Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-15 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вказаною позовною заявою, посилаючись на те, що 06.09.2011 року він виконав усі свої зобов'язання, що випливали із Договору №219/1-У про участь у Фонді фінансування будівництва від 31.10.2006 року, Договору №В219/1-У про відступлення прав та переведення обов'язків за договором № 219/1-У від 31 жовтня 2006 року про участь у Фонді фінансування будівництва від 10 березня 2010 року, Договору №219/1-У про відступлення майнових прав від 06.09.2011 року та Додаткової угоди №1 до Договору №219/1-У про участь у Фонді фінансування будівництва від 01.09.2011 року. Відповідно до умов зазначених договорів він (позивач) набув майнові права на об'єкт інвестування - квартиру [ADDRESS]. Управитель Фонду фінансування будівництва ТОВ "Фінансова компанія "Уко-Капітал", кінцевим отримувачем вигоди від діяльності якого є громадянин [PERSON], зобов'язався до 31.12.2011 року ввести зазначений будинок в експлуатацію. На запрошення і за згодою посадових осіб управителя із листопада 2014 року він (позивач) зі своєю родиною фактично проживає в зазначеній квартирі. До цього часу будинок не здано в експлуатацію. З січня 2015 року до червня 2015 року ТОВ "Юрсервісгруп", а з червня 2015 року Товариство з обмеженою відповідальністю "Дім-Сервіс 19" - суб'єкти господарювання, кінцевим отримувачем вигоди від діяльності яких є громадянин [PERSON], надсилають йому (позивачу) рахунки на сплату комунальних послуг. Частину послуг він (позивач) отримував та сплачував. У рахунках на сплату комунальних послуг за вересень, жовтень і листопад 2016 року, які відповідач надіслав йому, було істотно завищено суми до сплати, а саме: розрахунок плати за електроенергію проведено на основі тарифів, які на 44-232% перевищують тариф, встановлений Постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 26.02.2015 року №220 на період з 01.09.2016 року по 28.02.2017 року на електроенергію, що відпускається населенню. Упродовж другої частини вересня, цілого жовтня, цілого листопада, грудня, до дати складання позову один із трьох ліфтів у під'їзді, в якому він живе, не працював, однак відповідач не знизив відповідно плату за утримання будинку та прибудинкової території. 10.11.2016 року він звернувся з письмовою заявою до директора ТОВ "Дім-Сервіс 19" [PERSON] з повідомленням про факт необгрунтованого завищення плати. 07.12.2016 року відповідач направив рахунки за листопад 2016 року, в яких вказана суму до сплати і далі була необгрунтовано завищена. Крім цього, в рахунку зазначено суму боргу за попередні періоди, що не є боргом, а є різницею між завищеною відповідачем сумою та сумою, яка мала бути сплачена за встановленими державою тарифами. При врахуванні оплат по встановленим державою тарифам він (позивач) боргу не має. До вказаних рахунків було долучено записку без підпису та будь-яких реквізитів, зі змісту якої випливає, що відповідач використовує гроші, зібрані як комунальні платежі, на закінчення будівництва. Враховуючи вказані незаконні дії відповідача, вимушений звернутися до суду за захистом своїх прав та просить суд встановити факт наявності між ним та відповідачем цивільних правовідносин із надання житлово-комунальних послуг населенню в жилих будинках, зокрема утримання жилих будинків та прибудинкових територій; користування електричною енергією для населення; надання послуг з централізованого опалення. Також просив визнати факт неправомірного використання з боку відповідача своїх прав у спосіб, що спричиняє зловживання його монопольним становищем, суперечить моральним засадам суспільства та державній політиці у сфері житлово-комунальних послуг. Просив зобов'язати відповідача у строк до трьох днів перерахувати надмірну плату за житлово-комунальні послуги, надані йому упродовж вересня, жовтня, листопада 2016 року, відповідно до фактично наданого обсягу послуг та згідно з тарифами встановленими законодавством України. Також просив суд зобов'язати відповідача в подальшому утримуватися від неправомірних дій та надавати на його (позивача) запити документи, матеріали, пояснення та іншу інформацію, яку він буде запитувати. В судовому засіданні 03.04.2017 року позивач надав свої пояснення, підтримав свої позовні вимоги, їх обгрунтування, просив їх задовольнити. В судове засідання 16.04.2017 року позивач не з'явився, надав суду заяву з проханням завершувати розгляд справи без його присутності та просив задовольнити його позовні вимоги. Відповідач в судове засідання не з'явився, про день та час розгляду справи був повідомлений у відповідності до вимог законодавства, що підтверджено поштовим повідомленням. Вислухавши надані позивачем пояснення, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково. В суді встановлено, що позивач набув майнові права на об'єкт інвестування - квартиру [ADDRESS] на підставі Договору №219/1-У про участь у Фонді фінансування будівництва від 31.10.2006 року, Договору №В219/1-У про відступлення прав та переведення обов'язків за договором № 219/1-У від 31 жовтня 2006 року про участь у Фонді фінансування будівництва від 10 березня 2010 року, Договору №219/1-У про відступлення майнових прав від 06.09.2011 року та Додаткової угоди №1 до Договору №219/1-У про участь у Фонді фінансування будівництва від 01.09.2011 року. Встановлено, що вказаний будинок мав бути до 31.12.2011 року введений в експлуатацію, однак до цього часу будинок не введено в експлуатацію. Позивач свої зобов'язання, визначені зазначеними вище договорами, виконав, і з листопада 2014 року разом зі своєю родиною проживає в спірній квартирі. З наданих позивачем документів, рахунків на сплату комунальних послуг слідує, що суб'єктом господарювання по вказаному будинку з червня 2015 року є Товариство з обмеженою відповідальністю "Дім-Сервіс 19" (відповідач), який і направляє позивачу рахунки на сплату комунальних послуг. При перевірці вказаних відповідачем в рахунках по квартирі позивача тарифів за електроенергію встановлено, що ці тарифи не відповідають Постанові Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, від 26.02.2015 року №220, якою встановлено тарифи на електроенергію, що відпускається населенню. Тарифи на електроенергію, встановлені та включені в розрахунки відповідачем, по квартирі позивача, за вересень, жовтень та листопад 2016 року, є значно завищені, що є порушенням вимог законодавства. З пояснень позивача, змісту його позовних вимог слідує, що в будинку кілька місяців (друга частина вересня, цілий жовтень, цілий листопад, грудень - до подачі позову в суд) не працював ліфт в під'їзді, де знаходиться його квартира, однак відповідачем не було знижено відповідно плату за утримання будинку та прибудинкової території. Сторона відповідача в судове засідання не з'явилася, будь-яких пояснень по позову, доказів на спростування вимог позивача не надавала, при тому, що відповідач був належним чином повідомлений про дату та час судового засідання, отримав позовну заяву, додатки до неї ще в січні місяці 2017 року, і представник відповідача додатково знайомився з матеріалами справи, що підтверджено відповідними розписками. Відповідно до ст.20 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" споживач має право на зменшення розміру плати за надані послуги у разі їх ненадання або надання не в повному обсязі, зниження їх якості. Встановлено, що між сторонами не укладено письмовий договір про участь у витратах на утримання будинку і прибудинкової території. Відповідно до ст.ст.202, 207 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Правочин вважається таким, що вчинений в письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Згідно вимог ст.218 ЦК України - недодержання сторонами письмової форми правочину, яка встановлена законом, не має наслідком його недійсність, крім випадків, встановлених законом. Якщо правочин, для якого законом встановлена його недійсність у разі ненодержання вимоги щодо письмової форми, укладений усно і одна із сторін вчинила дію, а друга сторона підтвердила її вчинення, зокрема шляхом прийняття виконання, такий правочин у разі спору може бути визнаний судом дійсним. Викладене вище дає підстави суду для задоволення позовних вимог позивача в частині - визнання юридичного факту наявності між позивачем та відповідачем цивільних правовідносин із надання житлово-комунальних послуг населенню в жилих будинках, зокрема утримання жилих будинків та прибудинкових територій; користування електричною енергією для населення; надання послуг з централізованого опалення, та в частині - зобов'язання відповідача здійснити перерахунок надмірної плати за житлово-комунальні послуги, надані позивачу упродовж вересня, жовтня, листопада 2016 року, відповідно до фактично наданого обсягу послуг та згідно з тарифами встановленими законодавством України. Підлягає задоволенню частково і вимога про визнання факту неправомірного використання відповідачем своїх прав у спосіб, що суперечить моральним засадам суспільства та державній політиці у сфері житлово-комунальних послуг. Інші позовні вимоги не знайшли свого підтвердження в суді, є необгрунтовані та не підлягають задоволенню. Частина вимог є такою, що стосується вчинення дій на майбутнє, що не відповідає вимогам закону, враховуючи предмет спору. Статтями 11, 13, 14, 16 ЦК України встановлено, що цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. Цивільні права особа здійснює у межах, наданих їй договором або актами цивільного законодавства. При здійсненні цивільних прав особа повинна додержуватися моральних засад суспільства. Не допускаються дії особи, що вчиняються з наміром завдати шкоди іншій особі, а також зловживання правом в інших формах. Цивільні обов'язки виконуються в межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства. Особа не може бути примушена до дій, вчинення яких не є обов'язковим для неї. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. На підставі вищевикладеного,

Outcome: partial