Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-29 00:00:00

11 лютого 2015 року [PERSON] в позові до публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» /надалі Банк/, просив стягнути банківський вклад та проценти на суму банківського вкладу, з урахуванням встановленого індексу інфляції та трьох відсотків річних в загальному розмірі 428168,11 грн., з яких банківський вклад 16020,00 Євро, проценти 93,04 Євро, індекс інфляції 32,23 Євро та три відсотки річних 78,14 Євро. В обґрунтування позову посилався на те, що з боку Банку мало місце неналежне виконання договору банківського вкладу, в результаті чого позивач неодноразово звертався до Банку із заявою про виплату вкладу та у виплаті вкладу йому було відмовлено. Рішенням Краматорського міського суду Донецької області від 02 вересня 2015 року в позові [PERSON] відмовлено. В апеляційній скарзі [PERSON] просив скасувати рішення та ухвалити нове про задоволення позову, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права і порушення норм процесуального права. Вказуючи, що суд не врахував того, що сума вкладу за договором фактично не повернута. Також не враховано того, що позивач звернувся із вимогою про виплату суми заборгованості по вкладу та процентів до того як розпочато процедуру виведення Банку з ринку шляхом запровадження в ньому тимчасової адміністрації. Заслухавши доповідача, за відсутності позивача та його представника, від яких надійшла письмова заява про розгляд справи без їх участі, також за відсутності відповідача представник якого в письмових запереченнях просив розглянути справу без нього, дослідивши матеріали справи та перевіривши наведені у скарзі доводи, апеляційний суд вважає, що апеляційну скаргу слід задовольнити частково з наступних підстав. Судом першої інстанції встановлено, що 28 листопада 2014 року між Банком та [PERSON] було укладено договір банківського вкладу № 024-04514-281114/надалі Договір банківського вкладу/, предметом якого було розміщення вкладу в валюті Євро в розмірі 16020,00 доларів США на строк по 12 грудня 2014 року. Згідно висновків суду договір банківського вкладу припинений 12 грудня 2014 року на умовах та в порядку встановленому в договорі, оскільки Банк 12 грудня 2014 року повернув вклад та нараховані проценти, відповідно до умов договору, на поточний рахунок [NUMBER]. Разом з тим, суд встановивши що 02 березня 2015 року розпочато процедуру виведення Банку з ринку шляхом запровадження в ньому тимчасової адміністрації, вважав що позивач вкладник може вимагати задоволення своїх вимог виключно в межах процедури ліквідації і відмовив в позові повністю. Висновки суду щодо відсутності підстав для задоволення позову здійсненні з порушенням норм матеріального закону. Так суд обґрунтовано виходив з того, що прововідношення з приводу депозитних вкладів регулюються Цивільним кодексом України /надалі ЦК України/ та Законом України «Про банки та банківську діяльність». Та правовою формою щодо оформлення відносин сторін є договір, та відповідно до положень частини 1 статті 1058 ЦК України за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором. За загальним правилом договірне зобов'язання повинне виконуватись відповідно до тих умов, які сторони визначили при укладення договору. Вклад (депозит) - це кошти в готівковій або в безготівковій формі, у валюті України або іноземній валюті, які розміщені клієнтами на їх іменних рахунках у банку на договірних засадах на визначений строк зберігання або без зазначення такого строку і підлягають виплаті вкладнику відповідно до законодавства України та умов договору (стаття 2 Закону України "Про банки і банківську діяльність"). Відповідно до умов Договору банківського вкладу, визначено строк дії вкладу [PERSON] в розмірі 16020,00 Євро з моменту зарахування вкладу по 12 грудня 2014 року (а.с. 5). Згідно до частини п'ятої статті 1061 ЦК України проценти на банківський вклад нараховуються від дня, наступного за днем надходження вкладу у банк, до дня, який передує його поверненню вкладникові або списанню з рахунка вкладника з інших підстав. За пунктами 1.9 цього договору нараховані проценти за вкладом виплачуються вкладнику одночасно з поверненням суми вкладу по закінченню строку розміщення вкладу, або в день продовження дії цього Договору, а також в інший термін дострокового припинення дії цього Договору у випадках, передбачених цим Договором та Правилами, шляхом зарахування на поточний рахунок, операції за яким можуть здійснюватись з використанням електронних платіжних засобів [NUMBER], відкритий на вкладника в установі Банку. Пунктом 1.5 зазначеного договору встановлено, що проценти на вклад нараховуються від дня, наступного за днем внесення вкладу на Рахунок, до дня, який передує його поверненню або списанню з Рахунку з інших підстав. На час закінчення строку по вкладу Банк не повернув суму вкладу з процентами нарахованими на момент закінчення строку по вкладу в розмірі 16113,04 Євро. Згідно з частиною першою статті 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до частини першої статті 598 ЦК України зобов'язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Згідно із частиною першою статті 1060 ЦК України договір банківського вкладу укладається на умовах видачі вкладу на першу вимогу (вклад на вимогу) або на умовах повернення вкладу зі спливом встановленого договором строку (строковий вклад). У справі, яка переглядається, умовами пункту 1.3 Договору банківського вкладу передбачено строк залучення вкладу до 12 грудня 2014 року. Згідно пункту 1.10 Договору банківського вкладу вклад виплачується вкладнику по закінченню строку розміщення вкладу за цим договором шляхом зарахування на поточний рахунок, операції за яким можуть здійснюватись з використанням електронних платіжних засобів [NUMBER], відкритий на вкладника в установі Банку. Згідно пункту 1.11 Договору у разі, якщо вкладник за цим договором не витребує суму вкладу шляхом надання письмової заяви до закінчення операційного дня відповідного відділення Банку останнього дня строку, встановленого п. 1.3 цього договору, дія цього договору вважається продовженою за згодою вкладника на той же самий строк на тих же самих умовах. Відповідно до встановлених обставин на час закінчення строку вкладу 12 грудня 2014 року /а.с. 6/, [PERSON] звернувся до Банку з вимогою про видачу вкладу, строк вкладу припинився, однак фактично кошти позивачу не повернуто. Отже, аналіз зазначених вище правових норм та умов Договору банківського вкладу дає підстави для висновку про те, що відповідно до статті 598 ЦК України зобов'язання банку перед [PERSON] за договором банківського вкладу (депозиту) не припинились у строк, установлений цим договором. У справі, яка переглядається, було встановлено що 12 грудня 2014 року депозитний вклад з процентами на вклад у розмірі 16113,04 Євро (що на час ухвалення рішення апеляційним судом становить 388485,39 грн.) був перерахований банком на вимогу вкладника [PERSON] на його поточний рахунок. Отже відповідно до встановлених обставин вклад було повернуто та Договір банківського вкладу припинився в момент перерахування коштів. Разом з тим, згідно з рішенням виконавчої дирекції фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 02 березня 2015 року N 51 відповідно до Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" /надалі Закон/ розпочато процедуру ліквідації Банку з 03 березня 2015 року та призначено уповноважену особу на ліквідацію Банку. Розглядаючи спір, який виник між сторонами у справі, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що спірні правовідносини регулюються Законом, так як відкликання ліцензії ПАТ «Дельта Банк» та прийняття рішення про ліквідацію банку прийнято 02 березня 2015 року, тобто у період дії цього Закону. Так, процедура повернення вкладу у разі ліквідації банку встановлена спеціальним Законом, за положеннями якого з дня призначення Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, припиняються всі повноваження органів управління банку та наступають наслідки, встановлені ст. 46 Закону. Уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб затверджує перелік вимог кредиторів, після чого задоволення цих вимог здійснюється в порядку черговості, встановленої ст. 52 вказаного Закону. Зокрема, вимоги вкладників - фізичних осіб у частині, що перевищує суму, виплачену Фондом, погашаються у четверту чергу. Відповідно до ч. 1 та ч. 2 ст. 4 Закону основним завданням Фонду є забезпечення функціонування системи гарантування вкладів фізичних осіб та виведення неплатоспроможних банків з ринку. На виконання свого основного завдання Фонд у порядку, передбаченому цим Законом, здійснює такі функції: веде реєстр учасників Фонду; здійснює заходи щодо організації виплат відшкодувань за вкладами в разі прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку; здійснює процедуру виведення неплатоспроможних банків з ринку, у тому числі шляхом здійснення тимчасової адміністрації банків, організовує відчуження активів і зобов'язань неплатоспроможного банку, продаж неплатоспроможного банку або створення та продаж перехідного банку. Згідно з ч. 1 ст. 26 зазначеного Закону встановлено, що Фонд гарантує кожному вкладнику банку відшкодування коштів за його вкладом. Фонд відшкодовує кошти в розмірі вкладу, включаючи відсотки, нараховані на день прийняття рішення Національним банком України про віднесення банку до категорії неплатоспроможних та початку процедури виведення Фондом банку з ринку, але не більше суми граничного розміру відшкодування коштів за вкладами, встановленого на дату прийняття того рішення, незалежно від кількості вкладів в одному банку. Сума граничного розміру відшкодування коштів за вкладами не може бути меншою 200 тис. грн. Відповідно до встановлених обставин [PERSON] до Фонду з приводу виплати коштів за вкладом в розмірі 200000,00грн. не звертався. Згідно з ч. 5 ст. 36 Закону під час тимчасової адміністрації не здійснюється, зокрема, задоволення вимог вкладників та інших кредиторів банку. Пунктом 1 ч. 6 ст. 36 цього Закону установлено, що обмеження, встановлене пунктом 1 частини п'ятої цієї статті, не поширюється на зобов'язання банку щодо виплати коштів за вкладами вкладників за договорами, строк яких закінчився, та за договорами банківського рахунку вкладників. Зазначені виплати здійснюються в межах суми відшкодування, що гарантується Фондом. Відповідно до Положення про виведення неплатоспроможного банку з ринку, затвердженого рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 5 липня 2012 року N 2, зареєстрованого у Міністерстві юстиції України 14 вересня 2012 року N 1581/21893), а саме: п. 4.31 розділу V "Дії Фонду з виведення неплатоспроможного банку з ринку шляхом його ліквідації", де зазначено, що у разі необхідності уповноважена особа Фонду на ліквідацію банку вносить пропозиції щодо затвердження виконавчою дирекцією Фонду змін до реєстру акцептованих вимог не частіше ніж раз на квартал на підставі, зокрема рішення суду, яке набрало законної сили; свідоцтва про право на спадщину за вимогами кредиторів, які визнані уповноваженою особою Фонду на ліквідацію банку та включені до реєстру акцептованих вимог кредиторів. Відповідно до ст. 41 Конституції України право власності є непорушним, ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Застосування Закону, який регулює правові, фінансові та організаційні засади функціонування системи гарантування вкладів фізичних осіб, повноваження Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, порядок виплати Фондом відшкодування за вкладами, ніяким чином не перешкоджає вкладнику звернутися до суду за захистом порушеного права та вимагати стягнення сум, які йому не повернуті за системою гарантування, виходячи із положень ст. 526, ч. 1 ст. 1058, ч. 1 ст. 1061 ЦК України та умов договорів банківського вкладу. Отже, виходячи з фактичних обставин справи, висновки суду є помилковими, здійсненні з порушенням норм матеріальних права, з огляду на що підлягає стягненню з Банку вклад із процентами на вклад в розмірі що перевищує граничний розмір відшкодування коштів за вкладами та становить 188485,39 грн. /388485,39 грн. розмір вкладу - 200000,00 грн. граничний розмір відшкодування/ У той же час, закінчення строку дії договору і виконання зобов'язань за Договором вкладу не припинило зобов'язальні правовідносини, а трансформувало їх в охоронні, що містять обов'язок відшкодувати заподіяні збитки, встановлені договором чи законом. Так, відповідно до статті 1066 ЦК України за договором банківського рахунка банк зобов'язується приймати і зараховувати на рахунок, відкритий клієнтові (володільцеві рахунка), грошові кошти, що йому надходять, виконувати розпорядження клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунка та проведення інших операцій за рахунком. Договір банківського рахунка укладається для відкриття клієнтові або визначеній ним особі рахунка у банку на умовах, погоджених сторонами. Банк зобов'язаний укласти договір банківського рахунка з клієнтом, який звернувся з пропозицією відкрити рахунок на оголошених банком умовах, що відповідають закону та банківським правилам (частини перша, друга статті 1067 ЦК України). Згідно з положеннями частин першої, другої статті 1070 ЦК України за користування грошовими коштами, що знаходяться на рахунку клієнта, банк сплачує проценти, сума яких зараховується на рахунок, якщо інше не встановлено договором банківського рахунка або законом. Сума процентів зараховується на рахунок клієнта у строки, встановлені договором, а якщо такі строки не встановлені договором, - зі спливом кожного кварталу. Проценти, передбачені частиною першою цієї статті, сплачуються банком у розмірі, встановленому договором, а якщо відповідні умови не встановлені договором, - у розмірі, що зазвичай сплачується банком за вкладом на вимогу. Отже, 12 грудня 2014 року (день перерахування банком депозитного вкладу на поточний рахунок вкладника) між сторонами виникли правовідносини, що випливають з договору банківського рахунка. Однак, ураховуючи, що у даній справі позивач не ставив вимог про стягнення процентної ставки після закінчення строку дії договору банківського вкладу, у суду не було підстав застосовувати норми статей 1066, 1070 ЦК України та стягувати з банку проценти за період від дня перерахування банком депозитного вкладу та процентів на вклад на поточний рахунок вкладника до дня фактичного повернення банком вкладу за процентною ставкою в розмірі, що зазвичай сплачується банком за вкладом на вимогу. Саме з такого розуміння вищезазначених норм матеріального права виходить суд апеляційної інстанції. У той же час, відсутні підстави для стягнення суми заборгованості за банківським вкладом та процентів на суму банківського вкладу, з урахуванням встановленого індексу інфляції та трьох відсотків річних. Виходячи з юридичної природи правовідносин сторін як грошових зобов'язань на них поширюється дія частини другої статті 625 ЦК України як спеціальний вид цивільно-правової відповідальності за прострочення виконання зобов'язання. Однак, умова щодо права позивача на виплату процентів за період від дня перерахування банком депозитного вкладу та процентів на вклад на поточний рахунок вкладника до дня фактичного повернення банком вкладу за процентною ставкою в розмірі, що зазвичай сплачується банком за вкладом на вимогу - виключає застосування правових норм, установлених у частині другій статті 625 ЦК України. Зокрема у розумінні змісту наведеної норми, інфляційне нарахування на суму боргу за порушення боржником грошового зобов'язання, вираженого в національній валюті та трьох відсотків річних від простроченої суми полягає у відшкодуванні матеріальних витрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отримання компенсації (плати) від боржника за неправомірне користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові. Отже ці кошти нараховуються у випадку невиконання або неналежного виконання зобов'язання у разі існування прострочення виконання грошового зобов'язання, стосовно обставин установлених у справі позивачем не доведено, та не встановлено судом обставин щодо прострочення Банком виконання грошового зобов'язання зі сплати коштів за договором банківського рахунку. Суд першої інстанції зазначених обставин не врахував та в порушення норм матеріального права безпідставно відмовив в позові, з огляду на що, рішення суду першої інстанції, є незаконним, що відповідно до статті 309 ЦПК України є підставою для його скасування та часткового задоволення позову. Разом з тим, відповідно до ст. 88 ЦПК України підлягають стягненню з Банку на користь Держави судові витрати пропорційно до задоволеної частини позовних вимогам в розмірі 1884,85 грн.

Outcome: partial