Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-17 00:00:00

Позивачка звернулася до суду із вказаним позовом. У позові вказала, що вона з відповідачем не перебувала у зареєстрованому шлюбі, але вони маються спільну дитину [PERSON]. [INFO]. Після народження дитини відповідач самоусунувся від участі у її вихованні та утриманні. Вона зверталася до суду з позовом про стягнення з відповідача аліментів на утримання дитини, рішенням Хортицького районного суду від 05.04.2011 року, позов було задоволено та з відповідача стягнуто аліменти на утримання дитини у розмірі 1/4 частини усіх видів доходів. На підставі зазначеного рішення суду, їй був виданий виконавчий лист, який вона пред'явила до виконання. З травня 2014 року по 01.02.2015 року за виконавчим листом утворилася заборгованість по сплаті аліментів на суму 6462 грн., у зв'язку з чим, вона звернулася до суду з позовом про стягнення на її користь пені. Рішенням Хортицького районного суду м.Запоріжжя від 07.07.2015 року з відповідача на її користь стягнута пеня у розмірі 10389 грн. 46 коп. Станом на 01.08.2017 року розмір заборгованості відповідача по аліментам складає 32848 грн. 19 коп. Відповідач зловживає алкогольними напоями, перебуваючи в нетверезому стані, його поведінка загрожує безпеці та життю інших осіб, крім того, він ніде не працює, з 04.05.2016 року з дитиною не спілкується, фактично батька дитині замінив її теперішній чоловік, тому просила позбавити [PERSON] батьківських прав відносно неповнолітньої доньки [PERSON] У судовому засіданні [PERSON] позові вимоги підтримала. Суду пояснила, що батько дитиною ніколи не займався, лише інколи приходив. Вона звернулася до суду з позовом про стягнення аліментів. В 2014 році, до неї до дому приходили з обшуком, за справою, заведеною відносно [PERSON], після чого він уїхав на заробітки до Росії та рік його не було. Вона вже зверталася до суду з позовом про позбавлення батьківських прав, але повірила відповідачу та залишила позов без розгляду. За цей час він сплатив аліменти лише 2 рази, відношення з дитиною у нього не склалися, вони спілкувалися один раз, після чого дитина відмовляється з ним спілкуватися. В квітні 2016 року відповідач прийшов в дитсадок, у дитини сталася істерика. Він з дочкою зустрічався останній раз 04.05.2016 року, пройшов повз неї та не здійснив ніяких спроб поспілкуватися з дитиною. Якщо батько дитини зустрічає її на вулиці не вітається з нею. На теперішній час заборгованість по аліментам складає 32000 грн., тому порушена кримінальна справа відносно відповідача. Крім того, відносно нього порушена кримінальна справа за зберігання зброї. Просить позов задовольнити. Відповідач [PERSON] у судове засідання неодноразово не з'явився. За відомостями відділу обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання УДМС в Запорізькій області від 21.09.2017 року, [PERSON] . зареєстрований за адресою: [ADDRESS], саме за цією адресою відповідач повідомлявся про слухання справи, крім того відповідач повідомлявся про розгляд справи через оголошення у ЗМІ. Оскільки суд не має відомостей про причину неявки відповідача, на підставі ст.223 ч.4 ЦПК України, вважає за можливе розглянути справу у його відсутності. У судовому засіданні представник третьої особи - Служби у справах дітей Хортицької районної адміністрації Запорізької міської ради - Котов В.С., проти задоволення позову не заперечує. Суду пояснив, що 03.11.2017 року відбулося засідання комісії, на засідання якої викликався і [PERSON], але він не з'явився. Комісія надала висновок, про доцільність позбавлення [PERSON] батьківських прав відносно малолітньої доньки [PERSON] Крім того, під час бесіди, дитина пояснила, що не бажає спілкуватися з рідним батьком, вона вважає батьком свого вітчима, який замінює їй батька. Представник третьої особи служби у справах дітей Дніпровської районної адміністрації Запорізької міської ради, у судове засідання не з'явився, надав письмову заяву про розгляд справи без участі представника. Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення позивачки, думку адвоката, пояснення представника служби у справах дітей Хортицької районної адміністрації Запорізької міської ради - Котова В.С., свідків, суд вважає позов підлягаючим задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. У відповідності до вимог ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ст. 81, 83 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду. На підставі ст.. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Як вбачається з матеріалів справи, відповідно до свідоцтва про народження серія [NUMBER], виданого 07.09.2010 року, [INFO] року народилася [PERSON], батьком якої записаний [PERSON] (а.с. 8). Рішенням Хортицького районного суду м.Запоріжжя від 07.07.2015 року з [PERSON], на користь [PERSON] стягнуто пеню по аліментам у розмірі 10389 грн. (а.с. 9). Відповідно до розрахунку наданому державним виконавцем, заборгованість [PERSON] по аліментам станом на 01.08.2017 року складає 32848 грн. 19 коп. (а.с.13). Згідно акту обстеження умов проживання від 22.08.2017 року, встановлено, що дитина має гідні умови проживання та розвитку (а.с. 20). Як вбачається з висновку органу опіки та піклування районної адміністрації Запорізької міської ради по Хортицькому району від 03.11.2017 року, на засідані було прийнято рішення про доцільність позбавлення [PERSON] батьківських прав відносно малолітньої доньки [PERSON] 9а.с. 52). Згідно вироку Ленінського районного суду м.Запоріжжя від 03.03.2017 року [PERSON], визнаний винним у вчиненні злочину, передбаченому ст.. 190 ч. 1 КК України, та йому призначене покарання (а.с. 14). Відповідно до витягу з кримінального провадження № 12017080070002162 до ЄРДР 15.09.2017 року. внесена заява [PERSON] про те що її колишній чоловік [PERSON] з жовтня 2015 року не сплачує аліменти на спільну дитину (а.с. 56). Постановою від 15.09.2017 року [PERSON] визнана потерпілою в кримінальному проваджені № 12017080070002162 (а.с. 57). У судовому засіданні свідок [PERSON] суду пояснила, що вона кума позивачки. З відповідачем знайома була за довго до знайомства з [PERSON]. Після народження дитини вона вважала, що [PERSON] покине вживати алкогольні напої та наркотики. Все що він робив для дитини, було на підставі тиску [PERSON]. В 2014 році він уїхав у Росію, Наталія возила до нього дитину для спілкування з батьком. Після повернення в Україну, в літку 2016 року, вона часто бачила як [PERSON] вмовляє дитину поспілкуватися з батьком, дитина була невдоволена та не бажала такого спілкування. Останні 6 місяців батько не спілкується з дитиною, якщо вони гуляють, він просто походить повз них, а дитина ховається від нього. Дитина вважає та називає батьком свого вітчима. Свідок [PERSON] суду пояснила, що вона знайома з [PERSON], вона є матір'ю її вихованиці у дитячому садку. Дитина завжди доглянута та вихована. Іноді дитину забирав батько, але це було давно. Весною 2016 року, коли прийшов батько за дитиною у дитсадок, дитина розплакалася і відмовилася піти до нього, тоді вона зателефонувала матері, вони вирішили, що дитина залишиться у садочку чекати коли її забере мати. Після цього випадку батька вона більше не бачила. Дитину забирав чоловік матері - [PERSON]. Свідок [PERSON] суду пояснив, що він чоловік [PERSON], вони з вересня 2015 року проживають разом. Він спілкується з дочкою, займається її вихованням, освітою та утриманням. Батько дитини з нею не спілкується, аліменти не сплачує, не приймає участі у вихованні дитини. Приблизно у 2015 році, [PERSON] декілька разів забирав до себе дитину. Дитина телефонувала та просила, її забрати. Після цього по телефону вони ніколи не спілкуються. Одного разу вони з дитиною гуляли та побачили [PERSON], але він пройшов повз них і не звернувся до дитини. Вона не вважає його своїм батьком. Згідно зі ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Відповідно до ст. 51 Конституції України сім'я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Згідно з положеннями ст. 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на повагу до свого приватного і сімейного життя. Органи державної влади не можуть втручатись у здійснення цього права, за винятком випадків, коли втручання здійснюється згідно із законом і є необхідним у демократичному суспільстві в інтересах національної та громадської безпеки чи економічного добробуту країни, для запобігання заворушенням чи злочинам, для захисту здоров'я чи моралі або для захисту прав і свобод інших осіб. Відповідно до ч. 1 ст. 11 Закону України "Про охорону дитинства" сім'я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Виховання в сім'ї є першоосновою розвитку особистості дитини (ст. 12 Закону України "Про охорону дитинства"). Згідно з положеннями ст. 14 Закону України "Про охорону дитинства" діти та батьки не повинні розлучатися всупереч їх волі, за винятком випадків, коли таке розлучення необхідне в інтересах дитини і цього вимагає рішення суду, що набрало законної сили. При цьому, вичерпний перелік підстав для позбавлення батьківських прав встановлено ч. 1 ст. 164 СК України, за змістом якої мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: 1) не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров'я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; 2) ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини; 3) жорстоко поводяться з дитиною; 4) є хронічними алкоголіками або наркоманами; 5) вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; 6) засуджені за вчинення умисного кримінального правопорушення щодо дитини. Згідно з п. 15 постанови Верховного Суду України № 3 від 30 березня 2007 року "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Відповідно зазначених норм права, ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Позбавлення батьківських прав є, з одного боку, засобом захисту прав дитини, а з другого - заходом впливу на батьків, які ухиляються від виконання своїх батьківських обов'язків стосовно дитини. Проте, між інтересами дитини та заходом впливу на батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над застосуванням такого крайнього заходу впливу на відповідача, як позбавлення його батьківських прав. В рішенні Європейського суду з прав людини від 18 грудня 2008 року у справі «Савіни проти України» зазначено, що вирішуючи справи про позбавлення батьківських прав, суд зобов'язаний дотримуватися вимог ст. 8 Конвенції про захист прав та основоположних свобод у частині права заявників на повагу до сімейного життя, зокрема судове рішення має бути побудоване на з'ясованих обставинах: чи були мотиви для позбавлення батьківських прав доречними і достатніми, чи здатне рішення про позбавлення батьківських прав забезпечити належний захист дитини, чи було проведено ретельний аналіз можливих наслідків пропонованого заходу з опіки для батьків і дитини, чи ґрунтується висновок органу опіки на достатній доказовій базі, чи мали батьки достатні можливості брати участь у вирішенні такого питання. Такі ж положення містяться у Конвенції ООН про права дитини, де зазначено, що дитині для повного та гармонійного розвитку необхідно зростати в сімейному оточенні. Згідно зі статтею 9 Конвенції Держави-сторони дбають про те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їхньому бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи за судовим рішенням визначають відповідно до застосовного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в інтересах дитини. Вирішення такого питання може бути необхідним у тому чи іншому випадку, коли, наприклад, батьки жорстоко поводяться з дитиною чи не піклуються про неї. При цьому всім заінтересованим сторонам надається можливість брати участь у вирішенні такого питання та викладати свою позицію. Судом встановлено, що [PERSON] не виявляє до дочки ніякої уваги та турботи, її долею, станом здоров'я, умовами виховання, утриманням, не цікавиться, матеріально дитину не підтримує. Дитина знаходиться на утриманні матері та її чоловіка, які піклуються про неї, займаються її вихованням, навчанням, лікуванням, купують їжу, одяг, взуття. Для виховання та розвитку дитини створені всі умови. Батько дитини [PERSON] не проявляє по відношенню до дочки щонайменшої батьківської турботи, не цікавиться її долею, вихованням, не надає матеріальної допомоги, не сплачує аліменти, які стягнуто судовим рішення, має станом на 01.08.2017 року заборгованість по аліментам 32848 грн. 19 коп. ( а.с. 13), чим порушив свої обов'язки, передбачені законодавством. Зазначені обставини підтверджуються характеристикою Запорізької єврейської гімназій «ОРТ-АЛЄФ» ( а.с. 21), згідно якої, батько, [PERSON], за період навчання доньки не брав участі в її вихованні, не цікавився її навчання, не підтримував зв'язок із навчальним закладом, жодного разу його не відвідував. Питаннями навчання та виховання [PERSON] займаються [PERSON] та [PERSON] (а.с. 21). Враховуючи викладене, суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] про позбавлення відповідача [PERSON] батьківських прав відносно дитини [PERSON] є обґрунтованими, доведеними, тому підлягаючими задоволенню.

Outcome: approved