Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-13 00:00:00

Позивач звернулася з позовом до [PERSON] та просить визначити місце проживання дитини з нею, оскільки після припинення шлюбних відносин із відповідачем, останній вигнав її з дому та забрав їхнього сина. Шляхом неймовірних зусиль 28.07.2014 року їй вдалося повернути дитину. На сьогоднішній день хоча син і проживає з нею, однак між ними існує спір щодо місця проживання дитини. Вважає, що син повинен проживати з нею, оскільки мати і малолітня дитина не можуть бути розлучені між собою, крім тих випадків, коли наявні виключні обставини. Вона є нормальною матір'ю, за місцем проживання та місцем роботи характеризується позитивно, на обліку в ПНД, КВД та НО ПНД не стоїть, самовільно місце проживання дитини не змінювала, реальної загрози для його життя, здоров`я та законних інтересів не створювала, в пологовому будинку дитину не залишала, від виконання батьківських обов'язків не ухилялась, відноситься до них відповідно, жорстоко з дитиною не поводилась, до жорстких методів експлуатації дитячої праці не вдавалась, до бродяжництва та жебракування дитину не примушувала, умисного злочину проти нього не скоювала. В позові зазначає, що створила для дитини за місцем фактичного проживання всі умови для нормального проживання та розвитку дитини, вона має стабільну постійну роботу та постійний заробіток. Оскільки виключних обставин для розлучення її з сином не має, то просить суд визначити місце проживання сина з нею.( а.с. 3-7) Також в судовому засіданні позивач доповнила позовні вимоги та просить скасувати розпорядження голови Нікопольської районної державної адміністрації від 29.07.2014 року № Р-4670321-14 „Про визначення місця проживання дитини [PERSON],[INFO]" згідно якого органом опіки та піклування визначено місцем проживання сина з батьком, оскільки дане розпорядження порушує її права та права дитини, порушує принципи визначені в Декларації прав дитини від 20.11.1959 року , за якими малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли маються виключні обставини, бути розлученою зі своєю матір'ю, до того ж дане розпорядження прийнято за її відсутності, в основу цього рішення було покладено лише особиста прихильність дитини, вік якого не дозволяє йому самостійно об'єктивно оцінювати зв'язок між місцем свого проживання та своїми законними інтересами.( а.с. 36-40) В судовому засіданні представник позивача на позовних вимогах наполягав та просив задовольнити в повному обсязі. Відповідач [PERSON] та його представник проти позову заперечували та просили відмовити [PERSON] і задовольнити зустрічний позов визначивши місцем проживання дитини з батьком, оскільки у січні 2012 року [PERSON] покинула сім`ю, невідомо де і невідомо з ким мешкала, дитиною взагалі не цікавилась, залишивши сина повністю на його піклуванні. Він намагався зберегти сім`ю заради дитини, розшукував її, благав повернутись додому. Але вона не йшла на контакт, повідомила, що мешкає з іншим чоловіком і повертатись додому не хоче. Вичерпавши усі можливості він розпочав займатись документами щодо звернення до суду для визначення проживання дитини з ним. Однак потім [PERSON] вмовила його вибачити її та повернулась додому. Згодом [PERSON] знову стала зникати з дому, залишаючи дитину на його піклуванні і не цікавлячись нею по кілька місяців. Вона фактично утворила іншу родину та сином не цікавилася. 28.07.2014 року, коли він повів дитину до стоматолога, вийшовши з приміщення поліклініки, на нього накинулись невідомі раніше чоловіки, двоє тримали його, а двоє вирвали дитину з рук та силоміць затовкли сина [PERSON] до легкової автівки, спричинивши йому тілесні ушкодження. Вже згодом він дізнався, що викрадення дитини організувала його колишня дружина [PERSON] З зазначеного приводу він звернувся із заявою до правоохоронних органів, але з того часу сина він не бачить. [PERSON] ховає дитину, не водить до школи, він не знає навіть де і з ким знаходиться син, який стан його здоров`я. Ще до виникнення цього конфлікту він звернувся до психолога КЗ „Нікопольська міська психоневрологічна лікарня" для визначення психо-емоційного стану сина. Згідно висновку психолога від 16.06.2014 року №651 у спілкуванні [PERSON] з матір'ю визначається агресивна поведінка з боку матері. З приводу місця проживання дитини вже вдруге він звернувся до Нікопольської районної державної адміністрації. Розпорядженням голови районної державної адміністрації від 29.07.2014 року за № Р-4670321-14 місце проживання малолітнього сина визначено разом з ним. При цьому враховувались відношення батьків до виконання своїх обов'язків, особиста прихильність дитини до кожного з батьків, характеристики та інші обставини, що мають суттєве значення. В нього є житло, дитина має свою кімнату та усе необхідне для навчання. Він працює, має стабільний заробіток. Разом з ним мешкають його батьки пенсіонери. Весь час він постійно займався його вихованням та навчанням, відвідував батьківські збори, вивчав з ним уроки, спілкувався з класним керівником. Мати дитини постійно змінює місце свого проживання. З реєстраційного обліку в будинку де вони мешкали сім'єю в [ADDRESS] вона знялась, власного житла не має. Для надання до суду акту обстеження житлово-побутових умов та характеристики з місця проживання відповідачка поселилась без реєстрації за адресою [ADDRESS] в м. Нікополі, але отримавши необхідні документи [PERSON] виселилась із зазначеної квартири і невідомо де знаходиться. Просить суд зустрічний позов задовольнити та визначити місце проживання дитини з батьком. Представник Нікопольської райдержадміністрації проти позову [PERSON] заперечувала в повному обсязі та просила визначити місцем проживання дитини з батьком, оскільки обставини зазначені батьком у зустрічному позові дійсно мали місце, під час розгляду органом опіки питання щодо визначення місця проживання [PERSON] з батьком враховувались ставлення батьків до своїх батьківських обов'язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я, в тому числі і психо-емоційний стан визначений психологом, поведінка матері, яка не з'являлась на засідання комісії з питань захисту прав дитини при райдержадміністрації. На сьогоднішній день з кінця липня 2014 року ніхто не знає де дитина, з 01.09.2014 року школу в с. Олексіївка [PERSON] не відвідує. За відомостями отриманими з відділу освіти Нікопольської міської ради мати з 01.09.2014 року ні до якої школи в м. Нікополі [PERSON] не водить. Під час розгляду справи в суді вона все ж таки надала документи для зарахування [PERSON] до школи № 12 , однак дитина на день розгляду справи в суді 14.11.2014 школу так і не відвідує, що з дитиною, з ким він знаходиться та де і в яких умовах проживає, який його стан здоров`я нікому не відомо. Представник Менжинської сільської ради подала заяву про розгляд справи за її відсутності, просить задовольнити зустрічний позов та визначити місцем проживання дитини з батьком ( а.с. 110) Представник служби у справах дітей Нікопольської міської ради підтримала зустрічний позов щодо визначення місцем проживання дитини з батьком, оскільки відсутні відомості щодо дитини , її проживання, навчання, стану її здоров`я, оскільки мати дитину переховує і є відомості, що мати дитину не збирається водити до школи допоки спір не вирішиться судом. Заслухавши сторони, представників, свідків, дослідивши матеріали справи, суд дійшов до наступного висновку. В судовому засіданні встановлено, що 14.11.2003 року [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб ( а.с. 9, 71). У шлюбі народився син [PERSON] , [INFO] ( а.с. 10,70,71). 17.09.2014 року шлюб між сторонами розірвано згідно рішення Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області. Рішення суду набуло чинності 28.09.2014 року ( а.с. 71 та зворот) Згідно пояснень сторін та зазначеного вище рішення суду від 17.09. 2014 року судом встановлено, що розлад шлюбно-сімейних відносин між колишнім подружжям стався ще в січні 2012 року. За рішенням Нікопольського міськрайонного суду від 17.09.2014 року встановлено, що з січня 2012 року шлюбно-сімейні відносини між подружжям припинялися, потім влітку 2013 року поновлювались, сторони намагались зберегти сім`ю, але безрезультатно. 01.06.2014 року [PERSON] забрала необхідні для неї речі та пішла із сім`ї. Дитина залишилась проживати з [PERSON] і проживав з ним до 28.07.2014 року ( а.с.71 зворот) Як вбачається з матеріалів справи питання щодо визначення місця проживання дитини виникало вже у 2012 році ( а.с.54,87-92, 179,180) Як вбачається в період з січня 2012 року до літа 2013 року, коли [PERSON] проживала окремо в м. Нікополі, малолітній син [PERSON] проживав разом з батьком [PERSON] в [ADDRESS], та йому надавалась допомога НРЦСССДМ та громадською організацією „Відкриті двері" щодо юридичного супроводу по питанням розірвання шлюбу та визначення місця проживання дитини. За цей час мати періодично бачилась з дитиною, забирала до себе за місцем свого проживання у найманих квартирах, однак деколи дитина відмовлялась їхати з матір`ю ( а.с. 89,90) Ці обставини представником позивача не оспорювались в судовому засіданні. Як зазначено вище, 01.06.2014 року [PERSON] забрала необхідні для неї речі та пішла із сім`ї. Старший дільничний інспектор МВ УМВС [PERSON] , що допитаний судом у якості свідка, суду повідомив, що був присутній у цей день на подвір'ї сім`ї [PERSON] [ADDRESS] у зв'язку з викликом через чергову частину, однак дитину не бачив, господарі бажали, щоб [PERSON] виїхала, бачив як вона вивозила речі та поїхала без дитини . Свідками цієї події також були сусіди [PERSON], [PERSON], які також підтвердили, що [PERSON] забирала зі скандалом в цей день тільки речі, а про дитину не йшлося мови. Свідок [PERSON], старший дільничний МВ УМВС, суду повідомив, що влітку 2014 року неодноразово викликався по скаргам в с. Олексіївку у зв'язку з сімейними суперечками сім`ї [PERSON] стосовно розірвання шлюбу, дитини, також свідок суду показав, що останнього разу влітку 2014 року мама не змогла забрати дитину, син не хотів їхати з мамою, хотів залишитись з батьком, все було спокійно, агресивності зі сторони матері при ньому не було. Як вбачається з матеріалів справи ( а.с.60,61,62 ) внаслідок напружених стосунків між колишнім подружжям [PERSON] їх син [PERSON] став замкненим, невеселим, дуже тяжко переносить конфліктні ситуації в сім`ї, що підтверджується свідченнями свідків, характеристиками зі школи, висновками психологів. В зв'язку із цим за ініціативою батька з 09.06.2014 року психологом КЗ „НМПЛ"ДОР" [PERSON] з [PERSON], [INFO], проводились психокорекційні заняття, в результаті яких психічний стан дитини значно поліпшився ( зникла тривожність, став емоційно стабільним, зникло заїкання). ( а.с 81). Психолог [PERSON] провела з 11.06.2014 року по 14.06. 2014 року експериментально-психологічне дослідження [PERSON] ( а.с. 80) та батька [PERSON] За висновком психолога встановлено: для дитини [PERSON] в системі особистих відносин важливу роль грає батько. В структурі взаємовідносин дитини з батьками, виявляємий характер емоційних реакцій до батька - 19 реакцій позитивного характеру ( вихідних від дитини 10, що надходять до дитини - 9) До матері, характер емоційних реакцій взагалі не типовий для дітей молодшого шкільного віку, ні одного позитивного висловлювання до матері не було віднесено, всі реакції носять негативний характер - 13 реакцій ( вихідних від дитини 6, що надходять до дитини 7). Це свідчить про значну психоемоційну напругу сфери відношення хлопчика до матері, пов'язаного з агресивною поведінкою матері. Також психологом встановлено, що в спілкуванні [PERSON] з матір'ю відмічається агресивна поведінка зі сторони матері ( мається місце проявів вербальної та невербальної форм агресії) ( а.с. 80 зворот).Зазначене у цих висновках психолог [PERSON] підтвердила в судовому засіданні як свідок. В судовому засіданні встановлено, що в липні 2014 року Нікопольською районною державною адміністрацією за заявою [PERSON] та [PERSON] розглядалось питання щодо визначення місця проживання дитини, однак [PERSON] на засідання комісії не з'являлась. 29.07.2014 року розглянувши заяви [PERSON] та [PERSON], враховуючи рішення комісії з питань захисту прав дитини при райдержадміністрації (протокол від 29.07.2014 року №7), беручи до уваги особисту прихильність дитини [PERSON] до батька [PERSON] та напружені стосунки з матір'ю [PERSON] через її агресивну поведінку, враховуючи висновок психолога КЗ „Нікопольська міська психоневрологічна лікарня" ДОР" від 16.06.2014 року №651, головою районної державної адміністрації було прийнято розпорядження № Р-4670321-14 про визначення місця проживання [PERSON] з батьком [PERSON] ( а.с.41,82) Судом встановлено, що 28.07.2014 року за проханням [PERSON] на виході з приміщення дитячої стоматології сторонні чоловіки вихопили у [PERSON] силоміць сина [PERSON] та на автомобілі відвезли до матері, що не оспорювалось в судовому засіданні представником [PERSON] ( а.с.73) Зазначене свідчить, що [PERSON] протиправно змінила місце проживання малолітнього [PERSON], який після припинення шлюбних відносин з 01.06.2014 залишився проживати з батьком [PERSON] Згідно оцінки психолога КЗ „Нікопольська міська психоневрологічна лікарня" ДОР" [PERSON] ситуація викрадення дитини з стоматологічної поліклініки 28.07.2014 року, яка була не вперше, є стресогенною для дитини, та ймовірно могла тільки поглибити наявні у [PERSON] емоційні розлади невротичного кола, які можуть в свою чергу, викликати психосамотичні розлади ( а.с.81) Згідно наданих доказів [PERSON], вона з дитиною проживає за адресою [ADDRESS] ( а.с.12,13,186,187), однак окрім свідка [PERSON] , яка показала суду, що бачила як [PERSON] на початку літа 2014 року вселялась з дитиною у зазначену квартиру та чула через суміжну стіну два голоси, ніхто там дитину не бачить ( а.с. 79,177). Отже судом встановлено, що з 28.07.2014 року дитина ізольована від всіх, дитину ніхто не бачить, де і в яких умовах хлопець проживає невідомо, стан її здоров`я невідомий, дитина знаходиться в стресовому стані, школу дитина не відвідує. Зазначене підтверджується поясненнями сторін, в томі числі поясненнями самої [PERSON] в судовому засіданні 12.11.2014 року, яка зізналась, що переховує дитину бо боїться [PERSON], поясненнями органу опіки та піклування Нікопольської районної державної адміністрації , поясненнями представника служби у справах дітей Нікопольської міської ради, сусідами [PERSON], [PERSON], [PERSON] , інформацією Олексіївської загальноосвітньої школи( а.с.84, 85), висновком психолога [PERSON] ( а.с. 62,131), довідкою з лікарні ( а.с. 130), а також довідкою КЗ НСЗОШ №12 ( а.с. 189) На вимогу суду , відповідно до статті 171 СК України, з метою дотримання права дитини бути вислуханою з питань, що стосуються її особисто, а також питань сім`ї, щодо її виховання, місця проживання , [PERSON] відмовилась приводити в судове засідання сина [PERSON], посилаючись на довідку з лікарні, що дитина має діагноз заїкання та йому протипоказане нервове перевантаження на судових засіданнях ( а.с. 130) Згідно наданих суду висновків психолога [PERSON] від 08.10.2014 року ( а.с.62) та від 11.11.2014 року ( а.с.131) зроблених в період проживання дитини з матір'ю [PERSON] в м. Нікополі вбачається, що дитина знаходиться в стресовому стані, потребує корекції емоційного стану, у висновках психолога при цьому чітко зазначається, що [PERSON] дуже високо потребує повернення до колишньої сім`ї, колишніх відносин та колишнього місця проживання, а також , що дитина внаслідок конфлікту дорослих, орієнтована відповідати сподіванням дорослих, поряд з якими він знаходиться. Згідно матеріалів справи, свідчень свідків [PERSON],[PERSON] [PERSON], [PERSON],[PERSON], [PERSON] судом встановлено, що матеріально-побутові умови і матері і батька (а.с.13,16,57-59,75,83,91-92) [PERSON] є належними, вони працюють і отримують доходи, їх позитивно характеризують, ніхто з них не залежний від алкоголю чи наркотиків ( а.с.12,18,19,21,52,53,76,77). Свідчення інших свідків та матеріали справи, що стосуються безпосередньо конфліктів між батьками та їх подружніх стосунків за час спільного проживання та припинення шлюбних відносин суд не взяв до уваги, оскільки при визначенні місця проживання дитини враховуються інтереси дитини та переваги встановлені судом під час розгляду справи щодо одного з батьків по відношенню до дитини. Враховуючи всі встановлені вище в судовому засіданні обставини, виходячи з інтересів дитини, який після припинення шлюбно-сімейних правовідносин [PERSON] з [PERSON] у 2012 році залишився проживати з батьком, а також беручи до уваги поведінку матері [PERSON] після остаточного припинення сімейних відносин з 01.06.2014 року щодо сина, який внаслідок дій матері з 28.07.2014 року повністю ізольований від навколишнього світу, колишньої сім'ї, колишніх відносин, друзів, не відвідує школу, його ніхто не бачить, де і в яких умовах хлопець проживає невідомо, стан його здоров`я невідомий, суд приходить до висновку, що за таких обставин відповідно до встановлених Законом України „Про охорону дитинства" пріоритетів щодо забезпечення реалізації прав та свобод малолітнього [PERSON] слід віддати перевагу щодо визначення місця проживання дитини батькові, який в системі особистісних відносин для [PERSON] грає важливу позитивну роль та згідно всіх висновків психологів , про що зазначалось вище в тому числі і за час проживання з матір'ю, високо потребує повернення до колишньої сім`ї, колишніх відносин та колишнього місця проживання. Посилання представника позивача на норми права про заборону розлучення матері та дитини, крім виключних випадків, є безпідставними, оскільки перевага матері перед батьком не повинна бути пріоритетом у спорі з ким з батьків має проживати дитина, слід мати на увазі рівність прав обох батьків. До того ж слід зазначити , що визначення місця проживання дитини не є санкцією щодо якогось з батьків та не порушує прав матері щодо дитини, у разі визначення місця проживання дитини з батьком. Таким чином, дослідивши всі обставини по справі, суд дійшов до висновку про задоволення зустрічного позову [PERSON] щодо визначення місця проживання сина [PERSON] з батьком. Враховуючи попередні висновки суду та перевіривши на відповідність вимогам закону розпорядження голови Нікопольської райдержадміністрації від 29.07.2014 року № Р-4670321-14 про визначення місця проживання [PERSON] з батьком [PERSON], суд дійшов до висновку, що рішення органу опіки та піклування є правомірним та таким , що відповідає вимогам закону та прийняте з урахуванням інтересів дитини, а тому в позові [PERSON] слід відмовити у повному обсязі. Відповідно до статті 88 ЦПК України у зв'язку із задоволенням судом вимог за зустрічним позовом, з [PERSON] на користь [PERSON] слід стягнути понесені судові витрати в розмірі 243 грн. 60 коп.

Outcome: approved