Jurisdiction: civil
Date: 2019-06-24 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з заявою про встановлення факту смерті сина - [PERSON] , померлого [INFO] на тимчасово окупованій території України - м. Горлівка Донецької області. В обґрунтування заяви заявник посилався на те, що є батьком [PERSON] , померлого [INFO] в м. Горлівка Донецької обл. Отримати свідоцтво про смерть сина у відділі державної реєстрації актів цивільного стану неможливо, оскільки факт смерті відбувся на тимчасово окупованій території України. [PERSON] зазначив, що встановлення даного факту необхідно йому для отримання Свідоцтва про смерть сина та реалізації спадкових прав. Ухвалою судді Фрунзенського районного суду м. Харкова від 25 червня 2019 року відкрито провадження у справі, яку призначено до розгляду в порядку окремого провадження. В судове засідання [PERSON] та його повноважний представник [PERSON] , належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи, не з`явилась. Представник заявника подала через канцелярію суду заяву про розгляд справи за її відсутності та відсутності [PERSON] , якою доводи заяви підтримала та просила задовольнити. В судове засідання представник заінтересованої особи: Відділу державної реєстрації актів цивільного стану по Індустріальному та Немишлянському районах у місті Харкові Головного територіального управління юстиції у Харківській області, належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, не з`явився, про причини неявки суду не повідомив, заяви про розгляд справи за його відсутності не надав. Враховуючи неявку в судове засідання всіх учасників справи, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, дослідивши наявні в матеріалах справи докази в їх сукупності, приходить до наступного. Відповідно до ч. 1 ст. 317 ЦПК України, заява про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана родичами померлого або їхніми представниками до суду за межами такої території України. Заяву про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України подано батьком померлого - [PERSON] Лікарського свідоцтва про смерть № [NUMBER] , виданого 12 лютого 2019 року за формою № 106/у, вбачається, що [PERSON] , [INFO] , помер [INFO] у м. Горлівка Донецької обл. Причина смерті: гостра серцево-судинна недостатність. Судовим розглядом встановлено, що на підставі вищевказаного лікарського свідоцтва 13 лютого 2019 року видано Свідоцтво про смерть [PERSON] № [NUMBER] . Матеріали справи свідчать, що [PERSON] був громадянином України. Статтею 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» визначено, що державні органи та органи місцевого самоврядування, утворені відповідно до Конституції та законів України, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території діють лише на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. Будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків. Відповідно до ст. 3 Закону України "Про державну реєстрацію актів цивільного стану" - державна реєстрація актів цивільного стану у встановлених законом випадках є обов`язковою. Відомості про народження фізичної особи та її походження, усиновлення, позбавлення та поновлення батьківських прав, шлюб, розірвання шлюбу, зміну імені, смерть підлягають обов`язковому внесенню до Державного реєстру актів цивільного стану громадян та Єдиного державного демографічного реєстру в обсязі, визначеному Законом України "Про Єдиний державний демографічний реєстр та документи, що підтверджують громадянство України, посвідчують особу чи її спеціальний статус". За статтею 9 Закону України "Про державну реєстрацію актів цивільного стану" - державна реєстрація актів цивільного стану проводиться з метою забезпечення реалізації прав фізичної особи та офіційного визнання і підтвердження державою фактів народження фізичної особи та її походження, шлюбу, розірвання шлюбу, зміни імені, смерті. Згідно ст. 17 Закону України "Про державну реєстрацію актів цивільного стану" - державна реєстрація смерті проводиться органом державної реєстрації актів цивільного стану на підставі: 1) документа встановленої форми про смерть, виданого закладом охорони здоров`я або судово-медичною установою; 2) рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час або про оголошення її померлою. Пунктом 1, глави 5, розділу III Правил державної реєстрації актів цивільного стану в Україні, затверджених наказом Міністерства юстиції України 18.10.2000 року №52/5 (у редакції наказу Міністерства юстиції від 24 грудня 2010 року №3307/5), встановлено, що підставами для державної реєстрації смерті є: а) лікарське свідоцтво про смерть (форма № 106/о), форма якого затверджена наказом Міністерства охорони здоров`я України від 08.08.2006 № 545, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 25.10.2006 за № 1150/13024; б) фельдшерська довідка про смерть (форма № 106-1/о), форма якої затверджена наказом Міністерства охорони здоров`я України від 08.08.2006 № 545, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 25.10.2006 за № 1150/13024;в) лікарське свідоцтво про перинатальну смерть;г) рішення суду про оголошення особи померлою;ґ) рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час;д) повідомлення державного архіву або органів Служби безпеки України у разі реєстрації смерті осіб, репресованих за рішенням несудових та судових органів;е) повідомлення установи виконання покарань або слідчого ізолятора, надіслане разом з лікарським свідоцтвом про смерть. В судовому засіданні встановлено, що Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по Індустріальному та Немишлянському районах у місті Харкові Головного територіального управління юстиції у Харківській області [PERSON]. відмовлено у проведенні державної реєстрації смерті [PERSON] , [INFO] , померлого [INFO] у м. Горлівка Донецької обл. з посиланням на те, що заявником на підтвердження факту смерті [PERSON] пред`явлено Свідоцтво про смерть № [NUMBER] від 13 лютого 2019 року, яке видано на території, де органи державної влади України тимчасово не здійснюють свої повноваження (лист від 22 травня 2019 року № 2879/15.2-04-07). Отже, Свідоцтво про смерть № [NUMBER] від 13 лютого 2019 року, видане на ім`я [PERSON] , є недійсним і не створює правових наслідків. Згідно ч. 1 ст. 18 Закону, громадянам України гарантується дотримання у повному обсязі їхніх прав і свобод, передбачених Конституцією України, після залишення ними тимчасово окупованої території. Відповідно до ст. 1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», тимчасово окупована територія України є невід`ємною частиною території України, на яку поширюється дія Конституції та законів України. Частиною другою статті 319 ЦПК України закріплено, що рішення суду про встановлення факту, який підлягає реєстрації в органах державної реєстрації актів цивільного стану або нотаріальному посвідченню, не замінює собою документів, що видаються цими органами, а є тільки підставою для одержання зазначених документів. Факти, які підлягають встановленню, повинні мати юридичний характер, тобто відповідно до закону викликати юридичні наслідки: виникнення, зміну або припинення особистих чи майнових прав громадян або організацій. Для визначення юридичного характеру факту потрібно з`ясувати мету, для якої необхідне його встановлення. Один і той самий факт для певних осіб і для певної мети може мати юридичне значення, а для інших осіб та для іншої мети. Підставою для встановлення факту смерті є підтверджені доказами обставини, які достовірно свідчать про смерть громадянина в певний час і за певних обставин. Для встановлення смерті особи в певний час, у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті необхідні обставини, які свідчать про реєстрацію цієї події, а також про те, що заінтересована особа не має можливості відновити втрачені або знищені документи про це. Відповідно до п. 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян. У відповідності з ч.ч. 3, 4 ст. 49 ЦК України, державній реєстрації підлягають народження фізичної особи та її походження, громадянство, шлюб, розірвання шлюбу у випадках, передбачених законом, зміна імені, смерть. Реєстрація актів цивільного стану провадиться відповідно до закону. Народження фізичної особи та її походження, усиновлення, позбавлення та поновлення батьківських прав, шлюб, розірвання шлюбу, зміна імені, смерть підлягають обов`язковому внесенню до Державного реєстру актів цивільного стану громадян в органах юстиції в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України. Факт смерті [PERSON] підтверджується наданими письмовими доказами, з яких вбачається, що, дійсно, [PERSON] , який на час смерті був зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , помер [INFO] у м. Горлівка Донецької обл. З огляду на те, що факт смерті [PERSON] знайшов своє підтвердження під час судового розгляду справи і це необхідно заявнику для отримання Свідоцтва про смерть сина та реалізації спадкових прав, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для задоволення заяви [PERSON] як такої, що ґрунтується на вимогах закону. На підставі викладеного,

Outcome: approved