Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-30 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду із вказаним позовом, мотивуючи тим, що [INFO] Померла його мати [PERSON]. Після її смерті відкрилась спадщина на майно, у тому числі на будинок з погосподарськими спорудами, котрий розташований за адресою [ADDRESS]. Після смерті матері позивач звернувся до Літинської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, однак отримав відмову видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на вищевказаний житловий будинок по причині відсутності правовстановлюючих документів. Таким чином виникла ситуація при якій, спадкоємець, не може набути право власності на майно в порядку спадкування за заповітом через нотаріальну контору. Просить визнати за ним право власності на спадкове майно, що залишилося після смерті його матері [PERSON]. У судовому засіданні позивач [PERSON] позов підтримав та просив його задовольнити з підстав зазначених у позовній заяві, пояснивши, що звернувся до нотаріуса із відповідною заявою про прийняття спадщини, спадщину прийняв, та проживає по сусідству зі спадковим будинковолодінням, користується земельною ділянкою яка належала його матері. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні заперечив проти задоволення позову. Не заперечував тих обставин, що свою заявою відмовився від прийняття спадщини після смерті матері. Також повідомив, що не заперечував би проти задоволення позову, якщо б його брат (позивач по справі) сплатив йому половину вартості спадкового будинковолодіння. Представник відповідача - Уладівської сільської ради Літинського району Вінницької області у судове засідання не з'явився, однак до суду надійшла заява, про те, що відповідач просить справу розглянути без представника сільської ради, позов [PERSON] підтримують (а.с. 35). Заслухавши пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали справи, враховуючи заяву відповідача - Уладівської сільської ради Літинського району Вінницької області, котра визнає позов [PERSON], суд вважає, що позов обгрунтований та підлягає до задоволення з наступних підстав. Згідно свідоцтва про смерть серії [NUMBER], виданим 07.11.2016 р. виконавчим комітетом Уладівської сільської ради Літинського району Вінницької області, [PERSON] померла [INFO], актовий запис № 47 (а.с. 8). Згідно заповіту посвідченого 27.09.2005 р. секретарем виконавчого комітету Уладівської сільської ради Літинського району Вінницької області, [PERSON], на випадок своєї смерті зробила розпорядження, яким все своє майно де б воно і з чого б воно не складалось і взагалі все те, що буде їй належати на день смерті заповіла [PERSON] та [PERSON] (а.с. 20). З матеріалів спадкової справи до майна померлої [PERSON] за № 46/2017 (витребуваних судом за клопотанням позивача) вбачається, що спадкова справа заведена саме за заявою позивача. Заяви інших можливих спадкоємців про прийняття спадщини в матеріалах спадкової справи відсутні (а.с. 43-52).Натомість в матеріалах справи наявна заява за № 105 від 01.02.2017 р. [PERSON] ( відповідач у справі), який відмовився від спадкування (а.с. 47). Згідно довідки за № 142 від 24.02.2017 р., виданої виконавчим комітетом Уладівської сільської ради Літинського району Вінницької області, власником житлового будинку за адресою [ADDRESS] являється [PERSON] (а.с. 16). Згідно довідки за № 72 від 31.01.2017 р. виданої виконавчим комітетом Уладівської сільської ради Літинського району Вінницької області, [PERSON] до дня смерті [INFO] проживала та була зареєстрована в [ADDRESS]. Проживала та була зареєстрована одна (а.с. 47 зв.) Відповідно до листа від 23.05.2017 р. за № 824/02-14, який надіслано Літинською держнотконторою, [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право власності по причині відсутності правовстановлюючих документів на спадкове майно, та рекомендовано звернутися до суду для захисту своїх інтересів (а.с. 15). Відповідно до технічного паспорту на індивідуальний житловий будинок за адресою [ADDRESS], будинок побудовано у 1960 році. З характеристики будинку, господарських будівель та споруд вбачається, що будинковолодіння складається із житлового будинку літера "А" загальною площею 60,4 кв.м., житловою площею 26,6 кв.м., допоміжною площею 21,2 кв., веранди "а", прибудови «а1», сараю «Б», погребу з шиєю «В,ш/п», огорожі №1, хвіртки № 2, криниці № 3. Самовільні побудови відсутні (а.с. 10-14). Відповідно до п. 3.2 розділу З Інструкції про порядок проведення технічної інвентаризації об'єктів нерухомого майна, затвердженої наказом Державного комітету будівництва, архітектури та житлової політики України від 24.05.2001 року №127, не належать до самочинного будівництва: (для одноквартирних (садибних), дачних та садових будинків:) індивідуальні (садибні) житлові будинки, садові, дачні будинки, господарські (присадибні) будівлі та споруди, прибудови до них побудовані до 05 серпня 1992 року. Відповідно до ч. 3. ст. 3 Закону України від 01 липня 2004 року «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації. Відповідно до ч. 4 ст. 3 зазначеного Закону права на нерухоме майно, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав діяло законодавство, що не передбачало обов'язкової реєстрації таких прав. Державна реєстрація права власності на житлові будинки, споруди регулювалася підзаконними нормативними актами, зокрема такими, як Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затверджена заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року, яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу від 13 грудня 1995 року № 56, Тимчасове положення про порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно, затверджене наказом Міністерства юстиції України від 07 лютого 2002 року № 7/5 і зареєстроване в Мінюсті 18 лютого 2002 року за № 157/6445 (з подальшими змінами). Зазначені нормативні акти передбачали державну реєстрацію будівель, споруд, державну реєстрацію права власності на нерухоме майно, проте виникнення права власності на будинки, споруди не залежало від державної реєстрації до часу набрання чинності ЦК та Законом України від 01 липня 2004 року «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». З аналізу положень Конституції України та Цивільного кодексу України вбачається, що не потребує введення в експлуатацію приватних житлових будинків, збудованих до 5 серпня 1992 року, при набутті права власності на такі об'єкти. (Лист, Державної архітектурно-будівельної інспекції України, від 01.09.2011, № 40-12-2409 "Щодо прийняття в експлуатацію об'єктів, закінчених будівництвом до 5 серпня 1992 року"). Документом, який засвідчує відповідність закінчених будівництвом до 05 серпня 1992 року індивідуальних (садибних) житлових будинків, садових, дачних будинків, господарських (присадибних) будівель і споруд, прибудов до них, які не підлягають прийняттю в експлуатацію, вимогам законодавства, будівельних норм, державних стандартів і правил, зокрема для потреб державної реєстрації прав власності на нерухоме майно, є технічний паспорт, складений за результатами технічної інвентаризації. (Лист, Державної архітектурно-будівельної інспекції України, від 30.07.2012, № 40-19-5376 "Щодо порядку прийняття в експлуатацію самовільно побудованого садового будинку і розмірів штрафів"). Згідно ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом.Відповідно до ч. 5 ст. 1268 ЦК України, незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Згідно п. 3.14 Наказу Міністерства юстиції України "Про затвердження Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України", № 296/5 від 22.02.2012 р., прийняття і відмова від прийняття спадщини можуть мати місце щодо всього спадкового майна. Спадкоємець не вправі прийняти одну частину спадщини, а від іншої частини відмовитись. Спадкоємець, який прийняв частину спадщини, вважається таким, що прийняв усю спадщину. Відповідно до ст. 16 ЦК України, суд може захистити цивільне право або інтерес у спосіб, що встановлений договором або законом, а тому у даному випадку існують підстави та необхідність для захисту прав позивача шляхом визнання права власності у порядку спадкування за заповітом, оскільки іншим шляхом захистити цивільне право позивача неможливо. Окрім того, позивач [PERSON] не може нотаріально оформити свої спадкові права, проте судом враховано відмову іншого спадкоємця ([PERSON].) від спадкування, тому суд вважає, що позов слід задовольнити у повному обсязі та визнати за [PERSON] право власності на спадкове майно за заповітом, що залишилося після смерті [PERSON], та складається з житлового будинку із по господарськими спорудами, що розташований за адресою [ADDRESS] та рахується за [PERSON], яка померла [INFO] Як вбачається з платіжного доручення про сплату судового збору, розмір судових витрат, понесених позивачем, складає 840,76 гривень, а тому з відповідачів солідарно на користь позивача слід стягнути суму судових витрат зі сплаті судового збору.

Outcome: approved