Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-02 00:00:00

У квітні 2015 р. [PERSON] звернувся до суду з позовом до публічного акціонерного товариства Комерційний банк "Приватбанк" (надалі - ПАТ КБ "Приватбанк") про захист прав споживача банківських послуг шляхом: визнання права на отримання інформації, передбаченої п. 4 ч. 1 ст. 4 Закону України «Про захист прав споживачів»; припинення дій, які порушують право на отримання інформації, передбаченої п. 4 ч. 1 ст. 4 Закону України «Про захист прав споживачів» та п. 14.9. ст. 14 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні», і зобов'язання надати засвідчену печаткою та підписом уповноваженої особи копію Умов і правил надання банківських послуг, які є чинними для карток [NUMBER], [NUMBER], [NUMBER], [NUMBER]; стягнення компенсації моральної шкоди в розмірі 20000 грн. На обґрунтування позову зазначив, що 12 червня 2014 р. уклав з ПАТ КБ "Приватбанк" договір про надання банківських послуг, на підставі якого йому було видано дебетові картки [NUMBER], [NUMBER], [NUMBER], [NUMBER] для використання у власних побутових цілях. Уклавши вказаний договір, він приєднався до запропонованих банком Умов і правил надання банківських послуг та Тарифів, розміщених на офіційному сайті відповідача, які разом із заявою та Правилами користування платіжною карткою складають відповідний договір. Однак під час укладення договору відповідач не надав йому примірник договору, правила користування електронним платіжним засобом та тарифи, а розміщені на сайті відповідача Умови і правила надання банківських послуг та Тарифи постійно змінюються, тому неможливо з'ясувати, до яких саме Умов надання банківських послуг та Тарифів він приєднався. З метою поновлення порушених прав він неодноразово звертався до відповідача, але відповіді по суті та потрібних документів не отримав. В судовому засіданні позивач [PERSON] позовні вимоги підтримав пославшись на обставини, викладені в позовній заяві. Обґрунтовуючи вимогу про відшкодування моральної шкоди пояснив, що тривале ігнорування відповідачем його запитів пригнічувало його і завдавало душевних страждань та переживань. Представник відповідача Хитрова Л.В. позов не визнала пославшись на те, що обраний позивачем спосіб захисту у вигляді визнання права на отримання інформації не відповідає приписам ст. 16 ЦК України, а вимога про відшкодування моральної шкоди не ґрунтується на законі та укладеному між сторонами договорі. Та обставина, що на неодноразові запити позивачу надавались відповіді, а засвідчена у встановленому порядку копія Умов і правил надання банківських послуг надана до суду, за міркуванням представника відповідача вказує на необґрунтованість позову Заслухавши пояснення сторін та дослідивши письмові докази, суд вважає встановленими наступні обставини та визначені відповідно до них правовідносини. 28 березня 2011 р. між ПАТ КБ "Приватбанк" (банком) та [PERSON] (клієнтом) шляхом акцептування банком пропозиції клієнта було укладено договір про видачу дебетової особистої картки (а.с. 15-16). Сторони договору погодили, що заява [PERSON] разом з Пам'яткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами, складає договір про надання банківських послуг. Підписання [PERSON] анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в Приватбанку, яка містить посилання на надання клієнту для ознайомлення у письмовому вигляді Умов та Правил надання банківських послуг і Тарифів банку є доказом ознайомлення позивача з предметом договору та усіма його умовами. Враховуючи загальні ознаки зобов'язань, зафіксовані у вищевказаному договорі, які характеризуються особливостями суб'єктного складу сторін договору та об'єкта цих зобов'язань, суд приходить до висновку, що між ПАТ КБ "Приватбанк" та [PERSON] було укладено договір банківського рахунку з використанням електронного платіжного засобу. За юридичною природою укладений між ПАТ КБ "Приватбанк" та [PERSON] договір є договором приєднання, тобто договором, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору (ст. 634 ЦК України). 12 червня 2014 р. на підставі вищевказаного договору ПАТ КБ "Приватбанк" видав [PERSON] дебетові картки [NUMBER], [NUMBER], [NUMBER], [NUMBER]. Цього ж дня [PERSON] звернувся до ПАТ КБ "Приватбанк" із заявою про надання йому засвідчених в установленому порядку копій Умов та Правил надання банківських послуг та примірники договорів на видачу і обслуговування кожної з дебетових карток (а.с. 10, 11). Не отримавши жодної відповіді на своє звернення, 10 жовтня 2015 р. [PERSON] повторно звернувся до ПАТ КБ "Приватбанк" з аналогічною заявою (а.с. 13-14). 27 жовтня 2014 р. уповноважена особа ПАТ КБ "Приватбанк" надала [PERSON] копію його анкети-заяви від 28 березня 2011 р. та роз'яснила, що Умови та Правила надання банківських послуг розміщені на офіційному сайті банку (а.с. 8). В подальшому [PERSON] двічі - 10 листопада 2014 р. та 13 лютого 2015 р., звертався до ПАТ КБ "Приватбанк" із заявами про надання йому засвідченої в установленому порядку копії Умов та Правил надання банківських послуг (а.с. 11-а, 12, 9). Доказів надання позивачу відповідей на вказані звернення відповідач не надав, а отже суд вважає встановленим, що ці звернення залишились без реагування, що є порушенням Закону України «Про звернення громадян». Правовідносини, які виникають з договору банківського рахунку з використанням електронного платіжного засобу, регулюються положеннями ст.ст. 1066-1076 ЦК України та Законами України «Про банки і банківську діяльність», «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні». Враховуючи, що звернення [PERSON] до ПАТ КБ "Приватбанк" пов'язані з реалізацією прав позивача як споживача банківських послуг, на вказані правовідносини також поширюється дія Закону України «Про захист прав споживачів». Відповідно до ст. 14.8. Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» банк та користувач укладають договір щодо порядку та умов використання електронного платіжного засобу. Банк перед укладенням договору зобов'язаний ознайомити користувача з умовами договору про використання електронного платіжного засобу, ознайомити з тарифами на обслуговування електронного платіжного засобу та правилами користування електронним платіжним засобом. Банк зобов'язаний забезпечити викладення цієї інформації в доступній формі й розмістити її в доступному для користувача місці, а також надати на його вимогу в письмовій або електронній формі. За приписами ст.ст. 4, 15, 17 Закону України «Про захист прав споживачів» споживач має право на необхідну, доступну, достовірну та своєчасну інформацію про продукцію (послугу). Ч. 3 ст. 17 вищевказаного Закону зобов'язує продавця (виконавця) на вимогу споживача надати останньому документи про якість, безпеку, ціну продукції. Затверджені ПАТ КБ "Приватбанк" Умови та Правила надання банківських послуг, до яких приєднався позивач, є документом, який встановлює умови укладеного між сторонами договору банківського рахунку з використанням електронного платіжного засобу, а отже позивач вправі вимагати від банку надання їх, в тому числі і в письмовій формі. З огляду на встановлені обставини суд дійшов висновку про порушення відповідачем права позивача як споживача банківських послуг та користувача електронного платіжного засобу на одержання необхідної, доступної та достовірної інформації про банківську послугу, а також права позивача на розгляд його звернення в порядку, визначеному Законом України «Про звернення громадян». З урахуванням положень ст. 20 Закону України «Про звернення громадян» щодо терміну розгляду звернень громадян, які не потребують додаткового вивчення, суд захищає порушене право позивача у спосіб, визначений п. 5 ч. 2 ст. 16 ЦК України, - шляхом зобов'язання відповідача надати позивачу засвідчений печаткою та підписом уповноваженої особи витяг з Умов і правил надання банківських послуг протягом п'ятнадцяти днів з дня набрання рішенням законної сили. Приймаючи до уваги, що право користувача електронного платіжного засобу на ознайомлення з умовами договору про його використання та право споживача банківської послуги на одержання необхідної, доступної та достовірної інформації про неї передбачено законом, і це право ніким не оспорюється, підстав для його судового захисту не вбачається. Вимога про відшкодування моральної шкоди також не грунтується на законі, оскільки норми цивільного законодавства, які регулюють договірні зобов'язання, не передбачають право сторони вказаних правовідносин на відшкодування моральної шкоди, а Законом України "Про захист прав споживачів" передбачено відшкодування моральної шкоди лише в тому випадку, якщо вона завдана внаслідок недоліків продукції. Відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України підлягає присудженню з відповідача в дохід держави судовий збір, від сплати якого позивач звільнений. На підставі викладеного,

Outcome: partial