Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-17 00:00:00

Прокурор м.Першотравенська Дніпропетровської області 02 березня 2015 року звернувся до суду з позовом в інтересах держави в особі комунального закладу "Першотравенська центральна міська лікарня" Дніпропетровської обласної ради до [PERSON] про відшкодування шкоди, завданої кримінальним правопорушенням. В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на те, що вироком Першотравенського міського суду Дніпропетровської області від 25.06.2014 року по кримінальному провадженню №12014040380000180 від 06.03.2014 року [PERSON], [INFO], визнано винним у скоєнні злочину, передбаченого ч.2 ст.125 КК України та засуджено до покарання у виді штрафу в розмірі 1020 (однієї тисячі двадцяти) гривень, на підставі п. в) ст.1 Закону України "Про амністію у 2014 році" звільнено від відбування призначеного покарання. Вироком Першотравенського міського суду Дніпропетровської області від 25.06.2014 року встановлені такі фактичні обставини вчинення кримінального правопорушення: 05 березня 2014 року [PERSON] знаходилася в квартирі за місцем спільного проживання за адресою: [ADDRESS] разом зі своїм чоловіком, з яким не перебуває у зареєстрованому шлюбі - [PERSON], та п'ятирічної дочкою. [PERSON] в квартирі вживав пиво у кількості приблизно двох літрів. Приблизно о 20:00 годині, 05 березня 2014 року, [PERSON] разом з дочкою знаходилася у спальній кімнаті квартири і в цей час до них зайшов [PERSON], який перебував у стані алкогольного сп'яніння, та між ними на ґрунті особистих неприязних відносин виник конфлікт. Під час конфлікту [PERSON] вирішила здійснити дзвінок зі свого мобільного телефону, для чого взяла мобільний телефон в руки і в цей час [PERSON] вихопив у неї з рук мобільний телефон, для чого потягнулася рукою до телефону, який тримав у руці [PERSON], і в цей час [PERSON] кулаком правої руки умисно вдарив [PERSON] в обличчя, від удару [PERSON] упала на диван та втратила свідомість. Потім [PERSON] підвелася та запитала у [PERSON], який діставав речі з її жіночої сумочки, що він робить, на що [PERSON] наніс їй ще два удари кулаком руки в обличчя, в результаті чого [PERSON] була спричинена внутрішньочерепна травма зі струсом головного мозку, яка за ознакою розладу здоров'я більше шести днів, але не більше трьох тижнів (не більше 21 дня), згідно висновку судово-медичної експертизи №100 від 18 березня 2014 року, відноситься до легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров'я. Внаслідок отриманих тілесних ушкоджень потерпіла від злочину [PERSON], [INFO], протягом 8 ліжко-днів (з 05.03.2014 року по 12.03.2014 року) знаходилась на стаціонарному лікуванні в неврологічному відділенні комунального закладу "Першотравенська центральна міська лікарня" Дніпропетровської обласної ради, яка є бюджетною установою і утримується за бюджетні кошти. На лікування [PERSON] згідно довідки комунального закладу "Першотравенська центральна міська лікарня" Дніпропетровської обласної ради від 20.02.2015 року №300, витрачено 549 гривень 95 копійок. В рамках кримінального провадження цивільний позов про відшкодування витрат на лікування потерпілої у сумі 549 гривень 95 копійок заявлений не був. Прохав суд стягнути з [PERSON] на користь держави в особі Комунального закладу "Першотравенська центральна міська лікарня" Дніпропетровської обласної ради шкоду, завдану кримінальним правопорушенням, у вигляді витрат на стаціонарне лікування потерпілого від злочину в сумі 549 гривень 95 копійок (п'ятсот сорок дев'ять гривень дев'яносто п'ять копійок) на р/р 35417052028870 ГУ ДКСУ у Дніпропетровській області МФО 805012 КПО 01987416. Судові витрати стягнути з відповідача. У судовому засіданні позивач підтримав заявлені позовні вимоги та прохав суд їх задовольнити в повному обсязі. Відповідач [PERSON] позовні вимоги не визнав та пояснив, що на теперішній час надання медичної допомоги в Україні є безкоштовним, а тому він не повинен сплачувати ніяких коштів лікувальному закладу, так як він вже відшкодував потерпілій її витрати на лікування. Прохав в задоволенні позову відмовити. Вислухавши пояснення сторін по справі суд приходить до висновку, що заявлені прокурором позовні вимоги підлягають задоволенню. Дійсно відповідач [PERSON] був притягнутий до кримінальної відповідальності за скоєння кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст.125 КК України. Вироком Першотравенського міського суду Дніпропетровської області від 25 червня 2014 року [PERSON] визнано винним в скоєнні злочину передбаченого ч.2 ст.125 КК України та призначено йому покарання у виді штрафу на користь держави в сумі 1020 гривень, на підставі п. "в" статті 1 Закону України "Про амністію у 2014 році" від 08 квітня 2014 року звільнений від відбуття покарання. Відповідно до вищезазначеного вироку 05 березня 2014 року [PERSON] на грунті особистих неприязних відносин спричинив [PERSON] тілесні ушкодження у вигляді внутрішньочерепної травми зі струсом головного мозку, яка відповідно до висновку судово-медичної експертизи №100 від 18 березня 2014 року відноситься до легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров'я. Відповідно до ч. 7 ст. 128 КПК України особа, яка не пред'явила цивільного позову в кримінальному провадженні, а також особа, цивільний позов якої залишено без розгляду, має право пред'явити його в порядку цивільного судочинства. Відповідно до ч. 2 ст. 1191 ЦК України держава, Автономна Республіка Крим, територіальні громади, юридичні особи мають право зворотної вимоги до фізичної особи, винної у вчиненні злочину, у розмірі коштів, витрачених на лікування особи, яка потерпіла від цього злочину. Відповідно до ст. 1206 Цивільного кодексу України особа, яка вчинила злочин, зобов'язана відшкодувати витрати закладові охорони здоров'я на лікування потерпілого від цього злочину. Якщо лікування проводилося закладом охорони здоров'я, що є у державній власності, у власності Автономної Республіки Крим або територіальної громади, кошти на відшкодування витрат на лікування зараховуються до відповідного бюджету. Пунктом 3 Постанови ВСУ N 11 від 07 липня 1995 року " Про відшкодування витрат на стаціонарне лікування особи, яка потерпіла від злочину, та судових витрат" передбачено, що питання про відшкодування витрат на стаціонарне лікування потерпілого вирішується згідно з "Порядком обчислення розміру фактичних витрат закладу охорони здоров'я на стаціонарне лікування потерпілого від злочинного діяння та зарахування стягнених з винних осіб коштів до відповідного бюджету і їх використання", затвердженим постановою Кабінету Міністрів України N 545 16 липня 1993 року. Як передбачено цим Порядком, сума коштів, що підлягає відшкодуванню, визначається закладом охорони здоров'я, в якому перебував на лікуванні потерпілий, з урахуванням кількості ліжко-днів, проведених ним у стаціонарі, та щоденної вартості його лікування. Термін і обгрунтованість перебування потерпілого від злочину на стаціонарному лікуванні визначається на підставі даних лікувального закладу, де він перебував на лікуванні. До справи має бути приєднана довідка - розрахунок бухгалтерії цього закладу із записом про вартість одного ліжко-дня та загальну суму фактичних витрат на лікування потерпілого. Витрачені на стаціонарне лікування кошти підлягають відшкодуванню у повному обсязі і зараховуються до відповідного державного бюджету залежно від джерел фінансування закладу охорони здоров'я або на рахунок юридичної особи, якій належить останній. Відповідно до п.2 "Порядку обчислення розміру фактичних витрат закладу охорони здоров'я на стаціонарне лікування потерпілого від злочинного діяння та зарахування стягнених з винних осіб коштів до відповідного бюджету і їх використання" затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 16 липня 1993 №545, сума коштів, яка підлягає відшкодуванню, визначається закладом охорони здоров'я, в якому перебував на лікуванні потерпілий, виходячи з кількості ліжко-днів, проведених ним в стаціонарі, та вартості витрат на його лікування в день. Кількість ліжко-днів визначається на підставі медичної картки стаціонарного хворого або інших документів, які підтверджують дату госпіталізації та виписки хворого із стаціонару лікувального закладу. Визначення суми витрат на лікування потерпілого за один ліжко-день провадиться виходячи з фактичної кількості ліжко-днів і загальної суми фактичних витрат за місяць (в якому проводилось лікування) на утримання лікувального закладу, за винятком витрат на капітальні вкладення, капітальний ремонт і придбання інвентарю та обладнання. Згідно п.3 вищезазначеного Порядку визначена сума коштів на лікування потерпілого стягується судом з обвинуваченого або фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, при ухваленні вироку за позовом закладу охорони здоров'я або прокурора. У разі коли при ухваленні вироку сума коштів, витрачених на стаціонарне лікування потерпілого, ще не була визначена і рішення про їх відшкодування не було прийнято, стягнення провадиться в порядку цивільного судочинства. Відповідно до довідки КЗ "Першотравенська ЦМЛ" ДОР витрати на лікування [PERSON], що знаходилася на лікуванні в неврологічному відділенні КЗ "Першотравенської центральної міської лікарні" ДОР, яка є установою, що фінансується за рахунок бюджетних коштів, з 05 березня 2014 року по 12 березня 2014 року склали 549 гривень 95 копійок. Враховуючи викладене суд приходить до висновку, що з відповідача на користь держави в особі комунального закладу "Першотравенська центральна міська лікарня" Дніпропетровської обласної ради шкоду, завдану кримінальним правопорушенням, у вигляді витрат на стаціонарне лікування потерпілої від злочину в сумі 549 гривень 95 копійок, а також на підставі ст.88 ЦПК України стягнути з відповідача на користь держави судовий збір в сумі 243 гривні 60 копійок.

Outcome: approved