Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-03 00:00:00

В липні 2018 року позивач ТОВ «Фінансова компанія «Надія України» в особі Тернопільського відділення ТОВ «Фінансова компанія «Надія України» звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення боргу за договором кредиту. У позовній заяві позивач вказав, що 16 лютого 2018 року між ТОВ «Фінансова компанія «Надія України» в особі менеджера з надання кредитів Тернопільського відділення ТОВ «Фінансова компанія «Надія України» [PERSON] та [PERSON] був укладений договір кредиту № ДК 1-1, згідно якого позивач зобов'язався надати відповідачу грошові кошти (кредит) у сумі 20 000 гривень, а останній зобов'язався повернути кредит та сплатити відсотки на умовах, що встановлені договором кредиту. Згідно договору процентна ставка за користування кредитом складає 65 % на рік, відповідач повинен був повернути отриманий кредит та сплатити відсотки за користування кредитом в повному обсязі згідно з Графіком погашення кредиту і відсотків в строк до 16.08.2019 року. [PERSON] свої договірні зобов'язання не виконував належним чином, тому згідно проведених розрахунків його заборгованість становить 37 630,92 гривень, з яких: 18 888,08 гривень - тіло кредиту, 18 366,58 гривень - відсотки за користування кредитом, 376,26 гривень - пеня. ТОВ «Фінансова компанія «Надія України» просить стягнути з відповідача вказану суму заборгованості та судові витрати по справі. В жовтні 2018 року представник відповідача [PERSON] подав відзив на позовну заяву, в якому вказав, що позовні вимоги не визнає частково, вважає, що позов в частині стягнення з відповідача відсотків за користування кредитом в розмірі, визначеному у позовній заяві, не підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно умов п. 5.1, п. 5.2. Договору кредиту № ДК 1-1 від 16.02.2018 року за користування кредитом у період з дати визначеної в пункті 3.1. Договору і до дати погашення кредиту Позичальник сплачує Кредиторові відсотки у розмірі 65% на рік від суми, вказаної в пункті 2.1. Договору. Нарахування процентів здійснюється щодня з наступного дня після дати надання кредиту і до дати повернення кредиту. У разі дострокового погашення кредиту нарахування процентів здійснюється за весь строк фактичного користування кредитом. Більше того, згідно п. 7.5. Договору: "У випадку, якщо Позичальник достроково сплачує кредит і на момент дострокового погашення уже є переплата по процентах, то сума переплачених процентів повертається позичальнику..." У останньому реченні п. 8.1. Договору значиться: "Сплата пені не звільняє Позичальника від зобов'язання сплатити проценти за весь час фактичного користування кредитом." Таким чином, в договорі прописано, що відсотки сплачуються за період до фактичного погашення кредиту, тобто за фактичний період користування кредитом, а тому позивач не має права вимагати сплати відсотків, за період який ще не настав, і така вимога є незаконною, не передбачена договором і тому не підлягає задоволенню. Невиконання умов договору [PERSON] зумовлене об'єктивними життєвими обставинами, а саме: проблемами із працевлаштуванням, а відтак і отриманням стабільного доходу. На момент оформлення кредиту він офіційно не був працевлаштований, а тому його трудові права як працівника не були захищені, і будучи раптово звільненим, не міг поновитись на роботі. Після звільнення відповідач вживав заходів до самостійного працевлаштування, влаштувався на роботу в Чортківську філію ТОВ "СЕ Борднетце-Україна", де пропрацював з 27 липня 2018 року до 05 вересня 2018 року. Зароблених грошових коштів заледве вистачало на проживання. Станом на сьогоднішній день [PERSON] вживає заходів до пошуку роботи: з 10.10.2018 року перебуває на обліку в Чортківській районній філії Тернопільського обласного центру зайнятості як безробітний. В листопаді 2018 року позивач ТОВ «Фінансова компанія «Надія України» в особі Тернопільського відділення ТОВ «Фінансова компанія «Надія України» подав відповідь на відзив, вважають, що представник відповідача не до кінця розібрався з ситуацією, що склалася у сторін, не дочитав повністю умови Договору кредиту, не повністю проаналізував законодавство України, що регулює подібні правовідносини і тому його припущення та думки, викладені у відзиві на позовну заяву, є помилковими, необгрунтованими з наступних причин. В тексті позовної заяви чітко вказано, відповідно до яких пунктів Договору кредиту та норм законодавства Позивачем було здійснено нарахування процентів за весь термін дії договору. У зв'язку з тим, що відповідач порушив періодичність сплати платежів більш, ніж на 1 платіжний період, відповідно до пп. 4.3.4, 4.3.5. Договору кредиту, п. 1 ч. 1 статті 611, ч. 2 статті 1050 Цивільного кодексу України позивач достроково розірвав Договір кредиту з відповідачем та повідомив відповідача про необхідність дострокового повернення всієї суми кредиту та відсотків (Лист вих. №37 від 11.07.2018 р.), проте відповідач не чинить ніяких дій для погашення заборгованості. Що стосується пункту 2 відзиву, то зауважують, що про дані факти, які вказує представник відповідача їм були відомі не всі. З самого початку виникнення заборгованості (з квітня місяця по липень місяць 2018 року) [PERSON] йшов на контакт з представниками позивача, брав слухавку, відповідав на смс-повідомлення, обіцяв сплатити заборгованість, позичивши гроші у когось з родичів, наприклад, у мами. Але, починаючи з липня місяця, він на контакт не йде. Позивач, зі своєї сторони, зміг би якимось чином посприяти щодо зменшення позовних вимог (наприклад, не нараховувати пеню), але ж Відповідач взагалі не хоче спілкуватися з представниками Позивача. Враховуючи, що з 12.04.2018 року відповідачем взагалі не було здійснено жодних проплат для зменшення заборгованості, позивачем прийнято рішення про подачу позовної заяви в суд для захисту своїх прав. Відповідно до пункту 8.1.Договору кредиту позивач має право нарахувати пеню за весь час фактичного користування кредитом. В листопаді 2018 року від представника відповідача надійшло заперечення, в якому він просить частково відмовити у задоволенні позову ТОВ «Фінансова компанія «Надія України» в частині стягнення відсотків за користування кредитом за весь термін дії договору. У Додатку № 1 міститься графік погашення кредиту та процентів, згідно якого Позичальник має виплачувати проценти щомісяця до дня повернення позики, тобто іншої домовленості сторін щодо нарахування та сплати процентів за вказаним договором немає. Якщо розглядати вимогу позивача щодо сплати йому відсотків за весь термін дії договору визначений договором в якості відповідальності за порушення умов договору, - то в самому договорі в параграфі № 8 "Відповідальність Позичальника та вирішення спорів" такого виду відповідальності не передбачено, а міститься виключно обов'язок Позичальника оплатити Кредитору пеню за весь період прострочення. Посилання позивача на пункт 4.3.5 договору, як на підставу своєї вимоги щодо сплати відповідачем відсотків за весь термін дії договору є помилковим та необгрунтованим, оскільки даний пункт договору міститься у розділі 4.3. "Права кредитора", та всього лише деталізує право кредитора на включення до змісту повідомлення про дострокове розірвання договору, окрім вимоги про дострокове погашення кредиту та сплату пені, включити вимогу про сплату відсотків за весь термін користування кредитом (за весь термін дії Договору). Даному праву Кредитора щодо включення в текст повідомлення про розірвання договору окремої інформації, жодним чином не кореспондується обов'язок Позичальника щодо сплати відсотків за весь термін користування кредитом (за весь термін дії Договору), натомість згідно п.4.2.3 розділу 4.2. договору Позичальник зобов'язується: "Сплачувати відсотки за користування кредитом відповідно до розділу 5 Договору ". Також згідно п. 9) ч. 3 ст. 9 Закону України "Про споживче кредитування": "Інформація, що надається кредитодавцем споживачу, має містити відомості про: попередження про наслідки прострочення виконання зобов'язань зі сплати платежів, у тому числі розмір неустойки, процентної ставки, інших платежів, які застосовуються чи стягуються при невиконанні зобов 'язання за договором про споживчий кредит". Тобто позичальник має право бути ознайомленим про наслідки прострочення виконання зобов'язань за договором споживчого кредитування. Така інформація надається кредитодавцем споживачу за спеціальною формою (паспорт споживчого кредиту). У долученому позивачем Паспорті споживчого кредиту п.6 "Додаткова інформація", до наслідків прострочення виконання та/або невиконання зобов'язань за договором про споживчий кредит, з якими Кредитодавець ознайомив Позичальника, можливе нарахування виключно пені. Представник позивача - ТОВ «Фінансова компанія «Надія України» в особі Тернопільського відділення ТОВ «Фінансова компанія «Надія України» Остапенко В. В. в судовому засіданні позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить задовольнити з мотивів, викладених у позовній заяві та відповіді на відзив. Відповідач [PERSON] та його представник [PERSON] позовні вимоги визнають частково, посилаючись на обставини, викладені у відзиві на позовну заяву та запереченнях. Суд, вислухавши пояснення сторін, представника відповідача, дослідивши письмові докази по справі, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з таких мотивів. Судом встановлено, що 16 лютого 2018 року між ТОВ «Фінансова компанія «Надія України» в особі менеджера з надання кредитів Тернопільського відділення ТОВ «Фінансова компанія «Надія України» [PERSON] та [PERSON] був укладений договір кредиту № ДК 1-1, згідно якого позивач зобов'язався надати відповідачу грошові кошти (кредит) у сумі 20 000 гривень, а останній зобов'язався повернути кредит та сплатити відсотки на умовах, що встановлені договором кредиту. У відповідності із п. 2.1 Договору кредиту процентна ставка за користування кредитом складає 65 % на рік. Згідно п. 3.2 договору відповідач повинен повернути отриманий кредит та сплатити відсотки за користування кредитом в повному обсязі згідно з Графіком погашення кредиту і відсотків в строк до 16.08.2019 року включно. Пунктом 8.1 Договору кредиту передбачено притягнення позичальника до відповідальності за порушення терміну погашення кредиту та сплати відсотків за користування кредитом. У випадку допущення такого порушення умов договору, яке відбулося з боку Позичальника, останній зобов'язаний оплатити Кредитору пеню в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня. Пеня нараховується за весь період прострочення. Сплата пені не звільняє позичальника від зобов'язання сплатити проценти за весь час фактичного користування кредитом. Позивачем 11 липня 2018 року за вих. № 37 надіслано [PERSON] повідомлення-вимогу про розірвання договору кредиту № ДК 1-1 та про дострокове повернення кредиту та відсотків за користування кредитом, згідно якого договір розірвано з 16 липня 2018 року та вимагають в строк до 16 липня 2018 року достроково повернути частину кредиту, що залишилася, в розмірі 18 888,08 гривень, відсотків належних ТОВ «Фінансова компанія «Надія України» за договором кредиту в розмірі 18 366,58 гривень, а також пеню в розмірі 336,60 гривень, а всього на загальну суму 37 591,26 гривень. Відповідач свої зобов'язання належним чином не виконав, допустив прострочення повернення кредиту із його складовими частинами, та допустив наявність вищевказаної заборгованості. Таким чином, судом встановлено, що відповідачем порушено умови кредитного договору, а тому порушене право позивача підлягає судовому захисту. Так, умовами кредитного договору передбачено, що позичальник зобов'язаний сплачувати заборгованість за кредитом і проценти за користування ним у строки, як це було визначено договором. Однак, такого свого обов'язку відповідач не виконував. Як вбачається з п. 4.3.4 умов договору кредитор має право дострокового розірвання договору у разі, зокрема порушення Графіку погашення кредиту і відсотків більш ніж на один платіжний період; порушення позичальником умов договору. Згідно з ч. 1 ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Статтею 526 ЦК України визначено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. А належним виконанням зобов'язань з боку відповідача є повернення кредиту та сплата відсотків за користування кредитними коштами у строки, в розмірі та в валюті, визначеними в кредитному договорі. Відповідно до ст. 599 ЦК України зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином, тобто зобов'язання за кредитним договором припиняється лише виконанням, проведеним відповідно до умов договору, а саме: поверненням кредиту та сплаті відсотків за користування кредитом у строки, в розмірі та валюті, передбаченими в Кредитному договорі. Статтею 1050 ЦК України передбачено, що якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилась, та сплати процентів належних йому відповідно до ст. 1048 ЦК України. Отже, позивач відповідно до умов договору в односторонньому порядку розірвав договір кредиту № ДК 1-1. Із матеріалів даної цивільної справи вбачається, що в порушення умов вказаних кредитного договору, відповідач [PERSON] свої зобов'язання належним чином не виконав, допустив прострочення повернення кредиту із його складовими частинами, та допустив заборгованість, яка згідно з розрахунку заборгованості за договором кредиту № ДК 1-1 становить 37 630,92 гривень, з яких: 18 888,08 гривень - тіло кредиту, 18 366,58 гривень - відсотки за користування кредитом, 376,26 гривень - пеня. Таким чином, судом встановлено, що відповідачем порушено умови кредитного договору, а тому порушене право позивача підлягає судовому захисту. Згідно ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строки, встановлені договорами. Відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу. На підставі наведеного, порушені права позивача підлягають захисту шляхом задоволення позову і стягнення в його користь із [PERSON] заборгованості за договором кредиту. Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України з відповідача підлягають стягненню на користь позивача понесені і документально підтверджені витрати по сплаті 1 762 гривень судового збору.

Outcome: approved