Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-24 00:00:00

У вересні 2016 року позивач [PERSON] звернулася до суду в порядку цивільного судочинства з позовом до відповідачів Оболонського РВ ДВС м. Києва ГТУЮ у м. Києві, ГТУЮ у м. Києві, ДП "СЕТАМ", треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: ПАТ "Альфа-Банк", [PERSON], про визнання електронних торгів недійсними, визнання недійсним протоколу щодо проведення електронних торгів та акту про проведені електронні торги та застосування реституції. 24.11.2016 року представником позивача [PERSON] подано до суду заяву про забезпечення позову, в якій він просив суд накласти арешт на автомобіль марки "DAIHATSU TERIOS", д.р.н. [NUMBER], номер кузова [NUMBER], сірого кольору, тип - легковий універсал, що належить на праві власності [PERSON] Також заявник просив суд заборонити Регіональному сервісному центру МВС України в м. Києві та будь-яким органам МРЕВ до розгляду справи по суті проводити реєстрацію, перереєстрацію, постановку на облік, зняття з обліку автомобіля марки "DAIHATSU TERIOS", д.р.н. [NUMBER], номер кузова [NUMBER], сірого кольору, тип - легковий універсал, що належить на праві власності [PERSON] Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заява представника позивача [PERSON] про забезпечення позову не підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч.1, ч.3 ст.151 ЦПК України суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити, передбачені цим Кодексом, заходи забезпечення позову. Згідно з ч.3 ст.151 ЦПК України забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити в подальшому неможливим виконання рішення суду. Ч.2 ст.152 ЦПК України передбачено, що у заяві про забезпечення позову повинно бути зазначено причини, у зв'язку з якими потрібно забезпечити позов; вид забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності; інші відомості, потрібні для забезпечення позову. Відповідно до абз.1 ч.4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 2006 року №9 "Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову" суд (суддя), розглядаючи заяву про забезпечення позову, має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. Як вбачається з матеріалів справи, ухвалою судді Оболонського районного суду м. Києва від 10.10.2016 року у справі №2/756/5521/16 було частково задоволено заяву представника позивача [PERSON] про забезпечення позову та накладено арешт на автомобіль марки "DAIHATSU TERIOS", д.р.н. [NUMBER], номер кузова [NUMBER], сірого кольору, тип - легковий універсал (свідоцтво про державну реєстрацію - [NUMBER], видане 06.06.2008 року ВРЕР-5 УДАІ в м. Києві), що належить на праві власності [PERSON] на підставі акту про проведені електронні торги від 13.07.2016 року, складеного державним виконавцем ВДВС Оболонського РУЮ у м. Києві Малько Ж.С. Дану ухвалу 11.10.2016 року направлено для виконання Регіональному сервісному центру МВС України в м. Києві. Заявник у своїй заяві про забезпечення позову від 24.11.2016 року стверджує, що вищевказаний автомобіль 19.10.2016 року був переоформлений на [PERSON], а також змінено його державний номерний знак з [NUMBER] на [NUMBER]. Заявником не зазначено жодного доказу на підтвердження того, що [PERSON] на даний час належить на праві власності будь-яке рухоме майно. Таким чином, заява про забезпечення позову не містить підстав та обґрунтування необхідності застосування вказаних обмежень. Враховуючи вищевикладене,

Outcome: dismissed