Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-19 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся в Баглійський районний суд м. Дніпродзержинська з позовною заявою до Державного підприємства «Придніпровська залізниця», в якому просить суд стягнути з відповідача на його користь в порядку відшкодування майнової шкоди 116525,36 грн., у відшкодування моральної шкоди 36000,00 грн. В обгрунтування позовних вимог позивач зазначив, що 08 серпня 2013 року по вул. Дніпропетровській м. Дніпродзержинськ (Кам`янське), в напрямку м. Дніпропетровськ біля АЗС «WOG», відбулась дорожньо - транспортна пригода. Близько 12 години, [PERSON] , який під час ДТП керував транспортним засобом і має посвідчення на право керування, та пасажир [PERSON] , яка знаходилась під час зіткнення в автомобілі, рухався в бік виїзду з міста. По ходу руху автомобіль УАЗ, який належить Державному підприємству «Придніпровська залізниця» здійснював розворот для подальшого руху у зустрічному напрямку. На відстані близько 20 метрів від автомобіля, яким керував [PERSON] , автомобіль УA3 під керуванням [PERSON] , став рухатись заднім ходом на зустрічну смугу, по якій їхав автомобіль [PERSON] . Незважаючи на всі спроби [PERSON] уникнути зіткнення (почав різко і гальмувати з відворотом праворуч), дерожньо-транспортна пригода за участю вказаних автомобілів все ж відбулась. Вищезазначена дорожньо - транспортна пригода виникла з вини водія автомобіля УA3 21514, [PERSON] , державний номер [NUMBER] , який належить ДП "Придніпровська залізниця" і з якою останній перебуває в трудових відносинах. Внаслідок ДТП автомобілю MITSUBISHI LANCER, 2007 року випуску, реєстраційний номерний знак [NUMBER] , що належить позивачу [PERSON] на праві власності на підставі технічного паспорту (серія [NUMBER], виданого РП 1-го MB ДАЇ УМВС України в Дніпропетровській області), спричинені технічні пошкодження. Отже, внаслідок неправомірних та протиправних дій з боку обвинуваченого, які полягають в порушення правил експлуатації транспортного засобу, позивачу була заподіяна матеріальна та моральна шкода. Про це свідчать матеріали справи про адміністративне правопорушення та кримінальне провадження, яке було відкрито по факту дорожньо - транспортної пригоди слідчим слідчого відділу Дніпроцзержинського міського управління МВС Дніпропетровської області, капітаном міліції Гузенко Д.А. На виконання постанови слідчого відділу Дніпродзержинського міського управління МВС Дніпропетровської області було проведено автотоварознавчу експертизу транспортного засобу MITSUBISHI LANCER реєстраційний номерний знак [NUMBER] . Згідно висновку № 0310/13/13 від 03.10.2013 року, складеного ФОП судовим експертом - [PERSON] (свідоцтво № 544 Міністерства юстиції України від 28.09.2001, свідоцтво про державну реєстрацію фізичної особи - підприємця № [NUMBER] , ідентифікаційний код [NUMBER] ), вартість відновлюваного ремонту автомобіля позивача складає: вартість робіт 8039 грн. 80 коп., вартість деталей, які належать заміні, а саме: фарбування - 6457 грн. 96 коп., додаткові витрати - 70 грн. 00 коп., запчастини - 124581 грн. 80 коп., з урахуванням зносу; за послуги по складанню цієї калькуляції та автотоварознавчої експертизи позивачем було сплачено 1200 рн. 00 коп., вартість послуг доставки автомобіля до СТО Дніпродзержинськ - Дніпропетровськ на сумму 600 грн. 00 коп., послуги з дефектовки та стоянки автомобіля на суму 1220 грн. 00 коп., витрати на освідчення водія (медичний огляд) [PERSON] на суму 90 грн. 00 коп. Крім того, згідно висновку експерта (ФОП судовий експерт - [PERSON] ), автомобіль позивача втратив товарний вигляд на 100 %, що складає 113415 грн. 36 коп. його вартості. Загальна сума майнової шкоди внаслідок вищезазначеної дорожньо - транспортної пригоди складає: 166979 грн. 47 коп. Крім майнової шкоди, внаслідок вищезазначеної дорожньо - транспортної пригоди, позивачу спричинено моральну шкоду, яку позивач оцінює в 36 000 грн. 00 коп. Вона полягає у негативних переживаннях, які позначили негативні зміни у житті позивача та його близьких: емоційна напруга, знижений та нестійкий настрій, нервозність, дратівливість. Крім того, транспортний засіб, який потрапив у ДТП, використовувався в інтересах підприємства за договором оренди, у зв`язку з чим стало неможливим вирішувати виробничі питання. При таких обставинах, оскільки позивачу була заподіяна матеріальна та моральна шкода з вини водія автомобіля УАЗ 21514 державний номер [NUMBER] , [PERSON] , який належить ДП «Придніпровська залізниця», потерпілий має право під час досудового слідства пред`явити до обвинуваченого цивільний позов, який розглядається судом разом з кримінальною справою. В наданій суду письмовій заяві від 21.05.2018 року представник позивача [PERSON] позов підтримав в повному обсязі, просив його задовольнити, з підстав, наведених у позові на підставі наявних у справі доказів, просить розглянути справу без його участі та без участі позивача. Від представника відповідача до суду надійшов письмови й відзив на позовну заяву, в якій він просить відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі, в обгрунтування відзиву зазначив, що у позові процесуально неправильно застосовані вимоги щодо стягнення матеріальної та моральної шкоди з відповідача - ДП «Придніпровська залізниця». Так, водій [PERSON] , який керував під час дорожньо-транспортної пригоди 08.08.2013 року автомобілем УАЗ 31514, державний номер [NUMBER] , який належить ДП «Придніпровська залізниця», був працівником відокремленого структурного підрозділу «Верхівцевська дистанція електропостачання» ДП «Придніпровська залізниця». Однак, позивач при обгрунтуванні нормативних підстав щодо стягнення з відповідача матеріальної та моральної шкоди, посилаючись на норму Цивільного кодексу України ч. 2 ст. 1187, проігнорував той факт, що на момент скоєння ДТП цивільну відповідальність відповідача було застраховано ТДВ «Страхове товариство «Домінанта». Зазначений факт підтверджується полісом № АС/0091272 від 01.01.2013 обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, яким передбачено ліміт відповідальності за шкоду, заподіяну майну на одного потерпілого в розмірі 50000,00 грн., а за шкоду заподіяну життю і здоров`ю - в розмірі 100000,00 грн. Так, згідно ч. 1 ст. 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо- транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Законодавець в цій нормі встановлює відповідальність саме страховика, так як мета цього закону забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників. (ст. 3 Закону). Також, законом чітко встановлено перелік витрат, які відшкодовуються страховою компанією при виникнення страхового випадку. Відповідно до ст. 29 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки. Відповідно до статті 3 Закону № 1961-IV обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється як з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих унаслідок дорожньо-транспортної пригоди, так і захисту майнових інтересів страхувальників, враховуючи положення статті 1194 ЦК, питання про відшкодування шкоди самою особою, відповідальність якої застрахована, вирішується залежно від висловленої нею згоди на таке відшкодування та виконання чи невиконання нею передбаченого статтею 33 Закону № 1961-IV обов`язку щодо письмового надання страховику, з яким укладено відповідний договір (у передбачених випадках Моторному (транспортному) страховому бюро України, далі - МТСБУ), повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду встановленого зразка. У разі відсутності такої згоди завдана потерпілому шкода підлягає відшкодуванню страховиком у межах передбаченого договором страхування страхового відшкодування. Наявність такої згоди у вигляді відповідної заяви цієї особи та виконання нею передбаченого статтею 33 Закону № 1961-IV обов`язку з`ясовується судом першої інстанції, у зв`язку з чим до участі у справі може бути залучений страховик. Стосовно стягнення моральної шкоди, позивачем теж необгрунтовано та помилково застосовано норми законодавства. Так, відповідно ст. 23 ЗУ "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» регулюються виплати страховика щодо заподіяної моральної шкоди при страховому випадку. Ст. 22 Закону від 1 липня 2006 року №1961 - ІУ "Про обов`язкове страхування цивільно- правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" передбачено, що при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна в результаті ДТП, життю, здоров`ю, майну третьої особи, а також моральну шкоду потерпілому. Також, відповідно зі ст. 979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. А ст. 988 цього Кодексу зобов`язує страховика у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату у строк, встановлений договором. Крім того, відповідно до частини четвертої статті 61 ЦПК в редакції на моменту винесення вироку, вирок у кримінальній справі, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов`язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. У зв`язку із цим, суд повинен звернути увагу на те, чи містить така постанова суду відповіді на питання про те, чи мала місце дорожньо-транспортна пригода та чи сталася вона з вини позивача. Відсутність складу злочину, наприклад, у разі відмови у порушенні кримінальної справи, закриття кримінальної справи за правилами Кримінально-процесуального кодексу України 2012 року не означає відсутність вини для цивільно-правової відповідальності. При цьому постанова (ухвала) слідчого, прокурора, суду про відмову в порушенні кримінальної справи або її закриття, закриття кримінального провадження є доказом, який повинен досліджуватися та оцінюватися судом у цивільній справі у порядку, передбаченому ЦПК. Також, згідно висновку судової товарознавчої експертизи від 03.10.2013 № 03.10/13/13 вартість автомобілю «Mitsubishi Lancer» 2007 року випуску, який належить Позивачу на день скоєння ДТП складає 113415 грн. Водночас позовні вимоги Позивача щодо відновлювального ремонту автомобіля судом було задоволено у сумі 116525, 36 грн. Згідно ст. 30 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» транспортний засіб вважається фізично знищеним, якщо його ремонт є технічно неможливим чи економічно необгрунтованим. Ремонт вважається економічно необгрунтованим, якщо передбачені згідно з аварійним сертифікатом (рапортом), звітом (актом) чи висновком про оцінку, виконаним аварійним комісаром, оцінювачем або експертом відповідно до законодавства, витрати на відновлювальний ремонт транспортного засобу перевищують вартість транспортного засобу до дорожньо-транспортної пригоди. З огляду на вищевказане, відновлювальний ремонт вказаного автомобіля являється економічно необгрунтованим. У позові позивачем не обґрунтовано суми матеріальної та моральної шкоди та не додано докази. До позову не додано самого висновку експерту з зазначеною калькуляцією суми вартості деталей та суми вартості на відновлювальні роботи пошкодженого автомобіля. Стосовно розміру відшкодування моральної шкоди позивач також жодним чином не обґрунтував свої позовні вимоги. Третя особа у справі [PERSON] в наданій суду письмовій заяві просить розглянути справу без його участі, відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі. Представник третьої особи - Страхового товариства "Домінанта" в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Суд, взявши до уваги позицію сторін, дослідивши письмові докази у справі, вважає, що у задоволенні позовних вимог необхідно відмовити з наступних підстав. Як встановлено в судовому засіданні, вироком Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 07 серпня 2014 року (арк.с. 17-23) [PERSON] визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України та стягнуто з Державного підприємства "Придніпровська залізниця" на користь [PERSON] в порядку відшкодування майнової шкоди 116525,36 гривен і в порядку відшкодування моральної шкоди 36.000 гривен. Зазначеним вироком суду встановлено, що водієм [PERSON] , який перебував в трудових відносинах з ДП "Придніпровська залізниця", і в робочий час, перебуваючи у м. Дніпродзержинську, порушено п.п. 10.9,10.1 Правил дорожнього руху України, було пошкоджено автомобіль "Mitsubishi Lancer" 2007 року випуску, номерний знак [NUMBER] , чим власнику автомобіля [PERSON] заподіяна матеріальна шкода, яка складається з вартості відновлюваного ремонту автомобіля, вартісті робіт 8039 грн. 80 коп., вартісті деталей - 6457 грн.96 коп., додаткових витрат - 70 грн., витрат на запчастини - 124581 грн. 80 коп. з урахуванням зносу, витрат на калькуляцію та проведення автотоварознавчої експертизи - 1200грн., вартість послуг доставки автомобіля до станції технічного обслуговування 600 грн., послуг з дефектовки та стоянки автомобіля 1220 грн., витрат на медогляд водія [PERSON] - 90грн., витрат товарного вигляду автомобіля -113,415 грн. 36 коп., загальна сума 116525 грн. 36 коп., і моральну шкоду у розмірі 36.000 грн., яка полягає у негативних переживаннях власника і його близьких, емоційній напрузі, нервозності та дратівливості і неможливості використання автомобіля в інтересах підприємства за договором оренди, неможливості вирішувати виробничі питання. Ухвалою колегії суддів судової палати у кримінальних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 19 березня 2015 року (арк.с. 28-30) вирок районного суду від 07 серпня 2014 року змінено, в частині вирішення цивільного позову [PERSON] скасовано. Позивач [PERSON] звернувся до суду з цивільним позовом, в якому просить стягнути з ДП "Придніпровська залізниця" на його користь в порядку відшкодування майнової шкоди 116525,36 грн., у відшкодування моральної шкоди 36000,00 грн. Рішенням Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області від 07.02.2017 року задоволено частково позовні вимоги ПАТ "Укрзалізниця" в особі регіональної філії "Придніпровська залізниця" ПАТ "Укрзалізниця" до [PERSON] про відшкодування шкоди в порядку регресу та стягнуто 21000 грн. (арк.с.198-202). Зазначене рішення ухвалено виходячи з факту набрання вироком суду від 07.08.2014 законної сили в частині визнання винуватим [PERSON] за ч.1 ст. 286 КК України. Рішення набрало законної сили у встановленому законом порядку. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи на підставі доказів, поданих учасниками справи. В судовому засіданні досліджені всі докази, подані учасниками справи. Клопотання про витребування і дослідження інших доказів до суду не надходило. Суд постановляє рішення на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Згідно ст.1187 Цивільного кодексу України, діяльність, пов`язана з використанням транспортних засобів, є джерелом підвищеної небезпеки; шкода, завдана таким джерелом, відшкодовується особою, яка на правовій підставі володіє транспортним засобом. Згідно ст.1166 Цивільного кодексу України майнова шкода, завдана винними діями чи бездіяльністю майну фізичної особи відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала; ст.1192 Цивільного кодексу України встановлено, що розмір збитків, які підлягають відшкодуванню, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Згідно ч.1 ст.1167 Цивільного кодексу України моральна шкода завдана фізичній особі відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини; у відповідності зі ст. 23 Цивільного кодексу України моральна шкода полягає в тому числі у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала внаслідок пошкодження її майна, розмір моральної шкоди визначається з урахуванням вимог розумності і справедливості, характеру правопорушення, ступеня вини особи, що завдала шкоду. На момент скоєння ДТП цивільну відповідальність відповідача було застраховано ТДВ «Страхове товариство «Домінанта». Зазначений факт підтверджується полісом № АС/0091272 від 01.01.2013 обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, яким передбачено ліміт відповідальності за шкоду, заподіяну майну на одного потерпілого в розмірі 50000,00 грн., а за шкоду заподіяну життю і здоров`ю - в розмірі 100000,00 грн. Так, згідно ч. 1 ст. 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо- транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Законодавець в цій нормі встановлює відповідальність саме страховика, так як мета цього закону забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників. (ст. 3 Закону). Також, законом чітко встановлено перелік витрат, які відшкодовуються страховою компанією при виникнення страхового випадку. Відповідно до ст. 29 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Відповідно до ст. 3 Закону № 1961-IV обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється як з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих унаслідок дорожньо-транспортної пригоди, так і захисту майнових інтересів страхувальників, враховуючи положення статті 1194 ЦК, питання про відшкодування шкоди самою особою, відповідальність якої застрахована, вирішується залежно від висловленої нею згоди на таке відшкодування та виконання чи невиконання нею передбаченого статтею 33 Закону № 1961-IV обов`язку щодо письмового надання страховику, з яким укладено відповідний договір (у передбачених випадках Моторному (транспортному) страховому бюро України, далі - МТСБУ), повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду встановленого зразка. У разі відсутності такої згоди завдана потерпілому шкода підлягає відшкодуванню страховиком у межах передбаченого договором страхування страхового відшкодування. Наявність такої згоди у вигляді відповідної заяви цієї особи та виконання нею передбаченого статтею 33 Закону № 1961-IV обов`язку з`ясовується судом першої інстанції, у зв`язку з чим до участі у справі може бути залучений страховик. Стосовно стягнення моральної шкоди, позивачем на думку суду необгрунтовано та помилково застосовано норми законодавства. Так, відповідно ст. 23 ЗУ "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» регулюються виплати страховика щодо заподіяної моральної шкоди при страховому випадку. Ст. 22 Закону від 1 липня 2006 року №1961 - ІУ "Про обов`язкове страхування цивільно- правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" передбачено, що при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна в результаті ДТП, життю, здоров`ю, майну третьої особи, а також моральну шкоду потерпілому. Також, відповідно зі ст. 979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. А ст. 988 цього Кодексу зобов`язує страховика у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату у строк, встановлений договором. Згідно висновку судової товарознавчої експертизи від 03.10.2013 № 03.10/13/13 вартість автомобілю «Mitsubishi Lancer» 2007 року випуску, який належить Позивачу на день скоєння ДТП складає 113415 грн. Водночас позовні вимоги Позивача щодо відновлювального ремонту автомобіля заявлено у сумі 116525, 36 грн. Згідно ст. 30 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» транспортний засіб вважається фізично знищеним, якщо його ремонт є технічно неможливим чи економічно необгрунтованим. Ремонт вважається економічно необгрунтованим, якщо передбачені згідно з аварійним сертифікатом (рапортом), звітом (актом) чи висновком про оцінку, виконаним аварійним комісаром, оцінювачем або експертом відповідно до законодавства, витрати на відновлювальний ремонт транспортного засобу перевищують вартість транспортного засобу до дорожньо-транспортної пригоди. З огляду на вищевказане, відновлювальний ремонт вказаного автомобіля являється економічно необгрунтованим. Згідно п.9 абз.3 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 6 від 27.03.1992, суд постановляючи рішення про стягнення на користь потерпілого відшкодування вартості майна, ще не може використовуватись за призначенням, але має певну цінність, суд одночасно повинен обговорити питання про передачу цього майна після відшкодування збитків особі, відповідальній за шкоду. Однак при розгляді справи неможливо встановити де саме перебуває пошкоджений автомобіль, відповідачу він не передавався, відповідних доказів, котрі би свідчили про інше, суду представником позивача не надано. Представник позивача у суді не повідомив суду про можливість передавання цього автомобіля відповідачу. До позову не додано самого висновку експерту з зазначеною калькуляцією суми вартості деталей та суми вартості на відновлювальні роботи пошкодженого автомобіля. Згідно п.16 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 4 від 01.03.2013 "Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки", відповідно до статті 21 Закону № 1961-IVна території України забороняється експлуатація транспортного засобу без поліса обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, тобто володільці транспортних засобів, за винятком осіб, звільнених від обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності згідно з пунктом 13.1 статті 13 цього Закону, зобов`язані застрахувати ризик своєї цивільної відповідальності, яка може настати внаслідок завдання шкоди життю, здоров`ю або майну інших осіб при використанні транспортних засобів. У зв`язку із цим при пред`явленні позовних вимог про відшкодування такої шкоди в результаті дорожньо-транспортної пригоди безпосередньо до особи, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, суд має право виключно в порядку, передбаченому статтею 33 ЦПК, залучити до участі у справі страхову організацію (страховика), яка застрахувала цивільну відповідальність володільця транспортного засобу. Непред`явлення вимог до страховика за наявності підстав для стягнення завданої шкоди саме зі страховика є підставою для відмови в позові до завдавача шкоди у відповідному розмірі. Таким чином суд дійшов висновку про необхідність відмови у задоволенні позовних вимог у звязку з непред`явленням вимог до страховика, не доведенням факту завдання моральної шкоди шляхом надання суду відповідних доказів. Виходячи з викладеного,

Outcome: dismissed