Jurisdiction: civil
Date: 2018-06-12 00:00:00

Заявниця звернулась до суду з заявою про встановлення факту, що має юридичне значення, мотивуючи свої вимоги тим, що в1994 році познайомилась з [PERSON], [INFO], разом працювали в парихмахерській, що розташована за адресою м.Дніпро (Дніпропетровськ), пр.Івана Мазепи (колишній Петровського), 33. З того часу у них склались дуже тісні дружні cтосунки. Вони часто спілкувались з [PERSON] на роботі, в подальшому почали спілкуватись і за місцем мешкання [PERSON], познайомилась з матірю [PERSON] - [PERSON]. Відносини з родиною [PERSON] спочатку були просто дружніми, в подальшому один до одного, як члени однієї родини: [PERSON] називала заявницю донькою, заявниця, в свою чергу, відносилась до [PERSON] як до матері, а до [PERSON] - як до рідної людини. [INFO] [PERSON] померла, про що відділом реєстрації смерті в м.Дніпропетровську Дніпропетровського УЮ, 31.01.2003 року зроблено актовий запис № 954, і [PERSON] залишилась одна і спілкування між заявницею та [PERSON] стало ще тіснише, відвідини [PERSON] за місцем її мешкання ставали ще частіше. Практично кожнього тижня вона відвідувала її. В березні 2008 року заявниця, за погодженням та пропозицією [PERSON], переїхала до неї за адресою [ADDRESS]. Квартира розташована на першому поверсі одноповерхового будинку загальною площею 41.9 кв.м., та житловою площею 29.4 кв.м. Після вселення заявниці до квартири був встановлений певний порядок користування квартирою. [PERSON] займала житлову кімнату площею 13.0 кв.м., заявниця отримала в користування кімнату площею 7.0 кв.м., кімната площею 8.8 кв.м. та кухня площею 10.1 кв.м., залишились у спільному користуванні. Саме з березня 2008 року заявниця почала мешкати разом з [PERSON] однією сім'єю: вони мали єдиний сімейний бюджет, визначили взаємні права та обов'язки під час спільного проживання. Із спільного бюджету сплачували комунальні послуги: ПАТ "Дніпрогаз", "Водоканал", ДМЕМ. За час сумісного проживання, на зібрані кошти, був придбаний в 2010 році телевізор, який було встановлено в кімнаті площею 8.8 кв.м., що знаходилась у спільному користуванні. Весь час спільного проживання заявниця піклувалася про [PERSON], дбала про належні умови її життя, стежила за станом її здоров"я. В 2013 році було придбано диван-ліжко для [PERSON], оскільки [PERSON] почала скаржитись на біль у суставах, складноші зі спиною. З 2016 року стан здоровья [PERSON] погіршився, вона почала хворіти різними хворобами, стала малорухома, пересуватись мала змогу лише по квартирі, була лише на утримані заявниці. [INFO] [PERSON] померла прямо в лікарні. Усі витрати по похованню [PERSON], понесла заявниця. Однак, оформити спадкове майно вона не може, оскільки не являється родичем. Для того, щоб вона могла оформити своє право на спадкове майно ії необхідно встановити факт спільного проживання із [PERSON], [INFO] не менше як 5-ти років по день її смерті [INFO]. В зв'язку з даними обставинами вона змушена звернутися до суду з данною заявою. Просить встановити факт її постійного проживання однією сімєю із спадкодавцем [PERSON] (іпн [NUMBER]) однією сім'єю з березня 2008 року по 14 жовтня 2017 року включно, в квартирі [ADDRESS]. В судове засідання представник заявниці надав заяву про розгляд справи без фіксації процесу технічними засобами, підтримав заявлені вимоги, посилаючись на викладені в заяві обставини, просить заяву задовольнити. Заінтересована особа Ярмолюк М.Г., приватний нотаріус ДМНО в судове засідання не з'явився. В матеріалах справи наявна заява від нього, згідно якої він просить справу розглянути в його відсутність, не заперечують проти задоволення заяви. До суду надані письмові пояснення свідків. Так, свідок [PERSON] пояснила, що знайома з [PERSON], як з парикмахером, дуже давно, подружились Знає, що заявниця більш ніж 8 років проживала разом з [PERSON] однією сім'єю: опікувалась за нею, останні три роки [PERSON] взагалі перебуваала на повному утриманні заявниці. Відносини між [PERSON] та заявницею були як між матірю та донькою. Свідчила про те що, [PERSON] та [PERSON] вели спільне господарство, разом купували цінні речі: спеціальне ліжко для [PERSON], телевізор. Пояснила, що після його смерті [PERSON]., саме заявниця займалась питаннями поховання. Свідок [PERSON] пояснила, що працює в Дніпропетровській обласній організації Товариства Червоного Хреста України. Знайома з заявницею [PERSON] з 2000 року, їй відомо особисто, що з 2008 року [PERSON] та [PERSON] мешкали разом, як одна сім'я за адресою [ADDRESS]. [PERSON] знає особисто, відомості про те що [PERSON] та [PERSON] мешкають однією сім'єю саме з 2008 року, знає від [PERSON], неодноразово була в квартирі де мешкали разом [PERSON] та [PERSON] При відвідувані квартири, чула як [PERSON] зверталась до [PERSON] - донька. Бачила, що в 2013 році, для [PERSON] було придбане спеціальне ліжко, оскільки остання страдала на болі в суглабах та попереку. Після смерті [PERSON], [PERSON] займалась питаннями її поховання. Свідок [PERSON], пояснила, що за життя знала [PERSON], це знайома її матері. З [PERSON] познайомилась, коли остання почала мешкати разом з [PERSON]. Неодноразово була у них дома. Відносини між [PERSON] та [PERSON] описала як між донькою та матірю, вони разом проводили свята та вихідні. Фактично [PERSON] перебувала на утримані [PERSON], яку вона отримувала була замала. на спільні кошти купували ціне майно: телевізор, спальне ліжно для [PERSON] Свідок [PERSON] прояснила, що працює лікарем в КЗ "ДМКЛ№16 ДОР", в терапевтичному відділені. Знайома з [PERSON] та [PERSON], оскільки перша перебувала в її відділені як хвора, друга регулярно відвідувала її, купувала необхідні ліки . Відносились одна до одної як мати і донька. Зі слів [PERSON] ій відомо, що заявниця та [PERSON] мешкають разом однією сім'єю тривалий час більше 8 років. Відомо, що за спільні кошти вони придбали телевізор, також відомо, що було придбане для [PERSON] спеціальне ліжко. Оскільки [PERSON] скаржилась на біль у спині. Після смерті [PERSON] усі витрати на поховання понесла [PERSON] Суд вважає можливим розглянути дану справу у відсутність заінтересованої особи, на підставі наявних в матеріалах справи доказів. Заслухавши представника заявника, свідків, дослідивши матеріали справи, вивчивши та оцінивши докази по справі та співставивши їх у відповідності до норм чинного законодавства, суд вважає, що заяву слід задовольнити, виходячи з наступного. Судом встановлено, що [INFO] померла [PERSON], про що 24.10.2017 року Новокадацьким районим у м.Дніпрі відділом ДРАЦС ГТУЮ у Дн-ській області було зроблено актовий запис № 1830. [PERSON] мешкала в [ADDRESS], яка належала їй та її матері [PERSON] на підставі Свідоцтва про право власності на житло від 16.03.1998 року. [PERSON] померла [INFO], про що відділом реєстрації смерті в м.Дніпропетровську Дніпропетровського УЮ, 31.01.2003 року зроблено актовий запис № 954. В 2008 році [PERSON], за проханням [PERSON], вселилась в спірну квартиру і вони почали мешкати разом: вести спільне господарство, купувати різні цінні речі - 2010 рік - телевізор, 2013 рік - спеціальне ліжко для [PERSON]., із спільного бюджету сплачували комунальні послуги. За час спільного проживання між ними склались взаємні права та обов'язки, притамання матері та доньці. Заявниця поховала [PERSON] за власні кошти, організувала помінальний обід та несла інші витрати в зв'язку з похованням: договір замовлення на організацію та проведення поховання. Після смерті [PERSON] за заявою заявниці від 06.02.2018 року, приватним нотаріусом Ярмолюк\~М.М., була відкрита спадкова справа та внесені відповідні відомості до Спадкового реєстру . Інших спадкоємців після смерті [PERSON] не має. Заявниця вказує, що вона є спадкоємцем четвертої черги за законом після смерті [PERSON], яка померла [INFO]. Даний факт знайшов своє підтвердження в ході судового засідання, а саме підтверджується показами свідків, що [PERSON] проживала разом з [PERSON] з 2008 року до дня її смерті [INFO] в одній [ADDRESS] та вела з нею спільне господарство, поховала [PERSON] за власний рахунок. Відповідно до ст.1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до ч.2 ст.1223 ЦК України, у разі відсутності заповіту, право на спадкування за законом одержують особи, визначені устаттях 1261 - 1265 цього Кодексу. Згідно зі ст.1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановленихстаттею 1259 цього Кодексу. Відповідно дост. 1264 ЦК України у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім'єю не менш як п'ять років до часу відкриття спадщини. Згідно з ч. 3ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Пунктом 21постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30.05.2008 «Про судову практику у справах про спадкування» роз'яснено, що при вирішенні спору про право на спадщину осіб, які проживали зі спадкодавцем однією сім'єю не менш як п'ять років до часу відкриття спадщини (четверта черга спадкоємців за законом), судам необхідно враховувати правила ч.2 ст.3 СК України. Зазначений п'ятирічний строк повинен виповнитися на момент відкриття спадщини і його необхідно обчислювати з урахуванням часу спільного проживання зі спадкодавцем однією сім'єю до набрання чинності цим Кодексом. До спадкоємців четвертої черги належать не лише жінка (чоловік), які проживали однією сім'єю зі спадкодавцем без шлюбу, таке право можуть мати також інші особи, якщо вони спільно проживали зі спадкодавцем, були пов'язані спільним побутом, мали взаємні права та обов'язки. Пунктом 6 Рішення Конституційного Суду України від 03.06.1999 № 5-рп/95 встановлено, що до членів сім'ї належать особи, що постійно мешкають разом та ведуть спільне господарство. Ними можуть бути не тільки близькі родичі, а й інші особи, які не перебувають у безпосередніх родинних зв'язках. Обов'язковою умовою для визнання їх членами сім'ї є факт спільного проживання, ведення спільного господарства, наявність спільних витрат, купівлі майна для спільного користування, участі у витратах на утримання житла, його ремонт тощо. Статтею 15 ЦК України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного судочинства. Згідно ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог та на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Пунктом 1 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» № 5 від 31.03.1995 передбачено, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення: заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не повязується з наступним вирішенням спору про право. Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Відповідно до ч. 2 ст. 315 ЦПК України, у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначеного іншого порядку їх встановлення. Таким чином, судом встановлено, що заявниця є спадкоємцем після смерті [PERSON], але юридично оформити спадщину за законом у неї немає можливості, оскільки вона не може підтвердити свої спадкові права на спадщину. Встановлення в судовому порядку факту проживання однією сімєю необхідно заявниці, для реалізації її спадкового права, як спадкоємця. Аналізуючи вищевикладене, покази свідків, дослідивши обставини справи, перевіривши їх доказами, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, виходячи з принципів розумності, виваженості та справедливості, суд дійшов висновку про обґрунтованість вимог [PERSON] в заявлених нею межах та про існування правових підстав для їх задоволення. Відповідно до ст.294 ч.7 ЦПК України, при ухваленні судом рішення судові витрати не відшкодовуються, якщо інше не встановлено законом. Таким чином, сплачений заявником судовий збір не підлягає відшкодуванню. На підставі викладеного,

Outcome: approved