Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-22 00:00:00

Звернувшись до суду із зазначеним позовом [PERSON] вказує на те, що 12 листопада 2013 року в м.Прилуки відбулася дорожньо-транспортна пригода за участю транспортних засобів: автомобіля "Форд Транзит" д.н.з.[NUMBER] яким керував його власник [PERSON] та автомобіля “ВАЗ-2104” д.н.з.[NUMBER] яким керував його власник [PERSON]. Винним у розвитку та наслідках цієї ДТП був відповідач, за що і притягнутий по суду до адміністративної відповідальності за ст.124 КУпАП за Постановою Прилуцького міськрайсуду від 03.12.2013 року. Оскільки відповідач [PERSON] не мав договору обов»язкового страхування цивільної відповідальності і тривалиий час не здійснив жодних дій щодо відшкодування заподіяної в ДТП матеріальної і моральної шкоди, а він ([PERSON]) був позбавлений можливості тривалий час користуватись пошкодженим автомобілем, зазнав значних нервових переживань та порушення звичного способу життя із-за фактичного приведення у непригодність його транспортного засобу, позивач і просить суд стягнути з відповідача 15000,00 грн. морального відшкодування, посилаючись на положення ст.ст. 23, 1167 ЦК України (а.с.2-4). Ухвалою суду від 05.05.2014 року було участі у справі в якості третьої особи на стороні відповідача Моторне (транспортне) страхове бюро України (а.с.31). В судовому засіданні: Позивач [PERSON] та його представник адвокат [PERSON] підтримали заявлені вимоги з наведених вище підстав, про що дали відповідні пояснення, зокрема про вчинення ДТП відповідачем у нетверезому стані, дотепер не вибачився та жодним чином не компенсував матеріальної і моральної шкоди. Представник відповідача [PERSON] адвокат [PERSON] заперечив проти задоволення позову, про що дав відповідні пояснення, вважаючи взагалі відсутнім обов"язок такого відшкодування зі сторони відповідача, на його думку позивач взагалі не довів будь-якого заподіяння йому ([PERSON]) моральної шкоди. Представник третьої особи на стороні відповідача Моторне (транспортне) страхове бюро України в судове засідання не з»явився, але надіслав письмову заяву про розгляд справи за їх відсутності і те, що було сплачено потерпілому (позивачу [PERSON]) - 25770,54 грн. страхового відшкодування (а.с.36). Свідки [PERSON] та [PERSON] пояснили суду про дійсні страждання морального характеру, яких зазнав позивач унаслідок скоєної ДТП з вини відповідача та приведенням у непридатність для користування автомашини позивача, із-за чого [PERSON] і вимушений дотепер потерпати вимушені зміни в житті, у цьому зв"язку і вони надавали останньому транспортні послуги та надають іншу посильну допомогу, а відповідач, як їм відомо, навіть не просив вибачення. Суд, вислухавши пояснення сторін та їх представників, дослідивши матеріали справи, вважає необхідним частково задовольнити позовні вимоги, з таких підстав. Як установлено в судовому засіданні, 12.11.2013 року в м.Прилуки відбулася ДТП із пошкодженням транспортних засобів, зокрема, належного позивачу [PERSON] автомобіля "Форд Транзит" д.н.з.[NUMBER], вартість відновлювального ремонту якого визначена експертом-автотоварознавцем у розмірі 82920,04 грн. (а.с.22-зворот). Відповідною Постановою Прилуцького міськрайсуду від 03.12.2013 року установлено винність [PERSON] у скоєнні адміністративного правопорушення за ст.124 Кодексу України про адміністративні правопорушення, за що його притягнуто до адміністративної відповідальності у вигляді 400 грн. штрафу (а.с.13). Тому, вирішуючи позовні вимоги у даній справі про відшкодування моральної шкоди за наслідками роглядуваної ДТП від 12.11.2013 року, суд керується вимогами ч.3 ст.61 ЦПК України про те, що обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Відповідно ж до вимог ч.4 ст.61 ЦПК України суд приймає цю обставину як підставою для звільнення від доказування, оскільки Постанова суду у справі про адміністративне правопорушення є обов"язковою для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої винесено постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. На цих підставах, у даній цивільній справі суд вважає доведеною винність відповідача [PERSON] у порушенні ним Правил дорожнього руху України, що перебуває у прямому причинно-наслідковому зв"язку із цією ДТП та наступившими наслідками - пошкодженням автомобіля "Форд Транзит" д.н.з.[NUMBER], який належить позивачу [PERSON], чим і було заподіяно останньому матеріальну та моральну шкоду. Стаття 21 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" та пункт 16 Постанови Пленуму вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01 березня 2013 року "Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки" вказують на те, що на території України забороняється експлуатація транспортного засобу без поліса обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності. Вирішуючи спір у даній справі, суд застосовує норми матеріального права - ст.ст. 23, 1167, 1188 ЦК України - які вказують на право позивача вимагати від відповідача відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав, в т.ч. душевних страджань у зв"язку зі знищенням чи пошкодженням її майна (п.3ч.1ст.23 ЦК України), а також підстави та обов"язок відповідача відшкодувати таку шкоду (ст.ст.1167,1188 ЦК України). Тому, вирішуючи питання про розмір стягнення з відповідача на користь позивача заявленої останнім суми 15000грн. на відшкодування моральної шкоди, яку [PERSON] обгрунтував тим об"ємом фізичних та моральних страждань, які він отримав із-за пошкодження транспортного засобу та неможливості тривалий час використовувати за призначенням свій автомобіль, що він отримав нервові потрясіння після цієї ДТП і тривалий термін (понад пів-року) порушено звичний спосіб та умови його проживання. За таких обставин, суд вважає необхідним стягнути з відповідача 5000грн. морального відшкодування, що буде достатнім розміром відшкодування позивачу такої шкоди немайнового характеру, відповідатиме вимогам розумності і справедливості при визначенні дійсного розміру такої шкоди. Обов"язок відповідача відшкодувати таку шкоду позивачу випливає з положень вищеназваних ст.ст. 23, 1167, 1187 ЦК України та відповідних роз"яснень у п.8 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995року №4 "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди". Суд, за правилами ст. ст. 79, 86, 88 ЦПК України вважає необхідним стягнути з відповідача на відшкодування позивачу понесені судові витрати, а саме: - 243,60 грн. судового збору (а.с.1); - 1461,60 грн. за надання правової допомоги (а.с.40), що відповідатиме передбаченому Постановою Кабінету Міністрів України №590 від 27.04.2006року розміру 40% мінімальної заробітної плати за 1 год., виходячи з 3-х год. загального часу зайнятості адвоката [PERSON] з надання правової допомоги позивачу по даній справі (1218грн. Х 40% = 487,2грн. Х 3год. = 1461,60грн.).

Outcome: partial