Jurisdiction: civil
Date: 2020-03-19 00:00:00

позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідачів, просить визнати за ним право на відшкодування коштів вкладу, але не більше суми граничного розміру відшкодування за договором №009-13511-240215 банківського вкладу «Зростаючий» від 24.02.2015, що був укладений між ПАТ «Дельта Банк» та ним; зобов`язати Уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Дельта Банк» Кадирова В.В. включити його до переліку вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами ПАТ «Дельта Банк» за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб з належною йому сумою в розмірі 3481,08 доларів США, але не більше суми граничного розміру відшкодування; визнати недійсним наказ уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової ліквідації ПАТ «Дельта Банк» від 16.09.2015 №813 «Щодо заходів пов`язаних із наслідками виявлення нікчемних правочинів за вкладними операціями» в частині застосування наслідків нікчемності Договору банківського вкладу «Зростаючий» у доларах США №009-13511-240215 від 24.02.2015 укладеного між ним та ПАТ «Дельта банк». В обгрунтування позовних вимог зазначає, що 24 лютого 2015 року між ним та ПАТ «Дельта Банк» укладено договір банківського вкладу. На вкладний рахунок позивача зараховано кошти у розмірі 5000 дол. США згідно з платіжним дорученням від 24.02.2015. Протягом періоду часу з 26.02.2015 по 02.03.2015 він вилучив частину вкладу в сумі 1520 дол. США, залишок депозиту становить 3481,08 дол. США, що підтверджується випискою за операціями по картковому рахунку станом на 04.03.2015. Постановою правління НБУ від 02 березня 2015 року ПАТ «Дельта Банк» віднесено до категорії неплатоспроможних. Виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб 02.03.2015 прийнято рішення №51 «Про запровадження тимчасової адміністрації у ПАТ «Дельта Банк» відповідно до якого з 03.03.2015 у банку запроваджено тимчасову адміністрацію та призначено Уповноважену особу фонду гарантування вкладів фізичних осіб Кадирова В.В. 02.10.2015 постановою правління Національного банку України від №664 прийнято рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію згаданого банку. Листом від 23.09.2015 його повідомили про те, що договір банківського вкладу від 24.02.2015 та операції з внесення та перерахування грошових коштів по рахунку відкритому на виконання вказаного договору визнані уповноваженою особою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб нікчемними відповідно до вимог п.7 ч.3 ст.38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб». Згідно наказу уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації ПАТ «Дельта Банк» Кадирова В.В. «Щодо заходів пов`язаних із наслідками виявлення нікчемних правочинів за вкладними операціями» застосовано наслідки нікчемності договору банківського вкладу від 24.02.2015. Наслідком визнання договору банківського вкладу нікчемним стало те, що його не включено в реєстр вкладників ПАТ «Дельта Банк» вклади яких підлягають відшкодуванню за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб. Такі дії та рішення уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб суперечать договору банківського вкладу, є протиправними та порушують його права та інтереси. Рішення про нікчемність не містить жодного обґрунтування визнання договору нікчемним та посилання на конкретні обставини, що стали підставою для визнання договору нікчемним. Договір ним укладено 24.02.2015 ще до моменту визнання банку неплатоспроможним. Однак у зв`язку з визнанням договору нікчемним його не включено до переліку та загального реєстру вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок фонду. Враховуючи наведене вище просить позов задовольнити. Ухвалою від 18.09.2018 відкрито спрощене провадження у справі та призначено судовий розгляд. Ухвалою від 10.10.2019 до участі в розгляді справи залучено як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, Фонд гарантування вкладів фізичних осіб. Ухвалою від 10.10.2019 відмовлено в клопотанні представника відповідача Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації ПАТ «Дельта Банк» Кадирова В.В. про непідсудність справи Яворівському районному суду Львівської області. Ухвалою судового засідання від 10.10.2019 в задоволенні клопотання представника відповідача уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб Кадирова В.В. про закриття провадження у справі відмовлено . Представник Уповноваженої особи ФГВФО на ліквідацію АТ «Дельта Банк» Кадирова В.В. направив на адресу суду відзив на позов, у якому вказує на те, що не погоджуються з вимогами позовної заяви, вважає їх необґрунтованими та безпідставними. 02.03.2015 на підставі постанови правління НБУ №150 «Про віднесення публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» до категорії неплатоспроможних» виконавчої дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 02.03.2015 №51 «Про запровадження тимчасової адміністрації у ПАТ «Дельта Банк» згідно з яким з 03.03.2015 запроваджено тимчасову адміністрацію та призначено уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації у АТ «Дельта Банк». Уповноваженою особою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації в АТ «Дельта Банк» призначено Кадирова В.В. Рішенням виконавчої дирекції ФГВФО №71 від 08.04.2015 тимчасову адміністрацію в АТ «Дельта Банк» запроваджено на шість місяців з 03.03.2015 по 02.09.2015 включно. Рішенням виконавчої дирекції ФГВФО №181 від 02.10.2015 розпочата процедура ліквідації АТ «Дельта Банк» з 05.10.2015 по 04.10.2017 включно. Між позивачем та АТ «Дельта Банк» укладено договір банківського вкладу. Вказаний договір є нікчемним відповідно до п.7 ч.3 ст.38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» про що позивача було повідомлено листом від 23.09.2015. Так дії певних фізичних осіб щодо перерахування з власних поточних рахунків коштів на вкладні ( депозитні) рахунки інших фізичних осіб відкриті в АТ «Дельта Банк» були зумовлені тим, що сума грошових коштів на рахунках клієнтів - ініціаторів операцій на момент здійснення операції перевищувала суму граничного розміру відшкодування грошових коштів Фондом гарантування вкладів фізичних осіб і відповідно з огляду на незадовільний стан платіжної дисципліни АТ «Дельта Банк» для таких клієнтів існували ризики щодо незадоволення кредиторських вимог в результаті ліквідації АТ «Дельта Банк» та реалізації його майна. З огляду на це вказані фізичні особи-платники ініціювали перерахування з власних поточних та вкладних рахунків на вклади певної кількості інших фізичних осіб грошових коштів у розмірі, що є необхідним для подальшого відшкодування коштів Фондом ініціатору та/або отримувачу переказу. При цьому клієнти - ініціатори перерахування коштів з огляду на наявність на власних рахунках залишків коштів були кредиторами банку за відповідними договорами банківських вкладів та/або договорами банківських рахунків. Зазначені операції буди здійснені в період дії постанови НБУ від 30.10.2014 «Про віднесення ПАТ «Дельта Банк» до категорії проблемних». За таких умов укладання між банком та фізичними особами договорів банківського вкладу за якими здійснювалося зарахування коштів на вкладні рахунки від фізичних осіб, які є кредиторами банку та які не могли розраховувати на відшкодування коштів за рахунок фонду з огляду на перевищення залишків на рахунках гранично суми відшкодування мало наслідком надання банком кредиторам - фізичним особам переваги перед іншими кредиторами. При цьому така перевага полягала у можливості отримати відшкодування коштів за рахунок Фонду через третіх осіб. Під час перевірки було встановлено, що кошти на рахунок відкритий на ім`я позивача надійшли внаслідок розбивки великого вкладу іншого клієнта з метою створення в майбутньому штучного зобов`язання ФГВФО на відшкодування грошових коштів за рахунок держави. На підставі вищевикладеного комісія дійшла до висновку, що умови договорів банківських вкладів укладені між банком та фізичними особами після 16.01.2015 включно, за якими здійснювалися перерахування коштів на вкладні рахунки з рахунків третіх осіб є нікчемними з підстав визначених п.7 частини 3 ст.38 Закону. Крім цього, вважає, що договір банківського вкладу не набув чинності, оскільки позивачем станом на поточну дату сума вкладу внесена не була. Представником позивача надано суду відповідь на відзив, в якому зазначає, що на момент укладення договору банківського вкладу від 24.02.2015 позивач не був кредитором банку, а саме внесення вкладу від третіх осіб не свідчить про нікчемність такого договору відповідно до положень п.7 ч.3 ст.38 Закону. Крім цього, умови вказаного договору банківського вкладу не містять положень щодо можливості повернення вкладу особі від якої вони надійшли на рахунок позивача. Договір фактично виконувався, станом на 04.03.2015 на залишок вкладу нараховано проценти, що підтверджується випискою по рахунку. Саме позивач проводив зняття готівки з даного вкладу, що підтверджує реальність договору. Відповідачем не надано доказів того, що між [PERSON] і позивачем існувала змова в результаті якої кошти повернуті Фондом гарантування вкладів будуть передаватися позивачем [PERSON] . В судове засідання позивач [PERSON] та його представник [PERSON] не з`явились. Представник позивача подала заяву, в якій просила розгляд справи проводити у її відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить позов задовольнити. В судове засідання представник відповідачів Заставний Р.А. не з`явився, однак подав клопотання про проведення судового розгляду у відсутності відповідачів. Представник третьої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб в судове засідання не з`явився, хоч належним чином повідомлявся про час та місце судового розгляду, клопотань не надсилав. Розглянувши подані сторонами документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне. 24.02.2015 між Публічним акціонерним товариством "Дельта Банк « та [PERSON] укладено договір № 009-13511-240215 банківського вкладу (депозиту) "Зростаючий" у доларах США, відповідно до умов якого сума вкладу складає 5000 доларів США; вклад залучається на строк із моменту зарахування Вкладу на рахунок, вказаний у п. 1.6 цього Договору, та по 10.03.2015 включно; процентна ставка на суму вкладу становить 5,5 (п`ять цілих п`ять десятих) процентів річних. У відповідності до п. 1.6 Договору Банк відкриває Вкладнику вкладний (депозитний) рахунок № [NUMBER] . У відповідності до платіжного доручення в іноземній валюті для фізичної особи, яка не здійснює підприємницької діяльності від 24.02.2015 [PERSON] здійснив переказ коштів [PERSON] в розмірі 5000 дол. США. Згідно з заявою на видачу готівки №46639459 від 02.03.2015 [PERSON] виплачено кошти з поточного рахунку фізичної особи в сумі 535 дол. США. На підставі заяв на видачу готівки від 26.02.2015 та 27.02.2015 [PERSON] виплачено кошти з поточного рахунку фізичної особи в розмірі 490 дол. США та 495 дол. США відповідно. Відповідно до виписки за операціями по картковому рахунку з 02.03.2015 по 04.03.2015 баланс [PERSON] на кінець періоду складає 3481,08 дол. США. На підставі постанови Правління Національного банку України від 02 березня 2015 року №150 "Про віднесення Публічного акціонерного товариства "Дельта Банк" до категорії неплатоспроможних", виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 02 березня 2015 року №51 "Про запровадження тимчасової адміністрації у Публічному акціонерному товаристві "Дельта Банк", згідно з яким з 03 березня 2015 року запроваджено тимчасову адміністрацію та призначено уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації у ПАТ "Дельта Банк". За результатами перевірки правочинів за вкладними операціями в ПАТ "Дельта Банк" Уповноваженою особою Кадировим В.В. прийнято наказ від 16.09.2015 №813 "Щодо заходів, пов`язаних із наслідками виявлення нікчемних правочинів (договорів) за вкладними операціями" (із змінами, внесеними відповідно до Наказу № 836 від 22.09.2015), відповідно до якого застосовано наслідки нікчемності договорів банківського вкладу (депозиту), що є нікчемними з підстав, викладених у пункті 7 частини третьої статті 38 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб", серед яких і Договір банківського вкладу (депозиту), укладений між позивачем та ПАТ "Дельта Банк". Відповідно до постанови Правління Національного банку України від 02.10.2015 №664 "Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію Публічного акціонерного товариства "Дельта Банк" виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб (далі - Фонд гарантування) прийнято рішення від 02.10.2015 №181, "Про початок процедури ліквідації АТ "Дельта Банк" та делегування повноважень ліквідатора банку". Згідно з зазначеним рішенням розпочато процедуру ліквідації ПАТ "Дельта Банк", призначено уповноважену особу Фонду гарантування та делеговано всі повноваження ліквідатора ПАТ "Дельта Банк", визначені статтями 37, 38, 51, частинами першою та другою статті 48 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб", провідному професіоналу з питань врегулювання неплатоспроможності банків відділу запровадження процедури тимчасової адміністрації та ліквідації департаменту врегулювання неплатоспроможності банків Кадирову В.В. на два роки з 05.10.2015 по 04.10.2017 включно. Рішенням Виконавчої Дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 20.02.2017 № 619 продовжено строки здійснення процедури ліквідації ПАТ "Дельта Банк" на два роки до 04.10.2019. Також вказаним рішенням продовжено повноваження ліквідатора ПАТ "Дельта Банк" Кадирова В.В. строком на два роки до 04.10.2019. Вважаючи рішення та дії відповідача щодо визнання нікчемним договору банківського вкладу (депозиту) від 24.02.2015 відповідно до статті 38 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" неправомірним та, як наслідок, не включення даних про позивача до переліку вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, позивач звернувся до суду з вказаною позовною заявою. Надаючи оцінку обґрунтованості позовних вимог позивача, суд вважає за необхідне врахувати наступні обставини та положення законодавства. Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Правові, фінансові та організаційні засади функціонування системи гарантування вкладів фізичних осіб, повноваження Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, порядок виплати Фондом відшкодування за вкладами встановлені Законом України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" від 23.02.2012. Частиною першою статті 3 Закону визначено, що Фонд є установою, що виконує спеціальні функції у сфері гарантування вкладів фізичних осіб та виведення неплатоспроможних банків з ринку і ліквідації банків у випадках, встановлених цим Законом. Відповідно до ч. 1 ст. 26 Закону Фонд гарантує кожному вкладнику банку відшкодування коштів за його вкладом. Фонд відшкодовує кошти в розмірі вкладу, включаючи відсотки, станом на день початку процедури виведення Фондом банку з ринку, але не більше суми граничного розміру відшкодування коштів за вкладами, встановленого на цей день, незалежно від кількості вкладів в одному банку. Сума граничного розміру відшкодування коштів за вкладами не може бути меншою 200000 гривень. Адміністративна рада Фонду не має права приймати рішення про зменшення граничної суми відшкодування коштів за вкладами. За правилами частин першої-третьої статті 27 Закону передбачено, що уповноважена особа Фонду складає перелік вкладників та визначає розрахункові суми відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду відповідно до вимог цього Закону та нормативно-правових актів Фонду станом на день отримання рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку. Уповноважена особа Фонду протягом одного робочого дня (у разі прийняття Національним банком України рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку з підстав, визначених частиною другою статті 77 Закону України «Про банки і банківську діяльність», - протягом 15 робочих днів) з дня отримання Фондом рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку формує перелік вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду, з визначенням сум, що підлягають відшкодуванню. Уповноважена особа Фонду зазначає у переліку вкладників суму відшкодування для кожного вкладника. Згідно з ч. 5 ст. 27 Закону протягом трьох робочих днів (у разі прийняття Національним банком України рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку з підстав, визначених частиною другою статті 77 Закону України «Про банки і банківську діяльність», - протягом 20 робочих днів) з дня отримання Фондом рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку виконавча дирекція Фонду затверджує реєстр вкладників для здійснення виплат гарантованої суми відшкодування відповідно до наданого уповноваженою особою Фонду переліку вкладників. Фонд публікує оголошення про відшкодування коштів вкладникам у газетах «Урядовий кур`єр» або «Голос України» та на своїй офіційній сторінці в мережі Інтернет не пізніше ніж через сім днів з дня прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку. Приписи ч. 6 ст. 27 Закону визначають, що Уповноважена особа Фонду протягом одного робочого дня (у разі прийняття Національним банком України рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку з підстав, визначених частиною другою статті 77 Закону України «Про банки і банківську діяльність», - протягом 15 робочих днів) з дня отримання Фондом рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку формує переліки вкладників, кошти яких не підлягають відшкодуванню Фондом відповідно до пунктів 4-11 частини четвертої статті 26 цього Закону. Відповідно до пунктів 3-5 розділу ІІІ Положення про порядок відшкодування Фондом гарантування вкладів фізичних осіб коштів за вкладами, затвердженого рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 09.08.2012 року № 14 (далі - Положення № 14) перелік складається станом на день отримання рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку. Визначений у Переліку залишок гарантованої суми надається з урахуванням розрахункових сум, сплачених вкладнику протягом дії тимчасової адміністрації у неплатоспроможному банку. Якщо вкладник не отримав свої вклади у межах суми граничного розміру відшкодування протягом дії тимчасової адміністрації, така сума відшкодування включається до Переліку. До Переліку не включаються: інформація про вкладників, які отримали всю належну їм гарантовану суму відшкодування під час дії тимчасової адміністрації; інформація про вкладників, кошти яких не підлягають відшкодуванню Фондом відповідно до частини четвертої статті 26 Закону; записи, що повернуті банку для доопрацювання як помилкові, - до усунення помилок. Наведені норми законодавства вказують, що процедура визначення вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами, включає такі етапи: 1) складення уповноваженою особою Фонду переліку вкладників та визначення розрахункових сум відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду; 2) передача уповноваженою особою Фонду сформованого переліку вкладників до Фонду; 3) складення Фондом на підставі отриманого переліку вкладників Загального Реєстру; 4) затвердження виконавчою дирекцією Фонду Загального реєстру. Згідно з ч. 1 ст. 28 Закону Фонд розпочинає виплату відшкодування коштів вкладникам, їх представникам та спадкоємцям у національній валюті України в готівковій або безготівковій формі не пізніше семи днів з дня прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку. Уповноважена особа Фонду протягом трьох днів з дня отримання Фондом рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію формує перелік вкладників, кошти яких не підлягають відшкодуванню Фондом відповідно до ч. 4 ст.26 цього Закону. Отже, передбачені Законом гарантії за вкладом поширюються на осіб, які мають правовий статус вкладника неплатоспроможного банку у розумінні ст. 2 Закону. Відповідно до витягу з протоколу засіданні Комісії з перевірки правочинів (договорів) за вкладними операціями АТ «Дельта Банк», призначеної наказом від 29.05.2015 №408, та витягу з наказу від 16.09.2015 №813, застосовано наслідки нікчемності догорів банківського вкладу (депозиту) згідно з додатком, зокрема, до договору банківського вкладу (депозиту) від 24.02.2015 №009-13511-240215. Висновок про нікчемність договорів зроблено на підставі пункту 7 частини третьої статті 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб». Зі змісту письмових пояснень вбачається, що відповідач дійшов висновку про нікчемність вказаного договору, оскільки кошти в порушення умов договору банківського вкладу (депозиту) та банківських правил надійшли на рахунок позивача з банківського рахунку іншої особи в період дії постанови Національного банку України від 30.10.2014 №692/БТ «Про віднесення ПАТ «Дельта Банк» до категорії проблемних», що, на думку відповідача, свідчить про штучність та фіктивність створення правових підстав для отримання коштів, що перевищують суми гарантованого відшкодування. За твердженням Уповноваженої особи Фонду, свідченням нікчемності є зарахування коштів на депозитний рахунок позивача від третьої особи, що порушує умови договору банківського вкладу (депозиту), відповідно особі надано переваги (пільги), прямо не встановлені для неї законодавством чи внутрішніми документами банку. Так, відповідно до наведеної правової норми правочини (у тому числі договори) неплатоспроможного банку є нікчемними, зокрема, з підстав укладення банком правочинів (у тому числі договорів), умови яких передбачають платіж чи передачу іншого майна з метою надання окремим кредиторам переваг (пільг), прямо не встановлених для них законодавством чи внутрішніми документами банку . Зі змісту даної норми вбачається, що пункт 7 частини третьої статті 38 Закону № 4452-VI не може бути застосованим до договору, укладеного між позивачем та ПАТ "Дельта Банк", та транзакцій, здійснених за цим договором, оскільки на підставі цього договору у позивача не виникло переваг (пільг) стосовно інших кредиторів банку, а також умови цього договору не передбачають обов`язків банку перерахувати кошти або передати майно позивачу. Відтак, метою пункту 7 частини третьої статті 38 Закону № 4452-VI є недопущення зменшення активів банку або якості (ліквідності) таких активів на шкоду інших кредиторів, а також захист прав і законних інтересів вкладників банків, зміцнення довіри до банківської системи України, стимулювання залучення коштів у банківську систему України, забезпечення ефективної процедури виведення неплатоспроможних банків з ринку та ліквідації банків. Такий висновок узгоджується з правовою позицією щодо застосування пункту 7 частини третьої статті 38 Закону №4452-VI, викладеною, зокрема, у постановах Верховного Суду від 10 травня 2018 року у справі №910/14681/17, від 30 травня 2018 року у справі № 910/23036/16, від 23 жовтня 2018 року у справі №804/6992/15. Суд зазначає, що на позивача у цій справі поширюється конституційний принцип "для особи приватного права дозволено все, що не заборонено законом", який закріплений в частині першій статті 19 Конституції України та сформульований наступним чином: правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Тоді, як застосовуючи частину третю статті 38 Закону №4452-VI,Фонд або його уповноважена особа зобов`язані дотримуватися положень частини другої статті 19 Конституції України відповідно до якої, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Забезпечуючи виконання статті 38 Закону 4452-VI відповідач, фактично, позбавлений дискреційних повноважень, під якими слід розуміти повноваження, які адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду, тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин. Тобто, дискреційним є право суб`єкта владних повноважень обирати у конкретній ситуації між альтернативами, кожна з яких є правомірною. Крім цього, ПАТ Дельта Банк віднесений до категорії неплатоспроможних на підставі постанови Правління НБУ від 02.03.2015, тоді як депозитний договір з позивачем укладений 24.02.2015, тобто до віднесення банку до категорії неплатоспроможних, а згідно з п. 7 ч.3 ст. 38 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" правочин уже має бути вчинений неплатоспроможним банком. При цьому суд враховує, що з часу укладення депозитного договору з позивачем по ньому проводилися операції і банк такі проводив, таким чином визнаючи чинність вказаного договору. Крім того, суд вважає, що відповідач не довів належними та допустимими доказами того, що у момент укладення договору позивач отримав перевагу стосовно інших вкладників банку та не обґрунтував, у чому така перевага полягала. При виявленні нікчемних правочинів Фонд, його уповноважена особа чи банк не наділені повноваженнями визнавати правочини нікчемними. Правочин є нікчемним відповідно до закону, а не на підставі рішення уповноваженої особи Фонду. Такий правочин є нікчемним з моменту укладення в силу закону (частини другої статті 215 ЦК України та частини третьої статті 38 Закону №4452-VI) незалежно від того, чи була проведена передбачена частиною другою статті 38 цього ж Закону перевірка правочинів банку і прийняте відповідне рішення. Наслідки нікчемності правочину також настають для сторін у силу вимог закону. При цьому, перелік передбачених частиною третьою статті 38 Закону № 4452-VI підстав, за яких правочини (у тому числі договори) неплатоспроможного банку є нікчемними, є виключним. Положення статті 228 ЦК України не можуть бути застосовані уповноваженою особою Фонду при вирішення питання щодо віднесення правочинів до нікчемних для розширення переліку підстав нікчемності, визначених у частині третій статті 38 Закону №4452-VI. Аналогічна правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2018 року у справі № 826/1476/15. За правовим висновком Великої Палати Верховного Суду, викладеним у цій же постанові, Наказ банку не є підставою для застосування таких наслідків він є внутрішнім розпорядчим документом банку, і не створює жодних обов`язків для позивача та безпосередньо не порушує прав позивача. На підтвердження факту внесення грошових коштів на рахунок до банку Позивач надав належним чином оформлений документ банківської установи, який свідчить про те, що грошові кошти відповідно до укладеного договору внесені. Відтак, кошти на поточному рахунку позивача, є вкладом у розумінні Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» та підлягають відшкодуванню за рахунок коштів Фонду. Відповідачем не було надано суду жодних належних та допустимих доказів, які б підтверджували порушення позивачем порядку укладення Договору банківського вкладу та не надано суду доказів, які б свідчили, що укладений позивачем правочин є таким, що порушує публічний порядок чи спрямований на порушення конституційних прав і свобод людини і громадянина, знищення, пошкодження майна держави. Посилання Уповноваженої особи на постанову правління Національного банку України від 30.10.2014 №692/БТ «Про віднесення ПАТ «Дельта банк» до категорії проблемних», якою встановлено обмеження в діяльності банку, що була наявна на момент укладання договору банківського вкладу (депозиту) та, на переконання останнього, перешкоджала його укладенню, судом оцінюється критично, оскільки зазначена постанова становить банківську таємницю і позивач не міг знати про її зміст та встановлені обмеження. Окрім того, постанова Правління Національного банку України 30.10.2014 № 692/БТ стосується встановлення вимог та обмежень щодо діяльності самого банку, а не його клієнтів, а також не містить прямих заборон, право накладання яких визначені статтею 75 Закону України «Про банки і банківську діяльність» для Національного банку України. З огляду на викладене, суд вважає безпідставними та такими, що не відповідають вимогам закону доводи відповідача стосовно того, що договір банківського вкладу та транзакція за цим договором, є нікчемними, як такі, що укладені та вчинені під час дії обмежень, встановлених постановою Правління НБУ від 30.10.2014 №692/БТ «Про віднесення ПАТ «Дельта банк» до категорії проблемних». Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що позивача за відсутності правових підстав не включено до повного переліку вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб. Зокрема, відповідно до статті 1 Протоколу № 1 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. У справі «Суханов та Ільченко проти України» Європейський Суд з прав людини зазначив, що за певних обставин «законне сподівання» на отримання «активу» також може захищатися статтею 1 Першого протоколу. Якщо суть вимоги особи пов`язана з майновим правом, особа, якій воно надане, може вважатися такою, що має «законне сподівання», якщо для такого права у національному законодавстві існує достатнє підґрунтя (пункт 35, № 68385/10 та № 71378/10). Суд враховує положення Висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів щодо якості судових рішень (пункти 32-41), в якому, серед іншого, звертається увага на те, що усі судові рішення повинні бути обґрунтованими, зрозумілими, викладеними чіткою і простою мовою і це є необхідною передумовою розуміння рішення сторонами та громадськістю; у викладі підстав для прийняття рішення необхідно дати відповідь на доречні аргументи та доводи сторін, здатні вплинути на вирішення спору; виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави захисту; обсяг цього обов`язку суду може змінюватися залежно від характеру рішення. Беручи до уваги викладене, суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог та визнання за позивачем права на відшкодування коштів вкладу з покладенням обов`язку на Уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Дельта Банк» Кадирова В.В. включити [PERSON] до переліку вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами ПАТ «Дельта Банк» за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб . Що стосується вимог про визнання недійсним наказу уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової ліквідації ПАТ «Дельта Банк» від 16.09.2015 №813 «Щодо заходів пов`язаних із наслідками виявлення нікчемних правочинів за вкладними операціями» в частині застосування наслідків нікчемності Договору банківського вкладу «Зростаючий» у доларах США №009-13511-240215 від 24.02.2015 укладеного між ним та ПАТ «Дельта банк», то в цій частині в задоволенні позову слід відмовити, оскільки вказаний наказ є внутрішнім документом банку і не створює жодних правових наслідків на позивача, а отже ним права позивача не порушені. Відповідно до ч. 1 статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки позивачем не сплачено судовий збір на підставі ст.22 Закону України «Про захист прав споживачів» при зверненні до суду, у зв`язку з частковим задоволення позовних вимог до відповідача уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства "Дельта банк" Кадирова Владислава Володимировича з останнього підлягає до стягнення сума судового збору в розмірі 1409 грн. 60 коп.

Outcome: partial