Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-29 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд із вказаним позовом. Просить суд визнати за нею право власності на квартиру [ADDRESS] . В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що з квітня 2008 року проживає у зазначеній вище квартирі, яка перебуває на балансі Дунаєвецької міської ради Хмельницької області. У квартиру вселилась з дозволу [PERSON] , який її винаймав, і в якого в подальшому квартиру купила. Вважає, що має всі законні підстави бути визнаною власником нерухомого майна за набувальною давністю, оскільки добросовісно, відкрито та безперервно володіє квартирою тривалий час, а тому просить суд позов задовольнити. Позивачка [PERSON] в судове засідання не з`явилася, направила до суду письмову заяву, в якій просить позов задовольнити у повному обсязі, а розгляд справи провести у її відсутності. Представник відповідача Дунаєвецької міської ради Хмельницької області у визначений строк направив до суду відзив на позов, при вирішенні справи покладається виключно на розсуд суду, заперечень проти задоволення позову не вказав, розгляд справи просив проводити у його відсутності. Відповідно до ч.2\~ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього\~Кодексу\~розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою технічного засобу не здійснюється. Суд ухвалив проводити розгляд даної справи у відсутності сторін по наявних матеріалах. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає до задоволення. Як вбачається із довідки Комунального підприємства Дунаєвецької міської ради "Благоустрій Дунаєвеччини" від 29.08.2019 року будинок [ADDRESS] передано в комунальну власність Дунаєвецької міської ради, а його балансоутримувачем є КП Дунаєвецької міської ради "Благоустрій Дунаєвеччини", яке прийняло будинок на обслуговування з 01.01.2008 року Із технічного паспорта на квартиру [ADDRESS] вбачається, що квартира розташована в цокольному поверсі триповерхового будинку та складається із 3-х кімнат житловою площею 30,5 кв.м, в тому числі [ADDRESS] кімната 16,6 кв. м, 2-а кімната 7,2 кв.м, 3-я кімната 6,7 кв.м, кухні 4,9 кв.м, вбиральні 1,9 кв.м, коридору 4,2 кв.м; загальною площею 41,5 кв.м. Згідно довідки Управління "Центру надання адміністративних послуг" Дунаєвецької міської ради №13488 від 28.08.2019 року відомості про зареєстрованих осіб в квартирі [ADDRESS] відсутні. Встановлено, що позивачка [PERSON] проживає у вищевказаній квартирі з квітня 2008 року, відкрито та безперервно володіє даним нерухомим майном, добросовісно здійснює його утримання, сплачує комунальні платежі. Так, із матеріалів позовної заяви вбачається, що [PERSON] у 2008 році почала проживати у зазначеній квартирі з дозволу її наймача - [PERSON] , у якого в подальшому і викупила квартиру. Із копії ордеру №177 від 22.09.1995 року видно, що [PERSON] видано вказаний ордер на право зайняття 3-х кімнат і кухні в квартирі [ADDRESS] разом з сім`єю. Відповідно до рішення чотирнадцятої сесії Дунаєвецької міської ради сьомого скликання від 10 листопада 2016 року №24-14/2016р. "Про перейменування вулиць" "вул [ADDRESS] Калініна" в м.Дунаївці було перейменовано на "вул.Ярова", що підтверджується копією вказаного рішення та додатком до нього. Те, що [PERSON] з 2008 року проживає у квартирі [ADDRESS] , відкрито та безперервно володіє цією квартирою та утримує її також підтверджується актами депутата Дунаєвецької міської ради, довідкою КП "Міськводоканал" №196 від 29.08.2018 року, відповідно до якої згідно особового рахунку № [NUMBER] споживачем є [PERSON] . Відповідно до ч.1 ст.344 ЦК України, особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п`яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. Набуття права власності на земельну ділянку за набувальною давністю регулюється законом. Право власності на нерухоме майно, що підлягає державній реєстрації, виникає за набувальною давністю з моменту державної реєстрації. Згідно п.8 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України правила статті 344 Цивільного кодексу України про набувальну давність поширюються також на випадки, коли володіння майном почалося за три роки до набрання чинності цим Кодексом. Згідно п. 9 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ "Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав"» № 5 від 7.02.2014 року відповідно до частини першої статті 344 ЦК особа набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено ЦК. При вирішенні спорів, пов`язаних із набуттям права власності за набувальною давністю, суди повинні враховувати, зокрема, таке: - володіння є добросовісним, якщо особа при заволодінні чужим майном не знала і не могла знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності; - володіння визнається відкритим, якщо особа не приховувала факт знаходження майна в її володінні. Вжиття звичайних заходів щодо забезпечення охорони майна не свідчить про приховування цього майна; - володіння визнається безперервним, якщо воно не переривалось протягом всього строку набувальної давності. У разі втрати не із своєї волі майна його давнісним володільцем та повернення цього майна протягом одного року або пред`явлення протягом цього строку позову про його витребування набувальна давність не переривається (частина третя статті 344 ЦК). Не переривається набувальна давність, якщо особа, яка заявляє про давність володіння, є сингулярним чи універсальним правонаступником, оскільки в цьому разі вона може приєднати до часу свого володіння увесь час, протягом якого цим майном володіла особа, чиїм спадкоємцем (правонаступником) вона є (частина друга статті 344 ЦК). Набуття права власності на земельну ділянку за набувальною давністю регулюється Земельним кодексом України (далі - ЗК), зокрема статтею 119. Пункт 11 вказаної Постанови передбачає, що враховуючи положення статей 335 і 344 ЦК, право власності за набувальною давністю може бути набуто на майно, яке належить на праві власності іншій особі (а не особі, яка заявляє про давність володіння), а також на безхазяйну річ. Отже, встановлення власника майна або безхазяйності речі є однією з обставин, що має юридичне значення, і підлягає доведенню під час ухвалення рішення суду (стаття 214 ЦПК). Крім цього, згідно п.13 цієї ж Постанови можливість пред`явлення до суду позову про визнання права власності за набувальною давністю випливає з положень статей 15, 16 ЦК, а також частини четвертої статті 344 ЦК, згідно з якими захист цивільних прав здійснюється судом шляхом визнання права. У зв`язку з цим особа, яка заявляє про давність володіння і вважає, що у неї є всі законні підстави бути визнаною власником майна за набувальною давністю, має право звернутися до суду з позовом про визнання за нею права власності. Відповідачем за позовом про визнання права власності за набувальною давністю є попередній власник майна або його правонаступник. У разі якщо попередній власник нерухомого майна не був і не міг бути відомим давнісному володільцю, то відповідачем є орган, уповноважений управляти майном відповідної територіальної громади. Як вбачається із матеріалів справи позивачка [PERSON] добросовісно заволоділа квартирою, володіє нею відкрито та безперервно близько 11 років, а саме проживає в ній, сплачує комунальні послуги. Обставин, які б спростовували твердження позивачки в позовній заяві, суд не знаходить. А тому враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити і визнати за [PERSON] право власності на квартиру [ADDRESS] за набувальною давністю. Вирішуючи питання судових витрат, суд враховує підстави виникнення спору і те, що [PERSON] не просить стягнути судові витрати з відповідача, та у відповідності до положень ч.9 ст. 141 ЦПК України покладає їх на позивача.

Outcome: approved