Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-17 00:00:00

У вересні 2014 року ПрАТ СК "Інтер-Поліс" звернулося до суду з позовом до [PERSON] вимогами про визнання недійсним укладеного з ним договору у вигляді Полісу обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів серії АС/9914970. Позовні вимоги обґрунтовуються тим, що 19.04.2014 року в м. Києві на вул. Оболонській сталась дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля "БМВ", державний номер [NUMBER], під керуванням [PERSON], та автомобіля "Рейндж Ровер", державний номер [NUMBER], власником якого є [PERSON], під керуванням [PERSON]. Згідно з постановою Оболонського районного суду м. Києва від 16 травня 2014 року винним у скоєнні вказаної ДТП визнано [PERSON]. Позивач зазначає, що [PERSON] під час ДТП мав при собі договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів - поліс № АС/9914970, укладений з ПрАТ СК "Інтер-Поліс, яким була застрахована відповідальність водія автомобіля "Рейндж Ровер", державний номер [NUMBER], проте за інформацією Позивача, страховий платіж за вищевказаний поліс до ПАТ "СК "Інтер-Поліс" не надходив, в базі МТСБУ вказаний поліс також не зареєстрований. На підставі викладеного, посилаючись на ч. ч. 3, 4 ст. 18 Закону України "Про страхування" та ч.1 ст.983 ЦК України, відповідно до яких договір страхування набирає чинності з моменту внесення страхувальником першого страхового платежу, якщо інше не встановлено договором, Позивач просить визнати вказаний договір страхування у вигляді полісу обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АС/9914970 недійсним, оскільки страхувальником не сплачено страховий платіж. В судовому засіданні представник Позивача позовні вимоги підтримав, додатково вказав на те, що Відповідачем не надано квитанції на підтвердження сплати страхового платежу. На уточнюючі запитання суду представник Відповідача підтвердив, що бланки Полісів є документами суворої звітності, не заперечував, що бланк Полісу №АС/9914970 надавався одному з агентів страхової компанії для реалізації, що відбиток печатки страхової компанії на бланку за зовнішніми ознаками відповідає оригіналу, а тому підставою для визнання полісу недійсним є лише факт невнесення страхувальником страхового платежу. Представник Відповідача проти позову заперечував, посилаючись на те, що поліс був чинним на момент ДТП, оскільки, як зазначено у самому полісі, він був укладений 14 квітня 2014 року, діє з 15 квітня 2014 року до 14 квітня 2015 року. При цьому в момент укладення договору страховий платіж в повному обсязі було сплачено страховому агенту, про що міститься відмітка у самому полісі. Третя особа по справі [PERSON] заперечував проти задоволення позову, посилаючись на те, що страховий платіж за полісом сплачено в повному обсязі, про що зазначено в самому полісі. Крім того, договір (поліс) набрав чинності з моменту, вказаного в ньому, і діяв на момент ДТП. Заслухавши представників Сторін, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні позову з огляду на наступні обставини. Згідно зі ст. 979 Цивільного кодексу України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов'язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. Відповідно до частини 3, 4 ст. 18 Закону України "Про страхування" та ст. 983 ЦК України, факт укладання договору страхування може посвідчуватися страховим свідоцтвом (полісом, сертифікатом), що є формою договору страхування. Договір страхування набирає чинності з моменту внесення страхувальником першого страхового платежу, якщо інше не встановлено договором. Судом встановлено, що 14 квітня 2014 року між ПАТ "СК "Інтер-Поліс" (страховик) та [PERSON] (страхувальник) укладено Поліс № АС/99148970 обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Строк дії зазначеного Полісу погоджено сторонами з 00 год. 00 хв. 15 квітня 2014 року по 14 квітня 2015 року включно; забезпечений транспортний засіб - автомобіль "Рейндж Ровер", державний номер [NUMBER]. Як вбачається з п. 10 Полісу, страховий платіж в розмірі 459 грн 95 коп. сплачено 14 квітня 2014 року. Поліс підписано обома сторонами і скріплено печаткою ПАТ "СК "Інтер-Поліс". (а.с. 4) У відповідності до ст. 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори). Правочин не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Згідно зі ст.215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин). Пунктом 2 ст. 207 ЦК України визначено, що правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом ст. 998 ЦК України договір страхування є нікчемним або визнається недійсним у випадках, встановлених цим Кодексом. Договір страхування також визнається судом недійсним, якщо його укладено після настання страхового випадку або об'єктом договору страхування є майно, яке підлягає конфіскації. Наслідки недійсності договору страхування визначаються відповідно до положень про недійсність правочинів, встановлених цим Кодексом. Судом не встановлено наявності визначених законом підстав для визнання полісу недійсним. Законом не визначено несплату страхового платежу, як підставу для визнання договору страхування недійсним. Крім того, сплата страхувальником страхового платежу підтверджується відміткою у Полісі про його сплату, з зазначенням розміру сплаченого страхового платежу та дати його сплати, що прирівнюється судом до визнання Страховиком виконання страхувальником своїх зобов'язань. Відповідно до ст. 15 Закону України "Про страхування" страхові агенти діють від імені та за дорученням страховика, виконуючи частину його страхової діяльності, в тому числі й мають право одержувати страхові платежі. Невиконання страховим агентом своїх зобов'язань перед Позивачем щодо звітування та належної реєстрації оформленого від імені Страховика договору не може бути визнано судом в якості підстави для визнання такого договору страхування недійсним. За таких обставин відсутні підстави для визнання оспорюваного договору страхування недійсним.

Outcome: dismissed