Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-17 00:00:00

В жовтні 2014 року позивач звернувся до суду з позовом до до Публічного акціонерного товариства Комерційний банк "Надра" про визнання договору поруки припиненим, в якому просив визнати договір поруки від 13 серпня 2008 року, укладений між [PERSON] та ВАТ КБ «Надра» таким, що припинив свою дію, судові витрати стягнути з відповідача. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що 13 серпня 2008 року [PERSON] уклала із Відкритим акціонерним товариством комерційний банк „Надра", правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство „Надра", договір кредиту № 391/П/РП/2008-840 , предметом якого є надання споживчого кредиту в розмірі 177 328,23 доларів США терміном до 11 серпня 2028 року з оплатою 14,49 відсотків річних. В якості забезпечення за кредитним договором між відповідачем та [PERSON] укладено договір поруки від 13 серпня 2008 року. Так, банк скористався своїм правом на пред'явлення позову до поручителя, як солідарно боржника, у лютому 2010 року, хоча прострочення виконання [PERSON] своїх кредитних зобов'язань виникло ще з листопада 2008 року, а тому вважає, що відповідачем пропущено строк на пред'явлення вимоги до поручителя, встановлений ч. 4 ст. 559 ЦК України. На підставі викладеного звернувся із відповідним позовом до суду. У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав та просив задовольнити позов у повному обсязі. Представник відповідача проти задоволення позову заперечував в повному обсязі та просив у позові відмовити. Третя особа про час та місце слухання справи повідомлена судом належним чином, проте у судове засідання не з'явилась. Суд, вислухавши пояснення представників позивача та відповідача, повно та всебічно дослідивши письмові докази по справі та обставини справи, вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено і це вбачається із матеріалів справи, що 13 серпня 2008 року [PERSON] уклала із Відкритим акціонерним товариством комерційний банк „Надра", правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство „Надра", договір кредиту № 391/П/РП/2008-840 , предметом якого є надання споживчого кредиту в розмірі 177 328,23 доларів США терміном до 11 серпня 2028 року з оплатою 14,49 відсотків річних. За змістом підпункту 3.3.1 Кредитного договору щомісячна сума мінімально необхідного платежу складає 2295,00 доларів США. Згідно з підпунктом 3.2.3 Кредитного договору позичальник повертає Кредит та сплачує Банку передбачені п.п. 1.3.1 цього договору платежі безготівковим перерахуванням або внесенням готівкових коштів на поточний рахунок № [NUMBER] тарифного пакету у порядку передбаченому п.п. 3.3.3., шляхом сплати мінімально необхідного платежу у валюті Кредиту. В якості забезпечення за кредитним договором між відповідачем та [PERSON] укладено договір поруки від 13 серпня 2008 року. У відповідності до п. 1.2 Договору поруки [PERSON] поручилась солідарно у повному обсязі відповідати перед відповідачем за належне виконання позивачем за неналежне виконання [PERSON] взятих на себе зобов'язань, що витікають з Кредитного договору. Як вбачається із копії позовної заяви, банк звернувся з позовом до [PERSON], [PERSON] про стягнення заборгованості, та заочним рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 20 грудня 2010 року позовні вимоги були задоволені. З розрахунку заборгованості вбачається, що станом на 16 лютого 2010 року заборгованість за кредитним договором складає 211 641,89 доларів США, що по курсу НБУ станом на 16 лютого 2010 року становить 1 693 664,22 грн. Останній повний платіж здійснено 11 листопада 2008 року в сумі 2 199,64 доларів США. Згідно положень ст. 546 ЦК України договір поруки є видом забезпечення виконання зобов'язання. Відповідно до ст.553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. Згідно із ст. 554 ЦК України у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Особи, які спільно дали поруку, відповідають перед кредитором солідарно, якщо інше не встановлено договором поруки. Порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя. Якщо строк основного зобов'язання не встановлений або встановлений моментом пред'явлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор не пред'явить позову до поручителя протягом одного року від дня укладення договору поруки (ч.4 ст.559 ЦК України). Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства (ч. 1 ст.628 ЦК України). Судом встановлено, що в договорі поруки, сторонами не було встановлено його строк. Частиною 1 статті 530 ЦК України визначено, що якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов'язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Відповідно до п. п. 22, 24 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» за № 5 від 30 березня 2012 р. пред'явлення вимоги до поручителя є як направлення/вручення йому вимоги про погашення боргу (залежно від умов договору), так і пред'явлення до нього позову. При цьому в разі пред'явлення вимоги до поручителя кредитор може звернутися до суду протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання. Сама по собі умова договору про дію поруки до повного виконання позичальником зобов'язання перед кредитодавцем або до повного виконання поручителем взятих на себе зобов'язань не може розглядатися як установлення строку дії поруки, оскільки це не відповідає вимогам статті 252 ЦК України, згідно з якою строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами. Термін визначається календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати. Таким чином відповідач, звернувшись до суду з позовом в травні 2010 року про стягнення з [PERSON], [PERSON] заборгованості за кредитним договором, скористався свої правом на пред'явлення вимоги про стягнення кредитної заборгованості. Посилання позивача на те, що право відповідача на пред'явлення вимоги про стягнення заборгованості за кредитним договором, виникло з 11 листопада 2008 року, тобто з дати останнього погашення позичальником чергового платежу, суд не приймає до уваги, оскільки, строк виконання основного зобов'язання - кредитного договору, продовжується до 13 серпня 2028 року, а ВАТ "КБ "Надра" вимагало дострокового погашення заборгованості не внаслідок зміни строків кредитного договору, а на підставі ч.2 ст. 1050 ЦК України внаслідок порушення умов договору позичальником. При цьому, відповідно до ч. 1 ст. 559 ЦК України порука припиняється з припиненням забезпеченого нею зобов'язання, а також у разі зміни зобов'язання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності. Аналізуючи викладене, суд приходить до висновку про необґрунтованість та безпідставність позовних вимог, а тому позовні вимоги задоволенню не підлягають.

Outcome: dismissed