Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-10 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з вищевказаним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що [INFO] помер її батько [PERSON], який проживав за адресою: [ADDRESS]. На момент смерті, разом з батьком проживала її матір [PERSON]. Після похорон батька позивач звернулась до державного нотаріуса Зарічненської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини і від нього дізналась, що в 2011 році її батько заповів все нерухоме майно своєму синові [PERSON]. Заповіт на його ім'я, посвідчений Бережницькою сільською радою і вона вважає його недійсним, оскільки на час складання заповіту її батькові було більше 80-ти років. Починаючи з 2007 року у нього почалися проблеми із зором, а саме афакія правого ока та артефакія лівого ока, у зв'язку з чим було проведено дві операції, які не мали позитивного результату і батько не зміг бачити. Крім того, зазначає, що батько взагалі не мав наміру залишати заповіт, оскільки про це нікого не повідомляв. Вважає, що волевиявлення заповідача не було вільним, заповіт не відповідає вимогам законодавства України, а тому просить визнати його недійсним. В судовому засіданні позивачем було уточнено позовні вимоги та додатково надано суду пояснення, що заповіт слід визнати недійсним внаслідок суттєвого порушення вимог закону щодо його посвідчення, форми. Зокрема, не зазначено час та місце його складання, а також відсутній запис щодо прочитання заповіту вголос секретарем сільської ради, а це є необхідною умовою дійсності заповіту. У заповідача був поганий зір і він не міг сам прочитати заповіт, проте в заповіті про це не зазначено. Відповідач та його представник позов не визнали, заперечували проти визнання заповіту недійсним. Від представника співвідповідача Бережницької сільської ради до суду надійшла заява, у якій вона просить розглянути справу без її участі, позовні вимоги визнає у повному обсязі. Третя особа на стороні позивача позов підтримала. Від представника третьої особи Зарічненської державної нотаріальної контори до суду надійшла заява про розгляд справи без участі представника. Відповідно до ст.158 ЦПК України, розгляд судом цивільної справи відбувається в судовому засіданні з обов'язковим повідомленням осіб, які беруть участь. Особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. Враховуючи вищенаведене, суд приходить до висновку про розгляд справи за відсутності представників співвідповідача та третьої особи. В судовому засіданні свідок [PERSON] пояснила, що вона є дружиною покійного [PERSON]. За життя йому було зроблено дві операції на очі, спочатку на одне око, а потім на інше, але на друге око він бачив. В судовому засіданні свідок [PERSON] пояснив, що покійний [PERSON] міг сам ходити в магазин, і досить часто бачив його вдома з газетами, які він передивлявся. В судовому засіданні [PERSON] пояснила, що у травні 2011 року до неї звернувся [PERSON], який повідомив, що хоче скласти заповіт на свого сина [PERSON]. Заповіт посвідчувався вдома у заповідача, був неодноразово нею прочитаний вголос. На запитання, чи бажає заповідач узяти свідків, які поставлять за нього підпис, він пояснив, що підпис може поставити сам і все бачить. Заслухавши пояснення позивача, відповідача, представника відповідача, третю особу, свідків, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги про визнання заповіту недійсним складеного 23.05.2011 року від імені [PERSON], посвідченого секретарем Бережницької сільської ради, Дубровицького району Рівненської області, підлягають до задоволення з наступних підстав. 23 травня 2011 року [PERSON] склав заповіт, який зареєстрований в реєстрі Бережницької сільської ради Дубровицького району за № 58 та посвідчений секретарем сільської ради [PERSON], (оригінал якого було витребувано на запит суду), згідно якого житловий будинок з надвірними будівлями і все, що знаходилось в ньому і належало заповідачу на день смерті він заповів своєму сину - відповідачу по справі - [PERSON], що проживає в Київській області. [INFO] [PERSON] помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] від 04 червня 2013 року (а.с. 9). Після його смерті позивач звернулась до Зарічненської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, де дізналась, що все нерухоме майно її батько заповів своєму синові [PERSON]. Частиною 1 ст.3 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ч. 1 ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона зсилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Статтею 1233 ЦК України визначено, що заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Право на заповіт має фізична особа з повною цивільною дієздатністю. Право на заповіт здійснюється особисто. Частина 3 статті 1247 Цивільного кодексу України встановлює, що заповіт має бути посвідчений нотаріусом або іншими посадовими, службовими особами, визначеними у статтях 1251-1252 цього Кодексу. Відповідно до вимог статті 1251 Цивільного кодексу України, якщо у населеному пункті немає нотаріуса, заповіт, крім секретного, може бути посвідчений уповноваженою на це посадовою особою відповідного органу місцевого самоврядування. Відповідно до ст. 37 Закону від 2 вересня 1993 р. № 3425-ХІІ "Про нотаріат", статтей 38, 59 Закону від 21 травня 1997 р. № 280/97-ВР "Про місцеве самоврядування в Україні "та п. 2 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій посадовими особами виконавчих комітетів сільських, селищних, міських Рад народних депутатів, чинної на час вчинення правочину, у населених пунктах, де немає нотаріусів, нотаріальні дії вчиняють посадові особи виконавчих комітетів сільських, селищних, міських рад, на яких такий обов'язок покладено рішенням виконавчого комітету відповідної ради. Згідно частини 1 статті 38 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" до відання виконавчих органів сільських, селищних, міських рад належать: вчинення нотаріальних дій з питань, віднесених законом до їх відання. Згідно до п.8 Інструкції, чинної на час вчинення правочину, нотаріальні дії вчиняються в приміщенні виконавчого комітету сільської, селищної, міської Ради народних депутатів. В окремих випадках, коли громадянин не може з'явитися в зазначене приміщення, а також коли того вимагають особливості посвідчуваної угоди, нотаріальні дії можуть бути вчинені поза вказаним приміщенням. Якщо нотаріальна дія вчиняється поза приміщенням виконавчого комітету, то в посвідчувальному написі на документі і в реєстрі нотаріальних дій записується місце вчинення нотаріальної дії (на дому, в лікарні, на підприємстві, в установі, організації та ін.) із зазначенням адреси, а також причини цього (наприклад: "У зв'язку з хворобою заповідача заповіт посвідчено за адресою: із зазначенням адреси). Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Як було з'ясовано в судовому засіданні заповіт посвідчувався секретарем сільської ради вдома в заповідача, проте в посвідчувальному написі на документі про це нічого не зазначено. Відповідно до вимог ст.1247. ч.2 ст.1248, ч.2 ст.1253 ЦК України, заповіт складається у письмовій формі, із зазначенням місця та часу його складення. Заповіт має бути посвідчений нотаріусом або іншими посадовими, службовими особами, визначеними у статтях 1251-1252 цього Кодексу. Нотаріус може на прохання особи записати заповіт з її слів власноручно або за допомогою загальноприйнятих технічних засобів. У цьому разі заповіт має бути вголос прочитаний заповідачем і підписаний ним. В спірному заповіті також про це нічого не зазначено. Якщо заповідач через фізичні вади не може сам прочитати заповіт, посвідчення заповіту має відбуватися при свідках (стаття 1253 цього Кодексу). У випадках, встановлених абзацом третім частини другої статті 1248 і статтею 1252 цього Кодексу, присутність не менш як двох свідків при посвідченні заповіту є обов'язковою. Відповідно до ч. ч.1 ст.1257 ЦК України, заповіт, складений особою, яка не мала на це права, а також заповіт, складений з порушенням вимог щодо його форми та посвідчення, є нікчемним. Матеріали справи не містять доказів про те, що в момент складання заповіту волевиявлення заповідача не було вільним і не відповідало його волі, однак він складений з порушенням вимог щодо його форми та посвідчення. А саме, без зазначення місця та часу його складення, а також з порушенням вимог п.3 ч.2 ст.1248 ЦК України, оскільки в судовому засіданні та з матеріалів справи (а.с.10,11,12,42,43,129,136-138,145) було встановлено, що не оспорюється сторонами та було підтверджено показаннями свідка [PERSON], що заповідач через фізичні вади не міг сам прочитати заповіт, а йому його було прочитано секретарем сільської ради, про що також немає відмітки в посвідчувальному написі, тому його посвідчення повинно було відбуватись при свідках. Оскільки складання і посвідчення заповіту від імені [PERSON] проведено секретарем Бережницької сільської ради з порушенням вимог щодо його форми та посвідчення, тому враховуючи вищенаведене, суд приходить до висновку про визнання його недійсним. На підставі ст.1233, 1247-1248, 1253, 1257 ЦК України,

Outcome: approved