Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-03 00:00:00

22 червня 2020 року до Рівненського районного суду Рівненської області надійшла позовна заява фізичної особи-підприємця [PERSON] (далі - позивач) до [PERSON] (далі - відповідач) про відшкодування збитків в порядку регресу. Короткий зміст заяв по суті справи. У позовній заяві позивач просив стягнути з відповідача завдані збитки в порядку регресу у розмірі 5258,44 грн. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що внаслідок дорожньо-транспортної пригоди 21.12.2016 р., відповідача відповідно до постанови Рівненського районного суду Рівненської області від 27.01.2017 року по справі № 570/5857/16-ц, було визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст. 124, ст. 122-4 КУпАП та притягнуто до адміністративної відповідальності. Внаслідок вищевказаної дорожньо-транспортної пригоди, транспортному засобу «ВАЗ 21063» під керуванням [PERSON] було завдано механічних пошкоджень, а власнику - матеріальних збитків, які були відшкодовані Приватним акціонерним товариством «Українська пожежно-страхова компанія» у розмірі 5258,44 грн., яке 16.03.2020 р. уклало з позивачем договір № 13/03/2020 про відступлення права вимоги, відповідно до якого позивач як новий кредитор отримав право вимоги відшкодування у порядку регресу збитків у вигляді виплаченого страхового відшкодування за полісом №АЕ/8885833 від 11.07.2016 року. У клопотаннях, які надійшли до суду 14.08.2020 р., 07.09.2020 р., 15.10.2020 р., 02.11.2020 р. позивач та його представник просили провести судове засідання у справі без їх участі, підтримали позов у повному обсязі і просили його задовольнити, представник позивача не заперечив проти винесення заочного рішення по даній справі. Відзив на позовну заяву відповідач не подав. Процесуальні дії у справі. Ухвалою Рівненського міського суду Рівненської області від 20.07.2020 р. відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження, підготовче засідання призначено на 17.08.2020 р. о 10:00 год. 17.08.2020 р. у зв`язку з відпусткою судді розгляд справи відкладено на 08.09.2020 р. о 14:40 год. 08.09.2020 р. розгляд справи відкладено на 01.10.2020 р. о 10:00 год. 01.10.2020 р. у зв`язку з неявкою відповідача, розгляд справи відкладено на 06.10.2020 р. о 09:10 год. Ухвалою Рівненського районного суду Рівненської області від 06.10.2020 р. закрито підготовче провадження в справі та призначено справу до судового розгляду по суті на 10:30 год. 19.10.2020 р. 19.10.2020 р. у зв`язку з неявкою відповідача, розгляд справи відкладено на 04.11.2020 р. о 10:00 год. Учасники справи у судове засідання 04.11.2020 р. не з`явилися, хоча були належним чином повідомлені про дату та час його проведення, у тому числі через розміщення судового оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України. Враховуючи вищезазначене, суд вважає за необхідне розглянути справу за відсутності сторін за наявними матеріалами справи. За клопотанням позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст. 280 ЦПК України. Згідно з ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. З огляду на вказане, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Фактичні обставини справи, встановлені судом. У матеріалах справи наявний поліс № АЕ/8885833 обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів від 11.07.2016, страхувальником в якому зазначений відповідач - [PERSON] , забезпечений транспортний засіб - "FIAT DOBLO", номерний знак [NUMBER] . Станом на 21.12.2016 поліс № АЕ/8885833 був діючим. 21 грудня 2016 року о 20 год. 00 хв. по вул. Молодіжна, № 34 в смт.Квасилів Рівненського району Рівненської області, водій [PERSON] , керуючи транспортним засобом, зокрема автомобілем марки "FIAT DOBLO" (державний номерний знак [NUMBER] ), не вибрав безпечної швидкості руху, не врахував дорожню обстановку, не впорався з керуванням, внаслідок чого здійснив наїзд на автомобіль "ВАЗ-21063" (державний номерний знак [NUMBER] ), який належить [PERSON] і який був у розпорядження [PERSON] , який стояв на узбіччі проїзної частини. В результаті ДТП транспортні засоби отримали механічні пошкодження. Крім того, 21 грудня 2016 року о 20 год. 00 хв. по вул. Молодіжна, № 34 в смт.Квасилів Рівненського району Рівненської області, водій [PERSON] , керуючи транспортним засобом, зокрема автомобілем марки "FIAT DOBLO" (державний номерний знак [NUMBER] ), після скоєння ДТП, залишив місце пригоди, до якої був причетний. Постановою Рівненського районного суду Рівненської області від 27.01.2017 року по справі № 570/5857/16-ц [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст. 124 та ст. 122-4 КУпАП та застосовано до нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 255 гривень. 19.06.2017 р. [PERSON] звернувся із заявою про страхове відшкодування до ПрАТ «УПСК», в якій з посиланням на вищезазначену постанову суду просив оцінити та відшкодувати шкоду, завдану внаслідок ДТП. Відповідно до ремонтної калькуляції № 1104К від 06.03.2017 вартість ремонту транспортного засобу LADA 21063, державний номерний знак [NUMBER] з ПДВ складає 7745,92 грн. Згідно висновку страхового акту № ОЦ/089/000/17/0058 від 21.06.2017 р. вартість відновлювального ремонту з урахуванням фізичного зносу деталей без ПДВ складає 5258,44 грн. Відповідно до платіжного доручення № 2213 від 22.06.2017 ТРУПРаТ УПСК виплатила [PERSON] страхове відшкодування у розмірі 5258,44 грн. згідно страхового акту № ОЦ/089/000/17/0058 від 21.06.2017 р. Приватне акціонерне товариство «Українська пожежно-страхова компанія» звернулося з претензією № РУ/089/000/17/0058 від 18.07.2017 до [PERSON] , в якій просило у найкоротший термін але не пізніше 30 календарних днів з моменту отримання цієї претензії відшкодувати завдані збитки ПрАТ «Українська пожежно-страхова компанія» у розмірі 5258,44 грн. 16 березня 2020 року Приватне акціонерне товариство «Українська пожежно-страхова компанія» та ФОП [PERSON] уклали договір № 13/03/2020 про відступлення права вимоги, відповідно до якого первісний кредитор передає (відступає) новому кредитору свої права до боржників, а новий кредитор набуває права вимоги первісного кредитора за укладеними договорами страхування та сплачує первісному кредитору за відступлення права вимоги грошові кошти у сумі, що дорівнює ціні договору у порядку та строки, встановлені цим договором. У додатку № 1 до договору № 13/03/2020 від 16 березня 2020 року під порядковим номером 31 зазначено боржника - відповідача [PERSON] , суму страхового відшкодування та суму боргу у розмірі 5258,44 грн. 22.06.2020 р. фізична особа-підприємець [PERSON] як новий кредитор звернувся з позовною заявою до [PERSON] про відшкодування збитків в порядку регресу. Норми права, які підлягають застосуванню при вирішенні спору та мотиви їх застосування. Відповідно положень ч. 4 ст. 61 ЦПК України постанова суду у справі про адміністративне правопорушення є обов`язковою для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої її ухвалено з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Відповідно до ч. 2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Відповідно до ч. 1 ст. 1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Відносини у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів регулює Закон України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі - Закон), який спрямований на забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та майну потерпілих при експлуатації наземних транспортних засобів на території України. Відповідно до підпункту в) підпункту 38.1.1 пункту 38.1 статті 38 Закону страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду якщо він після дорожньо-транспортної пригоди за його участю самовільно залишив місце пригоди чи відмовився від проходження відповідно до встановленого порядку огляду щодо стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, або вжив алкоголь, наркотики чи лікарські препарати, виготовлені на їх основі (крім тих, що входять до офіційно затвердженого складу аптечки або призначені медичним працівником). Згідно ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 514 ЦК України). Дослідивши наявні у справі докази судом встановлено, що відповідача визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст. 124 та ст. 122-4 КУпАП, тобто у порушенні учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів та у залишенні водіями транспортних засобів, на порушення встановлених правил місця дорожньо-транспортної пригоди, до якої вони причетні, що є підставою для подання регресного позову страховиком. Матеріалами справи підтверджено, що страховик виплатив страхове відшкодування у розмірі 5258,44 грн. та відступив право вимоги стягнення відшкодування заборгованості позивачу з відповідача згідно договору № 13/03/2020 від 16 березня 2020 року. Відтак, суд дійшов висновку про наявність підстав для відшкодування відповідачем позивачу як новому кредитору збитків в порядку регресу у розмірі 5258,44 грн. Враховуючи вищезазначене, позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню у повному обсязі. Щодо розподілу судових витрат. Відповідно до п. 1 ч.3 ст.133 ЦПК України до судових витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. За змістом ст.137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою правовою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами. За договором про надання правової допомоги № 30/01/19 від 30 січня 2019 року адвокат надає правову допомогу клієнту, яким є позивач. Згідно пункту 4 даного договору детальний перелік послуг, а також розмір та порядок оплати клієнтом адвокату гонорару та фактичних витрат, пов`язаних із виконанням даного договору погоджується за взаємною згодою сторін та оформляється додатковою угодою (угодами) до цього договору. Згідно додаткової угоди № 56 від 12 травня 2020 року до договору про надання правової допомоги № 30/01/19 від 30.01.2019 року адвокат та позивач домовились, що вартість послуг (гонорар) адвоката по страховій справі № ОЦ/089/000/17/0058 становить 3700,00 грн. Відповідно до акту здачі-прийняття робіт (надання послуг) від 12 травня 2020 року до договору про надання правової допомоги № 30/01/19 від 30.01.2019 року загальна вартість робіт (наданих послуг) становить 2200,00 грн. Платіжними дорученнями від 12.05.2020 № Р24А764728634А41972 та Р24А764729697А27795 підтверджено, що позивач оплатив адвокату послуги за надання правової допомоги у розмірі 2200,00 грн. та 1500,00 грн. відповідно, що разом становить 3700,00 грн. Велика Палата Верховного Суду у пункті 39 додаткової постанови від 19 лютого 2020 у справі № 755/9215/15-ц зробила висновок, що ЦПК України передбачено такі критерії визначення та розподілу судових витрат: 1) їх дійсність; 2) необхідність; 3) розумність їх розміру, з урахуванням складності справи та фінансового стану учасників справи. Враховуючи вищезазначене, суд дійшов висновку, що витрати на правову допомогу підтверджені позивачем належним чином, а відтак підлягають стягненню на його користь з відповідача. У зв`язку із задоволенням позовних вимог, сплачений позивачем судовий збір у розмірі 840,80 грн., підлягає стягненню на його користь з відповідача. На підставі наведеного,

Outcome: approved