Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-26 00:00:00

У березні 2020 року позивач звернувся до суду із позовом до відповідача в якому просив стягнути із [PERSON] на їх користь завдану шкоду в порядку регресу в розмірі 100 250,00 грн. та судовий збір у розмірі 2102,00 грн. Позов обґрунтований тим, що 14.06.2016 року о 13 год. 03 хв. трапилась дорожньо-транспортна пригода, а саме [PERSON] , керуючи транспортним засобом "Фольксваген", державний номерний знак [NUMBER] у м. Києві порушив правила дорожнього руху та допустив зіткнення з автомобілем "Хонда", державний номерний знак [NUMBER] , внаслідок чого було завдано механічних пощкоджень. На момент настання дорожньо-транспортної пригоди цивільно-правова відповідальність відповідача не була застрахована. Відповідно до Звіту № 39/09/16 встановлено, що вартість відновлювального ремонту "Хонда", д.н.з. [NUMBER] становить 373 639,87 грн., а ринкова вартість даного транспортного засобу "Хонда" становить 257 734,33 грн. Позивач посилається на те, що якщо транспортний засіб вважається знищеним, його власнику відшкодовується різниця між вартістю транспортного засобу до та після дорожньо-транспортної пригоди, а також витрати на евакуацію транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди. Згідно до розрахунку вартості КТЗ марки "Хонда", д.н.з. [NUMBER] після ДТП та розміру регламентної виплати та зобов`язуючих пропозицій встановлено, що вартість транспортного засобу "Пежо Партнер", д.н.з. [NUMBER] після ДТП становить 83 213,09 грн. Таким чином, розмір регламентної виплати становить 373 639,87 грн.- 83 213,09 грн.= 174 521,24 грн. Ліміт відповідальності 100 000,00 грн., відповідно розмір виплати становить 100 000,00 грн. Вартість проведення експертизи та встановлення розміру матеріального збитку становить 250,00 грн. Отже, загальний розмір витрат з урахуванням витрат на збір документів та визначення розміру шкоди складає 100 250,00 грн. Оскільки, на момент скоєння ДТП цивільно-правова відповідальність відповідача не була застрахована, то [PERSON] , як особа, що винна у вчиненні ДТП, зобов`язана відшкодувати в порядку регресу позивачу завдану шкоду. Відповідачу було направлено претензію щодо добровільного відшкодування шкоди в порядку регресу, проте відповіді так і не було отримано, а шкода до цього часу так і не була відшкодована. 15 квітня 2020 року ухвалою судді Броварського міськрайонного суду Київської області Селезньової Т.В. прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за позовом за правилами спрощеного позовного провадження. Призначено судовий розгляд на 02 червня 2020 року. 05 травня 2020 року відповідачем поданий відзив на позовну заяву у якій відповідач зазначив, що на момент скоєння ДТП в нього діяв ОСЦПВ серії АС № 8565046. МТСБУ направило йому претензію, після отримання якої, він прибув до МТСБУ, де йому порадили зв`язатися з їх представником [PERSON] . Спілкуючись з [PERSON] , він пояснив, що надав МТСБУ докази дійсності ОСЦПВ, а саме рішення Апеляційного суду м.Києва, [PERSON] також надіслав на вайбер дане рішення, на що останній запевнив, що переживати не потрібно, він їх розгляне. Більше претензій йому не надходило і ніхто з ним не зв`язувався. 02.06.2020 року представником позивача [PERSON] було подано відповідь на відзив відповідача, в якому посилається на те, що база даних МТСБУ - єдина централізована база даних МТСБУ щодо обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Згідно з даними, що вносяться до єдиної централізованої бази даних МТСБУ, поліс № АС 8565046 бланк було обліковано страховиком як втрачений. А відповідно до Закону України, на території України забороняється експлуатація транспортного засобу без поліса обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, чинного на території України. Цивільно-правова відповідальність відповідача на момент настання дорожньо-транспортної пригоди не була застрахована, то відповідач, як особа, що винна у настанні дорожньо-транспортної пригоди, зобов`язана відшкодувати в порядку регресу позивачу завдану шкоду. Щодо наданого рішення Апеляційного суду м. Києва встановлено, що в газеті "Авізо" №66 від 01.09.2014 році було зроблено оголошення про те, що даний поліс був втрачений ще в 2014 році, тому просив задовольнити позов в повному обсязі. 24.06.2020 року [PERSON] подав заперечення на відповідь на відзив, в якому послався на те, що згідно п. 3.5 "Порядок замовлення, виготовлення, дистрибуції, обліку бланків страхових документів з обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", оголошення або визнання бланку полісу втраченим не звільняє страховика від виконання зобов`язань за договором, оформленим на такому бланку - у випадках виявлення означених фактів. Також повідомив, що одна із потерпілих осіб звернулась за страховою виплатою до ПрАТ "Українська транспортна страхова компанія" і страхова компанія відшкодувала потерпілій завдану шкоду в повному обсязі, тому вважає, що позивачу потрібно звернутись за відшкодуванням до ПрАТ "Українська транспортна страхова компанія", у зв`язку з чим просив відмовити в задоволенні позову. 14 вересня 2020 року ухвалою судді Броварського міськрайонного суду Київської області Селезньова Т.В. було залучено до участі у справі в якості третьої особи на стороні відповідача ПрАТ "Українська транспортна страхова компанія". 11 грудня 2020 року на підставі розпорядження щодо повторного автоматизованого розподілу судової справи №1183 від 08 грудня 2020 року ухвалою судді Броварського міськрайонного суду Київської області Радзівіл А.Г. прийнято цивільну справу до свого розгляду. Представник позивача в судове засідання не з`явилась, про дату та час розгляду справи повідомлявся належним чином, в своєму позові просив розглядати справу у його відсутність, позов підтримав в повному обсязі та просив задовольнити. Відповідач в судовому засіданні проти задоволення позову заперечував та надав пояснення аналогічні відзиву. Представник третьої особи в судове засідання не з`явився, про дату та час розгляду справи повідомлявся належним чином. Суд вислухавши відповідача, дослідивши письмові докази у справі, встановив виниклі правовідносини дійшов наступного висновку. Відповідно ч.1, 5 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Відповідно ч. 1, 2 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Відповідно ч. 1, 2 ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Відповідно ст. 78 ЦПК України суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Судом встановлено, що 14.06.2016 року о 13 год. 03 хв. трапилась дорожньо-транспортна пригода, а саме [PERSON] , керуючи транспортним засобом "Фольксваген", державний номерний знак [NUMBER] у м. Києві порушив правила дорожнього руху та допустив зіткнення з автомобілем "Хонда", державний номерний знак [NUMBER] , внаслідок чого було завдано механічних пощкоджень. На момент настання дорожньо-транспортної пригоди згідно з даними, що вносяться до єдиної централізованої бази даних МТСБУ, поліс №АС 8565046 бланк було обліковано страховиком ПрАТ "Українська транспортна страхова компанія" як втрачений. 24 жовтня 2017 року рішенням Апеляційного суду Київської області у цивільній справі за позовом Приватного акціонерного товариства "Українська транспортна страхова компанія" до [PERSON] , третя особа [PERSON] , [PERSON] про визнання договору недійсним, вирішив апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства "Українська транспортна страхова компанія" задовольнити частково. Рішення Оболонського районного суду м.Києва від 06 червня 2017 року скасовано. Ухвалено нове рішення. У задоволенні позову Приватного акціонерного товариства "Українська транспортна страхова компанія" до [PERSON] , третя особа [PERSON] , [PERSON] про визнання договору недійсним - відмовлено. Судом апеляційної інстанції встановлено, що 14.06.2016 року сталася ДТП за участю автомобіля "Фольксваген", державний номер [NUMBER] , під керуванням [PERSON] , та автомобіля "Хонда", державний номер [NUMBER] , що належить [PERSON] та автомобіля "Фольксваген", державний номер [NUMBER] , що належить [PERSON] , 16 червня 2016 року [PERSON] подав до позивача повідомлення страхувальника щодо вказаної ДТП, в якому зазначив про наявність договору (полісу) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів серії АС номер 8565046 та надав страховику копію вказаного полісу. Наявний в матеріалах справи поліс № АС/8565046 підписано страхувальником [PERSON] 14.08.2015 року, яким забезпечено транспортний засіб "Volkswagen Passat" державний номер [NUMBER] . Строк дії полісу з 18.08.2015 року по 17.08.2016 року. На вимогу суду представником позивача було надано оригінал газети "Aviso" № 66 від 01.09.2014 року, з оголошення якої вбачається, що були втрачені бланки суворої звітності ПрАТ "УТСК", серед яких, зокрема, бланк за номером № 8565046. Згідно витягу з єдиної централізованої бази даних МТСБУ поліс серії АС номер 85650468 визначений страховиком як втрачений бланк. Колегія суддів апеляційного суду дійшла висновку, що визнання бланку полісу спірного договору втраченим, не с підставою для визнання його недійсним, оскільки нормами п.3.5 Порядку передбачено, що оголошення або визнання бланку полісу втраченим не звільняє Страховика від виконання зобов`язань за договором, оформленим на такому бланку - у випадках виявлення означених фактів. А також така обставина не є підставою визнання полісу недійсним у розумінні ст. 203 ЦК України. Таким чином твердження позивача, що відповідач керував транспортним засобом без полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності спростовуються встановленими обставинами у вищевказаній справі. Відповідно до ст. 38 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" страхова після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника чи водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив ДТП, у таких випадках: якщо він керував транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції; якщо він керував транспортним засобом без права на керування транспортним засобом відповідної категорії; якщо він після ДТП за його участю самовільно залишив місце пригоди чи відмовився від проходження відповідно до встановленого порядку огляду щодо стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, або вживав алкоголь, наркотики чи лікарські препарати, виготовлені на їх основі; якщо ДТП визначена в установленому порядку безпосереднім наслідком невідповідності технічного стану та обладнання транспортного засобу чинним вимогам Правил дорожнього руху; якщо страховий випадок настав з використанням забезпеченого транспортного засобу в період, не передбачений договором внутрішнього страхування; якщо він не повідомив страховика у визначені законом строки (не невідкладно, але не пізніше трьох робочих днів з дня настання дорожньо-транспортної пригоди потрібно письмово надати страховику, з яким укладено договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду встановленого МТСБУ зразка, а також відомості про місцезнаходження свого автомобіля й пошкодженого майна, контактний телефон та свою адресу). Якщо водій транспортного засобу з поважних причин не мав змоги виконати зазначений обов`язок, він має підтвердити це документально. Відповідно до ст. 1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотньої вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування. Відповідно до п. п. 38.2.1 п. 38.2 ст. 38 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" МТСБУ після сплати страхового відшкодування має право подати регресний позов: до власника, водія транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, який не застрахував свою цивільно-правову відповідальність. Таким чином на підставі вищевикладеного, суд дійшов висновку про відмову в задоволенні позовних вимог у повному обсязі, оскільки вважає їх необґрунтованими, не доведеними, та не підтвердженими належними доказами.

Outcome: dismissed