Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-14 00:00:00

У березні 2014 року позивач звернулася в суд з позовом до УМВС України у Вінницькій області про відшкодування шкоди, завданої у зв'язку з неоплатою листа непрацездатності по вагітності і пологам, несплати допомоги по догляду за дитиною та стягнення моральної шкоди. Позовні вимоги [PERSON] мотивувала тим, що 03.01.2006 року її було прийнято на роботу на посаду провідного спеціаліста групи МТЗ ВРЗ УМВС України у Вінницькій області. 11.05.2007 року її було переведено на посаду інженера 1-ї категорії комунально-експлуатаційного відділення відділу ресурсного забезпечення та 30.11.2007 року переведено на 0,5 ставки майстра будівельної дільниці УМВС. Згодом, 02.01.2008 року її було призначено за сумісництвом на 0,5 ставки посади завідуючої складом будівельної дільниці УМВС України у Вінницькій області. Під час знаходження позивача з 23.06.2008 року по 10.03.2011 року у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, їй був виданий лікарняний лист з 02.09.2010 року по 05.01.2011 року в зв'язку з другою вагітністю та пологами. Позивачем було подано відповідачу лікарняний лист та заяву про оформлення лікарняного по вагітності та пологами та заяву про надання відпустки по догляду за дитиною до досягнення нею 3-х річного віку, однак відповідач не оплатив позивачу другий лікарняний лист та не видав наказу про надання відпустки по догляду за дитиною до досягнення нею 3-х річного віку. В зв'язку з вищевикладеним, позивач звернулася до Ленінського районного суду м. Вінниці з позовом. Ухвалою Апеляційного суду Вінницької області від 11.06.2012 року рішення Ленінського районного суду м. Вінниці було змінено та зобов'язано УМВС України у Вінницькій області надати [PERSON] відпустку по догляду за другою дитиною до досягнення нею трирічного віку з 11.03.2011р. по 08.10.2013р. Проте державним виконавцем відділу примусового виконання рішень управління ДВС ГУЮ у Вінницькій області було відмовлено у відкритті виконавчого провадження, в зв'язку з відсутністю в резолютивній частині виконавчого документа суми, яка підлягає стягнення. 12.03. 2013 року позивач звернулася до суду із заявою про винесення додаткового рішення по справі та зазначення суми, яка підлягає стягненню, проте вона була залишена без задоволення. Оскільки позивачу досі неоплачено лікарняний лист та не надано відпустку по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, позивач змушена була звернутися до суду з даним позовом та просить стягнути з відповідача завдану їй майнову шкоду у розмірі допомоги по вагітності і пологам, виходячи з розміру мінімальної заробітної плати та стягнути майнову шкоду у розмірі допомоги по догляду за дитиною до 3-х річного віку в розмірі 130,00 грн. щомісячно, за період з 06.01.2011 року по 08.10.2013року. Також просить стягнути з відповідача моральну шкоду в розмірі 5000 грн. Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 30.05.2014 року було закрито провадження у даній справі в частині стягнення з УМВС України у Вінницькій області на користь [PERSON] завданої майнової шкоди у розмірі допомоги по вагітності і пологам на підставі листа непрацездатності за період з 02.09.2010 року по 05.01.2011 року, виходячи із розміру мінімальної заробітної плати станом на день винесення судового рішення, проте ухвалою Апеляційного суду Вінницької області від 24.06.2014 року вищевказану ухвалу було скасовано. 10.09.2014 року позивачем було подано уточнюючу позовну заяву, згідно якої [PERSON] просить стягнути з відповідача завдану їй майнову шкоду у розмірі допомоги по вагітності і пологам, виходячи з розміру мінімальної заробітної плати у сумі 4990,63 грн., стягнути майнову шкоду у розмірі допомоги по догляду за дитиною до 3-х річного віку в розмірі 4302,46 грн. щомісячно, за період з 06.01.2011 року по 08.10.2013року та моральну шкоду в сумі 5000 грн.. Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 18.09.2014 року залучено до участі в справі в якості співвідповідача Державну казначейську службу України. В судовому засіданні позивач та її представник позов підтримали, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві та уточнюючій. Просили задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. Представники відповідача УМВС України у Вінницькій області - Горецький Ю.М. позов не визнав, надав заперечення проти позову та пояснив, що допомога по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку не може вважатись майновою шкодою в розумінні ст.ст. 22, 1166 ЦК Укрпаїни. Також зазначив, що всі види державної допомоги сім'ям з дітьми, крім допомоги у зв'язку з вагітністю та пологами жінкам, призначаються і виплачуються органами соціального захисту населення за місцем проживання батьків, тому просив в задоволенні позову відмовити. Представник відповідач Державної казначейської служби України в судове засідання не з'явився з невідомих причин, хоча про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. За таких обставин суд розглянув справу у його відсутність на підставі наявних у справі доказів. Суд, вислухавши пояснення позивача та його представника, представника відповідача УМВС України у Вінницькій області - Горецького Ю.М, дослідивши матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, прийшов до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Згідно рішення Ленінського районного суду м. Вінниці від 19.04.2012 року, судом встановлено, що УМВС України у Вінницькій області зобов'язано надати [PERSON] відпустку по догляду за дитиною до досягнення нею трьохрічного віку з 06.01.2011 року та стягнуто з УМВС України у Вінницькій області на користь [PERSON] допомогу по вагітності і пологам на підставі листка непрацездатності від 02.09.2010 року, серії АБФ №111627, починаючи з 02.09.2010 року по 05.01.2011 року. (а.с. 55-8). З рішення Апеляційного суду Вінницької області від 11.06.2012 року, суд вбачає, що вищевказане рішення Ленінського районного суду м. Вінниці від 19.04.2012 року було змінено та зобов'язано Управління МВС України у Вінницькій області надати [PERSON] відпустку по догляду за другою дитиною з 11.03.2011 року по 08.10.2013 року до досягнення нею тритічного віку, в іншій часині рішення суду залишено без змін (а.с.9-11). Згідно ч. 3 ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Виходячи з вищенаведеного, суд вбачає, що факт необхідністі надання [PERSON] відпустку по догляду за дитиною до досягнення нею трьохрічного віку та допомогу по вагітності і пологам доведено. Судом встановлено, що [PERSON] було відмовлено у відкритті виконавчого провадження, в зв'язку з тим, що в резолютивній частині виконавчого документа вказано про стягнення допомоги по вагітності і пологам, але не зазначено суми, яка підлягає стягненню, що унеможливлює безспірне списання коштів з рахунку боржника, що підтверджується постановою про відмову у відкритті виконавчого провадження від 25.07.2012 року (а.с. 12) Згідно ухвали Вінницького міського суду Вінницької області від 17.06.2013 року, суд вбачає, що [PERSON] зверталася з заявою про ухвалення додаткового рішення у цивільній справі за її позовом до УМВС України у Вінницькій області, Державної казначейської служби України про визнання незаконним та скасування наказу, надання відпустки по догляду за дитиною до досягнення нею трьохрічного віку, стягнення допомоги по вагітності та пологам та відшкодування моральної шкоди, із зазначення суми, що підлягає стягненню, яка була залишена без задоволення (а.с.13). Також, судом встановлено, що на боржника - УМВС України у Вінницькій області було накладено стягнення за невиконання рішення Вінницького міського суду Вінницької області № 212/3886/2012, у вигладі штрафу в розмірі 680,00 грн, що підтверджується постановою державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління ДВС ГУЮ у Вінницькій області про накладення штрафу від 15.03.2013 року (а.с.14). Згідно довідки №315 від 27.09.2013 року, виданої Лівобережним відділом соціального захисту населення №2 Департаменту соціальної політики, суд вбачає, що [PERSON] у Лівобережному відділі соціального захисту населення №2 в період з 06.01.2011 року по 08.10.2013 року допомога по догляду за дитиною, [PERSON], [INFO], до 3-х річного віку, в розмірі 130,00 грн. щомісячно не призначалась у зв'язку з тим, що не було подано наказ про надання відпустки по догляду за дитиною, до досягнення нею 3-х річного віку (а.с. 15). З наказу УМВС України у Вінницькій області № 52 о/с від 03.04.2014 року, судом встановлено, що [PERSON] з 11.03.2011 року по 08.10.2013 року надано відпустку по догляду за дитиною до досягнення нею трьохрічного віку, на підставі рішення Ленінського районного суду м. Вінниці (а.с.33). В зв'язку з цим, старшим державним виконавцем відділу примусового виконання рішень управління ДВС ГУЮ у Вінницькій області було винесено постанову про закінчення виконавчого провадження від 11.04.2014 року (а.с.35). Згідно листа Департаменту соціальної політики Вінницької обласної державної адміністрації № 27-І-327-2 від 11.04.2014 року, суд вбачає, що оскільки синові позивача, [PERSON], [INFO], вже виповнилось три роки, призначити допомогу по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, немає законних підстав (а.с.31). Також, відповідно до листа головного управління юстиції у Вінницькій області № 3124/2.1-28/3 від 11.04.2014 року, судом встановлено, що 06.11.2012 року на виконання до відділу примусового виконання рішень управління ДВС ГУЮ у Вінницькій області надійшов виконавчий лист по справі № 212/3886/2012, виданий 01.11.2012 року Вінницьким міським судом Вінницької області про зобов'язання Управління МВС у Вінницькій області надати [PERSON] відпустку по догляду за другою дитиною з 11.03.2011р. по 08.10.2013р. до досягнення нею трирічного віку. 11.04.2014 року державним виконавцем винесено постанову про закінчення виконавчого провадження, відповідно до п. 8 ст. 49 Закону україни "Про виконавче провадження" (а.с.32). Крім того, рішенням Лівобережного відділу соціального захисту населення №2 Департаменту соціальної політики № 499 від 22.04.2014 року [PERSON] відмовлено в призначенні державної соціальної допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею 3-х річного віку у зв'язку із втратою права на оформлення даної допомоги (на момент звернення дитина вже досягла 3-х річного віку) (а.с.78). Судом встановлено, що рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 14.08.2014 року в задоволені позовних вимог [PERSON] до Департаменту соціальної політики Вінницйької міської ради про визнання протиправним та скасування рішення Лівоборежного відділу соціального захисту населення №2 м. Вінниці № 499 від 22.04.2014 року та зобов'язання здійснити нарахування та виплату належної [PERSON] соціальної допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку в розмірі 4420,00 грн. було відмовлено (а.с. 79-81). Відповідно до розрахунків наданих позивачем, вбачається, що розмір допомоги по вагітності і пологам за період з 02.09.2010 року по 05.01.2011 року, виходячи з розміру мінімальної заробітної плати, становить 4990,63 грн. та розмір допомоги по догляду за дитиною до 3-х річного віку за період з 06.01.2011 року по 08.10.2013 року становить 4302,46 грн (а.с. 92, 93). Відповідно до ст. 1 Закону України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими похованням" загальнообов'язкове державне соціальне страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими похованням, передбачає матеріальне забезпечення громадян у зв'язку з втратою заробітної плати (доходу) внаслідок тимчасової втрати працездатності (включаючи догляд за хворою дитиною, дитиною-інвалідом, хворим членом сім'ї), вагітності та пологів, часткову компенсацію витрат, пов'язаних із смертю застрахованої особи або членів її сім'ї, а також надання соціальних послуг за рахунок бюджету Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності, що формується шляхом сплати страхових внесків роботодавцем, громадянами, а також за рахунок інших джерел, передбачених цим Законом. Згідно ст. 4 вищевказаного Закону, право на матеріальне забезпечення та соціальні послуги за загальнообов'язковим державним соціальним страхуванням у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими похованням, мають застраховані громадяни України, іноземці, особи без громадянства та члени їх сімей, які проживають в Україні, якщо інше не передбачено міжнародним договором України, згода на обов'язковість якого надана Верховною Радою України. Це право виникає з настанням страхового випадку в період роботи (включаючи і час випробування та день звільнення), якщо інше не передбачено законодавством. Відповідно до ч.1 п.1 ст. 6 Закону, загальнообов'язковому державному соціальному страхуванню у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими похованням, підлягають особи, які працюють на умовах трудового договору (контракту) на підприємствах, в установах, організаціях незалежно від форм власності та господарювання або у фізичних осіб. Згідно ч.ч. 3, 4 п. 1 ст. 29 вищевказаного Закону, застраховані особи мають право отримувати у разі настання страхового випадку матеріальне забезпечення та соціальні послуги і оскаржувати відповідно до законодавства дії страховика, страхувальника-роботодавця щодо надання матеріального забезпечення та соціальних послуг. Відповідно до ст. 38 вищезазначеного Закону, допомога по вагітності та пологах надається застрахованій особі у формі матеріального забезпечення, яке компенсує втрату заробітної плати (доходу) за період відпустки у зв'язку з вагітністю та пологами. Допомога по вагітності та пологах застрахованій особі виплачується за весь період відпустки у зв'язку з вагітністю та пологами, тривалість якої становить 70 календарних днів до пологів і 56 (у разі ускладнених пологів або народження двох чи більше дітей - 70) календарних днів після пологів. Жінкам, віднесеним до 1-4 категорій осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, допомога по вагітності та пологах виплачується за 180 календарних днів зазначеної відпустки (90 - до пологів та 90 - після пологів). Розмір зазначеної допомоги обчислюється сумарно та надається застрахованій особі в повному обсязі незалежно від кількості днів відпустки, фактично використаних до пологів. За період відпустки у зв'язку з вагітністю та пологами, що збігається з відпусткою для догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, допомога по вагітності та пологах виплачується незалежно від допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку. Відповідно до ст. 50 вищезазначеного Закону матеріальне забезпечення та соціальні послуги за загальнообов'язковим державним соціальним страхуванням у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими похованням, застрахованим особам призначаються та надаються за основним місцем роботи. У разі ліквідації (реорганізації) підприємства, установи, організації матеріальне забезпечення за страховими випадками, які настали до їх ліквідації (реорганізації), виплачується застрахованим особам їх правонаступником. Рішення про призначення матеріального забезпечення та надання соціальних послуг приймається комісією (уповноваженим) із соціального страхування, що створюється (обирається) на підприємстві, в установі, організації, до складу якої входять представники адміністрації підприємства та застрахованих осіб (виборних органів первинної профспілкової організації (профспілкового представника) або інших органів, які представляють інтереси застрахованих осіб). Комісія (уповноважений) із соціального страхування здійснює контроль за правильним нарахування і своєчасною виплатою матеріального забезпечення, приймає рішення про відмову в його призначенні, про припинення виплати матеріального забезпечення (повністю або частково), розглядає підставу і правильність видачі листків непрацездатності та інших документів, які є підставою для надання матеріального забезпечення та соціальних послуг. Згідно ст.39 вищезазначеного Закону допомога по вагітності та пологах надається застрахованій особі у розмірі 100 відсотків середньої заробітної плати (доходу), обчисленої відповідно до статті 53 цього Закону, і не залежить від страхового стажу. В зв'язку з тим, що УМВС України у Вінницькій області не надало довідку про середню заробітну плату позивача, тому [PERSON] просить стягнути з відповідача завдану їй майнову шкоду у розмірі допомоги по вагітності і пологам, виходячи з розміру мінімальної заробітної плати. Відповідно до ст.ст. 50, 51 Закону України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими народженням та похованням" допомога по вагітності та пологах призначається та надається за основним місцем роботи за рахунок сплачених застрахованими особами страхових внесків, підставою для призначення цієї допомоги є виданий у встановленому порядку листок непрацездатності. Крім того, згідно ст. 18 Закону України "Про відпустки" після закінчення відпустки у зв'язку з вагітністю та пологами за бажанням жінки їй надається відпустка для догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку. Відповідно до роз'яснення Мінпраці та соціальної політики України у листі "Про надання відпустки по догляду за дитиною до досягнення нею трьох років, якщо народилася друга дитина" від 12.07.2010 року № 201/13/116-10 у разі, коли жінка, перебуваючи у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, народила другу дитину, ій оплачується листок непрацездатності у зв'язку з вагітністю та пологами. При цьому відпустка у зв'язку з вагітністю та пологами не оформлюється. Наказ про надання відпустки по догляду за другою дитиною має бути видано з наступного дня після дати виповнення першій дитині трьох років. Чинним законодавством не передбачено оформлення одночасно двох відпусток для догляду за першою та другою дитиною віком до трьох років. Частиною 1 ст. 1166 ЦК України передбачено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Суд, оцінивши допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів приходить до висновку, що позивач має право на отримання допомоги по вагітності і пологам на підставі листка непрацездатності від 02.09.2010 року серії АБФ №111627, починаючи з 02.09.2010 року по 05.01.2011 року та отримання відпустки по догляду за другою дитиною до досягнення нею трьохрічного віку з 06.01.2011 року по 08.10.2013 року. Вирішуючи питання про відшкодування моральної шкоди, заявленої позивачем в розмірі 5000 грн., суд зважає на те, що під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Згідно ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої та в приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи. В судовому засіданні позивач пояснила, що моральна шкода полягає в тому, що внаслідок порушення відповідачем її законних прав на вчасне отримання належних позивачу виплат, вона зазнала сильного нервового стресу, душевних страждань, приниження її честі та гідності, втрати нормальних життєвих зв'язків та стосунків з оточуючими людьми. Тому оцінила шкоду в 5 000 грн. Відповідно до п. 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 р. №4 "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди", відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв'язку з ушкодженням здоров'я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв'язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв'язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків. Враховуючи те, що позивачем не надано суду належних та достатніх доказів, на підтвердження наявності моральної шкоди і обґрунтування розміру такої шкоди, суд зважаючи також на положення ст. 23 ЦК України та враховуючи положення ст. 60 ЦПК України згідно якої кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, приходить до переконання про відсутність законних підстав для задоволення даної вимоги. Згідно ст. 88 ЦПК України з відповідача УМВС України у Вінницькій області в дохід держави слід стягнути 243,60 грн. судового збору, оскільки позивач була звільнена від сплати судового збору. На підставі викладеного та

Outcome: partial