Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-04 00:00:00

Публічне акціонерне товариство ''Універсал Банк" звернулось до суду з позовом до [PERSON], в якому просило стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором в розмірі 55 747 грн. 91 коп. та понесені судові витрати по справі в сумі 557 грн. 47 коп. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач посилався на те, що 28.08.2008 року між сторонами було укладено кредитний договір № CL 83974, за яким банк надав [PERSON] кредит в сумі 10 000 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 38,6% річних з кінцевим терміном повернення 20.08.2012 року. Відповідачем взяті на себе зобов'язання за договором в повному обсязі не виконуються, в результаті чого станом на 29.11.2013 року вона має перед банком заборгованість в сумі 55747 грн. 91 коп., з них: заборгованість за кредитом - 9834 грн.88 коп., 15036 грн. 01 коп. - заборгованість за відсотками, 30877 грн. 02 коп.- заборгованість по підвищеним відсоткам. Рішенням Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 15.01. 2014 року в задоволенні позовних вимог ПАТ „Універсал Банк" до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором було відмовлено. В апеляційній скарзі ПАТ ''Універсал Банк" просить скасувати оскаржуване рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення про задоволення позову в повному обсязі. Доводи апеляційної скарги зазначають, що рішення суду першої інстанції є необґрунтованим, його ухвалено з порушенням норм матеріального та процесуального права, з неповним з'ясуванням обставин, які мають значення для справи. Апелянт вказує, що висновок суду відносно того, що кредит надавався відповідачу на невизначений термін, є невірним та спростовується матеріалами справи, а саме додатком № 1 до кредитного договору, який є невід'ємною частиною договору, в якому встановлено дату останнього платежу за договором-20.08.2012 року, що є визначеним терміном виконання зобов'язання. Апелянт зазначає, що твердження суду про те, що банк без узгодження з відповідачем визначив графік кредитних платежів, є безпідставним, оскільки сторони погодили всі суттєві умови договору до його укладення, про що свідчить підпис відповідача на кожній сторінці кредитного договору та додатках № № 1,2. Апелянт також вказує, що висновки суду про пропуск позивачем строку позовної давності є невірним по суті, оскільки він суперечить положенням ч. 5 ст. 261 та ч. 1 статті 530 Цивільного кодексу України. Вислухавши суддю-доповідача, пояснення учасників судового розгляду, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд на підставі приписів п.4 ч.1 статті 309 ЦПК України приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а оскаржуване рішення суду першої інстанції, - скасуванню, з ухваленням нового рішення по суті заявлених позовних вимог, яким позовні вимоги публічного акціонерного товариства „Універсал Банк" до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити частково. Стягнути з [PERSON] на користь публічного акціонерного товариства „Універсал Банк" : 6192грн. 50коп. - простроченої заборгованості за кредитом; 6738 грн. 37 коп.- заборгованості за відсотками; 14351грн.86коп. - підвищених відсотків, а всього: 27282грн.73коп. В задоволенні решти позовних вимог публічного акціонерного товариства „Універсал Банк" до [PERSON], - відмовити. В ході судового розгляду даної справи судом встановлено і вказані обставини підтверджуються її матеріалами, що 28.08.2008 року між сторонами було укладено кредитний договір № CL 83974, який підписано та погоджено сторонами. Відповідно до умов якого банк надав [PERSON] кредит в сумі 10000 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 38,6% річних з кінцевим терміном повернення 20.08.2012року, кількість щомісячних платежів - 48 (а.с. 5-13). Відповідно до п.2.1 укладеного між сторонами кредитного договору (а.с. 5-11), проценти на кредит обчислюються, виходячи з фактичної кількості днів у місяці та році, що складається з 360 днів (фактична кількість 360), включаючи дату надання кредиту, в яку вони починають нараховуватися, але не включаючи дату фактичного повного погашення кредиту. Згідно з п. 2.3 укладеного між сторонами кредитного договору (а.с.5-6), за користування кредитом понад встановлений строк (прострочення терміну сплати щомісячного платежу) встановлюється підвищена процентна ставка, що вказана в Додатку 1 до Договору. Якщо оплата простроченої суми основного боргу позичальника не була здійснена протягом перших трьох календарних днів з дати прострочення сплати суми основного боргу, то на прострочену суму основного боргу позичальника нараховується підвищена процентна ставка, починаючи з першого дня виникнення такого прострочення. Банк виконав свої зобов'язання за договором в повному обсязі та надав [PERSON] грошові кошти, що підтверджується відповідним меморіальним ордером від 28.08.2008 року (а.с.16). Проте, відповідач взяті на себе зобов'язання за кредитним договором в повному обсязі не виконала, в результаті чого станом на 29.11.2013 року у неї утворилась заборгованість, яка складає 55747 грн. 91 коп., з них: заборгованість за кредитом - 9834 грн.88грн.; 15036грн.01коп. - заборгованість по відсотках; 30877грн.02коп.-заборгованість по підвищених відсотках, згідно представленого позивачем розрахунку заборгованості (а.с. 17-18). В ході судового розгляду даної справи встановлено, що відповідач за вказаним кредитним договором провела наступні оплати: 16.12.2008 року - було внесено готівку в розмірі 500 грн., 13.07.2009 року - було внесено готівку в розмірі 100 грн.( а.с. 17-18, 77-78). Відмовляючи в задоволенні позовних вимог ПАТ „Універсал Банк", суд першої інстанції виходив з того, що відповідачу було надано споживчий кредит на невизначений термін, який, як вважав суд, зазвичай визначається банками та іншими фінансовими установами на 1 рік; також суд зазначив, що позивачем визначено без узгодження з відповідачем графік повернення кредитних коштів протягом чотирьох років. Суд першої інстанції вказав, що позивач - кредитодавець звернувся до суду за захистом своїх прав 29.11.2013 року, як вбачається із штемпеля на поштовому конверті (а.с.34), а тому позовна давність минула, що є підставою для відмови у позові. Апеляційний суд не може погодитись з вказаним висновком суду першої інстанції та вважає, що доводи апеляційної скарги відносно необгрунтовності рішення суду першої інстанції та невідповідності його висновків нормам матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, знайшли своє часткове підтвердження в ході апеляційного розгляду даної справи. Відповідно до п. 6 ч. 1 статті 3 Цивільного кодексу України загальними засадами цивільного законодавства є справедливість, добросовісність та розумність. Згідно з ч.1 статті 1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. В ході судового розгляду даної справи знайшов своє беззаперечне підтвердження факт неналежного виконання відповідачем взятих на себе зобов'язань за кредитним договором, що призвело до утворення заборгованості. Статтями 256, 257 Цивільного кодексу України визначено, що позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Як встановлено апеляційним судом в ході судового розгляду даної справи і вказані обставини підтверджуються її матеріалами та не заперечуються сторонами, строк позовної давності за укладеним між сторонами кредитним договором становить три роки. Відповідно до заяви [PERSON] від 15.01.2014 року(а.с.44), з якою вона звернулася до суду першої інстанції до винесення судом рішення, відповідач просить суд відмовити в задоволенні позову у зв'язку з пропуском позивачем строку позовної давності. Апеляційний суд погоджується з доводами апеляційної скарги відносно того, що відмовляючи в задоволенні заявлених позовних вимог, суд першої інстанції безпідставно зазначив про пропуск позивачем річного строку позовної давності, при цьому судом не враховані фактичні умови укладеного між сторонами договору та приписи норм матеріального права, які регулюють спірні правовідносини. Апеляційний суд вважає, що в даному випадку, виходячи з положень статей 256, 257 Цивільного кодексу України та приймаючи до уваги заяву [PERSON] від 15.01.2014 року(а.с.44), з якою вона звернулася до суду першої інстанції до винесення судом рішення, в якій відповідач просить суд відмовити в задоволенні позову з причини пропуску позивачем строку позовної давності та враховуючи те, що з даним позовом до суду ПАТ „Універсал Банк" звернулось 29.11.2013 року, що підтверджується відбитком поштового штемпеля на конверті (а.с.34), позовні вимоги банку підлягають задоволенню в межах трирічного строку позовної давності, а саме з 29.11.2010 року по 14.11.2013року. Таким чином, виходячи з представленого позивачем розрахунку заборгованості за кредитним договором (а.с.17-18), який відповідачем належними та допустимими доказами не спростовано, за період з 29.11.2010 року по 14.11.2013 року сума заборгованості, яка підлягає стягненню на користь позивача з відповідача, складає:-прострочена заборгованість по кредиту в розмірі 6192 грн. 50 коп.; -відсотки в розмірі 6738 грн. 37 коп.; -підвищені відсотки в розмірі 14351 грн. 86 коп., а всього-27282 грн.73 коп., з врахуванням трирічного строку позовної давності, за період з 29.11.2010 року по 14.11.2013 року. При цьому апеляційний суд вважає за необхідне навести наступні розрахунки сум, які підлягають стягненню на користь позивача з [PERSON]: - прострочена заборгованість по кредиту в розмірі 6192 грн. 50 коп. : загальна сума заборгованості по тілу кредиту відповідно до розрахунку заборгованості, який міститься в матеріалах справи ( а.с. 17-18) за період з 20.08.2008 року по 14.11.2013 року складає 9834 грн.88 коп. (з урахуванням двох внесених платежів), станом на 29.11.2010 року прострочена заборгованість по тілу кредиту становить 3642 грн. 38 коп. Тобто, 9834 грн.88 коп.- 3642 грн.38 коп.= 6192 грн.50 коп. (заборгованість за період з 29.11.2010 року по 14.11.2013 року); - відсотки в розмірі 6738 грн. 37 коп. розраховуються, виходячи з: (суми простроченого платежу за кредитом, фактичної кількості днів користування кредитними коштами, відсоткової ставки)/360 днів. Загальна сума заборгованості за відсотками складає 15036 грн. 01 коп. (з врахуванням двох внесених платежів), станом на 29.11.2010 року прострочена заборгованість по сплаті відсотків 8297 грн. 64 коп. Тобто, 15036 грн.01 коп.- 8297 грн.64 коп. = 6738 грн. 37 коп. (заборгованість за період з 29.11.2010 року по 14.11.2013 року); - підвищенні відсотки за користування кредитними коштами в розмірі 14351 грн. 86 коп.розраховуються, виходячи з:(суми простроченого платежу за кредитом, фактичної кількості днів користування кредитними коштами, підвищеної відсоткової ставки)/360 днів. Загальна сума заборгованості за підвищеними відсотками складає 30877 грн. 02 коп. (з врахуванням двох внесених платежів), станом на 29.11.2010 року прострочена заборгованість по сплаті підвищених відсотків становить 16525 грн.16 коп. Тобто, 30 877 грн. 02 коп. - 16 525грн.16 коп. = 14351 грн.86 грн. (заборгованість за період з 29.11.2010 року по 14.11.2013 року). Враховуючи вищенаведене, стягненню з [PERSON] на користь публічного акціонерного товариства „Універсал Банк" підлягає: 6192грн. 50коп. - простроченої заборгованості за кредитом; 6738 грн. 37 коп.- заборгованості за відсотками; 14351грн.86коп.- підвищених відсотків, а всього : 27282грн.73коп. В задоволенні решти позовних вимог публічного акціонерного товариства „Універсал Банк" до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором необхідно відмовити, оскільки суми заборгованості, нараховані відповідачу до 29.11.2010року, знаходяться поза межами строку позовної давності. Апеляційний суд також вважає за необхідне зазначити, що предметом обговорення апеляційного суду було питання щодо можливості застосування ч.3 статті 551 Цивільного кодексу України, відповідно до якої розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення. Апеляційний суд приходить до висновку, що в даному випадку приписи вказаної правової норми не можуть бути застосовані, оскільки проценти за користування кредитними коштами, в тому числі і передбачені договором підвищені проценти, є оплатою за кредит та обчислюються за правилами основного боргу і не є неустойкою в розумінні статті 549 Цивільного кодексу України. Відповідно до приписів статті 88 ЦПК України, яка регламентує розподіл судових витрат між сторонами, апеляційний суд вважає за необхідне стягнути з [PERSON] на користь публічного акціонерного товариства „Універсал Банк" 409 грн. 23 коп. в рахунок відшкодування понесених та документально підтверджених ( а.с.1,53) судових витрат. Зокрема, 272грн. 83 коп. в рахунок відшкодування понесених витрат по сплаті судового збору при зверненні до суду з позовною заявою + 136грн.40коп. в рахунок відшкодування понесених судових витрат за апеляційний розгляд справи.

Outcome: partial