Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-31 00:00:00

У липні 2016 року [PERSON] та [PERSON] звернулись до Деснянськогорайонного суду м. Чернігова із заявою про встановлення факту народження їх дитини [PERSON] [INFO] в Україні, у м. Луганськ, Луганської області, просили зазначити батьками [PERSON] та [PERSON] Заяву мотивували тим, що на час народження дитини у м. Луганську органи державної влади тимчасово не здійснювали свої повноваження відповідно до розпорядження Кабінету Міністрів України від 7 листопада 2014 року № 1085-р, а відтак, видане Ленінським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Луганського міського управління юстиції свідоцтво про народження дитини від 12 серпня 2015 року не є законним. У зв»язку з наведеними обставинами просили встановити вказаний юридичний факт для здійснення легалізації народження їх спільної дитини та зазначити заявників батьками [PERSON]. Звернення до суду про встановлення зазначеного факту обумовлено відмовою Чернігівського міського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у здійсненні реєстрації народження дитини. Рішенням Деснянського районного суду м. Чернігова від 29 липня 2016 року заяву [PERSON], [PERSON] про встановлення факту народження дитини задоволено частково. Встановлено юридичний факт про народження [INFO] у м. Луганськ, Луганської області громадянкою України [PERSON] ([INFO], яка зареєстрована за адресою: [ADDRESS]) хлопчика - [PERSON]. В задоволенні іншої частини вимог заяви про зазначення [PERSON] батьком дитини судом першої інстанції було відмовлено. В апеляційній скарзі [PERSON], [PERSON] просили змінити рішення суду першої інстанції в частині відмови в задоволенні вимог про зазначення відомостей про те, що батьком дитини є громадянин України [PERSON], мотивуючи тим, що суд розглянув справу з порушенням норм матеріального і процесуального права. Вказували, що до заяви було додано копію свідоцтва про народження дитини, виданого Ленінським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Луганського міського управління юстиції свідоцтво про народження дитини від 12 серпня 2015 року, в якому дитину було зареєстровано за прізвищем батька, а в графі „батько" зазначено [PERSON], що свідчить про звернення батьків, які не перебувають у шлюбі, зі спільною заявою про реєстрацію народження дитини. Зважаючи на те, що й до суду із заявою про встановлення факту вони звернулись спільно, положення ст. 257-1 ЦПК України передбачають в окремих випадках такий порядок встановлення факту народження, просили задовольнити подану апеляційну скаргу. Вислухавши доповідь судді апеляційного суду, дослідивши матеріали цивільної справи, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційна скарга [PERSON], [PERSON] підлягає частковому задоволенню, а рішення суду - скасуванню, з ухваленням апеляційним судом нового рішенні про задоволення вимог заявників, виходячи з наступного. Відповідно до положень ч. 1 ст. 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції. Однак, апеляційний суд не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права, які є обов"язковою підставою для скасування рішення суду. Згідно з приписами ч.4 ст. 303 ЦПК України, апеляційний суд перевіряє справу в повному обсязі, якщо поза увагою доводів апеляційної скарги залишилась очевидна незаконність або необґрунтованість рішення суду першої інстанції у справах окремого провадження. З матеріалів справи встановлено, що [PERSON] є громадянкою України, зареєстрована за адресою: [ADDRESS] (а.с.5). [PERSON] є громадянином України, зареєстрований у [ADDRESS] (а.с. 8). Згідно копії обмінної карти пологового будинку, пологового відділення лікарні про породіллю державної установи „Луганський перинатальний центр" ЛНР, [INFO] [PERSON] народила дитину та була виписана з лікарні після пологів 31 липня 2015 року (а.с.28). В подальшому, за заявою [PERSON] та [PERSON], які не перебувають у шлюбі між собою, Ленінським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Луганського міського управління юстиції 12 серпня 2015 року було складено актовий запис про народження дитини [PERSON] № 196 та видано свідоцтво про народження дитини від 12 серпня 2015 року, в якому дитину було зареєстровано за прізвищем батька, а в графі „батько" зазначено [PERSON] (а.с.4). Розпорядженням Кабінету Міністрів України від 07.11.2014 № 1085-р "Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють або здійснюють не в повному обсязі свої повноваження" до таких населених пунктів віднесено м. Луганськ. Для легалізації народження дитини на території України, заявники звертались до Чернігівського міського відділу державної реєстрації актів цивільного стану, однак у здійсненні реєстрації народження дитини останнім було відмовлено. Зміни до Цивільного процесуального кодексу України, які були внесені Законом України від 04.02.2016 № 990-VIII, шляхом доповнення вказаного нормативного акту статтею 257-1 „Особливості провадження у справах про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України", містять термін тимчасово окуповані території України та розповсюджуються також на неконтрольовану територію Донецької та Луганської областей, оскільки Верховна Рада України постановою від 17 березня 2015 року № 254-VIII «Про визнання окремих районів, міст, селищ і сіл Донецької та Луганської областей тимчасово окупованими територіями» визначила окремі райони, міста, селища і села Донецької та Луганської областей, зазначені в Законі України «Про особливий порядок місцевого самоврядування в окремих районах Донецької та Луганської областей» також тимчасово окупованими територіями. Таким чином, положення статті 257-1 ЦПК суд вправі застосовувати як у справах щодо встановлення фактів народження і смерті на території Криму, так і на непідконтрольних територіях Донецької та Луганської областей. Положеннями вказаного нормативного акту передбачено, що заява про встановлення факту народження особи на тимчасово окупованій території України може бути подана батьками, родичами, їхніми представниками або іншими законними представниками дитини до будь-якого суду за межами такої території України незалежно від місця проживання заявника. Положеннями ч. 3 ст. 257-1 ЦПК України передбачено, що у рішенні про встановлення факту народження особи на тимчасово окупованій території України мають бути зазначені встановлені судом дані про дату і місце народження особи, про її батьків. З матеріалів даної справи встановлено, що [PERSON] народився [INFO] на тимчасово окупованій території України, у місті Луганськ, Луганської області, його батьками є [PERSON] та [PERSON]. Вказані обставини підтверджені у справі копією обмінної карти пологового будинку, пологового відділення лікарні про породіллю державної установи „Луганський перинатальний центр" ЛНР (а.с.28), копією свідоцтва про народження дитини [PERSON] [INFO], виданого Ленінським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Луганського міського управління юстиції 12 серпня 2015 року (а.с.4), згідно якого дитину було зареєстровано за прізвищем батька, а в графі „батько" зазначено [PERSON], а також спільною заявою батьків дитини, які не перебувають у шлюбі між собою, поданою до суду про встановлення факту народження дитини. За таких обставин, заява [PERSON], [PERSON] про встановлення юридичного факту народження [PERSON] [INFO] в Україні, у місті Луганськ, Луганської області від батьків: матері [PERSON], батька [PERSON] підлягає задоволенню. Задоволення судом першої інстанції вказаної заяви частково суперечить приписам ст. 126 СК України та ч.4 ст. 257-1 ЦПК України, адже походження дитини від батька визначається за заявою жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою. Вказану заяву батьками дитини було подано суду, а тому з урахуванням особливості провадження у справах про встановлення факту народження на тимчасово окупованій території України, передбаченої у ст. 257-1 ЦПК України, суд першої інстанції неправомірно відмовив заявникам у зазначенні в рішенні про встановлення факту народження даних про батька дитини. Не вказавши відомостей про батька дитини, водночас суд ухвалив рішення про встановлення факту народження дитини [PERSON] за прізвищем [PERSON] та зазначив по батькові дитину - за іменем [PERSON], застосувавши положення ст.126, 145, 147 СК України. Зважаючи на суперечливість висновків суду першої інстанції та приписи ч.4 ст. 303 ЦПК України, які надають можливість апеляційному суду перевіряти справу в повному обсязі, якщо поза увагою доводів апеляційної скарги залишилась очевидна незаконність або необґрунтованість рішення суду першої інстанції у справах окремого провадження, апеляційний суд приходить до висновку про скасування рішення суду першої інстанції як такого, що ухвалено з порушенням норм матеріального та процесуального права та через невідповідність його висновків обставинам справи.

Outcome: approved