Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-06 00:00:00

Стислий виклад позовних вимог. [PERSON] звернувся до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню. В обґрунтування заявленого позову [PERSON] зазначив, що предметом даної позовної заяви є визнання таким, що не підлягає виконанню, виконавчий напис №6541, вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Данич Оксаною Федорівною 24 травня 2021 року, щодо звернення стягнення на заборгованість згідно Кредитного договору №94304467000 від 15.04.2019 на загальну суму 36731,32 грн. з яких прострочена заборгованість за сумою кредиту становить 29099,66 грн., сума простроченої заборгованості по несплаченим відсоткам за користування кредитом складає 7481,66 грн. та прострочена заборгованість за комісією - 150 грн., а також нотаріальні витрати на користь відповідача в сумі 800 грн. Виконавчий напис грубо порушує його конституційні права та охоронювані законом інтереси, а тому не підлягає виконанню і може бути визнаний таким в судовому порядку. У виконавчому написі значиться Кредитний договір датований 15.04.2019, а фактично відповідачем до матеріалів виконавчого провадження додано копію Кредитного договору від 24.01.2018. Намагаючись розпорядитися своїми коштами на відкритих в установі банку карткових рахунках, у вересні місяці 2021 року, він дізнався, що вони заблоковані (арештовані) Ковельським відділом державної виконавчої служби у Ковельському районі Волинської області ЗМУ МЮ (м.Львів) 15.09.2021. Вважає, що неправомірно відкрито провадження щодо виконання вказаного напису про звернення стягнення на кошти, що належні йому на праві приватної власності. Зазначає, що він не отримував від відповідача будь яких документів щодо видачі кредиту або будь яких документів, які б підтверджували безспірність заборгованості в сумі 37531,32 грн., а тому у нотаріуса були відсутні підстави вважати, що розмір заборгованості перед відповідачем, а також суми штрафних санкцій та процентів, зазначені у виконавчому написі, є правильними та безспірними. Вчиняючи виконавчий напис, нотаріус не врахував та не перевірив факту наявності чи відсутності спору щодо заборгованості, чим порушив норми закону. Розрахунок розміру невиконаних зобов`язань за кредитним договором, суми боргу за тілом кредиту, відсотками за користування кредитом та пені у виконавчому написі зроблено відповідачем одноособово без урахування думки та позиції позивача та не відповідає дійсності. Отже, на підставі документів наданих відповідачем не можна встановити безспірність вимог відповідача до позивача, а тому виконавчий напис не підлягає виконанню. Рух справи в суді. Позовну заяву подано до суду 30 вересня 2021 року. Ухвалою судді від 05.10.2021 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін та призначено судове засідання на 05.11.2021. Одночасно, відповідачу надано строк для подачі відзиву на позовну заяву. 23.06.2021 року відкладено судове засідання в зв`язку з неявкою відповідача та призначено 07.12.2021. Позиція учасників судового розгляду. Відповідач не подав відзиву на позов. Представник відповідача та третя особа - приватний нотаріус Данич О.Ф. в судове засідання не з`явилися, хоча про час та місце розгляду справи в установленому законом порядку були повідомлені. Будь яких заяв, клопотань до суду не подали. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явився, однак його представник [PERSON] позов підтримав повністю з підстав зазначених у ньому та прохає задовольнити. Фактичні обставини справи, встановлені судом. Так, в судовому засіданні встановлено, що у відповідності з виконавчим написом зареєстрованого в реєстрі за №6541 від 24 травня 2021 року з [PERSON] на користь ТзОВ «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» визначено стягнути загальну заборгованість в сумі 37531,32 грн. за кредитним договором №94304467000 від 15.04.2019. Постановою головного державного виконавця відділу ДВС Шашаєвою К.К. відкрито виконавче провадження ВП №66826351 від 15.09.2021, щодо виконання виконавчого напису №6541, вчиненого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Данич О.Ф., щодо звернення стягнення на заборгованість згідно Кредитного договору №94304467000 від 15.04.2019 на загальну суму 37531,32 грн. Постановою про арешт коштів божника ВП №66826351 від 15.09.2021 головним державним виконавцем відділу ДВС Шашаєвою К.К. накладено арешт на всі рахунки боржника [PERSON] . Постановою головного державного виконавця відділу ДВС Шашаєвою К.К. від 15.09.2021 визначено розмір мінімальних витрат виконавчого провадження у сумі 143 грн. Згідно заяви від 18.08.2021 про примусове виконання рішення, ТзОВ «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» звернулася до Ковельського міськрайонного відділу ДВС ЗМУ МЮ (м.Львів) про відкриття виконавчого провадження та арешту коштів боржника [PERSON] . Відповідно до Кредитного договору №94304467000 від 24.01.2018 про надання споживчого кредиту з можливістю відкриття карткового рахунку, [PERSON] надано кредит від ПАТ «УкрСиббанк» в сумі 6698 грн. Висновки суду та мотиви прийнятого рішення. Суд, дослідивши надані письмові докази приходить до висновку про підставність позову. У статтях 15, 16 ЦК України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес у один із способів, визначених частиною першою статті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом. При цьому відповідно до статті 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом "Про нотаріат" та іншими актами законодавства України (частина перша статті 39 Закону "Про нотаріат"). Цим актом є, зокрема, Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений наказом Міністерстваюстиції України 22 лютого 2012 року N 296/5 (далі - Порядок вчинення нотаріальних дій, Порядок). Так, згідно зі статтею 87 Закону України "Про нотаріат" для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Статтею 88 Закону України "Про нотаріат" визначено умови вчинення виконавчих написів. Відповідно до приписів цієї статті Закону нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Порядок вчинення нотаріальних дій містить такі самі правила та умови вчинення виконавчого напису (пункти 1, 3 Глави 16 розділу II Порядку). Згідно з підпунктом 2.1 пункту 2 Глави 16 розділу II Порядку для вчинення виконавчого напису стягувачем або його уповноваженим представником нотаріусу подається заява, у якій, зокрема, мають бути зазначені: відомості про найменування і місце проживання або місцезнаходження стягувача та боржника; дата і місце народження боржника - фізичної особи, місце його роботи; номери рахунків у банках, кредитних установах, код за ЄДРПОУ для юридичної особи; строк, за який має провадитися стягнення; інформація щодо суми, яка підлягає стягненню, або предметів, що підлягатимуть витребуванню, включаючи пеню, штрафи, проценти тощо. Заява може містити також іншу інформацію, необхідну для вчинення виконавчого напису. У разі якщо нотаріусу необхідно отримати іншу інформацію чи документи, які мають відношення до вчинення виконавчого напису, нотаріус вправі витребувати їх у стягувача (підпункт 2.2 пункту 2 Глави 16 розділу II Порядку). Вчинення виконавчого напису в разі порушення основного зобов`язання та (або) умов іпотечного договору здійснюється нотаріусом після спливу тридцяти днів з моменту надісланих іпотекодержателем повідомлень - письмової вимоги про усунення порушень іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця. Повідомлення вважається надісланим, якщо є відмітка іпотекодавця на письмовому повідомленні про його отримання або відмітка поштового відділення зв`язку про відправлення повідомлення на вказану в іпотечному договорі адресу (підпункт 2.3 пункту 2 Глави 16 розділу II Порядку). Крім того, підпунктами 3.2, 3.5 пункту 3 Глави 16 розділу II Порядку передбачено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року N 1172 (далі - Перелік документів). При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у вказаному Переліку документів. При цьому цей Перелік документів не передбачає інших умов вчинення виконавчих написів нотаріусами ніж ті, які зазначені в Законі України "Про нотаріат" та Порядку вчинення нотаріальних дій. При цьому стаття 50 Закону України "Про нотаріат" передбачає, що нотаріальна дія або відмова у її вчиненні, нотаріальний акт оскаржуються до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, нотаріального акта має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти. За результатами аналізу вищенаведених норм можна дійти наступних висновків. Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником. Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем. Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (стаття 88 Закону України "Про нотаріат"). Однак характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Таким чином, вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно із відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого. З огляду на наведене та з урахуванням приписів статей 15, 16, 18 ЦК України, статей 50, 87, 88 Закону України "Про нотаріат" захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає у тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи у частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису. Тому суд, при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Вказана правова позиція висловлена Верховним Судом України у постанові від 05 липня 2017 року у справі N 6-887цс17. Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України "Про нотаріат" у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника у повному обсязі й установити і зазначити у рішенні, чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. Законодавством не визначений виключний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості. Ці обставини встановлюються судом відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів. Як встановлено в судовому засіданні виконавчий напис нотаріуса видано на стягнення заборгованості за кредитним договором №94304467000 від 15.04.2019 за період з 20.02.2020 по 10.05.2021, а до матеріалів виконавчого провадження долучено договір за вказаним номером від 24.01.2018. З наведених вище доводів, суд приходить до висновку про задоволення позову та відсутності підстав стверджувати, що виконавчий напис нотаріуса є таким, що підлягає виконанню. Щодо витрат на професійну правничу допомогу. Витрат на професійну правничу допомогу позивач прохав стягнути в його користь з відповідача у сумі 4000 грн. Відповідно до частини першої, третьої статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, в тому числі, витрати на професійну правничу допомогу. З копії договору №ФО-84 про надання правничої допомоги від 22.09.2021, укладеного між Адвокатським об`єднанням «МКС Партнери» та [PERSON] , Додаткової угоди №1 до Договору №ФО-84 про надання правової допомоги від 22.09.2021, актом №10/09 здачі - прийняття робіт (надання послуг), судом встановлено, що Адвокатським об`єднанням «МКС Партнери» надавалася правнича допомога [PERSON] у даній справі. Загальна вартість наданої правничої допомоги за Додатковою угодою до Договору складає 4000 грн. Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ), присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, застосовує аналогічний підхід та вказує, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, якщо вони були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (див. mutatismutandisрішення ЄСПЛ у справі «East/WestAllianceLimited» проти України» від 23 січня 2014 року (East/WestAllianceLimitedv. Ukraine, заява № 19336/04, § 268)). При визначенні суми відшкодування суд виходить з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи. Таким чином, враховуючи складність справи, час затрачений представником позивача в судових засіданнях, суд вважає, що визначений розмір оплати є дещо завищеним та не є свіврозмірним обсягу поданих послуг, а відтак з врахуванням співмірності та справедливості приходить до висновку про стягнення з відповідача витрат на професійну правничу допомогу в сумі 2000 грн. Щодо розподілу судових витрат. Відповідно до ст.141 ЦПК судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Понесені позивачем і документально підтверджені судові витрати у розмірі 908 грн. підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.

Outcome: approved