Jurisdiction: civil
Date: 2020-03-23 00:00:00

22.10.2019 року ТОВ "Фінансово-кредитний супермаркет" звернулося до суду із вказаним позовом, обґрунтовуючи його тим, що ТОВ "Фінансово-кредитний супермаркет" (далі- кредитор, позивач) та фізична особа [PERSON] (далі - позичальник, відповідач) 15.07.2016 уклали договір № 1021914 про надання кредиту (далі - договір кредиту), на підставі якого кредитор надав позичальнику грошові кошти в кредит в сумі 50000 (п`ятдесят тисяч гривень) 00 копійок для власних потреб на умовах строковості, зворотності, платності, у безготівковій формі шляхом перерахування коштів з поточного рахунку кредитодавця на рахунок позичальника, зазначений у Додатку № 2, який є невід`ємною частиною договору кредиту. Відповідно до умов договору кредиту позичальник зобов`язаний своєчасно погашати кредит, сплачувати фіксовану процентну ставку за користування кредитом із розрахунку 28,00 річних від суми заборгованості та виконувати інші зобов`язання згідно п. 1.1 договору. П. 2.5 договору передбачено, що позичальник за обслуговування кредитної заборгованості щомісячно сплачує комісійну винагороду у розмірі 4,0 % від суми кредиту, зазначену у п. 1.1 додатку № 1 до договору кредиту. Загальна сума щомісячного платежу за розрахунковий період визначена у додатку № 1 до договору кредиту та становить 4068,00 грн. Сплата процентів, суми кредиту та інших платежів здійснюється позичальником щомісячно ануїтетними платежами у розмірі та в період, встановленими у додатку № 1 до цього договору з 01 до 15 числа місяця, наступного за звітним, починаючи з 01.08.2016, а також в день повернення заборгованості за кредитом в повній сумі п. 2.6 договору кредиту. Позичальник [PERSON] порушила умови договору кредиту, а саме не здійснює повернення отриманого кредиту із сплатою процентів за його користування та інших платежів, передбачених договором в строки, визначені у додатку № 1 до договору кредиту. Проведеним розрахунком заборгованості по договору кредиту станом на 10.10.2019 встановлено: загальна сума заборгованості відповідно до умов договору кредиту станом на 10.10.2019 становить (в т.ч. заборгованість за тілом кредиту - 46718,52 грн., заборгованість по відсотках - 39608,20 грн.; заборгованість по комісії - 72616,60 грн., заборгованість за штрафними санкціями - 17200,00 грн., заборгованість по рахунку інфляції - 20961,98 грн., заборгованість 3 % річних - 7495,30 грн.) - 204600,61 грн. Позивач звернувся до відповідача з листом-претензією щодо повернення заборгованості за кредитом у зв`язку з порушенням умов договору кредиту та вимогою погасити заборгованість в повному обсязі. Однак, позичальником зазначені вимоги щодо погашення простроченої заборгованості в добровільному порядку залишились без уваги та задоволення. Враховуючи викладене вище, позивач просить суд стягнути з [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансово-кредитний супермаркет» (юридична адреса: 01015, м. Київ, вул. Лейпцизька, 16), код ЄДРПОУ: 38604217, № рахунку [NUMBER] в АТ «ОТП Банк» МФО 300528 заборгованість за договором про надання кредиту № 1021914 від 15.07.2016 в сумі 204600,61 грн. Стягнути з [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансово-кредитний супермаркет» судовий збір у розмірі 3069,02 грн. 06.11.2019 року ухвалою Березанського міського суду Київської області прийнято до розгляду та відкрито провадження у цивільній справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансово-кредитний супермаркет" до [PERSON] про стягнення заборгованості. Розгляд справи ухвалено здійснювати в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Відповідно до ч. 2-6 ст. 19 ЦПК України (в редакції, що діяла на час звернення позивачем до суду) цивільне судочинство здійснюється за правилами, передбаченими цим Кодексом, серед іншого, у порядку позовного провадження (загального або спрощеного). З огляду на предмет позову, зокрема, те що дана справа є малозначною справою і ціна позову не перевищує п`ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, вона підлягає розгляду за правилами спрощеного позовного провадження. Обставини справи, що згідно з ч. 3 ст. 274 ЦПК України, мають значення для вирішення питання про можливість розгляду справи в порядку спрощеного провадження, також свідчать про наявність підстав для розгляду цієї справи в спрощеному порядку. Враховуючи викладене, суд вирішив розглядати справу в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) учасників справи за наявними у справі матеріалами. 17.03.2020 канцелярією суду за вх. № 970 зареєстровано заяву представника позивача [PERSON] про розгляд справи без участі позивача та його представника, в якій він вказав, що позовні вимоги просить задовольнити в поновному обсязі (а.с. 47). Відповідно до відомостей відділу обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання ЦМУ ДМС в м. Києві та Київській області, [PERSON] , [INFO] , зареєстрована за адресою: [ADDRESS] (а.с. 24). Відповідно до повного витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про шлюб № 00024495639 від 08.11.2019, [PERSON] , [INFO] .? після державної реєстрації шлюбу 12.09.2017 Дарницьким районним у м. Києві відділом ДРАЦС Головного територіального управління юстиції у м. Києві, актовий запис № 2017, отримала прізвище « [PERSON] » (а.с. 27-28). Повістки про виклик до суду на 03.12.2019, 22.01.2020, 24.02.2020, 24.03.2020 відповідач отримав, про що свідчить зворотнє поштове повідомлення (а.с. 29; 40;38; 46). Суд вважає, що відповідач належним чином повідомлений про розгляд справи відповідно до вимог ст. 128, 131 ЦПК України. В рішенні Європейського суду з прав людини від 03 квітня 2008 року у справі «Пономарьов проти України» наголошено, що сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження. Відповідач, належним чином повідомлений, в судове засідання не з`явився, про причини своєї неявки суд не повідомив, від нього не надходила заява про розгляд справи за його відсутності, ним не подано відзиву, в справі достатньо матеріалів про права та взаємовідносини сторін, суд вважає за можливе розглянути заочно справу без відповідача на підставі наявних у справі доказів з ухваленням заочного рішення. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Відповідно до ч. 1 ст. 279 ЦПК України розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами, встановленими цим Кодексом для розгляду справи в порядку загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у цій главі. Відповідач у встановлений судом строк не надав до суду відзив на позовну заяву, а тому суд на підставі ч. 8 ст. 178 ЦПК України вирішує справу за наявними матеріалами. Дослідивши письмові матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. В судовому засіданні встановлено. Відповідно до ст. 2, 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Згідно з ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (ч. 1 ст. 77 ЦПК України). Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно зі ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Відповідно до ч. 1 ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. 15.07.2016 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансово-кредитний супермаркет» та [PERSON] було укладено Договір № 1021914 про надання кредиту, згідно з яким Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансово-кредитний супермаркет» (кредитодавець) зобов`язується надати позичальнику [PERSON] грошові кошти в кредит у сумі 50000,00 грн. (п`ятдесят тисяч гривень) 00 копійок (кредит) для власних потреб на умовах строковості, зворотності, платності, у безготівковій формі шляхом перерахування коштів з поточного рахунку кредитодавця на рахунок позичальника або іншого отримувача, зазначений у Додатку № 2, який є невід`ємною частиною цього договору, а позичальник зобов`язується своєчасно погашати кредит, сплачувати фіксовану процентну ставку за користування кредитом із розрахунку 28,00 % річних від суми заборгованості та виконувати інші зобов`язання згідно цього договору -п. 1.1 договору (а.с. 10-14). Відповідно до п. 1.3 договору дата остаточного повернення кредиту до «14.07.2019». Як встановлено п. 1.4 договору платежі з повернення кредиту здійснюються згідно Додатку № 1, який є невід`ємною частиною цього договору. Згідно з п. 2.5 договору проценти за користування кредитом нараховуються кредитодавцем на залишок заборгованості за позикою та погашаються при надходженні коштів на рахунок кредитодавця. Нарахування процентів здійснюється кредитодавцем щодня методом «факт/факт», виходячи із фактичної кількості днів у місяці та у році, за фактичний термін користування кредитом. При розрахунку процентів враховується день надання та не враховується день повернення кредиту. За обслуговування кредитної заборгованості позичальник щомісячно сплачує комісійну винагороду у розмірі 4 % від суми кредиту, зазначену у п. 1.1 цього договору. Встановлена договором комісійна винагорода сплачується позичальником щомісячно у вищевказаному розмірі в період, встановлений у Додатку № 1 до цього договору, починаючи з 01.08.2016, а у разі повного дострокового повернення кредиту - за фактичний період користування. Відповідно до п. 2.6 договору сплата процентів, суми кредиту та інших платежів здійснюється позичальником щомісячно ануїтетними платежами у розмірі та в період, встановленими у Додатку № 1 до цього договору, з 01 по 15 число місяця наступного за звітним, починаючи з 01.08.2016. а також в день повернення заборгованості за кредитом в повній сумі. Згідно з п. 2.7 договору за надання кредиту позичальник сплачує комісію 3% від суми кредиту, встановленої у п. 1.1 даного договору. Зазначена комісія сплачується позичальником одноразово у день видачі кредиту, за рахунок кредитних коштів (тіло кредиту) шляхом перерахування за вказаними позичальником реквізитами суми кредиту за мінусом утриманої кредитодавцем комісії. Пунктом 4.9 договору встановлено, що позичальник зобов`язується за повне або часткове прострочення повернення кредиту та/або сплати процентів за користування ним та/або інших платежів за договором сплатити кредитодавцю штраф у розмірі 200,00 грн. за перший прострочений платіж та 500,00 грн. за кожний наступний прострочений поспіль платіж. Додаток № 1 до Договору про надання кредиту № 1021914 від 15.07.2016, підписаний сторонами (кредитодавцем та позичальником) містить інформацію щодо умов кредиту, супутніх витрат, графіку платежів (а.с. 15). 15.07.2016 позичальником [PERSON] було оформлено, підписано заяву, яка є Додатком 2 до Договору № 1021914 про надання кредиту від 15.07.2016, в якій вона просила перерахувати належну їй суму кредиту після утримання комісії згідно п.п. 2.7 Договору № 1021914 про надання кредиту від 15.07.2016 у розмірі 48500 грн. за зазначеними у заяві реквізитами (а.с. 16). Додатком № 3 до Договору № 1021914 про надання кредиту від 15.07.2016 встановлено реквізити для перерахування коштів на поточний рахунок кредитодавця для погашення кредиту, процентів та сплати інших платежів (а.с. 17). Згідно з ч. 1,2 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Згідно з ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. Згідно з ч. 2 ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Частиною 1 ст. 525 ЦК України встановлено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Частиною 1 ст. 526 ЦК України встановлено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно з ч. 1 ст. 527 ЦК України боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту. Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно з ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Відповідно до ч. 1 ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою ст. 638 ЦК України встановлено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Частиною 1 ст. 611 ЦК України встановлено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: 1) припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобов`язання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди. Згідно з ч. 1,3 ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Статтею 625 ЦК України визначено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідно до частини 6 ст. 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. За встановлених обставин, суд дійшов висновку про те, що позивачем не надано належних та допустимих доказів на підтвердження своїх позовних вимог. Надані позивачем докази не підтверджують факт виконання ТОВ «Фінансово-кредитний супермаркет» вимог п. 1.1. договору, а саме: «кредитодавець зобов`язується надати позичальнику грошові кошти в кредит у сумі 50000 (п`ятдесят тисяч гривень) 00 копійок (кредит) для власних потреб на умовах строковості, зворотності, платності, у безготівковій формі шляхом перерахування коштів з поточного рахунку кредитодавця на рахунок позичальника або іншого отримувача, зазначений у Додатку № 2, який є невід`ємною частиною цього договору…». Позивачем не надано допустимих доказів на підтвердження факту виконання ним своїх зобов`язань за кредитним договором, зокрема, не надано копії платіжного доручення на підтвердження факту перерахування коштів з поточного рахунку кредитодавця на рахунок позичальника або іншого отримувача, зазначений у Додатку № 2, який є невід`ємною частиною договору № 1021914 про надання кредиту від 15.07.2016. Крім того, матеріали справи не містять підтвердження направлення ТОВ «Фінансово-кредитний супермаркет» відповідачу вимоги про погашення заборгованості за кредитним договором, посилання на яку міститься в позовній заяві. Отже, матеріали справи не містять належних та допустимих доказів на підтвердження факту перерахування коштів з поточного рахунку кредитодавця на рахунок позичальника або іншого отримувача, зазначений у Додатку № 2 до договору № 1021914 про надання кредиту від 15.07.2016, у зв`язку із чим перевірити розмір нарахованих відповідачу суми боргу, процентів та штрафних санкцій не є можливим. Суд наголошує, що відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч. 1-3 ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з ч. 2 ст. 13 ЦПК України збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відтак, позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансово-кредитний супермаркет" до [PERSON] про стягнення заборгованості, не обґрунтовані і не підлягають задоволенню. Даючи оцінку встановленим обставинам та доказам в їх сукупності, суд приходить до висновку, що вимоги позивача не підлягають до задоволення. Згідно з ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно задоволених позовних вимог. Пунктом 2 ч. 2 ст. 141 ЦПК України встановлено, що інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються, у разі відмови в позові - на позивача.

Outcome: dismissed