Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-06 00:00:00

Представник Головного управління Національної поліції у Вінницькій області звернувся до суду з позовом до [PERSON] про відшкодування шкоди, завданої внаслідок ДТП, мотивуючи свої вимоги тим, що 07.12.2018 відповідач, керуючи транспортним засобом марки "Opel Astra", державний номерний знак [NUMBER] , рухаючись по вул. Соборній у смт. Шпиків, порушуючи вимоги п.п. 2.4, 2.9, 2.1 ПДР України, почав утікати від працівників поліції, які наздоганяли його службовим автомобілем "MitsubishiOutlander", державний номерний знак [NUMBER] , при цьому, відповідач [PERSON] не вибрав безпечної швидкості та інтервал дистанції та допустив зіткнення з патрульним автомобілем, чим порушив вимоги п. 12.1, 12.1 ПДР. Відповідно до постанови Тульчинського районного суду Вінницької області від 17.01.2019 відповідача [PERSON] визнано винним у скоєнні адміністративних правопорушень, передбачених ст. 122-2, ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 10200 грн. В судовому засіданні [PERSON] свою вину визнав, та повідомив, що у нього відсутнє водійське посвідчення. Також, відповідача в подальшому визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, тобто порушення ПДР, що спричинило пошкодження транспортного засобу та іншого майна та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 340 грн. Внаслідок ДТП, що сталась з вини відповідача, службовий автомобіль Тиврівського відділення поліції марки "MitsubishiOutlander", державний номерний знак [NUMBER] , що належить ГУНП у Вінницькій області пошкодився, а саме: розбито передній бампер, наявні вм`ятини та псування лакофарбового покриття з правої сторони. Тілесних ушкоджень під час ДТП ніхто не отримав. Сума завданих збитків становить 36415,40 грн. На підставі норм ч. 1 ст. 1166, 1187, 1192 ЦК України, позивача вважає, що з відповідача підлягає відшкодуванню вказана сума збитків. Вказані обставини стали причиною звернення позивача до суду з даним позовом, у якому просить стягнути з [PERSON] на користь Головного управління Національної поліції у Вінницькій області 36415,40 грн. у якості відшкодування матеріальних збитків, завданих ДТП, та судові витрати (судовий збір) у розмірі 2027 грн. Представник позивача в судове засідання не з`явився, подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримує, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач, в судове засідання не з`явився, хоча належним чином був повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, що підтверджується рекомендованим поштовим повідомленням про вручення судової повістки, також повідомлявся через оголошення на офіційному вебпорталі судової влади України, про причини своєї неявки суд не повідомив, у встановлений судом строк відзив не подав. За таких обставин, суд ухвалив, розглянути справу заочно за відсутності представника відповідача, на підставі наявних у справі даних і доказів, відповідно до ч. 4 ст. 223, ст. 280 ЦПК України. Відповідно до ст. 247 ЦПК України, в зв`язку з неявкою усіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, вивчивши та оцінивши докази у справі та співставивши їх у відповідності до норм чинного законодавства, судом встановлено наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Згідно копії рапорту начальника СРПП № 4 Тиврівського ВП ЖВП Мазура О.А. від 07.12.2018 (а.с. 14), під час переслідування автомобіля марки "Опель Астра" іноземної реєстрації, що не зупинився на вимогу працівників поліції, водій даного транспортного засобу скоїв ДТП з службовим автомобілем марки "Мітсубіші Аутлендер", державний номерний знак [NUMBER] . Відповідно до копії висновку службового розслідування за фактом пошкодження службового автомобіля Тиврівського ВП марки "Mitsubishi Outlander", державний номерний знак [NUMBER] (а.с. 8-11), особистої вини начальника сектору реагування патрульної поліції № 4 Тиврівського ВП Жмеринського ВП ГУНП у Вінницькій області майора поліції Мазура О.А. та інспектора сектору реагування патрульної поліції № 2 Тиврівського ВП лейтенанта поліції Шевеля О.В. , які знаходились у вказаному службовому автомобілі під час здійснення переслідування, не встановлено. Згідно копії постанови Тульчинського районного суду Вінницької області від 17.01.2019, яка набрала законної сили 29.01.2019 (а.с. 6), відповідача [PERSON] визнано виним у скоєнні адміністративних правопорушень, передбачених ст. 122-2, ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 10200 грн. Відповідача [PERSON] визнано винним у тому, що він 07.12.2018 о 04:45 год. на автодорозі т. 02-12 Вінниця-Шпиків-Комаргород 41+209 км, керуючи автомобілем OPEL ASTRA, державний номерний знак [NUMBER] , не виконав вимогу працівника поліції про зупинку транспортного засобу, а також керував вказаним автомобілем в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан алкогольного сп`яніння проводився за допомогою приладу Драгер. Відповідач [PERSON] свою вину у вчинених правопорушеннях у судовому засіданні визнав. Також зазначив, що у нього відсутнє посвідчення водія. Згідно копії постанови Тульчинського районного суду Вінницької області від 31.01.2019, яка набрала законної сили 12.02.2019 (а.с. 5), відповідача [PERSON] визнано виним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 340 грн. Відповідача визнано винним у тому, що він 07.12.2018 о 05:05 год. по вул. Соборній у смт. Шпиків, керуючи автомобілем OPEL ASTRA, державний номерний знак [NUMBER] , порушуючи вимоги п.п. 2.4., 2.9, 2.1 ПДР України, почав утікати від працівників поліції, які наздоганяли його службовим автомобілем Міцубісі Аутлендер, державний номерний знак [NUMBER] , при цьому, не вибрав безпечної швидкості та інтервал дистанції та допустив зіткнення з патрульним автомобілеам, порушивши п. 12.1, 13.1 ПДР. Відповідач [PERSON] свою вину у вчинених правопорушеннях у судовому засіданні визнав. Також зазначив, що у нього відсутнє посвідчення водія. Постановою інспектора СРПП № 2 Тиврівського ВП лейтенанта поліції Швеця О.В. від 07.12.2018 (а.с. 17), відповідача [PERSON] визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 126 КУпАП, а саме за те, що він 07.12.2018 о 05:05 год. в смт. Шпиків, по вул. Миру, керував транспортним засобом державний номерний знак [NUMBER] , без права на керування, та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу розмірі 510 грн. Відповідно до копії рахунку на оплату ТОВ "Автовінн" № АВП-000137 від 20.09.2019 (а.с. 18), загальна вартість запчастин по ремонту службового автомобіля марки "MitsubishiOutlander" становить 36415,40 грн. Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно ч. 1 ст. 1187 ЦК України, джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Згідно частини другої ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Відповідно до п. 4 Постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01.03.2013 № 4 "Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки", розглядаючи позови про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, суди повинні мати на увазі, що відповідно до статей 1166, 1187 ЦК шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала. Обов`язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини. За ст. 1192 ЦК України, якщо інше не встановлено законом, з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Згідно ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених ЦПК України. Докази не можуть ґрунтуватися на припущеннях. На підставі досліджених судом доказів, судом встановлено, що відповідач [PERSON] , будучи за кермом транспортного засобу, порушив ПДР, що призвело до пошкодження іншого транспортного засобу, що належить Головному управлінню Національної поліції у Вінницькій області. Рішенням суду відповідача визнано винним у скоєнні вказаного правопорушення, однак завдану шкоду у розмірі 36415,40 грн. він не відшкодував. Таким чином, враховуючи вищенаведені норми закону, встановлені обставини справи та наявність між спричиненою шкодою та виною відповідача причинного зв`язку, суд вважає, що з останнього підлягає відшкодуванню завдана його неправомірними діями шкода у розмірі 36415,40 грн. В свою чергу, належним чином повідомлений відповідач, не надав суду жодного доказу на спростування позиції позивача. Аналізуючи вищевикладене, дослідивши обставини справи, перевіривши їх доказами, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог представника позивача в заявлених нею межах та про існування правових підстав для їх задоволення. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки позов задоволено, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у сплаченому останнім при зверненні до суду розмірі - 2027 грн.

Outcome: approved