Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-26 00:00:00

До суду з позовом до [PERSON] та Головного управління Держгеокадастру у Чернігівській області про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою та скасування державної реєстрації земельних ділянок, звернувся [PERSON] , мотивуючи позов зокрема наступним. У власності позивача - [PERSON] , перебуває земельна ділянка площею 0.2417 га, з кадастровим №7422081500:02:001:0319, розташована за адресою: [ADDRESS] , призначена для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд. Вказане підтверджується Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності. Витягом з Державного земельного кадастру про земельну ділянку. Вказана ділянка була придбана у попереднього власника - [PERSON] , одночасно з розташованими на ній житловим будинком на підставі договору купівлі-продажу земельної ділянки посвідченого приватним нотаріусом Рожець А.П, 11.03.2015 року та зареєстрованого в реєстрі за №274. В свою чергу, [PERSON] , отримала вказану земельну ділянку в дар від [PERSON] на підставі договору дарування від 07.07.2011 року за реєстровим №1080. Зовнішні межі земельної ділянки за кадастровим № 7422081500:02:001:0319 були визначені у 2008 році під час її приватизації попереднім власником [PERSON] та погоджені власниками/користувачами суміжних земельних ділянок: [PERSON] та [PERSON] що підтверджується актом визначення та погодження зовнішніх меж земельної ділянки в натурі від 01.10.2008 року, згідно з яким в плані меж від Б до В вказана земельна ділянка межує із землями [PERSON] . Так власником суміжної земельної ділянки площею 0.2508 га, з кадастровим №7422083 502:89:160:0003, яка призначена для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, розташованої за адресою: [ADDRESS] , є [PERSON] . Крім того йому належить земельна ділянка площею 0.0352 га, з кадастровим №7422081502:89:160:0004, яка призначена для ведення підсобного сільського господарства і також є сумісною із земельною ділянкою, що належить Позивачу. Відомості про суб`єкта права власності на земельні ділянки №7422081502:89:160:0003 та №7422081502:89:160:0004 підтверджуються інформацією Державного земельного кадастру про право власності та речові права на земельну ділянку від 03.02.2020 року та відомостями отриманими з відповідей на адвокатські запити Відділу Держгеокадастру №29-25-0.27-19/106-20 від 22.01.2020 року, №29-25-0.27- 53/106-20 від 06.02.2020 року. У 2018 році Позивач вирішив обгородити належну йому земельну ділянку парканом, але отримав спротив від сусіда - [PERSON] , який не погоджувався з розташуванням межі між земельними ділянками. З метою врегулювання спору та відновлення меж належної йому земельної ділянки, Позивач звернувся до інженера-землевпорядниіса БПП "Позитив" який, 01 листопада 2018 року, в присутності власника земельної ділянки [PERSON] , власників суміжних земельних ділянок: [PERSON] та [PERSON] а також представника розпорядника земель комунальної власності - в.о. старости Бригинцівського старостинського округу Козелецької селищної ради [PERSON] , склав акт про закріплення в натурі (на місцевості) меж земельної ділянки за кадастровим № 7422081500:02:001:0319, яка знаходиться по [ADDRESS] , загальною площею 0.2417 га наданої власнику - [PERSON] для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, межовими знаками встановленого зразка (вид третій- дерев`яний стовп діаметром 10 см висотою 100 см з вирізом у верхній частині стовпа, де фарбою, що не змивається зазначений номер межового знаку). Власником земельної ділянки, та власниками суміжних земельних ділянок претензій щодо меж та конфігурації земельної ділянки не заявлено. Встановлені межові знаки були передані на зберігання власнику земельної ділянки - [PERSON] . Вказані обставини підтверджуються актом прийомки-передачі межових знаків на зберігання від 01.11.2018 року. Проте, у квітні 2019 року Позивачем було виявлено, що межові знаки з боку суміжних земельних ділянок сусіда [PERSON] знищені, а натомість сусідом встановлені стовпчики для огорожі, яками межа фактично перенесена у бік земельної ділянки [PERSON] .. На даний час [PERSON] встановив огорожу на земельній ділянці, яка належить Позивачеві і відмовляється відновити межу, визначену актом погодження зовнішніх меж земельної ділянки в натурі та закріплену межовими знаками. Крім того, у 2019 році була розроблена технічна документація із землеустрою щодо встановлення меж земельних ділянок з кадастровим №7422081502:89:160:0003 та №7422081502:89:160:0004, громадянину [PERSON] , а 27.06.2019 року державним кадастровим реєстратором були внесені відомості про вказані земельні ділянки до Державного земельного кадастру. При внесенні відомостей до ДЗК були виявлені помилки геометрії земельної ділянки №7422081502:89:160:0003, яка має перетин площею 68,5130 м2 із земельною ділянкою № 7422081500:02:001:0319 яка належить позивачу - [PERSON] , що підтверджується даними Публічної кадастрової карти та відповіддю №29-25-0.27-19/106-20 від 22.01.2020 року начальника відділу у Козелецькому районі ГУ Держгеокадастру, на адвокатський запит. Земельна ділянка №7422081502:89:160:0004 також має перетин площею 0,0023 га із земельною ділянкою № 7422081500:02:001:0319 яка належить позивачу - [PERSON] , що підтверджується відповіддю на адвокатський запит Відділу Держгеокадастру за №29-25-0.27-53/106-20 від 06.02.2020 року. Фактично технічна документація із землеустрою щодо встановлення меж земельних ділянок з кадастровими №7422081502:89:160:0003 та №7422081502:89:160:0004, громадянину [PERSON] , була розроблена з урахуванням самовільно встановленої ним огорожі по території суміжної земельної ділянки [PERSON] . При цьому встановлення меж відбувалося без погодження з власниками суміжних земельних ділянок, що призвело до створення перешкод у користуванні власного земельною ділянкою [PERSON] . В судовому засіданні представник позивача позов підтримав в повному обсязі та до викладеного в позовній заяві. Представник відповідача [PERSON] , [PERSON] надала відзив на позовну заяву та в судовому засіданні пояснила, що позивач більше чим п`ять років претензій не заявляв, створив штучне відновлення строків давності. Можливо внесення змін у документацію в даному випадку щодо конфігурації, а не скасування права власності в цілому. Представник відповідача Головного управління Держгеокадастру у Чернігівській області в судове засідання не з`явився, але надав суду письмове пояснення, згідно якого просить врахувати викладене у поясненні Головного управління під час розгляду справи та просить проводити розгляд справи за їх відсутності. Суд заслухавши пояснення представників сторін та дослідивши матеріали справи, приходить до наступних висновків. Відповідно ст.. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Згідно ч. 1,5 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Свідок [PERSON] в судовому засіданні надала показання, що коли міряли земельну ділянку, то вона підписала за свого чоловіка [PERSON] , так-як він перебував на лікуванні. Вони проживають в будинку з 1967 року, межа була непорушна., але сусід почав будівництво, побив кілки, а ще заступив за кілки більше метра. Згідно висновку експерта за результатами проведення судової земельно-технічної експертизи у цивільній справі № 734/653/20 від 30.11.2020 року № 3807-3809/20-24: 1. За результатами проведених 18.09.2020 року топорграфо- геодезичних робіт здійснених GNSS приймачем Ztnith35 Pro, зав. № Z35181103065 (Сертифікат калібрування UA № 7740 від 16.12.2019 виданий «Національний науковий центр «Інститут Метрології»), в присутності землевласників, досліджені фактичні межі земельних ділянок за адресами [ADDRESS] та [ADDRESS] . Опрацювавши координати, отримані під час проведення топорграфо-геодезичних робіт досліджуємих земельних ділянок, за допомогою програмного забезпечення для цифрової картографії та землеустрою Digitals/Delta XE Version 5.0 Professional, визначено площі та координати фактичного порядку користування земельних ділянок по [ADDRESS] та [ADDRESS] . 2.Площа земельної ділянки, що перебуває у власності [PERSON] по [ADDRESS] (масив ділянок) становить 0,3018 га, додаток 2 до висновку. Площа земельної ділянки [PERSON] по [ADDRESS] становить 0,2279 га, додаток 1 до висновку 3.Порівнявши за допомогою програмного забезпечення для цифрової картографії та землеустрою Digitals/Delta XE Version 5.0 Professional, наявні каталоги координат з технічної документації на земельну ділянку по [ADDRESS] (а.с. 33) та технічної документації по [ADDRESS] (а.с. 110-111) з координатами визначеними під час проведення топографо-геодезичних робіт здійснених GNSS приймачом Ztnith35 Pro, зав. № Z35181103065 (Сертифікат калібрування UA № 7740 від 16.12.2019 виданий «Національний науковий центр «Інститут Метрології»), виявлено невідповідність координат фактичних меж в порівнянні з координатами технічної документації (а.с. 33) земельної ділянки [PERSON] по [ADDRESS] . Невідповідність полягає в зміщенні координат технічної документації (зображені зеленим кольором) на північний захід відносно координат технічної документації (зображені червоним кольором), відстані та конфігурація зміщення вказані в додатку 3 до висновку. Невідповідність координат фактичного порядку користування земельною ділянкою [PERSON] відповідно координатам технічної документації (а.с. 110-111) полягає в зміщенні координат технічної документації (зображені синім кольором) на північний схід відносно координат фактичного користування (зображені червоним кольором), відстані та конфігурація зміщення вказані в додатку 4 до висновку. 4.Порівнявши за допомогою програмного забезпечення для цифрової картографії та землеустрою Digitals/Delta XE Version 5.0 Professional координати з технічних документацій [PERSON] (а.с 33) та [PERSON] (а.с. 110-111) виявлено накладання земельних ділянок загальною площею 0,0092 га (92 кв. м), що наведено в додатку №4 до висновку. Фрагмент накладання починається на відстані 10.27 м від фасадної частини ділянок, позначений стрілками на схемі в додатку до висновку 5, накладання заштриховано синім кольором. Як було встановлено в судовому засіданні, у власності позивача - [PERSON] , перебуває земельна ділянка площею 0.2417 га, з кадастровим №7422081500:02:001:0319, розташована за адресою: [ADDRESS] , призначена для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд. Вказане підтверджується Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності. Витягом з Державного земельного кадастру про земельну ділянку. Власником суміжної земельної ділянки площею 0.2508 га, з кадастровим №7422083 502:89:160:0003, яка призначена для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, розташованої за адресою: [ADDRESS] , є [PERSON] . Крім того йому належить земельна ділянка площею 0.0352 га, з кадастровим №7422081502:89:160:0004, яка призначена для ведення підсобного сільського господарства і також є сумісною із земельною ділянкою, що належить Позивачу. Відомості про суб`єкта права власності на земельні ділянки №7422081502:89:160:0003 та №7422081502:89:160:0004 підтверджуються інформацією Державного земельного кадастру про право власності та речові права на земельну ділянку від 03.02.2020 року та відомостями отриманими з відповідей на адвокатські запити Відділу Держгеокадастру №29-25-0.27-19/106-20 від 22.01.2020 року, №29-25-0.27- 53/106-20 від 06.02.2020 року. Частиною четвертою статті 41 Конституції України гарантовано, що ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Згідно з частиною першою статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до статей 125, 126 ЗК України право власності та право постійного користування на земельну ділянку виникає після одержання її власником або користувачем документа, що посвідчує право власності чи право постійного користування земельною ділянкою, та його державної реєстрації. Право власності на земельну ділянку і право постійного користування земельною ділянкою посвідчується державними актами. Форми державних актів затверджуються Кабінетом Міністрів України. Статтею 391 ЦК України визначено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до статті 152 ЗК України держава забезпечує громадянам та юридичним особам рівні умови захисту прав власності на землю. Власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом: а) визнання прав; б) відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав; в) визнання угоди недійсною; г) визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування; ґ) відшкодування заподіяних збитків; д) застосування інших, передбачених законом, способів. Відповідно до частин другої, п`ятої статті 158 ЗК України виключно судом вирішуються земельні спори з приводу володіння, користування і розпорядження земельними ділянками, що перебувають у власності громадян і юридичних осіб, а також спори щодо розмежування територій сіл, селищ, міст, районів та областей. У разі незгоди власників землі або землекористувачів з рішенням органів місцевого самоврядування, центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин, спір вирішується судом. Відповідно до відповіді №29-25-0.27-19/106-20 від 22.01.2020 року начальника відділу у Козелецькому районі ГУ Держгеокадастру, на адвокатський запит, земельна ділянка №7422081502:89:160:0003, має перетин площею 68,5130 м2 із земельною ділянкою позивача, а земельна ділянка №7422081502:89:160:0004 має перетин площею 0,0023 га із земельною ділянкою позивача, що підтверджується відповіддю на адвокатський запит Відділу Держгеокадастру за №29-25-0.27-53/106-20 від 06.02.2020 року. Таким чином, за інформацією Держгеокадастру, обидві земельні ділянки відповідача перетинаються із земельною ділянкою позивача на 91,5230 м.кв. В ході проведеної судової земельно-технічної експертизи (висновок від 30.11.2020 року №3807-3809-/20-24) вказана вище інформація підтвердилася. Так, згідно відповіді експерта на четверте питання, виявлено накладання земельних ділянок загальною площею 0,0092 га (92 м.кв). Також у відповіді на перше та друге питання експертизи встановлено, що фактичні розміри земельних ділянок позивача і відповідача не відповідають правовстановлюючим документам, так-як у власності позивача [PERSON] перебуває земельна ділянка площею 0.2417 га, але на час проведення експертизи, фактичний розмір його земельної ділянки становить 0,2279 га, тобто менше на 0,0138 га (138 м.кв). При цьому відповідач фактично користується земельною ділянкою (згідно експертизи дві ділянки відповідача вимірювалася одним масивом) загальною площею 0,3018 га, що на 0,0158 га (158 м.кв) більше, ніж перебуває у його власності. Стороною відповідача у відзиві зазначено, що у 2008 році він особисто погодив межі земельної ділянки площею 0,2417 га, яку приватизував [PERSON] і яку потім придбав у власність Позивач [PERSON] . Це підтверджується також копією технічної документації із землеустрою щодо виготовлення правовстановлюючих документів, що посвідчують право власності на земельні ділянки гр. [PERSON] . Відповідно до п 7.2. Наказу Державного комітету України із земельних ресурсів від 04.07.2008 N 156 (в редакції яка діяла на час виготовлення технічної документації), технічна документація складається з пояснювальної записки, додатків до неї, графічних матеріалів та електронних обмінних файлів, які містять метричну інформацію про об`єкти. Відповідно до Тимчасового порядку ведення державного реєстру земель (наказ Державного комітету по земельних ресурсах №174 від 02.07.2003 року, який діяв станом на час виготовлення тех. документації) обмінний файл, це файл обміну даними результатів землевпорядних робіт в електронному вигляді. Статтею 23 ЗУ "Про Державний земельний кадастр", передбачено, що документація, яка є підставою для внесення відомостей до Державного земельного кадастру, подається органу, що здійснює внесення таких відомостей, також у формі електронного документа. З часу створення електронного документа (обмінного файлу) земельної ділянки №7422081500:02:001:0319, його зміст не змінювався. Саме на підставі цього обмінного файлу, відомості про земельну ділянку №7422081500:02:001:0319 було внесено до автоматизованої системи ведення державного земельного кадастру і в подальшому він використовувався для врахування при виконанні ведення державного земельного кадастру. У 2018 році відомості з обмінного файлу використані для складання технічної документації по відновленню меж земельної ділянки в натурі, Оскільки відновлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) здійснюється на підставі раніше розробленої та затвердженої документації із землеустрою, що передбачено у пунктах 4.1-4.3 Інструкції про встановлення (відновлення) меж земельних ділянок в натурі (на місцевості) та їх закріплення межовими знаками, якою визначено механізм відновлення меж земельних ділянок на місцевості, і цей же електронний документ - електронний файл уніфікованої форми для обміну інформацією, яка використовується під час ведення Державного земельного кадастру і виконання топографо-геодезичних робіт, було використано (у складі технічної документації) для проведення земельно-технічної експертизи у даній справі. Таким чином відомості про площу, межі та координати розташування належної [PERSON] земельної ділянки у ДЗК, є незмінними з часу погодження її меж відповідачем [PERSON] та її державної реєстрації. Доказів протилежного суду не надано. Враховуючи вище викладене, показання свідка [PERSON] про те, що вона, а не відповідач по справі погоджувала акт прийомки-передачі межових знаків на зберігання у 2018 році, не має жодного значення для правильного вирішення справи. Верховний Суд у складі Об`єднаної Палати Касаційного цивільного суду у постанові від 23 січня 2019 року у справі № 580/168/16-ц (провадження № 61-19526сво18), дійшов висновку, що оскільки погодження меж є виключно допоміжною стадією у процесі приватизації земельної ділянки, спрямованою на те, щоб уникнути необов`язкових технічних помилок, підписання акта погодження меж самостійного значення не має, воно не призводить до виникнення зміни або припинення прав на земельну ділянку, як і будь-яких інших прав у процедурі приватизації. Непогодження меж земельної ділянки із власником не може слугувати підставою для відмови відповідної місцевої ради в затвердженні технічної документації, за умови правомірних дій кожного із землекористувачів, чи землевласників. Аналогічний за змістом правовий висновок викладено у постанові Великої Палати ВС від 12.02.2020 року у справі №545/1149/17, а саме: стадія погодження меж земельної ділянки при виготовленні землевпорядної документації є допоміжною. Погодження меж полягає у тому, щоб суміжнику було запропоновано підписати відповідний акт. Як було встановлено під час розгляду справи, відповідач погоджував межі під час приватизації ділянки попереднім власником, про що заявив у відзиві на позовну заяву, а встановлення меж земельних ділянок належних відповідачу дійсно відбувалося без погодження з власниками суміжних земельних ділянок, що призвело до створення перешкод у користуванні власною земельною ділянкою [PERSON] . Згідно наказу Державного комітету України із земельних ресурсів від 18 травня 2010 року № 376, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 16 червня 2010 року за № 391/17686, затверджено Інструкцію про встановлення (відновлення) меж земельних ділянок в натурі (на місцевості) та їх закріплення межовими знаками, пунктом 3.12 якої передбачено, що закріплення межовими знаками меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) здійснюється виконавцем у присутності власника (користувача) земельної ділянки, власників (користувачів) суміжних земельних ділянок або уповноваженою ним (ними) особою. Повідомлення власників (користувачів) суміжних земельних ділянок про дату і час проведення робіт із закріплення межовими знаками меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) здійснюється виконавцем завчасно, не пізніше ніж за п`ять робочих днів до початку робіт із закріплення межовими знаками меж земельної ділянки в натурі (на місцевості). Повідомлення надсилається рекомендованим листом, кур`єрською поштою, телеграмою чи за допомогою інших засобів зв`язку, які забезпечують фіксацію повідомлення. Згідно матеріалів технічної документації, зокрема з доданих до актів прийомки-передачі межових знаків на зберігання від 03.06.2019 року, власниками суміжних земельних ділянок претензій до існуючих меж не заявлено, але при цьому жоден з цих власників, в тому числі [PERSON] , не був присутнім під час встановлення меж і не повідомлявся про цю подію. Згідно ст.. 203,204 ЦК України, дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків є правочином. Правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Відповідно до пояснення начальника ГУ Держгеокадастру у Чернігівської області, до суду надані копії державних актів на право приватної власності на землю ІІІ-ЧН №032895, та ІІІ-ЧН №032896. Вказані акти видані [PERSON] 17.05.2002 року. Зазначені державні акти не відповідають діючому на час їх видачі законодавству з огляду на наступне. З 02 квітня 2002 відповідно до постанови Кабінету Міністрів України «Про затвердження форм державного акта на право власності на земельну ділянку та державного акта на право постійного користування земельною ділянкою» від 02 квітня 2002 року № 449 обов`язковим реквізитом державного акта на право власності на земельну ділянку та державного акта на право постійного користування земельною ділянкою став кадастровий номер земельної ділянки - індивідуальна, що не повторюється на всій території України, послідовність цифр та знаків, яка присвоюється земельній ділянці під час її державної реєстрації і зберігається за нею протягом усього часу існування. Тобто кадастрові номери цим ділянкам повинні були присвоєні разом з державною реєстрацією і вказані у державних актах, а відомості про земельні ділянки повинні були внесені до Державного земельного кадастру під час видачі актів 17.05.2002 року, а не у 2019 році. Державний акт на земельну ділянку [PERSON] , вказаним вимогам відповідає. Згідно з ч.ч.2-6 ст.24 ЗУ "Про Державний земельний кадастр" державна реєстрація земельних ділянок здійснюється за місцем їх розташування відповідним Державним кадастровим реєстратором центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політиці сфері земельних відносин. Державна реєстрація земельних ділянок здійснюється за заявою: особи, якій за рішенням органу виконавчої влади, органу місцевого самоврядування надано дозвіл на розроблення документації із землеустрою. Державний кадастровий реєстратор, який здійснює державну реєстрацію земельних ділянок, протягом чотирнадцяти днів з дня реєстрації заяви: перевіряє відповідність документів вимогам законодавства; за результатами перевірки здійснює державну реєстрацію земельної ділянки або надає заявнику мотивовану відмову у державній реєстрації. Підставою для відмови у здійсненні державної реєстрації земельної ділянки є: розташування земельної ділянки на території дії повноважень іншого Державного кадастрового реєстратора; подання заявником документів, передбачених частиною четвертою цієї статті, не в повному обсязі; невідповідність поданих документів вимогам законодавства; знаходження в межах земельної ділянки, яку передбачається зареєструвати, іншої земельної ділянки або її частини. Так-як при внесенні державним кадастровим реєстратором відомостей до Державного земельного кадастру про земельні ділянки [PERSON] №7422081502:89:160:0003 та №7422081502:89:160:0004, були виявлені помилки геометрії, а саме: перетин із суміжною земельною ділянкою, що підтверджується відповіддю №29-25-0.27-19/106-20 від 22.01.2020 року начальника відділу у Козелецькому районі ГУ Держгеокадастру та №29-25-0.27-53/106\-20 від 06.02.2020 року на адвокатський запит, а також висновками проведеної судової земельно-технічної експертизи по справі, державний кадастровий реєстратор зобов`язаний був відмовити у здійсненні державної реєстрації з підстав, визначених ч. 6 ст.24 ЗУ "Про Державний земельний кадастр". Згідно правового висновку, викладеного у постанові Верховного Суду від 22.01.2020 року (справа №307/3690/15-ц) у справах за позовами про скасування державної реєстрації права власності на земельну ділянку відповідачем повинен бути орган, який на підставі вимог закону вносить запис про скасування державної реєстрації речових прав. У разі прийняття суб`єктом владних повноважень рішення про передачу земельних ділянок у власність (тобто ненормативного акта, який вичерпує свою дію після його реалізації) подальше оспорювання правомірності набуття фізичною чи юридичною особою спірної земельної ділянки має вирішуватися в порядку цивільної (господарської) юрисдикції, оскільки виникає спір про право цивільне. Велика Палата Верховного Суду у постанові від 29 травня 2018 року у справі №802/950/17-а підтвердила такий висновок Верховного Суду України, викладений у постанові від 06 жовтня 2015 року у справі №21-1306а15, і не вбачає підстав для відходу від вказаної правової позиції і в цій справі. Таким чином, державний кадастровий реєстратор діяв в порушення ЗУ "Про Державний земельний кадастр", при державній реєстрації земельних ділянок №7422081502:89:160:0003 та №7422081502:89:160:0004. Щодо застосування строків давності та наслідків її сплину, то в даному випадку суд приходить до наступних висновків. Згідно ст.. 257 ЦК України - загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Як було встановлено в судовому засіданні, спір про порядок користування суміжними земельними ділянками між сторонами виник у 2018 році і триває дотепер, а реєстрація земельних ділянок відповідача в Державному земельному кадастрі відбулася у 2019 році і дані обставини підтверджуються дослідженими в суді доказами: технічною документацією із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) гр. [PERSON] , актом про результати розгляду заяви [PERSON] затвердженим Козелецьким селищним головою 14.08.2019 року, листом начальника ГУ Держгеокадастру у Чернігівської області №Х-635/0-593/6-19 від 05.12.2019 року, фотографіями встановлених відповідачем стовпчиків та огорожі, а також технічною документацією із землеустрою, яку надав суду відповідач. На час звернення з позовом до суду у березні 2020 року, з моменту виникнення спору минуло менше трьох років, а тому строк позовної давності не сплинув і заява про його застосування задоволенню не підлягає. Аналізуючи в сукупності вище викладе, суд остаточно приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню в повному обсязі.

Outcome: approved