Jurisdiction: civil
Date: 2021-08-27 00:00:00

в Острозький районний суд з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором звернулось ТОВ "ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ "ЄВРОПЕЙСКА АГЕНЦІЯ З ПОВЕРНЕННЯ БОРГІВ". Свої позовні вимоги мотивує тим, що отримало право вимоги за кредитним договором №960424 від 11.06.2019, укладеним між ТОВ «Авентус Україна» та [PERSON] , відповідно до якого остання отримала кредит в сумі 8050 грн. з терміном погашення протягом 30 днів. Зазначаючи про те, що [PERSON] на виконання кредитного договору не здійснювала жодних платежів у зв`язку з чим виникла заборгованість за основною сумою кредиту в розмірі 8050 грн., а також 4347 грн. заборгованості за відсотками і 4025 грн. пені за порушення графіку погашення заборгованості, просить стягнути зазначені кошти з відповідача. Ухвалою Острозького районного суду Рівненської області від 25.05.2021 відкрито провадження у справі та призначено судовий розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження, відповідачу було встановлено строк протягом п`ятнадцяти днів з дня отримання ухвали про відкриття провадження для подачі відзиву на позовну заяву. Суд, розглянувши справу відповідно до ст.274-279 ЦПК України за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов ТОВ "ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ "ЄВРОПЕЙСКА АГЕНЦІЯ З ПОВЕРНЕННЯ БОРГІВ" до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного. В судове засідання представник позивача не з`явився, в поданій до суду заяві позов підтримав та просив розгляд справи проводити за його відсутності. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з"явилася, про час та дату розгляду справи була повідомлена належним чином. Відзиву на позовну зяаву, заперечень проти розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження не подала. Згідно ч.8 ст.178 ЦПК України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Суд, визначивши юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює, дослідивши подані письмові докази, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді у судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, приходить до наступного висновку. Вимоги ст.264 ЦПК України зобов`язують суд під час ухвалення рішення вирішити, чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин. Звертаючись до суду, позивач за власним розсудом обирає спосіб захисту і, діючи на засадах змагальності, повинен переконливими, належними та припустимими доказами довести правову та фактичну підставу заявлених ним вимог. Розглядаючи справу, суд забезпечив сторонам рівні можливості щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. В судовому засіданні з копії договору про надання коштів у позику на умовах споживчого кредиту №960424 від 11.06.2019 встановлено, що цього числа між ТОВ «Авентус Україна» та [PERSON] було укладено кредитний договір, відповідно до якого товариство надало [PERSON] кредит в сумі 8050 грн. зі сплатою 1,71% від суми позики за кожен день користування позикою у межах строку надання позики. Загальна вартість позики за зниженою ставкою складає 151,30% від суми позики (у процентному виразі) або 12179, 65 грн. (у грошовому виразі) та включає в себе проценти (відсотки) за користування позикою - 51,30% від суми позики (у процентному виразі) або 4129, 65 грн. (у грошовому виразі). Пунктом 1.5 Договору встановлено, що позика надається шляхом перерахування Товариством грошових коштів на банківський картковий рахунок, наданий клієнтом. Відповідно до п.4.4 Договору, у випадку прострочення повернення суми позики, клієнт зобов`язаний сплатити товариству штраф в розмірі 96,60 грн за кожен день прострочення, починаючи з 4 дня прострочення виконання зобов`язання за договором. Штрафи за договором нараховуються у момент сплати, але в будь-якому випадку граничний розмір сукупної суми неустойки (штрафів, пені), нарахованої за порушення клієнтом зобов`язань за цим договором, не може перевищувати 50% суми, одержаної клієнтом за цим договором, і становить 4025 грн. Порядок укладання договорів в електронній формі визначено Законом України "Про споживче кредитування" та Законом України "Про електронну комерцію". Зокрема, в ст.13 Закону України "Про споживче кредитування" зазначено, що договір про споживчий кредит, договори про надання додаткових та супутніх послуг кредитодавцем і третіми особами та зміни до них укладаються у письмовій формі (у паперовому або електронному вигляді з накладенням електронних підписів, електронних цифрових підписів, інших аналогів власноручних підписів (печаток) сторін у порядку, визначеному законодавством). Кожна сторона договору отримує по одному примірнику договору з додатками до нього. Примірник договору, що належить споживачу, має бути переданий йому невідкладно після підписання договору сторонами. З аналізу положень ст.11 Закону України "Про електронну комерцію" вбачається, що електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. Статтею 12 цього Закону регламентуються вимоги до підпису сторін договору. Так, згідно ч.1 ст.12 Закону України "Про електронну комерцію", якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання, зокрема: електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом. Відповідно до п.12 ч.1 ст.3 Закону України "Про електронну комерцію", одноразовий ідентифікатор - алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти договір. Таким ідентифікатором є CMC повідомлення з кодом, який зазначений у тексті договору у розділі Підписи сторін. Водночас, ст.202 ЦК України визначено, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Відповідно до норм ст.205 ЦК України, правочин може вчинятися усно або в письмовій формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. При цьому, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку (ст. 207 ЦК України). З аналізу вищевказаних норм вбачається, що договір №960424 від 11.06.2019 про надання коштів у позику на умовах сподживчого кредиту є письмовим правочином, який відповідає формі визначеній ст.207, 208, 1047, 1055 ЦК України. Даний договір відповідає вимогам ст.1054 ЦК України і доказів того, що він оспорювався відповідачем не подано. З листа ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» встановлено, що 11.06.2019 товариством було здійснено успішний переказ коштів в розмірі 8050 грн. на карту клієнта (маска картки [NUMBER] , код авторизації 204766, номер транзакції в системі WayForPay-creditplus-2335835). Відповідно до договору факторингу №11032020 від 11.03.2020 року між ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЄВРОПЕЙСЬКА АГЕНЦІЯ З ПОВЕРНЕННЯ БОРГІВ» та ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» встановлено, що ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» передало ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЄВРОПЕЙСЬКА АГЕНЦІЯ З ПОВЕРНЕННЯ БОРГІВ» право вимоги по кредитному договору, а позивач прийняв зазначене право вимоги. З витягу з реєстру божників до договору факторингу №11032020 від 11.03.2020, повідомлення ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» вбачається, що ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЄВРОПЕЙСЬКА АГЕНЦІЯ З ПОВЕРНЕННЯ БОРГІВ» було передано право вимоги до [PERSON] за кредитним договором №960424 в загальному розмірі 16422 грн., що включає в себе 8050 грн. заборгованості за основною сумою боргу, 4347 грн. заборгованості за відсотками, 4025 грн. заборгованості за пенею, штрафами. Статтею 526 ЦК України встановлено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч.1 ст.1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Частиною 2 ст.1054 ЦК України передбачено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 71 ЦК України, тобто норми про договір позики. Відповідно до ч.1 ст.1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно ч.1 ст.1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Частиною 1 ст.1056-1 ЦК України передбачено, що розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозиції, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. Відповідно до ст.610, 612 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. Боржник вважається таким, що прострочив виконання, якщо він не виконав його у строк, передбачений умовами договору або встановлений законом. Боржник, який прострочив зобов`язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливості виконання, що випадково настало після прострочення. Згідно ст.617 ЦК України, особа, яка порушила зобов`язання, звільняється від відповідальності за порушення зобов`язання, якщо вона доведе, що це порушення сталося внаслідок випадку або непереборної сили. Не вважається випадком, зокрема, відсутність у боржника відповідних коштів. Частиною 1 ст.625 ЦК України визначено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. В судовому засіданні встановлено, що [PERSON] отримала кредит, але належним чином не виконала свої обов`язки за договором. Оскільки відповідно до графіку платежів до договору про надання коштів у позику, на умовах споживчого кредиту від 11.06.2019 було встановлено дату повернення основного боргу 11.07.2019, а [PERSON] у визначений строк кошти не повернула, то з неї на користь ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЄВРОПЕЙСЬКА АГЕНЦІЯ З ПОВЕРНЕННЯ БОРГІВ» слід стягнути заборгованість за основною сумою боргу в розмірі 8050 грн. Статтею 1048 ЦК України визначено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики. Кредитним договором №960424 від 11.06.2019 визначено, що [PERSON] отримала в кредит грошові кошти зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 1,71% від суми позики за кожен день користування позикою. Звернувшись до суду, позивач просить стягнути з відповідача 4337 грн. заборгованості за відсотками. Оскільки борг по процентам становить 4337 грн. і на даний час він не сплачений, то і в цій частині позовні вимоги слід задовольнити. При цьому судом береться до уваги і те, що розрахунок заборгованості відповідачем не оспорювався та те, що відповідо до ст.81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, та при цьому суд враховує, що фактично отримані та використані позичальником грошові кошти у добровільному порядку не повернуті, та згідно ст.530 ЦК України, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання в будь-який час, що свідчить про порушення прав позивача, а відтак суд приходить до висновку, що банк вправі вимагати захисту своїх прав у судовому порядку шляхом зобов`язання боржника виконати обов`язок з повернення фактично отриманої суми кредитних коштів та відсотків за їх користування. Звертаючись до суду з позовом про стягнення з [PERSON] заборгованості за договором позики позивач просить, серед іншого, стягнути з відповідача 4025 грн. пені. Статтею 549 ЦК України визначено, що неустойкою (пенею, штрафом) є грошова сума, яку боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. В судовому засіданні з інформації за укладеним договором №960424 від 11.04.2019 щодо позичальника [PERSON] встановлено, що розмір заборгованості за пенею становить 0 грн., а тому позовні вимоги в цій частині задоволенню не підлягають. Окрім того, суд виходить і з того, що в договорі №960424 про надання коштів у позику на умовах споживчого кредиту від 11.06.2019 відсутні умови про пеню в частині її розміру та порядку нарахування. Водночас, з матеріалів справи вбачається, що 11.03.2020 між ТОВ "ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ "ЄВРОПЕЙСЬКА АГЕНЦІЯ З ПОВЕРНЕННЯ БОРГІВ" та ТОВ "АВЕНТУС УКРАЇНА" було укладено договір факторингу №11032020, відповідно до якого клієнт відступив фактору свої права вимоги заборгованості по кредитних договорах, укладених з боржниками і до фактора перейшли всі пов`язані з ними права, зокрема право грошової вимоги щодо сум основного боргу, нарахованих та несплачених боржниками відсотків, пені та інших платежів. Згідно ст.1077 ЦК України, за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Відповідно до п.3.4.2. договору факторингу не пізніше тридцяти робочих днів після набуття чинності цим договором клієнт зобов`язаний сповістити боржників про укладання цього договору і повідомити, що платіж на користь фактора є належним. Дані умови договору виконанні, що підтверджується повідомленням про відступлення з підтвердженням відправлення №003907534 та №003907534-1 від 25.03.2020. Таким чином, внаслідок укладання вищевказаного договору факторингу відбулася заміна кредитора, а саме ТОВ "ФК "ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ "ЄВРОПЕЙСЬКА АГЕНЦІЯ З ПОВЕРНЕННЯ БОРГІВ" набуло статусу нового кредитора - стягувача за договором №960424 від 11.06.2019. Статею 1082 ЦК України визначено, що боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. Водночас, в судовому засіданні встановлено, що відповідач не виконала своїх грошових зобов`язань перед позивачем за договором №960424 від 11.06.2019 про надання коштів у позику на умовах споживчого кредиту. При вирішенні зазначеного спору суд бере до уваги і те, що відповідно до ст.81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень та при цьому суд враховує, що відповідач належних доказів повернення грошових коштів за договором суду не подав. Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача слід стягнути понесені витрати зі сплати судового збору пропорційно розміру задоволених вимог, що становить 1713,85 грн.

Outcome: approved