Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-26 00:00:00

26.07.2016 року до Комінтернівського районного суду Одеської області надійшла позовна заява [PERSON] банка «Південний» до [PERSON], [PERSON] про усунення перешкод у користуванні майном та виселення, в якій позивач просив суд: виселити [PERSON] (РНОКПП [NUMBER], адреса проживання та реєстрації: Одеська область, Лиманський (Комінтернівський) район, с. Фонтанка, вулиця Соборна, будинок № 8), [PERSON] (РНОКПП [NUMBER], адреса проживання: Одеська область, Лиманський (Комінтернівський) район, с. Фонтанка, вулиця Соборна, будинок 8; адреса реєстрації: Одеська область, м. Одеса, вул. Тираспольське шосе, 24) з житлового будинку з господарчими будівлями та спорудам, що знаходиться за адресою: Одеська область, Лиманський (Комінтернівський) район, с. Фонтанка, вулиця Соборна, № 8 (вісім), а також вирішити питання стягнення судового збору з відповідачів. В обґрунтування заявленого позову, [PERSON] банк «Південний» вказував, що є власником житлового будинку з господарчими будівлями та спорудам, загальною площею 344,3 кв.м., житловою площею 103.5 кв.м., а також земельної ділянки (кадастровий номер 5122786400:02:001:1854), що знаходяться за адресою: Одеська область, Лиманський (Комінтернівський) район, с. Фонтанка, вулиця Соборна, № 8 (вісім). Набуття права власності позивачем було здійснено в позасудовому порядку шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки за договором іпотеки від 04.08.2006 року, посвідченого приватним нотаріусом Лиманського (Комінтернівського) районного нотаріального округу [PERSON] за реєстраційним номером 2594. Враховуючи вищезазначене, а також той факт, що нерухомість була придбана за кредитні кошти відповідно до договору про іпотечний кредит № 234 від 04.08.2006 року та відповідачі відмовляються у добровільному порядку звільнити житловий будинок, позивач вважає за необхідне захистити його права, як власника відповідно до ст. 41 Конституції України, ст.ст. 316, 317, 321, 386, 391 Цивільного кодексу України, застосувавши до спірних відносин примусове виселення, передбачене ст. 40 Закону України «Про іпотеку», ст. 109 Житлового кодексу Української РСР. 03.08.2016 року Ухвалою Комінтернівського районного суду Одеської області відкрито провадження за позовною заявою [PERSON] банку "Південний" до [PERSON], [PERSON] про усунення перешкод у користуванні майном та виселення, призначено судове засідання. 23.05.2017 року відповідач за первісним позовом [PERSON], надав до суду зустрічний позов до [PERSON] банку «Південний», [PERSON] про визнання недійсними договорів про внесення змін до іпотечного договору, обґрунтовуючи свою позицію тим, що до договору іпотеки від 04.08.2006 року, посвідченого приватним нотаріусом Лиманського (Комінтернівського) районного нотаріального округу [PERSON] за реєстраційним номером 2594, було внесено зміни (07.03.2007 року та 01.07.2009 року), які вчинені з порушенням діючого законодавства України, тому такі договора повинні бути визнані недійсними. [PERSON] вказував, що договором про внесення змін від 07.03.2007 року було передано в іпотеку позивачу окрім житлового будинку з господарчими будівлями та спорудами (предмет іпотеки за договором іпотеки від 04.08.2006 року) ще й земельну ділянку, загальною площею 0.100 га, з земель житлової та громадської забудови за адресою: Одеська область, Лиманський (Комінтернівський) район, с. Фонтанка, вулиця Соборна, № 8 (вісім). При цьому ці зміни до договору іпотеки фактично свідчили про укладання окремого договору іпотеки, на укладання якого [PERSON] жодної згоди як чоловік [PERSON] не надавав. В свою чергу, договір про внесення змін від 01.07.2009 року змінив суму основного зобовязання [PERSON] з 350 000.00 гривень на 93 246.00 доларів США, що також відбулося без згоди [PERSON] Тому на думку відповідача за первісним позовом, суд має захистити його права шляхом визнання недійсним договору про внесення змін до іпотечного договору, посвідченого 04.08.2006 року за реєстром № 2594 [PERSON], приватним нотаріусом Лиманського (Комінтернівського) районного нотаріального округу Одеської області, укладеного 07.03.2007 року між [PERSON] банком «Південний» та [PERSON] та договору про внесення змін до іпотечного договору, посвідченого 04.08.2006 року за реєстром № 2594 [PERSON], приватним нотаріусом Лиманського (Комінтернівського) районного нотаріального округу Одеської області, укладеного 01.07.2009 року між [PERSON] банком «Південний» та [PERSON] Позивач в судовому засіданні заперечував щодо обєднання зустрічного позову в одне провадження з первісним позовом, оскільки позови не взаємоповязані, і таке обєднання лише затягне розгляд первісного позову по суті. 23.05.2017 року Ухвалою Комінтернівського районного суду Одеської області прийнято зустрічний позов [PERSON] до [PERSON] банку «Південний», [PERSON] про визнання недійсним договорів про внесення змін до іпотечного договору та вимоги за зустрічним позовом обєднано в одне провадження з первісним позовом [PERSON] банку «Південний». В подальшому, [PERSON] збільшив зустрічні позовні вимоги, виклавши зустрічний позов в іншій редакції, якою просив суд окрім визнання недійсним договору про внесення змін до іпотечного договору, посвідченого 04.08.2006 року за реєстром № 2594 [PERSON], приватним нотаріусом Лиманського (Комінтернівського) районного нотаріального округу Одеської області, укладеного 07.03.2007 року між [PERSON] банком «Південний» та [PERSON] та посвідченого 07.03.2007 року приватним нотаріусом Лиманського (Комінтернівського) районного нотаріального округу Одеської області [PERSON] за реєстровим № 310, а також визнання недійсним договору про внесення змін до іпотечного договору, посвідченого 04.08.2006 року за реєстром № 2594 [PERSON], приватним нотаріусом Лиманського (Комінтернівського) районного нотаріального округу Одеської області, укладеного 01.07.2009 року між [PERSON] банком «Південний» та [PERSON] та посвідченого 01.07.2009 року приватним нотаріусом Лиманського (Комінтернівського) районного нотаріального округу Одеської області [PERSON] за реєстровим № 286, ще й визнати припиненою іпотеку нерухомого майна житлового призначення, а саме: житлового будинку з господарчими будівлями та спорудами, що знаходяться за адресою: Одеська область, Лиманський (Комінтернівський) район, с. Фонтанка, вулиця Соборна, № 8 (вісім), та складається з: одного житлового будинку з черепашника та цегли, зазначеного на схематичному плані літерою «А», прибудовою А1, верандою-а, підвалом-пдА, житловою площею 103,5 кв.м., загальною площею 344.3 кв.м., господарських будівель та споруд: гаражу-Б, підвалу-пдБ, входу в підвал-вхпд, сараїв В,Г, вбиральні-Д, цистерни-І, брукування-ІІ, огорожі№1-4 згідно іпотечного договору, укладеного 04.08.2006 року між [PERSON] банком «Південний» та [PERSON], посвідченого 04.08.2006 року приватним нотаріусом Лиманського (Комінтернівського) районного нотаріального округу Одеської області [PERSON] за реєстровим № 2594. 15.12.2017 року набув чинності Закон України "Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів" від 03.10.2017 р. N 2147-VIII. Відповідно до ч. 3 ст. 3 ЦПК України, провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи. Відповідно до п. 9 ч. 1 Розділу XII Перехідних положень ЦПК України, справи в судах першої інстанції, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу. В силу приписів ст. 196 ЦПК України, для виконання завдання підготовчого провадження в кожній судовій справі, яка розглядається за правилами загального позовного провадження, проводиться підготовче засідання. 23.03.2018 року Ухвалою Комінтернівського районного суду Одеської області призначено підготовче судове засідання по цивільній справі за позовом [PERSON] банку "Південний" до [PERSON], [PERSON] про усунення перешкод у користуванні майном та виселення та за зустрічним позовом [PERSON] до [PERSON] банку "Південний", [PERSON] про визнання недійсним договорів про внесення змін до іпотечного договору, визнання іпотеки припиненою. 23.03.2018 року в судовому засіданні представником відповідача за первісним позовом [PERSON] було надано клопотання, в якому ставилось питання щодо обєднання в одне провадження цивільної справи № 504/4312/16-ц та цивільної справи № 504/2392/16-ц. При цьому зазначене клопотання було аргументоване тим, що в провадженні Комінтернівського районного суду Одеської області (суддя Добров В.П.) перебуває справа № 504/4312/16-ц за позовом [PERSON] до приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу [PERSON], [PERSON] банку «Південний», за участю третьої особи - Органу опіки та піклування при виконавчому комітеті Фонтанської сільської ради Лиманського району (Комінтернівського) Одеської області, про визнання неправомірними та скасування рішень про державну реєстрацію. [PERSON] у своєму позові ставить питання щодо визнання неправомірним та скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 30424591 від 12.07.2016 14:59:53, приватний нотаріус [PERSON], Одеський міський нотаріальний округ, та визнання неправомірним та скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 30424726 від 12.07.2016 15:08:19, приватний нотаріус [PERSON], Одеський міський нотаріальний округ; аргументуючи заявлені вимоги порушенням з боку приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу [PERSON] вимог діючого законодавства України, при прийнятті рішення щодо реєстрації за [PERSON] банком «Південний» права власності на житловий будинок з господарчими будівлями та спорудам, загальною площею 344,3 кв.м., житловою площею 103.5 кв.м., а також земельної ділянки (кадастровий номер 5122786400:02:001:1854), що знаходяться за адресою: Одеська область, Лиманський (Комінтернівський) район, с. Фонтанка, вулиця Соборна, № 8 (вісім). Зазначена справа повязана зі справою № 504/2392/16-ц, що розглядається, тому існує необхідність обєднати їх в одне провадження. 23.03.2018 року Ухвалою Комінтернівського районного суду Одеської області обєднано в одне провадження цивільну справу № 504/2392/16-ц за позовом [PERSON] банку "Південний" до [PERSON], [PERSON] про усунення перешкод у користуванні майном та виселення; за зустрічним позовом [PERSON] до [PERSON] банку "Південний", [PERSON] про визнання недійсним договорів про внесення змін до іпотечного договору, визнання іпотеки припиненою; та цивільну справу № 504/4312/16-ц за позовом [PERSON] до приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу [PERSON], [PERSON] банку «Південний», за участю третьої особи - Органу опіки та піклування при виконавчому комітеті Фонтанської сільської ради Лиманського району (Комінтернівського) Одеської області, про визнання неправомірними та скасування рішень про державну реєстрацію; справі присвоєно номер № 504/2392/16-ц. 23.03.2018 року в судовому засіданні представником відповідача за первісним позовом [PERSON] було надано клопотання, в якому ставилось питання щодо залучення [PERSON] в якості третьої особи, що не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача у розгляді позову [PERSON] до приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу [PERSON], [PERSON] банку «Південний», за участю третьої особи - Органу опіки та піклування при виконавчому комітеті Фонтанської сільської ради Лиманського району (Комінтернівського) Одеської області, про визнання неправомірними та скасування рішень про державну реєстрацію. 23.03.2018 року Ухвалою Комінтернівського районного суду Одеської області залучено [PERSON] в якості третьої особи, що не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача у розгляді позову [PERSON] до приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу [PERSON], [PERSON] банку «Південний», за участю третьої особи - Органу опіки та піклування при виконавчому комітеті Фонтанської сільської ради Лиманського району (Комінтернівського) Одеської області, про визнання неправомірними та скасування рішень про державну реєстрацію. В судовому засіданні 20.04.2018 року представник [PERSON] банку «Південний» - [PERSON] позовні вимоги банку підтримав у повному обсязі, просив суд їх задовольнити, в задоволенні зустрічного позову [PERSON], а також окремого позову [PERSON] - просив відмовити. Представник відповідача за первісним позовом [PERSON] [PERSON] просила суд відмовити у задоволенні первісного позову [PERSON] банку «Південний», підтримала у повному обсязі зустрічний позов з урахуванням збільшення зустрічних позовних вимог, а також підтримала позов [PERSON] Представник відповідача за первісним позовом [PERSON] [PERSON] просила суд задовольнити позов [PERSON], відмовити у задоволенні первісного позову [PERSON] банку «Південний», та підтримала у повному обсязі зустрічний позов [PERSON] з урахуванням збільшення зустрічних позовних вимог. Відповідач за позовом [PERSON] - приватний нотаріус Одеського міського нотаріального округу [PERSON] в судове засідання не зявилась, надавала суду свої заперечення, просила розглядати справу за її відсутністю, у задоволенні позовних вимог [PERSON] просила відмовити у повному обсязі. Третя особа - Орган опіки та піклування при виконавчому комітеті Фонтанської сільської ради Лиманського району (Комінтернівського) Одеської області в судове засідання не зявлялось, пояснень щодо позову не надав. Відповідно до ч. 1 ст. 44 ЦПК України, учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається. Судом, враховано, що в силу вимог ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен при вирішенні судом питання щодо його цивільних прав та обов'язків має право на судовий розгляд упродовж розумного строку. Обов'язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч. 1 ст. 6 даної Конвенції (§ 66-69 рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 р. у справі "Смірнова проти України"). При цьому вжиття заходів для прискорення процедури розгляду справ є обов'язком не тільки держави, а й осіб, які беруть участь у справі. Так, Європейський суд з прав людини в рішенні від 7 липня 1989 року у справі „Юніон Аліментаріа проти Іспанії" зазначив, що заявник зобов'язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов'язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання. Всі ці обставини судам слід враховувати при розгляді кожної справи, оскільки перевищення розумних строків розгляду справ становить порушення прав, гарантованих пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав і основних свобод людини. Враховуюче вищевикладене, судом було ухвалено провести розгляд справи за відсутності третьої особи по справі - Органу опіки та піклування при виконавчому комітеті Фонтанської сільської ради Лиманського району (Комінтернівського) Одеської області. Заслухавши пояснення уповноважених представників, дослідивши та проаналізувавши матеріали справи, суд дійшов висновку про законність та обґрунтованість позовних вимог [PERSON] банку «Південний», а також про відсутність підстав для задоволення зустрічного позову [PERSON] та позовної заяви [PERSON], виходячи з наступного. Судом встановлено, що 04.08.2006 року між [PERSON] Банком «Південний» та [PERSON] був укладений Договір про іпотечний кредит № 234 (далі Кредитний договір), у відповідності до умов якого позивач надав позичальнику кредит в сум 350000,00 (триста пятдесят тисяч) гривень строком по 02.08.2016 року, а відповідач [PERSON], зобовязалася повернути кредит на умовах та в строки визначені Кредитним договором, а також сплатити відсотки за кредитом в розмірі 13,9 % річних. Відповідно до п. 1.2. Кредитного договору, кредит надавався на придбання будинку за договором купівлі продажу № 2588 від 04.08.2006 року, розташованого за адресою: Одеська область, Лиманський (Комінтернівський) район, с. Фонтанка, вулиця Соборна, № 8 (вісім). Відповідно до п. 3.1. Кредитного договору, виконання позичальником зобовязань за цим договором (в тому числі і додатковими угодами до нього) забезпечується іпотекою нерухомого майна житлового призначення, визначеного в п. 1.2. цього договору та іпотечному договорі; договором поруки. Відповідно до п. 5.1.1. Кредитного договору, позивач зобовязався надати позичальнику ([PERSON]Ф.) кредит в порядку і на умовах, викладених в цьому договорі. Відповідно до п. 5.3.1.-5.3.2. Кредитного договору, відповідач [PERSON] зобовязалась належним чином виконувати взяті на себе зобовязання за цим договором на цілі, визначені в п. 1.2. цього договору, а також повернути кредит в сумі, вказаній в п. 1.1. цього договору, своєчасно сплачувати відсотки за користування кредитом, у випадку невиконання або неналежного виконання взятих на себе зобовязань за цим договором сплатити штрафні санкції та інші платежі, у строки та на умовах, що визначені в цьому договорі. В подальшому Кредитний договір неодноразово змінювався. Останньою додатковою угодою від 30.04.2015 року між [PERSON] Банком «Південний» та [PERSON] було викладено в новій редакції Розділи з 1 по 6 Кредитного договору. Після змін відповідно до п. 1.1. Кредитного договору, позивач зобовязався надати відповідачу ([PERSON]Ф.) кредит в сумі 93246.00 (девяносто три тисячі двісті сорок шість) доларів США, а відповідач зобовязався повернути кредит згідно графіку платежів за Кредитним договором, який є невідємною частиною даного Кредитного договору та міститься у додатку до Кредитного договору, не пізніше 02.10.2018 року та сплатити проценти за користування кредитом в розмірі 13 % річних. Відповідно до п. 1.1.1 Кредитного договору, цілі, на які надається кредит: кредит надається для особистих потреб позичальника ([PERSON]Ф.), що безпосередньо не повязаних з підприємницькою діяльністю або виконанням обовязків найманого працівника, а саме на придбання нерухомого майна. Відповідно до п. 3.1. Кредитного договору, позивач зобовязався надати кредит на умовах, передбачених даним договором. Відповідно до п.п. 3.2.2.-3.2.3. Кредитного договору, позичальник ([PERSON]Ф.) зобовязалась повернути позивачу отриманий кредит та сплатити проценти згідно п.п. 1.1, 2.3, 2.4, 2.8 Кредитного договору. Відповідно до п. 2.3 Кредитного договору, повернення кредиту та процентів здійснюється щомісячно згідно з графіком, для чого позичальник ([PERSON]Ф.) переказує належні до сплати суми для погашення заборгованості за цим Кредитним договором згідно його умов на визначені рахунки. При цьому при неповерненні кредиту та/або відсотків в термін, обумовлений в п. 1.1. даного договору або в термін, вказаний у вимогі банка про дострокове повернення кредиту, згідно п. 3.3.4 даного договору, або неповерненні частини кредиту та/або відсотків в строки обумовлені у Графіку платежів за Кредитним договором, заборгованість за кредитом/відсотками чи відповідна частина заборгованості за кредитом/відсотками переноситься на рахунки простроченої заборгованості у першій робочий день наступного місяця. Відповідно до п. 2.4. Кредитного договору, при поверненні кредиту, в тому числі частковому, позичальник ([PERSON]Ф.) сплачує заборгованість, а банк приймає виконання зобовязань позичальника, в день повернення в наступному черговому порядку, якщо інше не буде передбачено діючим законодавством: прострочені проценти; прострочена плата за розрахункове обслуговування; нараховані проценти (строк сплати яких настав); нарахована плата за розрахункове обслуговування; прострочений кредит; кредит; пеня, штраф. Відповідно до п. 3.3.4. Кредитного договору, позивач має право вимагати від позичальника ([PERSON]Ф.) дострокового повернення суми кредиту, сплати процентів за користування кредитом, плату за розрахункове обслуговування протягом 60 (шістдесяти) календарних днів з дня одержання відповідного повідомлення позивача з вимогою дострокового повернення кредиту, а в разі невиконання вимоги позивача, звернути стягнення на предмет іпотеки та/або звернутися до суду у випадках: несплати процентів понад три календарних місяця від дня їх нарахування; невиконання графіку платежів за Кредитним договором понад три календарних місяця; перевищення сумою заборгованості за Кредитним договором суми кредиту більш як на десять відсотків; несплати позичальником більше однієї виплати, яка перевищує пять відсотків суми кредиту; іншого істотного порушення умов цього Кредитного договору. Також, судом встановлено, що 04.08.2006 року в забезпечення виконання кредитних зобовязань відповідача [PERSON] за Кредитним договором [PERSON] банку «Південний» було передано в іпотеку житловий будинок з господарчими будівлями та спорудами, що знаходяться за адресою: Одеська область, Лиманський (Комінтернівський) район, с. Фонтанка, вул. Соборна, № 8 (вісім), та складаються з: одного житлового будинку з черепашника та цегли, зазначеного на схематичному плані літерою «А», прибудовою А1, верандою-а, підвалом-пдА, житловою площею 103,5 кв.м., загальною площею 344.3 кв.м., господарських будівель та споруд: гаражу-Б, підвалу-пдБ, входу в підвал-вхпд, сараїв В,Г, вбиральні-Д, цистерни-І, брукування-ІІ, огорожі№1-4, про що свідчить іпотечний договір, посвідченого приватним нотаріусом Лиманського (Комінтернівського) районного нотаріального округу Одеської області [PERSON] за реєстровим № 2594 (далі Іпотечний договір). Під зобовязанням в Іпотечному договорі (п. 2 Іпотечного договору) було вказано зобовязання іпотекодавця, що випливають з Кредитного договору, а також з цього договору, в тому числі повернути іпотекодержателю (позивачу) кредит в розмірі 350000.00 (триста пятдесят тисяч) гривень на умовах, зазначених в Кредитному договорі в строк до 02.08.2016 року. Укладанню Іпотечного договору передувало надання з боку відповідача [PERSON] згоди на передачу в іпотеку [PERSON] банку «Південний» його дружиною [PERSON] за ціну та на умовах на її розсуд житлового будинку з господарчими будівлями та спорудами і земельної ділянки, що знаходяться за адресою: Одеська область, Лиманський (Комінтернівський) район, село Фонтанка, вулиця Соборна, 8, набутих відповідачами в період знаходження в спільному шлюбі на загальні кошти, в забезпечення виконання нею обовязків по кредитному договору та додаткових угод будь-якого змісту. Зазначена згода була посвідчена [PERSON], приватним нотаріусом Лиманського (Комінтернівського) районного нотаріального округу Одеської області 04.08.2006 року та зареєстрована за реєстровим № 2586. Відповідно до п. 1.1. Іпотечного договору, предмет іпотеки належить Іпотекодавцю ([PERSON]Ф.) на підставі договору купівлі-продажу житлового будинку, посвідченого 04.08.2006 року за реєстровим №2588 [PERSON], приватним нотаріусом Лиманського (Комінтернівського) районного нотаріального округу Одеської області, зареєстрованого в Державному реєстрі правочинів за №1482474 04.08.2006 року. Предмет іпотеки житловий будинок з господарчими будівлями та спорудам, розташований на земельній ділянці площею 0.100 га (одна тисяча кв.м.), з них ріллі-0.00744345 га, під будівлями, лісами та іншими угіддями 0.0256 га, за адресою: Одеська область, Лиманський (Комінтернівський) район, с. Фонтанка, вул. Соборна, № 8 (вісім), цільового призначення: будівництво та обслуговування житлового будинку та господарських будівель, що придбана Іпотекодавцем ([PERSON]Ф.) за договором купівлі-продажу земельної ділянки, посвідченого 04.08.2006 року за реєстровим №2591 [PERSON], приватним нотаріусом Лиманського (Комінтернівського) районного нотаріального округу Одеської області, зареєстрованого в Державному реєстрі правочинів за №1483000 04.08.2006 року, майнове право на яку є також предметом цього договору. Право власності на земельну ділянку виникне у іпотекодавця при державній реєстрації державного акту на право власності на земельну ділянку. Іпотекодавець зобовязаний оформити право власності на зазначену вище земельну ділянку шляхом одержання державного акту на право власності на земельну ділянку у термін до 04.11.2006р. та укласти з Іпотекодержателем договір про внесення змін до цього іпотечного договору, або окремий іпотечний договір, що стосується додання до предмета іпотеки земельної ділянки у місячний термін з моменту держаної реєстрації державного акту на право власності на земельну ділянку. 07.03.2007 року було укладено договір про внесення змін до Іпотечного договору (посвідчений [PERSON], приватним нотаріусом Лиманського (Комінтернівського) районного нотаріального округу Одеської області, та зареєстрований за реєстровим № 310), яким змінено п. 1.1. Іпотечного договору, яким доповнено предмет іпотеки, окрім житлового будинку з господарчими будівлями та спорудами, передано земельну ділянку загальною площею 0.100 га (одна тисяча кв.м.), з них: ріллі-0.0744 га; під будівлями, лісами та іншими угіддями-0.0256 га, з земель житлової та громадської забудови за адресою: Одеська область, Лиманський (Комінтернівський) район, село Фонтанка, вулиця Соборна, № 8, цільового призначення: будівництво і обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд (присадибна ділянка). 01.07.2009 року було укладено договір про внесення змін до Іпотечного договору (посвідчений [PERSON], приватним нотаріусом Лиманського (Комінтернівського) районного нотаріального округу Одеської області, та зареєстрований за реєстровим № 286), яким змінено зміст зобовязання іпотекодавця та зазначено, що під зобовязанням в Іпотечному договорі (п. 2 Іпотечного договору) є зобовязання іпотекодавця, що випливають з Кредитного договору, а також з цього договору, в тому числі повернути іпотекодержателю (позивачу) кредит в розмірі 93246.00 (девяносто три тисячі двісті сорок шість) доларів США на умовах, зазначених в Кредитному договорі в строк до 02.10.2018 року, сплатити проценти за користування кредитом, плату за розрахункове обслуговування, а також сплатити штрафи та пені, передбачені умовами Кредитного договору. Окремим зобовязанням по забезпеченню Кредитного договору виступив договір поруки від 04.08.2006 року (далі Договір поруки), яким поручитель відповідач [PERSON] зобовязався відповідати перед позивачем по зобовязанням, що випливають з Кредитного договору та додаткових угод до нього, як існуючими на момент укладання цього договору, так і тими, що виникнуть на його підставі в майбутньому, солідарно з [PERSON] і в повному обсязі усім майном та коштами, на які у відповідності із чинним законодавством України може звернене стягнення. Відповідно до п. 1.2. Договору поруки, [PERSON] засвідчив, що з текстом Кредитного договору ознайомлений, умови цього Договору поруки та Кредитного договору зрозумілі. 17.04.2014 року було укладено додаткову угоду до Договору поруки, якою сторони домовились викласти Розділи 1-4 Договору поруки. Відповідно до п. 1.1. Договору поруки після змін, поручитель ([PERSON]П.) зобовязався відповідати перед кредитором ([PERSON] банком «Південний») за порушення [PERSON], реєстраційний номер облікової картки платника податків [NUMBER] її зобовязань перед кредитором, що виникли із кредитного договору № 234 від 04.08.2006р., додаткової угоди б/н від 19.02.2007р., додаткової угоди б/н від 04.07.2007р., додаткової угоди б/н від 24.06.2009р., додаткової угоди б/н 17.04.2014р. та всіх додаткових угод до нього, в тому числі і тих, що будуть укладені в майбутньому, згідно з яким кредитор зобовязується надати [PERSON] кредит на суму 93246.00 (девяносто три тисячі двісті сорок шість) доларів США, а [PERSON] зобовязується в розмірі, на умовах та в строки, визначені в Кредитному договорі, повернути кредитору кредит, сплатити відсотки за фактичний термін користування кредитом, а також сплатити штрафи та пені, передбачені умовами Кредитного договору та обраховані кредитором. Відповідно до п. 1.2. Договору поруки після змін, поручитель ознайомлений з умовами Кредитного договору, у забезпечення виконання якого він укладає цей договір, розуміє всі умови, викладені в цьому та Кредитному договорі і погоджується з ними. Відповідно до п. 1.4. Договору поруки після змін, сторони досягли згоди відносно розміру зобовязань, що забезпечується порукою відповідно до цього договору, при цьому поручитель розуміє, що є можливість зміни розміру зобовязань у випадках передбачених умовами Кредитного договору за розсудом сторін Кредитного договору та підтверджує, що порукою за цим договором забезпечуються також і зобовязання, які можуть бути змінені відповідно до умов Кредитного договору у майбутньому. Відповідно до п. 1.5. Договору поруки після змін, поручитель дає свою згоду на збільшення розміру зобовязань та продовження терміну виконання зобовязань, забезпечених порукою за цим договором, що можуть виникнути в майбутньому, внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності перед кредитором, у випадку внесення змін та доповнень до Кредитного договору. Надаючи правову кваліфікацію відносинам, що стали предметом спору, та задовольняючи первісний позов [PERSON] банку «Південний», відмовляючи при цьому відповідачу [PERSON] в задоволенні зустрічного позову, а відповідачу [PERSON] у задоволенні позову про визнання неправомірними та скасування рішень про державну реєстрацію, суд виходить з наступного. Відповідно до ч. 1-2 ст. 509 Цивільного кодексу України, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Відповідно до ч. 1 та п. 1 ч. 2 ст. 11 Цивільного кодексу України, цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини. Відповідно до ч. 1 ст. 526 Цивільного кодексу України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 629 Цивільного кодексу України, договір є обов'язковим для виконання сторонами. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 Цивільного кодексу України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ч. 1 ст. 1055 Цивільного кодексу України, кредитний договір укладається у письмовій формі. Тобто, між [PERSON] банком «Південний» та [PERSON] виникли спільні зобовязання на підставі кредитного договору (оформленого відповідно до вимог діючого законодавства України), які повинні були виконуватися належним чином. При цьому, суд доходить до висновку, що позивач виконав взяті на себе зобовязання, надав [PERSON] кредит у сумі, передбаченої умовами Кредитного договору, що жодним чином не заперечувалось з боку відповідачів протягом всього розгляду справи. Відповідно до ч. 1 ст. 546 Цивільного кодексу України, виконання зобов'язання може забезпечуватися в тому числі порукою та заставою. Відповідно до ч. 1 ст. 547 Цивільного кодексу України, правочин щодо забезпечення виконання зобов'язання вчиняється у письмовій формі. Відповідно до ч. 1 ст. 553 Цивільного кодексу України, за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. Відповідно до ч. 1 ст. 572 Цивільного кодексу України, в силу застави кредитор (заставодержатель) має право у разі невиконання боржником (заставодавцем) зобов'язання, забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом (право застави). Відповідно до ч. 1 ст. 575 Цивільного кодексу України, Іпотекою є застава нерухомого майна, що залишається у володінні заставодавця або третьої особи. Відповідно до ст. 1 ЗУ «Про іпотеку», іпотека - вид забезпечення виконання зобов'язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов'язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом. Відповідно до ст. 18 ЗУ «Про іпотеку», Іпотечний договір укладається між одним або декількома іпотекодавцями та іпотекодержателем у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню. Іпотечний договір повинен містити такі істотні умови: 1) для іпотекодавця та іпотекодержателя - юридичних осіб відомості про: для резидентів - найменування, місцезнаходження та ідентифікаційний код в Єдиному державному реєстрі юридичних та фізичних осіб - підприємців; для нерезидентів - найменування, місцезнаходження та державу, де зареєстровано особу; для іпотекодавця та іпотекодержателя - фізичних осіб відомості про: для громадян України - прізвище, ім'я, по батькові, місце проживання із зазначенням адреси та індивідуальний ідентифікаційний номер у Державному реєстрі фізичних осіб - платників податків та інших обов'язкових платежів; для іноземців, осіб без громадянства - прізвище, ім'я, по батькові (за наявності), адресу постійного місця проживання за межами України; 2) зміст та розмір основного зобов'язання, строк і порядок його виконання та/або посилання на правочин, у якому встановлено основне зобов'язання; 3) опис предмета іпотеки, достатній для його ідентифікації, та/або його реєстраційні дані, у тому числі кадастровий номер. У разі іпотеки земельної ділянки має зазначатися її цільове призначення; 4) посилання на видачу заставної або її відсутність. Іпотечний договір може містити інші положення, зокрема, визначення вартості предмета іпотеки, посилання на документ, що підтверджує право власності іпотекодавця на предмет іпотеки, відомості про обмеження та обтяження прав іпотекодавця на предмет іпотеки, визначення способу звернення стягнення на предмет іпотеки. Кредитні зобовязання [PERSON] забезпечувались укладанням договору поруки з боку [PERSON], який зобовязався відповідати перед позивачем за порушення з боку [PERSON] Кредитного договору, а також іпотекою житлового будинку з господарчими будівлями та спорудам, розташованого на земельній ділянці площею 0.100 га, за адресою: Одеська область, Лиманський (Комінтернівський) район, с. Фонтанка, вул. Соборна, № 8 (вісім). Проаналізувавши зміст укладених договорів забезпечення, урахувавши належність оформлення, суд дійшов до висновку про відповідність договору поруки та іпотечного договору вимогам діючого законодавства України. Відповідно до ст. 12 ЗУ «Про іпотеку», у разі порушення іпотекодавцем обов'язків, встановлених іпотечним договором, іпотекодержатель має право вимагати дострокового виконання основного зобов'язання, а в разі його невиконання - звернути стягнення на предмет іпотеки, якщо інше не передбачено законом. Відповідно до ст. 610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Відповідно до ст. 33 ЗУ «Про іпотеку», у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки, якщо інше не передбачено законом. Право іпотекодержателя на звернення стягнення на предмет іпотеки також виникає з підстав, встановлених статтею 12 цього Закону. Звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя. Враховуючи зміст ч. 1 ст. 82 ЦПК України, що обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників, а також наявні документи в матеріалах справи, суд доходить до висновку, що відповідачі не заперечують щодо факту існування порушень з боку [PERSON] умов Кредитного договору, які зумовили право позивача звернути стягнення на предмет іпотеки за Іпотечним договором. Відповідно до ч. 1, 3 ст. 35 ЗУ «Про іпотеку», у разі порушення основного зобов'язання та/або умов іпотечного договору іпотекодержатель надсилає іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмову вимогу про усунення порушення. В цьому документі зазначається стислий зміст порушених зобов'язань, вимога про виконання порушеного зобов'язання у не менш ніж тридцятиденний строк та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання цієї вимоги. Якщо протягом встановленого строку вимога іпотекодержателя залишається без задоволення, іпотекодержатель вправі прийняти рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору. Вимога, встановлена частиною першою цієї статті, не перешкоджає іпотекодержателю здійснювати свої права, визначені статтею 12 цього Закону, без попереднього повідомлення іпотекодавця, якщо викликана таким повідомленням затримка може спричинити знищення, пошкодження чи втрату предмета іпотеки. Відповідно до ст. 37 ЗУ «Про іпотеку», іпотекодержатель може задовольнити забезпечену іпотекою вимогу шляхом набуття права власності на предмет іпотеки. Правовою підставою для реєстрації права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, яке є предметом іпотеки, є договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками та передбачає передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов'язання. З аналізу укладеного між позивачем та відповідачем [PERSON] Іпотечного договору вбачається, що в ньому сторони передбачили відповідне право банку зареєструвати за собою право власності на предмет іпотеки при дотриманні певних умов та законодавчих вимог (стаття 4 «Застереження про задоволення вимог іпотекодержателя» Іпотечного договору). При цьому суд, відхиляючи доводи відповідача [PERSON], наведені в її позовній заяві про визнання неправомірними та скасування рішень про державну реєстрацію, акцентує увагу на наступному. Матеріалами справи підтверджено факт звернення позивача в порядку ст. 35 ЗУ «Про іпотеку» до іпотекодавця ([PERSON]Ф.) з відповідною вимогою про дострокове повернення заборгованості за Кредитним договором - вимога за № 86-10431БТ від 01.03.2016 року, якою передбачено стислий зміст порушених зобов'язань (посилання на порушення п.п. 2.3, 3.2.2, 3.2.3 Кредитного договору, недотримання встановлених строків та сум внесення платежів по Кредитному договору, не здійснення погашення за договором, починаючи з жовтня 2015 року, що зумовило виникнення простроченої заборгованості станом на 01.03.2016 року у розмірі 9580.90 доларів США), вимогу про виконання порушеного зобов'язання у не менш ніж тридцятиденний строк (вимогою позивача було передбачено 60 днів з дати направлення вимоги) та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання цієї вимоги (вимога позивача містила попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки за Іпотечним договором). Зазначена вимога була відправлена за допомогою курєрської доставки та як свідчить довідка надана ТОВ «ОДЕСЕКСПРЕС» від 30.06.2016 року, вказана вимога була доставлена за адресом іпотекодавця ([PERSON]Ф.) 11.03.2016 року, а саме: Одеська обл., Комінтернівський р-н., с. Фонтанка, вул. Соборна, 8. Доводи [PERSON] щодо порушення з боку позивача вимог ЗУ «Про поштовий звязок» (щодо відправлення рекомендованих листів) та п. 8.3. Іпотечного договору (будь-які повідомлення, які направляються сторонам одна одній в рамках цього договору, повинні бути здійснені в письмовій формі та будуть вважатися поданими належним чином, якщо вони надіслані рекомендованим листом на замовлення або доставлені особисто на адресу сторін), а також доводи щодо порушення з боку приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу [PERSON] вимог ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав та їх обтяжень», Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, при прийнятті рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 30424591 від 12.07.2016 14:59:53, та індексний номер: 30424726 від 12.07.2016 15:08:19 не знайшли свого підтвердження. Суд наголошує, що поняття «доставити особисто» в розрізі обміну кореспонденції в рамках Іпотечного договору, не позбавляла сторону цих спірних правовідносин доручити здійснення такої доставки курєром (курєрською службою). Тому існування довідки ТОВ «ОДЕСЕКСПРЕС» від 30.06.2016 року, як документа, що підтверджує наявність факту завершення певного строку в розумінні вимог Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, не давало підстав приватному нотаріусу Одеського міського нотаріального округу [PERSON] відмовити позивачу у реєстрації за останнім права власності на предмет іпотеки. Доводи [PERSON] щодо проживання у житловому будинку, право власності на який набуто позивачем, неповнолітніх дітей, які також зареєстровані за адресою предмета іпотеки, та важливості цієї обставини в розумінні ЗУ «Про основи соціального захисту бездомних осіб і безпритульних дітей», в повній мірі нівелюється положеннями укладеного Іпотечного договору. Відповідно до п. 5.1.1. Іпотечного договору, відповідач [PERSON], як іпотекодавець та мати неповнолітньої [PERSON] ([INFO]), а також неповнолітньої [PERSON] ([INFO]) гарантувала позивачу, що вказаний правочин не суперечить правам та інтересам малолітніх, неповнолітніх або непрацездатних дітей. Іпотекодавець ([PERSON]Ф.) запевнила позивача, що за адресою місцезнаходження предмета іпотеки не проживають та не зареєстровані малолітні та/чи неповнолітні діти, а також будь-які інші особи, яких за законом повинен утримувати іпотекодавець, а також відсутні малолітні та/чи неповнолітні діти, що мають право користування предметом іпотеки. До того ж відповідач [PERSON], як батько та чоловік іпотекодавця надав свою згоду на укладання Іпотечного договору. Відмовляючи в задоволенні зустрічного позову [PERSON], суд посилається на відсутність в матеріалах справи доказів, які б свідчали про недійсність договору про внесення змін до іпотечного договору, укладеного 07.03.2007 року між [PERSON] банком «Південний» та [PERSON] та посвідченого 07.03.2007 року приватним нотаріусом Лиманського (Комінтернівського) районного нотаріального округу Одеської області [PERSON] за реєстровим № 310, а також про недійсність договору про внесення змін до іпотечного договору, укладеного 01.07.2009 року між [PERSON] банком «Південний» та [PERSON] та посвідченого 01.07.2009 року приватним нотаріусом Лиманського (Комінтернівського) районного нотаріального округу Одеської області [PERSON] за реєстровим № 286. Відповідно до ст. 203 Цивільного кодексу України, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Відповідно до ст. 5 ЗУ «Про іпотеку», предметом іпотеки можуть бути один або декілька об'єктів нерухомого майна за таких умов: нерухоме майно належить іпотекодавцю на праві власності або на праві господарського відання, якщо іпотекодавцем є державне або комунальне підприємство, установа чи організація; нерухоме майно може бути відчужене іпотекодавцем і на нього відповідно до законодавства може бути звернене стягнення; нерухоме майно зареєстроване у встановленому законом порядку як окремий виділений у натурі об'єкт права власності, якщо інше не встановлено цим Законом. Нерухоме майно передається в іпотеку разом з усіма його приналежностями, якщо інше не встановлено іпотечним договором. Відповідно до ст. 6 ЗУ «Про іпотеку», майно, що є у спільній власності, може бути передане в іпотеку лише за нотаріально засвідченою згодою усіх співвласників. Іпотекодавець зобов'язаний до укладення іпотечного договору попередити іпотекодержателя про всі відомі йому права та вимоги інших осіб на предмет іпотеки, в тому числі ті, що не зареєстровані у встановленому законом порядку. У разі порушення цього обов'язку іпотекодержатель має право вимагати дострокового виконання основного зобов'язання та відшкодування іпотекодавцем завданих збитків. Якщо будівля (споруда), що передається в іпотеку, розташована на земельній ділянці, яка належить іпотекодавцю на праві власності, така будівля (споруда) підлягає передачі в іпотеку разом із земельною ділянкою, на якій вона розташована. Якщо ця земельна ділянка належить іншій особі та була передана іпотекодавцю в оренду (користування), після звернення стягнення на будівлі (споруди) їх новий власник набуває права і обов'язки, які мав іпотекодавець за правочином, яким встановлено умови оренди цієї земельної ділянки (користування нею). Якщо в іпотеку передається земельна ділянка, на якій розташовані будівлі (споруди), які належать іпотекодавцю на праві власності, така земельна ділянка підлягає передачі в іпотеку разом з будівлями (спорудами), на якій вони розташовані. Після звернення стягнення на передану в іпотеку земельну ділянку, на якій розташовані будівлі (споруди), що належать іншій, ніж іпотекодавець, особі, новий власник земельної ділянки зобов'язаний надати власнику будівлі (споруди) такі ж умови користування земельною ділянкою, які мав іпотекодавець. Суд не приймає до уваги доводи [PERSON] стосовно відсутності його обізнаності стосовно передачі його дружиною в іпотеку земельної ділянки згідно договору про внесення змін до іпотечного договору від 07.03.2007 року, а також зміни валюти (суми) зобовязання згідно договору про внесення змін до іпотечного договору від 01.07.2009 року, так як по-перше, [PERSON] 04.08.2006 року надав нотаріальну згоду на вчинення Іпотечного договору, якою погодив укладання будь-яких додаткових угод, а по-друге, [PERSON] виступив поручителем за кредитними зобовязаннями своєї дружини, тому в повній мірі був обізнаний відносно зміни валюти зобовязання за Кредитним договором. Щодо вимоги [PERSON] про визнання припиненою іпотеку нерухомого майна житлового призначення, а саме: житлового будинку з господарчими будівлями та спорудами, що знаходяться за адресою: Одеська область, Лиманський (Комінтернівський) район, с. Фонтанка, вулиця Соборна, № 8 (вісім), та складається з: одного житлового будинку з черепашника та цегли, зазначеного на схематичному плані літерою «А», прибудовою А1, верандою-а, підвалом-пдА, житловою площею 103,5 кв.м., загальною площею 344.3 кв.м., господарських будівель та споруд: гаражу-Б, підвалу-пдБ, входу в підвал-вхпд, сараїв В,Г, вбиральні-Д, цистерни-І, брукування-ІІ, огорожі№1-4 згідно іпотечного договору, укладеного 04.08.2006 року між [PERSON] банком «Південний» та [PERSON], посвідченого 04.08.2006 року приватним нотаріусом Лиманського (Комінтернівського) районного нотаріального округу Одеської області [PERSON] за реєстровим № 2594, суд зазначає наступне. Відповідно до ст. 17 ЗУ «Про іпотеку», іпотека припиняється у разі: припинення основного зобов'язання або закінчення строку дії іпотечного договору; реалізації предмета іпотеки відповідно до цього Закону; набуття іпотекодержателем права власності на предмет іпотеки; визнання іпотечного договору недійсним; знищення (втрати) переданої в іпотеку будівлі (споруди), якщо іпотекодавець не відновив її. Якщо предметом іпотечного договору є земельна ділянка і розташована на ній будівля (споруда), в разі знищення (втрати) будівлі (споруди) іпотека земельної ділянки не припиняється; з інших підстав, передбачених цим Законом. В той же час, [PERSON] посилаючись на виконання основного зобовязання, як підставу припинення Іпотечного договору не надав жодного доказу, підтверджуючого його доводи, тим самим у суду відсутні підстави для визнання іпотеки припиненою. Згідно ч. 1, 2 ст. 40 Закону України «Про іпотеку», звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення є підставою для виселення всіх мешканців, за винятком наймачів та членів їх сімей. Виселення проводиться у порядку, встановленому законом. Після прийняття рішення про звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення шляхом позасудового врегулювання на підставі договору всі мешканці зобов'язані на письмову вимогу іпотекодержателя або нового власника добровільно звільнити житловий будинок чи житлове приміщення протягом одного місяця з дня отримання цієї вимоги. Якщо мешканці не звільняють житловий будинок або житлове приміщення у встановлений або інший погоджений сторонами строк добровільно, їх примусове виселення здійснюється на підставі рішення суду. Відповідно до ч. 3 ст. 109 ЖК України, звернення стягнення на передане в іпотеку жиле приміщення є підставою для виселення всіх громадян, що мешкають у ньому, за винятками, встановленими законом. Після прийняття кредитором рішення про звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення шляхом позасудового врегулювання на підставі договору всі мешканці зобов'язані на письмову вимогу іпотекодержателя або нового власника добровільно звільнити житловий будинок чи житлове приміщення протягом одного місяця з дня отримання цієї вимоги, якщо сторонами не погоджено більший строк. Якщо громадяни не звільняють жиле приміщення у встановлений або інший погоджений сторонами строк добровільно, їх примусове виселення здійснюється на підставі рішення суду. Згідно з ч. 4 ст. 9, ст. 109 ЖК України, ст.ст. 39 - 40 Закону України "Про іпотеку" виселення мешканців із житлового будинку чи житлового приміщення, яке є предметом іпотеки, проводиться в порядку, встановленого законом. Примусове виселення здійснюється на підставі рішення суду тільки за певних умов: якщо мешканці добровільно не звільнили житловий будинок чи житлове приміщення на яке звернуто стягнення як на предмет іпотеки, протягом одного місяця з дня отримання письмової вимоги іпотекодержателя або нового власника або в інший погоджений сторонами строк. В матеріалах справи містяться докази відправлення [PERSON] та [PERSON] вимог про виселення за вих. №№ 86-33184 БТ від 22.06.2016 р., 86-33195 БТ від 22.06.2016 р. Зазначені вимоги з боку відповідачів не були виконані. В даному випадку, до врегулювання спірних правовідносин застосовуються положення ч. 3 ст. 109 Житлового кодексу України, відповідно до якої у разі не звільнення жилого приміщення особами у добровільному порядку, вони підлягають примусовому виселенню на підставі рішення суду. При цьому можливість виселення не ставиться в залежність від надання їм жилих приміщень, так як згідно ч. 2 ст. 109 ЖК Української РСР допускається виселення громадян без надання іншого постійного жилого приміщення при зверненні стягнення на предмет іпотеки, якщо іпотечне майно було придбано за рахунок кредиту, повернення якого забезпечене іпотекою відповідного жилого приміщення (п. 1.2. первісної редакції Кредитного договору та п. 1.1.1. редакції Кредитного договору після укладання змін). Системно аналізуючи наведені положень закону та обставини, що стали підставою для подання первісного позову, суд доходить до висновку, що в судовому засіданні знайшло своє підтвердження порушення прав позивача [PERSON] банка «Південний», тому позов підлягає задоволенню у повному обсязі. Згідно п. 6 ч. 1 ст. 3 ЦК України, до загальних засад цивільного судочинства віднесено справедливість, добросовісність та розумність. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно з ч. 1 ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до ч. 1 ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Частиною 1 статті 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно з ч. 1 ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч. 6 ст. 81 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно з ч. 1 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до п. 6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 18.12.2009 №14 «Про судове рішення у цивільній справі», враховуючи принцип безпосередності судового розгляду, рішення може бути обґрунтоване лише доказами, одержаними у визначеному законом порядку та дослідженими в судовому засіданні. Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини в справі «Ващенко проти України» (Заява № 26864/03) від 26 червня 2008 року зазначено, що принцип змагальності полягає в тому, що суд уважно досліджує зауваження заявника, виходячи з сукупності наявних матеріалів в тій мірі, в якій він є повноважним вивчати заявлені скарги. Отже, у суду відсутні повноваження на вихід за межі принципу диспозитивності і змагальності та збирання доказів на користь однієї із зацікавлених сторін. Згідно зі ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Згідно з вимогами ст.ст. 124, 129 Конституції України, ст. 1 ЦПК України, задачами цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних, прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Основними засадами судочинства є законність, рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, забезпечення доведеності вини, змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, гласність судового процесу та його повне фіксування технічними засобами, забезпечення апеляційного та касаційного оскарження та обов'язковість рішень суду до виконання. Європейський суд справ людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов'язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов'язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов'язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (Серявін та інші проти України, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року). Відповідно до ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд також вирішує питання про розподіл між сторонами судових витрат. Згідно з ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов'язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. При вищевикладених обставинах та

Outcome: approved