 10, 11, 60, 88, 169, 209, 212-215 ЦПК України, суд, -

Outcome: approved