Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-09 00:00:00

16.10.2012 р. [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON], третьої особи приватного нотаріуса Миколаївського міського нотаріального округу [PERSON] про визнання недійсним договору дарування укладеного між [PERSON] та [PERSON], посвідченого 22 серпня 2009 року приватним нотаріусом Миколаївського міського нотаріального округу [PERSON], який зареєстрований в реєстрі за №4085, посилаючись на його невідповідність вимогам ст.ст.205, 207, 209, 657, 719 ЦК України. Позивач вказував, що його матір [PERSON] проживала разом з ним та його дружиною [ADDRESS], а з березня 2009 р. в [ADDRESS]. 06.04.2009 р. [PERSON] пішла з дому, а 07 квітня 2009 р. знайшлась в лікарні, потім [PERSON] повідомила, що [PERSON] проживає у неї. [INFO] [PERSON] померла, після чого він, при оформленні спадкових справ, дізнався, що 22 серпня 2009 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено договір дарування, відповідно до якого [PERSON] передала безоплатно, а [PERSON] прийняла у власність як дарунок житловий будинок [ADDRESS], який посвідчено приватним нотаріусом Миколаївського міського нотаріального округу [PERSON] Посилаючись на те, що вказаний договір дарування його мати - [PERSON], не підписувала оскільки від добре знає її почерк, не висловлювала бажання подарувати будинок відповідачці [PERSON], позивач просив визнати недійсним договір дарування будинку з усіма господарським та побутовими спорудами, який розташований за адресою [ADDRESS], укладений між [PERSON] та [PERSON], посвідчений 22.08.2009р. приватним нотаріусом Миколаївського міського нотаріального округу [PERSON] та зареєстрований у реєстрі за №4085. В судовому засіданні позивач та його представник підтримали позовні вимоги у повному обсязі, підтвердили викладені обставини. Відповідач [PERSON] позов не визнала, пояснила, що позивач зловживав спиртними напоями та бив матір, тому вона пішла від нього та подарувала будинок їй. При укладанні та нотаріальному посвідченні договору дарування була присутня вона та особисто [PERSON], яка підписувала договір у присутності нотаріуса. Але почерк [PERSON] міг змінитися, оскільки внаслідок побиття матері позивачем, у неї була пошкоджена права рука. Після отримання судом висновку судової почеркознавчої експертизи, відповідач [PERSON] уточнила свої пояснення та зазначила, що оскільки у її матері була пошкоджена права рука, та мати в достатній мірі не володіла українським правописом, при підписанні договору дарування зіпсувала декілька бланків помилками у написанні свого прізвища, ім'я та по-батькові, то нотаріус [PERSON] порадила [PERSON] взяти своєю рукою руку матері та водити нею при написанні тексту та підписанні договору, що вона і зробила. Відповідач [PERSON] просила відмовити в задоволенні позову. Третя особа - приватний нотаріус Миколаївського міського нотаріального округу [PERSON] в судовому засіданні заперечувала проти задоволення позову та пояснила, що при укладанні та посвідченні договору дарування спірного будинку була присутня [PERSON] та [PERSON] Особу жінки, яка назвалась [PERSON] вона перевіряла за паспортом, зовнішньо вона була схожа на особу, що зображена на фотографії у паспорті, але паспорт [PERSON] і фотографія у ньому були зроблені за 10 років до посвідчення договору дарування, а тому фотографія не завжди відповідає дійсності, внаслідок вікових змін у зовнішності особи. Зазначила, що жінка, яка представилася [PERSON] висловлювала бажання подарувати свій будинок дочці [PERSON] та підписувала договір у її присутності. Всіх деталей укладання, підписання та посвідчення договору дарування вона не пам'ятає, але допускає, що під час виконання зазначених дій вона могла виходити з кабінету, щоб зробити копії документів. Заперечувала той факт, що порадила [PERSON] при підписанні договору водити рукою матері, оскільки в разі якщо сторона договору не можу здійснити підпис договору, то існує інший порядок його підписання іншою особою. Свідок [PERSON] в судовому засіданні підтвердила, що разом із [PERSON] та [PERSON] двічі була присутня у приміщенні приватного нотаріуса [PERSON] при укладанні [PERSON] заповіту та договору дарування, але детально обставин підписання [PERSON] договору дарування вона не пам'ятає. Допитані в судовому засіданні свідки [PERSON], [PERSON] підтвердили, що за життя [PERSON] висловлювала своє бажання подарувати спірний будинок синові [PERSON] та навіть складала на його ім'я заповіт. Вислухавши пояснення сторін, показання свідків, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що позивач [PERSON] є сином, а відповідачка [PERSON] - дочкою [PERSON], [INFO] (а.с. 13,47,48,49). 22 серпня 2009 р. від імені [PERSON] укладено договір дарування, згідно з яким, [PERSON]. передає безоплатно, а [PERSON] приймає у власність як дарунок житловий будинок [ADDRESS]. Договір дарування посвідчений приватним нотаріусом Миколаївського міського нотаріального округу [PERSON] за реєстровим №4085 (а.с. 6-7, 37) [INFO] померла [PERSON] (а.с. 14) та маючи намір отримати у спадок будинок [ADDRESS], позивач дізнався що вказаний будинок подарований [PERSON] Обґрунтовуючи позовні вимоги, [PERSON] посилався на те, що оспорюваний договір дарування його мати [PERSON] не підписувала та він не відображав дійсного її волевиявлення. Згідно ст. 717 ЦК України за договором дарування одна сторона (дарувальник) передає або зобов'язується передати в майбутньому другій стороні (обдаровуваному) безоплатно майно(дарунок) у власність. Оскільки договір дарування, у розумінні ст. 202 ЦК України, є правочином, тому на нього поширюються загальні положення про правочини. Статтею 215 ЦК України передбачено, що підставою недійсності правочину є недодержання в момент його вчинення стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою п'ятою та шостою ст. 203 названого Кодексу, зокрема, ч.3 цієї статті передбачено, що волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Частиною 2 ст. 207 ЦК України передбачено, що правочин вважається вчиненим у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Відповідно до ч.2 ст. 719 ЦК України договір дарування нерухомої речі укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню. Висновком судово-почеркознавчої експертизи № 1770 від 31.01.2014 р. проведеної експертом Миколаївського відділення Одеського науково-дослідницького інституту судових експертиз Міністерства юстиції України встановлено, що рукописний запис "[PERSON]" у графі "Дарувальник" договору дарування житлового будинку від 22 серпня 2009 року виконаний не самою [PERSON], а іншою особою. Підпис від імені [PERSON] у графі "Дарувальник" договору дарування житлового будинку від 22 серпня 2009 року виконаний не самою [PERSON], а іншою особою. Рукописний запис "[PERSON]" у графі "Дарувальник" договору дарування житлового будинку від 22 серпня 2009 року, виконаний виконавцем, який знаходився у звичайних для нього умовах. Суд не приймає до уваги посилання відповідача на той факт, що внаслідок завданих [PERSON] тілесних ушкоджень в області правої руки, у неї відбулась зміна почерку, що призвело до хибного висновку експерта, оскільки відповідно з даними висновку експерта №1770 від 31.01.2014 р. при вивченні досліджуваного почерку та порівнянні його зі зразками почерку [PERSON] було встановлено, що у досліджуваному почерку присутні ознаки порушення координації рухів тільки 1-го ступеню, яки проявилися в хвилястості штрихів, відсутність у досліджуваному тексті збиваючих факторів 2-го ступеню свідчить про те, що виконавець запису "[PERSON]" не знаходився під впливом внутрішніх збиваючих факторів, а наявність збиваючих факторів 1-го ступеню свідчить тільки про виконання досліджуваного запису з наслідуванням почерку [PERSON]. Відповідно до ст.ст. 59,66 ЦПК України, суд приймає висновок експерта №1770 від 31.01.14р. як належний та допустимий доказ у цивільній справі. Оцінивши надані сторонами докази в їх сукупності суд приходить до переконання про доведення в судовому засіданні факту не підписання [PERSON] особисто договору дарування, тобто його (договору дарування) укладання з порушенням вимог щодо його форми, що відповідно до ст.. 215 ЦК України є підставою для визнання його недійсним. З урахуванням викладеного, суд вважає позовні вимоги [PERSON] обґрунтованими та підлягаючими задоволенню. Також на підставі ст.88 ЦПК України з відповідача підлягають стягненню на користь позивача понесені і документально підтверджені судові витрати. На підставі викладеного,

Outcome: approved