Jurisdiction: civil
Date: 2020-07-07 00:00:00

31.10.2019 Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Провідна» звернулось до Дзержинського районного суду м. Харкова з позовною заявою, в якій просить суд прийняти позовну заяву до розгляду та відкрити позовне провадження. Стягнути з [PERSON] (адреса: [ADDRESS] ) на користь ПрАТ «Страхова компанія «Провідна» (адреса: 03049, Україна, м. Київ. Повітрофлотський пр., 25, код ЄДРПОУ 23510137, п/р [NUMBER] в ПАТ «ВТВ Банк», МФО 321767) суму сплаченого страхового відшкодування в розмірі 7747 (сім тисяч сімсот сорок сім) грн. 23 коп. Стягнути з [PERSON] (адреса: [ADDRESS] ) на користь ПрАТ «Страхова компанія «Провідна» (адреса: 03049, Україна, м. Київ, Повітрофлотський пр., 25, код ЄДРПОУ 23510137, п/р [NUMBER] в ПАТ «ВТБ Банк»;, МФО 321767) сплачений судовий збір в розмірі 1921 (одна тисяча дев`ятсот двадцять одна ) грн. 00 коп. В обґрунтування позовних вимог, представник позивача посилається на те, що 31.05.2016 о 01 год. 30 хв. в м. Харків по вул. Шевченка 6, сталася дорожньо- транспортна пригода за участю транспортних засобів: l)"Toyota Prius", номерний знак [NUMBER] . під керуванням [PERSON] , що належить АТГ ГУ МВС України в Харківській області (надалі - Потерпілий); 2) "BMW", д.н. [NUMBER] , під керуванням [PERSON] (надалі- Відповідач). У результаті дорожньо-транспортної пригоди автомобіль потерпілого отримав механічні пошкодження. На момент ДТП цивільно-правова відповідальності перед третіми особами, при використанні транспортного засобу "BMW", д.н. [NUMBER] була застрахована Позивачем, за Договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АЕ/4320818. від 05.1 1.2015. Відповідно до постанови Київського районного суду м. Харкова від 07.07 2016 у справі № 640/9607/16-п відповідача було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ст. 122-2.122-4.124 КУпАП. Потерпілий своєчасно звернувся до ПрАТ «СК «Провідна» з заявою № 113684 про виплату страхового відшкодування. Розмір завданих збитків потерпілому становив 8 247.23 гри. Позивачем на основі звіту № 119/06/16 від 22.06.2016, складеного страхового акту №2300113684 було відшкодовано завдані відповідачем збитки потерпілій особі в розмірі 7 747, 23 гри. (з урахуванням франшизи в розмірі 500.00 грн.). Згідно п. 1 ч. 1 ст. 1 188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки одній особі, з вини іншої особи відшкодовується винною особою. Відповідно до ст.. 38.1.1. п. В Закону України "Про ОСЦПВВНТЗ" від 01.07.2004 Страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регрес ний позов до Страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду якщо він після ДТП за його участю самовільно залишив місце пригоди чи відмовився від проходження відповідно до встановленого порядку огляду щодо стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або що до вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, або вжив алкоголь, наркотики чи лікарські препарати, виготовлені на їх основі. Згідно з ст. 1191 ЦК України, особа, яка відшкодувала шкоду (Позивач), завдану іншою особою (Відповідачем), має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи (Відповідача) у розмірі виплаченого відшкодування (7747, 23 гри.), якщо інший розмір не встановлений законом. Тобто, позивач виконав свій обов`язок за Полісом № АЕ/4320818 , та відшкодував завдані винною в ДТП особою збитки, та як наслідок отримав право вимоги до відповідача в розмірі виплаченого страхового відшкодування - 7747,23 грн. На підставі викладеного представник позивача звернувся до суду з даним позовом. Ухвалою Дзержинського районного суду м.Харкова від 13.12.2019 цивільну справу за позовом приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Провідна» до [PERSON] про відшкодування сплаченого страхового відшкодування передано для розгляду за підсудністю до Київського районного суду м. Харкова. Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 04.03.2020 справу передано для розгляду судді [PERSON] Ухвалою судді Київського районного суду м.Харкова [PERSON] від 10.03.2020 прийнято до розгляду за підсудністю та відкрито спрощене позовне провадження у справі за позовом приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Провідна» до [PERSON] про стягнення страхового відшкодування з повідомленням сторін, призначено судове засідання. У зв`язку зі звільненням [PERSON] з посади судді Київського районного суду м. Харкова у відставку, відповідно до п. 2.3.50 Положення про автоматизовану систему документообігу суду, за наслідками повторного автоматизованого розподілу судової справи, зазначена справа 13.04.2020 передана в провадження судді Ніколаєнко І.В. У зв`язку зі звільненням [PERSON] з посади судді Київського районного суду м. Харкова у відставку, відповідно до п. 2.3.50 Положення про автоматизовану систему документообігу суду, за наслідками повторного автоматизованого розподілу судової справи, зазначена справа 22.04.2020 передана в провадження судді Чередник В.Є. У судове засідання представник позивача не з`явився, 02.07.2020 до суду подано клопотання представника позивача - адвоката Каплі А.С. про проведення розгляду справи без участі представника позивача, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та не заперечує проти ухвалення заочного рішення по справі. Відповідач у судове засідання повторно не з`явився, про дату, час і місце судового засідання повідомлявся належним чином шляхом розміщення оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України, не використав наданого законом права на безпосередню участь у судовому засіданні, та не з`явився у судове засідання без повідомлення причин, заяв про відкладення судового засідання, чи розгляд справи у його відсутності до суду не надходило. Відповідачем не надано суду жодного доказу, який би мав істотне значення для вирішення справи по суті, чи спростування доводів позивача. Беручи до уваги ч.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод Ради Європи від 4 листопада 1950 року, що набрала чинності для України 11.09.1997 року, яка передбачає право кожного на розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, також беручи до уваги те, що відповідач обґрунтованих клопотань про відкладення судового засідання, суду не надав, в силу положень ст. 223 ч. 1 ЦПК України, суд вважає за доцільне продовжити судовий розгляд за відсутності відповідача. Верховний Суд України, узагальнюючи судову практику, також вказав, що інститут заочного провадження відповідає положенням та спрямований на реалізацію Рекомендації № R (84) 5 Комітету Міністрів Ради Європи державам-членам стосовно принципів цивільного судочинства, що направлені на вдосконалення судової системи. Для досягнення цієї мети необхідно забезпечити доступ сторін до спрощених і більш оперативних форм судочинства та захистити їх від зловживань та затримок, зокрема, надавши суду повноваження здійснювати судочинства більш ефективно. Відповідно до ухвали суду від 08.07.2020, враховуючи, що в справі є достатні дані про права і взаємовідносини сторін, відповідач належним чином повідомлявся про місце і час судового засідання, суд розглядає справу у відсутності відповідача та згідно ч.4 ст.223 ЦПК України постановляє заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Суд, дослідивши надані документи і матеріали, всебічно та повно з`ясувавши обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Частиною 1 ст. 2 ЦПК України передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Частиною 1 ст.4 ЦПК України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Частиною 3 статті 129 Конституції України визначено основні засади судочинства, однією з яких, згідно пункту 3 вказаної статті, є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод всі судові процедури повинні бути справедливими. Судом встановлені наступні фактичні обставини. Цивільно-правова відповідальність володільця наземного транспортного засобу BMW 328 д.р.н. [NUMBER] , 1999 року випуску, номер кузова [NUMBER] , застраховано у ПрАТ «СК «ПРОВІДНА» на підставі полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АЕ/4320818 від 05.11.2015 (а.с.5). Страхова сума на одного потерпілого складає п`ятдесят тисяч гривень за шкоду, завдану майну. Розмір франшизи - п`ятсот гривень. 31.05.2016 о 01.30 год. [PERSON] огли, керуючи автомобілем ВMW 328 держ. № [NUMBER] по вул. Шевченко в м. Харкові, в районі будинку № 6 не вибрав безпечну швидкість руху та рухаючись з тріщиною диску та ободів, що призвело до відколу елемента колісного диску, який влучив в лобове скло автомобіля ТOYOTA держ. № [NUMBER] під керуванням [PERSON] , після чого не виконав вимогу поліцейського про зупинку транспортного засобу та з місця ДТП поїхав. При дорожньо-транспортній пригоді автомобілі отримали технічні пошкодження. Своїми діями [PERSON] порушив вимоги п. 12.1; 31.4.5є; 2.4; 2.10а Правил дорожнього руху України, за що передбачена відповідальність за ст. 124 КУпАП. Постановою Київського районного суду м.Харкова від 07.07.2016 [PERSON] визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 122-2,122-4,124 КпАП України і накладено на нього стягнення за ст. 124 КпАП України у вигляді штрафу в розмірі 340 грн. в дохід держави, за ст. 122-2 КпАП України у вигляді штрафу в розмірі 153 грн. в дохід держави, за ст. 122-4 КпАП України у вигляді штрафу в розмірі 255 грн. в дохід держави, відповідно до ст. 36 КпАП України остаточно накладено на [PERSON] огли стягнення у вигляді штрафу в розмірі 340 грн. в дохід держави. Постанова набула чинності 19.07.2016 Згідно ч. 6 ст. 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалено вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Згідно рішення Європейського суду з прав людини від 25 липня 2002 року у справі за заявою № 48553 / 99 «Совтрансавто - Холдинг» проти України», а також згідно рішення Європейського суду з прав людини від 28 жовтня 1999 року у справі за заявою № 28342 / 95 171;Брумареску проти Румунії» встановлено, що існує усталена судова практика конвенційних органів щодо визначення основним елементом верховенства права принципу правової певності, який передбачає серед іншого і те, що у будь - якому спорі рішення суду, яке вступило в законну силу, не може бути поставлено під сумнів. Суд вважає, доведеним той факт, що відповідачем порушено вимоги Правил дорожнього руху України. Також судом встановлено, в результаті ДТП було пошкоджено транспортний засіб Toyota Prius, д.н.з. [NUMBER] , який належить АТГ ГУ МВС України в Харківській області, та який на момент ДТП був застрахований у ПрАТ «УОСК (м.Київ)» відповідно до договору АЕ №3576707. Вказана обставина підтверджується довідкою №92587557 про дорожньо-транспортну пригоду від 08.07.2016, виданою Управлінням патрульної поліції в Харківській області (а.с.6). Потерпілий звернувся до ПрАТ «СК «Провідна» із заявою №113684 про виплату страхового відшкодування (а.с.8). Для встановлення розміру заподіяної шкоди, суб`єктом оціночної діяльності ФОП [PERSON] 14.07.2016 надав звіт №119/06/16 про оцінку колісного транспортного засобу, згідно якого вартість відновлювального ремонту з урахуванням коефіцієнта фізичного зносу наданого автомобіля Toyota Prius, д.р.н. [NUMBER] складає: з врахуванням ПДВ (20%) на запасні частини: 8247,23 грн., без врахування ПДВ (20%) на запасні частини: 6936,03 грн. (а.с.9-18). ПрАТ «СК «Провідна» було виплачено потерпілій особі завдані [PERSON] огли збитки, з урахуванням франшизи, у розмірі 7747,23 грн., що підтверджується платіжним дорученням №0041355 від 27.09.2016 (а.с.25). Доказів в обґрунтування того, що сума страхового відшкодування, яка сплачена позивачем не відповідає розміру спричинених збитків, є завищеною та відповідно є необґрунтованою, відповідачем не надано та матеріалами справи не підтверджено. 24.07.2018 ПрАТ «СК «Провідна» звернулась до [PERSON] огли з вимогою про відшкодування завданої майнової шкоди (а.с.24), але сума відшкодування сплачена не була. Відповідно до ч.1 п.22.1 ст.22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Відповідно до ст.27 Закону України «Про страхування» до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток. Відповідно до ст.993 Цивільного кодексу Україна, до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. Відповідно до ч.1 ст.1166 Цивільного кодексу Україна, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до ч.2 ст.1187 Цивільного кодексу Україна, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Відповідно до п.1 ч.1 ст.1188 Цивільного кодексу України, шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. Відповідно до ч.1 ст.1191 Цивільного кодексу Україна, особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Відповідно до ст.1194 Цивільного кодексу Україна, особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Відповідач не скористався своїм право на подання відзиву на позов, доказів на спростування викладеного не надав, доводів позивача не спростував. Доказів сплати відповідачем на користь позивача страхового відшкодування матеріали справи не містять, в зв`язку з чим позовні вимоги про стягнення з відповідача суми страхового відшкодування підлягають задоволенню. Відповідно ч.1 ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення, що визначено частино 2 статті 77 ЦПК України. Згідно ст. ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч. 1, 2, 5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обгрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Суд постановляє рішення в межах заявлених ними вимог і на підставі наданих сторонами доказів. Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши надані сторонами належні, допустимі та достовірні докази як кожний окремо, так і у їх сукупності, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, приймаючи до уваги, що позивачем виконані всі передбачені чинним законодавством України вимоги щодо виплати страхового відшкодування за Полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів - 7747,23 грн., та право вимоги позивача, у межах фактичних витрат, перейшло до особи, яка є відповідальною за завдані збитки - [PERSON] огли, приходить до висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Розподіл судових витрат суд вирішує відповідно до ст..141 ЦПК України. На підставі викладеного,

Outcome: approved