Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-03 00:00:00

Керівник Первомайської місцевої прокуратури Харківської області звернувся до Красноградського районного суду Харківської області з позовом, в якому просив після, уточнення позовних вимог: визнати незаконним та скасувати наказ Головного управління Держземагентства у Харківській області "Про затвердження документації із землеустрою та надання земельної ділянки в оренду" від 30.04.2015 № 1063-СГ; визнати недійсним, укладений 07.05.2015 між Головним управлінням Держземагентства у Харківській області та [PERSON] договір оренди землі сільськогосподарського призначення для ведення фермерського господарства, кадастровий номер [NUMBER] площею 48,6669 га, яка розташована за межами населених пунктів на території Кирилівської сільської ради Красноградського району Харківської області, скасувавши державну реєстрацію у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно за № 21457377 від 20.05.2015; визнати недійсним, укладений 01.07.2015 між [PERSON] та сільськогосподарським товариством з обмеженою відповідальністю "Мрія" (далі СТОВ "Мрія"), договір суборенди вищевказаної земельної ділянки, скасувавши державну реєстрацію у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно за № 2280392 від 13.07.2015; зобов'язати [PERSON] повернути земельну ділянку, кадастровий номер [NUMBER] площею 48,6669 га, яка розташована за межами населених пунктів на території Кирилівської сільської ради Красноградського району Харківської області, вартістю 1679147,67 грн. В судовому засіданні прокурор, підтримуючи і обгрунтовуючи позовні вимоги, пояснив, що 18.11.2013 відповідач [PERSON] звернувся до Головного управління Держземагентства у Харківській області із заявою про надання в оренду земельної ділянки для ведення фермерського господарства орієнтовною площею 48,6665 га, що розташована за межами населених пунктів на території Кирилівської сільської ради Красноградського району Харківської області. Наказом Головного управління Держземагентства у Харківській області "Про затвердження документації із землеустрою та надання земельної ділянки в оренду" від 30.04.2015 № 1063-СГ, [PERSON] надано в оренду земельну ділянку державної власності сільськогосподарського призначення для ведення фермерського господарства, площею 48,6669 га, яка розташована за межами населених пунктів на території Кирилівської сільської ради Красноградського району Харківської області, строком на 49 років. На підставі вищевказаного наказу, 07.05.2015 між ГУ Держземагентства в області та [PERSON] укладено договір оренди земельної ділянки, який 20.05.2015 зареєстровано реєстраційною службою Красноградського районного управління юстиції Харківської області. В подальшому, 22.06.2015 [PERSON] звернувся з заявою до Головного управління Держземагентства у Харківській області щодо надання згоди на передачу в суборенду вищевказаної земельної ділянки та 24.06.2015 ГУ Держземагентства в Харківській області було надано погодження за № 19-20-14-15151/0/9-15 на передачу землі в суборенду. Після чого, між [PERSON] та СТОВ "Мрія" 01.07.2015 укладено договір суборенди спірної земельної ділянки, який 13.07.2015 зареєстровано реєстраційною службою Красноградського районного управління юстиції Харківської області. На думку прокурора, наказ Головним управлінням Держземагентства у Харківській областібуло прийнято з порушенням вимог чинного законодавства, у зв'язку з чим надання у користування (оренду) [PERSON], а в подальшому в суборенду СТОВ "Мрія" земельної ділянки відбулося незаконно з порушенням вимог земельного законодавства, а тому підлягають скасуваннюз підстав вказаних в позовній заяві. Прокурор прийшов до переконання , що дії відповідача [PERSON] були спрямовані для отримання ним та наступної передачі СТОВ "Мрія" в користування земельної ділянки площею 48,6669 га, яка розташована на території Кирилівської сільської ради Красноградського району Харківської областіза спрощеною процедурою, а саме без проведення земельних торгів (аукціону), що передбачені ст.ст. 124, 134 Земельного кодексу України (в редакції, що діяла на той час). Відповідач [PERSON] не мав жодних намірів на створення фермерського господарства та використання земель за призначенням. У зв'язку з вищевикладеним, позивач просив задовольнити позовні вимоги, враховуючи, що головним управлінням Держземагентства у Харківській області незаконно передано [PERSON] у користування, а в подальшому СТОВ "Мрія", земельну ділянку державної власності сільськогосподарського призначення, площею 48,6669 га. Крім того, договори суборенди земель від 01.07.2015 між [PERSON] та СТОВ "Мрія", укладено всупереч вимогам ст. 288.6 Податкового кодексу України, оскільки розмір суборендної плати земельної ділянки, площею 48,6669га на рік, перевищує розмір орендної плати на суму 27224,16 грн. Таким чином, оскільки оспорювані правочини укладено на підставі наказу ГУ Держземагенства у Харківській області, що підлягає визнанню незаконним, то договори оренди землі та суборенди також необхідно визнати недійсними. Після чого, як наслідок визнання недійсними вказаних договорів оренди та суборенди, слід зобов"язати [PERSON] повернути земельну ділянку площею 48,6669га кадастровий номер [NUMBER]державі. Представник відповідача Головного управління Держгеокадастру у Харківській області до суду не прибув. В наданих письмових запереченнях просили відмовити в задоволенні позову з наступних підстав: 23.04.2015 до них звернувся [PERSON] із заявою про надання в оренду терміном на 49 років земельної ділянки площею 48,6669га для ведення фермерського господарства за рахунок земель запасу із земель сільськогосподарського призначення з кадастровим номером [NUMBER], що розташована на території Кирилівської сільської ради за межами населених пунктів Красноградського району Харківської області. До заяви були додані викопіювання з кадастрової карти (плану) або інші графічні матеріали, на яких визначено бажане місце розташування земельної ділянки, інформацію про внесення земельної ділянки до земель сільськогосподарського призначення державної власності, копію паспорта громадянина України, копію ідентифікаційного коду, копію диплому про вищу освіту, обгрунтування розмірів земельної ділянки з урахуванням перспектив діяльності фермерського господарства. За результатами розгляду заяви і доданих документів Головним управлінням Держземагенства у Харківській області видано наказ №1063-СГ від 30.04.2015 "Про затвердження документації із землеустрою та надання земельної ділянки в оренду", яким затверджено розроблений ТОВ "Енселко Агро" "Проект землеустрою щодо відведення земельних ділянок в користування на умовах оренди [PERSON] для ведення фермерського господарства із земель державної власності (землі сільськогосподарського призначення) за межами населеного пункту с. Червоне Кирилівської сільської ради Красноградського району Харківської області" та передано в оренду [PERSON] земельну ділянку, кадастровий номер [NUMBER], згідно вимог ст.123 ЗК України. Позивач посилається на те, що не перевірялися інші обставини можливості здійснення [PERSON] фермерської діяльності, але вимагати надання будь-яких інших відомостей є забороненим. Договір оренди землі укладений з дотриманням вимог чинного законодавства і прокурором не доведено недійсності укладеного між Головним управлінням Держгеокадастру у Харківській області та [PERSON] договору оренди землі від 07.05.2015 . Стосовно визнання недійсним договору суборенди, укладеного між [PERSON] і СТОВ "Мрія" від 01.07.2015, відповідно до п.30 Договору оренди землі від 07.05.2015 орендар має право передавати в суборенду земельну ділянку або її частину без зміни цільового призначення за письмовим погодженням з орендодавцем. Відповідач [PERSON] до суду не прибув, до початку судового засідання надав письмові заперечення на позов, в яких просив відмовити прокурору в позові, внаслідок його необгрунтованості. Представник відповідача СТОВ "Мрія" в суді проти задоволення позову заперечувала, в обґрунтування чого надала письмові заперечення та додаткові документи. Від Красноградської районної державної адміністрації Харківської області надійшла заява, в якій просили суд розглядати справу без участі їх представника, прийняти рішення на розсуд суду. Заслухавши пояснення учасників судового провадження, дослідивши письмові матеріали справи, у їх сукупності, суд прийшов до висновку, що в задоволенні позову необхідно відмовити. Судом встановлено, що 18.11.2013 [PERSON] звернувся до Головного управління Держземагентства у Харківській області із заявою про надання йому дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для ведення фермерського господарства орієнтовною площею 48,6665 га, що розташована за межами населених пунктів на території Кирилівської сільської ради Красноградського району Харківської області, для подальшої передачі в оренду (а.с.21). Наказом Головного управління Держземагентства у Харківській області від 22.11.2013 "Про надання дозволу на розроблення документації із землеустрою" [PERSON] надано дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення в оренду земельної ділянки, розташованої за межами с. Червоне Красноградського району Харківської області. Орієнтований розмір земельної ділянки 48,6665га за рахунок земель державної власності сільськогосподарського призначення сільськогосподарських угідь (ріллі) для ведення фермерського господарства (а.с.20). За заявою [PERSON] з доданими документами Наказом Головного управління Держземагентства у Харківській області "Про затвердження документації із землеустрою та надання земельної ділянки в оренду" від 30.04.2015 № 1063-СГ, [PERSON] надано в оренду земельну ділянку державної власності сільськогосподарського призначення для ведення фермерського господарства, площею 48,6669 га, яка розташована за межами населених пунктів на території Кирилівської сільської ради Красноградського району Харківської області, строком на 49 років (а.с. 23). На підставі вищевказаного наказу 07.05.2015 між ГУ Держземагентства в області та [PERSON] укладено договір оренди вищевказаної земельної ділянки, який 20.05.2015 зареєстровано реєстраційною службою Красноградського районного управління юстиції Харківської області (а.с.26-30). Між [PERSON] та СТОВ "Мрія" 01.07.2015 укладено договір суборенди цієї земельної ділянки, який 13.07.2015 зареєстровано реєстраційною службою Красноградського районного управління юстиції Харківської області. Представником відповідача в судовому засіданні повідомлено про набуття [PERSON] статусу фізичної особи-підприємця. Згідно виписки з єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, зареєстровано як фізичну особу-підприємця [PERSON] з 07.12.2017. Крім того, 11.12.2017 відповідачами по справі, [PERSON] та СТОВ "Мрія", було добровільно достроково розірвано договір суборенди земельної ділянки площею 48,6669га з кадастровим номером [NUMBER]. Вирішуючи позовні вимоги, судом враховується , що відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Згідно положення статей 22, 31, 93, 124 ЗК України про те, що землі сільськогосподарського призначення можуть надаватися громадянам для ведення фермерського господарства та використовуватися цим господарством, зокрема, на умовах оренди. За правилом статті 124 ЗК України передача в оренду земельних ділянок державної або комунальної власності здійснюється на підставі рішення відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування згідно з їх повноваженнями, визначеними статтею 122 цього Кодексу, чи договору купівлі-продажу права оренди земельної ділянки (у разі продажу права оренди) шляхом укладення договору оренди земельної ділянки чи договору купівлі-продажу права оренди земельної ділянки. Передача в оренду земельних ділянок державної або комунальної власності здійснюється за результатами проведення земельних торгів. Стаття 123 ЗК України врегульовує загальний порядок надання земельних ділянок державної або комунальної власності у користування в тих випадках, коли згідно із законом земельні торги не проводяться; визначає вимоги до змісту клопотання про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки; забороняє компетентним органам вимагати інші, ніж установлені цією статтею матеріали та документи; установлює загальні підстави для відмови в наданні такого дозволу. Разом з тим відносини, пов'язані зі створенням, діяльністю та припиненням діяльності фермерських господарств, регулюються, крім ЗК України, Законом України "Про фермерське господарство" та іншими нормативно-правовими актами України (стаття 2 цього Закону). У таких правовідносинах Закон України "Про фермерське господарство" є спеціальним нормативно-правовим актом, а ЗК України - загальним. Закон України "Про фермерське господарство" визначає обов'язкові вимоги до змісту заяви про надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства, які дещо відрізняються від загальних вимог, передбачених статтею 123 ЗК України, до змісту клопотання про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки. У заяві зазначаються: бажаний розмір і місце розташування ділянки, кількість членів фермерського господарства та наявність у них права на безоплатне одержання земельних ділянок у власність, обґрунтування розмірів земельної ділянки з урахуванням перспектив діяльності фермерського господарства. До заяви додаються документи, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві або наявність освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі (абзац 2 частини першої статті 7 Закону України "Про фермерське господарство"). Таким чином, за змістом статей 1, 7, 8 Закону України "Про фермерське господарство" заява громадянина про надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства повинна містити комплекс передбачених частиною першою статті 7 цього Закону вимог та умов. У свою чергу, розглядаючи заяву громадянина по суті, орган виконавчої влади чи місцевого самоврядування (а в разі переданого на розгляд суду спору - суд) повинен надати оцінку обставинам і умовам, зазначеним у заяві, перевірити доводи заявника, наведені на обґрунтування розміру земельної ділянки, з урахуванням перспектив діяльності фермерського господарства, в тому числі щодо наявності трудових і матеріальних ресурсів. За наслідками зазначеної перевірки орган державної виконавчої влади чи орган місцевого самоврядування повинен пересвідчитися в дійсності волевиявлення заявника, наявності в нього бажання створити фермерське господарство та спроможності вести господарство такого виду - виробляти товарну сільськогосподарську продукцію, займатися її переробкою та реалізацією з метою отримання прибутку на земельних ділянках, наданих для ведення фермерського господарства. У протилежному випадку відсутність належної перевірки, формальний підхід до вирішення заяви громадянина створює передумови для невиправданого, штучного використання процедури створення фермерського господарства як спрощеного, пільгового порядку одержання іншими приватними суб'єктами в користування земель державної чи комунальної власності поза передбаченою законом обов'язковою процедурою - без проведення земельних торгів. Відповідно до частини сьомої статті 7 Закону України "Про фермерське господарство" (в редакції чинній на час виникнення правовідносин) земельні ділянки надаються громадянам для ведення фермерського господарства єдиним масивом з розташованими на них водними джерелами та лісовими угіддями, наближеними до існуючих шляхів, електро- і радіотелефонних мереж, газо- і водопостачальних систем та інших видів інженерної інфраструктури. Щодо можливості ведення фермерського господарства без наявності сільськогосподарської техніки та інших засобів обробітку землі, відповідачем [PERSON] було долучено договір від 15.11.2013 року з ТОВ "Аграрний дім ім.Горького" про оренду техніки, предметом якого є сільськогосподарська техніка необхідна для здійснення товарного сільськогосподарського виробництва . Статтею 8 Закону України "Про фермерське господарство" передбачено, що фермерське господарство підлягає державній реєстрації після одержання засновником державного акта на право власності на земельну ділянку або укладення договору оренди земельної ділянки та його державної реєстрації. Відповідач [PERSON] набув право на спірну земельну ділянку у травні 2015 року, зокрема договір оренди землі, яка передавалася для ведення фермерського господарства, укладено 07 травня 2015 року, при цьому передбачено право орендаря передавати земельну ділянку в суборенду. Позивач не наводить підстав для визнаня недійсними договорів оренди і суборенди земельної ділянки, як недійсних правочинів, а посилається на порушення порядку прийняття управлінням Держземагенства наказу про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для передачі в оренду [PERSON], але з наданих документів вбачається, що було дотримано передбачений чинним законодавством порядок отримання громадянами земельних ділянок в оренду. Таким чином, на думку суду, були відсутні підстави для відмови у задоволенні заяви [PERSON] при винесенні відповідачем наказу "Про затвердження документації із землеустрою та надання земельної ділянки в оренду" від 30.04.2015 № 1063-СГ, оскільки на момент прийняття невстановлено будь-які порушення чинного законодавства, а тому відсутні підстави для задоволення позовних вимог в цій частині. З приводу позовної вимоги прокурора до [PERSON] про повернення спірної земельної ділянки, враховуючи, що згідно виписки з єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, зареєстровано як фізичну особу-підприємця [PERSON] з 07.12.2017 року, то необхідно врахувати висновки Верховного Суду України про те, що виходячи зі змісту норм ст. ст. 1, 5, 7, 8, 12 Закону України "Про фермерське господарство", який діяв на час виникнення спірних відносин, після одержання державного акта на право приватної власності чи користування землею або укладення договору тимчасового користування землею, у тому числі на умовах оренди, фермерське господарство з дати державної реєстрації набуває статусу юридичної особи, та з цього часу обов'язки власника чи землекористувача земельної ділянки здійснює фермерське господарство, а не громадянин, якому вона надавалась. З дня державної реєстрації фермерського господарства як юридичної особи або фізичної особи - підприємеця відбулась заміна орендаря у відносинах, щодо яких виник спір, а саме фізична особа - фермер вибув з спірних правовідносин оренди земельних ділянок, натомість його місце у спірних договірних правовідносинах в силу наведених вище вимог статей 1, 5, 7, 8, 12 Закону України "Про фермерське господарство" зайняло створене ним фермерське господарство як орендар по оспорюваному договору оренди землі. Таким чином, суд вважає, що порушень вимог чинного земельного законодавства України з боку ГУ Держземагентства у Харківській області при видачі спірного наказу та наданні у строкове користування відповідачу земельної ділянки площею 48,6669 газ кадастровим номером [NUMBER] на правах оренди, які б давали суду підстави для задоволення позовних вимог, не доведено. Посилання прокурора на те, що [PERSON] незаконно набув право користування земельною ділянкою та не мав наміру займатися фермерським господарством не відповідають фактичним обставинам справи. Враховуючи те, що доводи позивача є непереконливими, носять суб'єктивний характер, позивачем не надано суду належних та допустимих доказів в обгрунтування заявлених позовних вимог, суд вважає, що слід відмовити у задоволенні позовних вимог. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed