Jurisdiction: civil
Date: 2020-12-08 00:00:00

1. Описова частина Короткий зміст вимог заявника. Стислий виклад позиції заявника та думки заінтересованих осіб 08.07.2020 до Шполянського районного суду Черкаської області надійшла дана позовна заява, в якій позивач просить визнати недійсним договір оренди землі, серія та номер: 1, укладений 09.12.2015 між сторонами: ТОВ «Лебединська аграрна компанія» та [PERSON] щодо оренди земельної ділянки з кадастровим номером 7125785200:04:001:0363, площею 5,4096 га, призначеної для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка знаходиться за адресою: Черкаська область, Шполянський район, Матусівська сільська рада; припинити за Товариством з обмеженою відповідальністю «Лебединська Аграрна Компанія», право оренди земельною ділянкою з кадастровим номером 7125785200:04:001:0363. Позов мотивований тим, що внаслідок укладеного вищевказаного договору оренди землі під час дії договору оренди землі, укладеного між [PERSON] і ПСП «Яблуневий сад» відносно цієї ж самої земельної ділянки, ТОВ «Лебединська Аграрна Компанія» отримало право оренди земельною ділянкою, що спричинило порушення прав позивача на це нерухоме майно, оскільки ПСП «Яблуневий сад» в зв`язку з уже зареєстрованим правом оренди на земельну ділянку з спадкодавцем [PERSON] , автоматично втрачає першочергове право на поновлення чинного договору оренди землі після закінчення строку на який його було укладено, в зв`язку з неможливістю на підставі поновленого правочину проведення державної реєстрації права оренди. 13.08.2020 від ТОВ «Лебединська аграрна компанія» надійшов зустрічний позов, в якому позивач просив прийняти дану зустрічну позовну заяву до розгляду та об`єднати її з позовною заявою ПСП «Яблуневий сад» у справу №710/713/20. Визнати недійсним договір оренди від 10.10.2006, укладеного між ПСП «Яблуневий сад» та [PERSON] . Позивач за зустрічним позовом вважає, що оскільки позивач ПСП «Яблуневий сад» стверджує, що наявні підстави для скасування реєстрації договору оренди землі, серія та номер 1, виданого 09.12.2015 орендарем - ТОВ «Лебединська аграрна компанія» та орендодавцем [PERSON] , посилаючись на те, що право оренди, яке виникло на підставі спірного договору оренди зареєстровано в період дії договору оренди землі № 107 від 10.10.2006, укладеного між [PERSON] та ПСП «Яблуневий сад», то, на думку ТОВ «Лебединська аграрна компанія», реєстрація права оренди по договору оренди землі від 10.10.2006, укладеному між [PERSON] та ПСП «Яблуневий сад», була проведена із порушенням вимог законодавства, що діяло на момент їх виникнення. Відповідно до ст. 125 Земельного кодексу України в редакції, що діяла на момент укладення оспорюваного договору оренди від 10.10.2006 право на оренду земельної ділянки виникає після укладення договору оренди і його державної реєстрації. Відповідно, якщо державна реєстрація договору проведена із порушенням вимог законодавства, то право на оренду земельної ділянки із кадастровим номером: 7125785200:04:001:0363, площею 5,41 га у позивача не виникло. Тому позивач за зустрічним позовом просив визнати недійсним договір оренди землі № 107 від 10.10.2006, укладеного між ПСП «Яблуневий сад» та [PERSON] 30.09.2020 до суду від відповідача за зустрічним позовом ПСП «Яблуневий сад» надійшов відзив, в якому він вказав, що вказівки ТОВ «Лебединська аграрна компанія», на те, що не було дотримано посадовими особами положень встановлених Порядком державної реєстрації договорів оренди земельної ділянки затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.1998 № 2073, при реєстрації договору оренди не є підставою у визнанні такого правочину недійсним, оскільки - факт виникнення прав на земельні ділянки відповідно до п. 4.2 порядку підтверджується виключно внесенням відповідного запису до книги записів державної реєстрації державних актів на право власності на земельні ділянки, державних актів на право постійного користування, договорів оренди. 20.10.2020 від позивача за зустрічним позовом надійшла відповідь на відзив, в якій він вказав, що ТОВ «Лебединська аграрна компанія» не заперечує того, що в Книзі записів державної реєстрації є запис про реєстрацію Договору оренди землі від 10.10.2006, проте порядок реєстрації, який встановлений чинним на 2006 рік, законодавством було порушено, а тому відповідно поземельна книга на ділянку не відкривалась та відомості про право оренди до неї не вносились. Відповідач за зустрічним позовом ПСП «Яблуневий сад» 13.11.2020 надав до суду заперечення на відповідь на відзив, в яких вказав, що у разі, якщо мало місце з боку відповідальних посадових осіб (реєстраторів) порушення порядку державної реєстрації Договорів оренди землі визначеного чинним законодавством України на момент реєстрації Договору, то це не може бути підставою для визнання такого правочину недійсним, оскільки сторонами правочину в момент його вчинення було дотримано всі вимоги, які встановлені частинами першою-третьою, п`ятою та шостою статті 203 ЦК України. Також сторона вказала, що право оренди у ТОВ «Лебединська аграрна компанія» на земельну ділянку, яка є об`єктом Договору виникло 05.04.2016, тоді як за захистом свої прав на земельну ділянку товариство звернулося із зустрічною позовною заявою лише 12.08.2020. Виключно ПСП «Яблуневий сад» весь цей час використовує земельну ділянку на підставі Договору, що підтверджується письмовими доказами, які знаходяться в матеріалах справи та самим ТОВ «Лебединська аграрна компанія», яке зокрема у Відповіді на Відзив висловилось про те, що саме ПСП «Яблуневий сад» весь цей час використовується земельна ділянка. В цей же час ТОВ «Лебединська аграрна компанія» не заявляла до 12.08.2020 своїх прав на земельну ділянку незважаючи на своє право та обов`язок використовувати спірну земельну ділянку починаючи з 05.04.2016, тому товариством було пропущено строк позовної давності на звернення до суду з позовом про визнання недійсним Договору, оскільки про існування Договору Позивач за зустрічним позовом міг дізнатися відразу після виникнення в останнього права оренди на земельну ділянку, тобто 05.04.2016. Інші процесуальні дії у справі Ухвалою судді Шполянського районного суду Черкаської області від 15.07.2020 позовну заяву було залишено без руху та надано час для усунення недоліків. Позивач усунув недоліки у визначений суддею термін та ухвалою Шполянського районного суду Черкаської області від 24.07.2020 було відкрито провадження у справі, учасників справи повідомлено, що розгляд даної цивільної справи здійснюється за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) учасників справи та витребувано з ТОВ "Лебединська аграрна компанія ", код ЄДРПОУ 38009235, що знаходиться за адресою: вул. Нахімова, 63-А, м. Шпола, Черкаська обл., 20603, оригінал Договору оренди землі, серія та номер 1, укладеного 09.12.2015 між сторонами: ТОВ "Лебединська аграрна компанія " та [PERSON] , щодо оренди земельної ділянки з кадастровим номером 7125785200:04:001:0363, площею 5,4096 га, призначеної для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка знаходиться за адресою: Матусівська сільська рада, Шполянський район, Черкаська область. Ухвалою судді Шполянського районного суду Черкаської області від 18.08.2020 було об`єднано в одне провадження цивільну справу за позовом Приватного сільськогосподарського підприємства "Яблуневий сад" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Лебединська аграрна компанія", [PERSON] та [PERSON] про визнання договору оренди землі недійсним та припинення права оренди та за зустрічним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Лебединська аграрна компанія" до Приватного сільськогосподарського підприємства "Яблуневий сад", [PERSON] та [PERSON] про визнання недійсним договору оренди. Ухвалою судді Шполянського районного суду Черкаської області від 18.08.2020 було відмовлено в задоволенні клопотання позивача за зустрічним позовом про витребування доказів. Шполянський районний суд Черкаської області своєю ухвалою від 13.11.2020 закрив провадження у справі та призначив справу до розгляду по суті. В судове засідання представник позивача за первісним позовом не з`явився, надав заяву про розгляд справи у його відсутність та просив задовольнити позов. Представник відповідача за первісним позовом та позивача за зустрічним позовом в судове засідання з`явився, просив задовольнити зустрічний позов та відмовити в задоволенні первісного. Відповідач 2 [PERSON] в судове засідання з`явився, вказав, що первісний позов визнає, проти зустрічного позову заперечує. Орендну плату отримує лише від ПСП «Яблуневий сад». Відповідач 3 [PERSON] в судове засідання не з`явилася, про час, дату та місце судового розгляду була повідомлена належним чином, надала до суду заяву, в якій вказала, що не заперечує проти задоволення первісного позову. 2. Мотивувальна частина: Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин, з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини Суд, з`ясувавши всі обставини справи та перевіривши їх доказами, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, вважає, що первісний позов підлягає до задоволення, а зустрічний не підлягає задоволенню на підставі наступного. В суді встановлено, що 10.10.2006 між орендодавцем [PERSON] та орендарем ПСП «Яблуневий сад» було укладено договір оренди № 107 строком на 15 років, який був зареєстрований у Шполянському районному відділі ЧРФ ДП «Центр ДЗК» 11.10.2006 за № 040779900530, за яким в оренду передається земельна ділянка загальною площею 5,41 га, у тому числі рілля 5,41 га (а.с. 17-20). Згідно з інформаційною довідкою № 27-23-0.360-350/114-19, наданою Відділом у Шполянському районі Головного управління Держгеокадастру у Черкаській області, за наявною у Відділі інформацією щодо зареєстрованих прав оренди до 2013 року на земельну ділянку площею 5,41 га, яка розташована на території Матусівської сільської ради Шполянського району Черкаської області, що належить [PERSON] на підставі державного акта на право власності на ділянку серії ЯГ № 637962, зареєстровано договір оренди землі за номером 040679900530 від 11.10.2006, який укладено з ПСП «Яблуневий сад» строком на 15 років (а.с. 21). [PERSON] та [PERSON] успадкували по Ѕ частині земельну ділянку площею 5,4096 га, яка розташована на території Матусівської сільської ради Шполянського району Черкаської області, що належить [PERSON] на підставі державного акта на право власності на ділянку серії ЯГ № 637962, що підтверджується копією свідоцтво про право на спадщину від 17.10.2017 (а.с.15). Відповідно до видаткових касових ордерів від 03.11.2017, 24.12.2018 та 17.12.2019 за Формою № КО-2 ПСП «Яблуневий сад» було сплачено [PERSON] та [PERSON] кошти в рахунок орендної плати відповідно до договору оренди землі від 11.10.2006 (а.с. 22-24). Сплата орендної плати ПСП «Яблуневий сад» відповідно до договору оренди землі від 11.10.2006 також підтверджується даними податкового розрахунку за формою №1ДФ за звітний період 4 квартал 2017 року (а.с. 25-27), за звітний період 4 квартал 2018 року (а.с. 29-32). Відповідно до довідки Відділу у Шполянському районі Головного управління Держгеокадастру у Черкаській області, у зв`язку із зміною нумерації кадастрових зон та кварталів під час внесення до Державного земельного кадастру відомостей про земельну ділянку, яка належить [PERSON] на підставі державного акта серії ЯГ № 637962 з кадастровим номером: 7125785200:04:005:0728, цьому нерухомому майну було присвоєно новий кадастровий номер 7125785200:04:001:0363 (а.с. 35). Згідно з Витягом з державного земельного кадастру про земельну ділянку № НВ - 7112838822019 орендарем земельної ділянки з кадастровим номером 7125785200:04:001:0363 є ТОВ «Лебединська аграрна компанія», починаючи з дня внесення запису про державну реєстрацію речового права - 04.04.2016 приватним нотаріусом Харківського міського округу Свіргуновою В.А., зі строком дії речового права до 09.12.2030. Власниками вказаної земельної ділянки по Ѕ частці є [PERSON] та [PERSON] (а.с. 36-38). Відповідно до Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно у формі інформаційної довідки № 194512165, за змістом розділу «Актуальна інформація про державну реєстрацію іншого речового права», 04.04.2016 вчинено запис № 14070258 про державну реєстрацію за ТОВ «Лебединська аграрна компанія» права оренди земельної ділянки на підставі договору оренди землі серія та номер: 1, виданого 09.12.2015 року орендарем: ТОВ «Лебединська аграрна компанія» та орендодавцем [PERSON] , зі строком дії речового права до 09.12.2030 (а.с. 42-44). За змістом Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна, у формі інформаційної довідки № 56912934, за змістом розділу «Актуальна інформація про державну реєстрацію іншого речового права», 04.04.2016 вчинено запис № 14070011 про державну реєстрацію за ТОВ «Лебединська аграрна компанія» права оренди земельної ділянки на підставі договору оренди землі серія та номер: 1, виданого 09.12.2015 орендарем: ТОВ «Лебединська аграрна компанія» та орендодавцем [PERSON] , зі строком дії речового права до 09.12.2030 (а.с. 83-84). 09.12.2015 між орендодавцем [PERSON] та орендарем ТОВ «Лебединська аграрна компанія» було укладено договір оренди № 1 строком на 15 років, за яким в оренду передано землю загальною площею 5,4096 га з кадастровим номером №7125785200:04:001:0363 (а.с. 85-88). Відповідно до акту приймання-передачі земельної ділянки, додатку до договору оренди землі №1 від 09.12.2015, в оренду між орендодавцем [PERSON] та ТОВ «Лебединська аграрна компанія» було укладено цей акт про те, що орендодавець передає на підставі договору оренди землі № 1 у строкове платне користування земельну ділянку сільськогосподарського призначення. Земельна характеристика по якісним характеристикам відповідає вимогам вирощування сільськогосподарських культур відповідно регіону (а.с. 89). Відділ у Шполянському районі Головного управління Держгеокаастру у Черкаській області листом від 27.08.2020 №27-23-0.360-475/114-20 повідомив директору ТОВ «ЛАК» про те, що відповідно до Книги записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі (розділ 4 Записи державної реєстрації договорів оренди землі) зареєстровані договори оренди землі за номером 040679900530 від 11.10.2006, який укладено між [PERSON] та ПСП «Яблуневий сад» строком на 15 років на земельну ділянку площею 5,41 га, яка розташована на території Матусівської сільської ради Шполянського району Черкаської області, що належить [PERSON] на підставі державного акта на право власності на ділянку серії ЯГ № 637962 (а.с.152). Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування. Відповідно до п.3 ч.1 ст.3 Цивільного кодексу України загальними засадами цивільного законодавства є свобода договору. Згідно зі ст.626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Договір є одностороннім, якщо одна сторона бере на себе обов`язок перед другою стороною вчинити певні дії або утриматися від них, а друга сторона наділяється лише правом вимоги, без виникнення зустрічного обов`язку щодо першої сторони. Статтею 628 ЦК України встановлено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Згідно з ч.1 ст.638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Вимогами ст.182 ЦК України передбачено, що право власності та інші речові права на нерухомі речі, обтяження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації. Порядок проведення державної реєстрації прав на нерухомість та підстави відмови в ній встановлюються законом. Згідно з ч. 2 ст. 792 ЦК України відносини щодо найму (оренди) земельної ділянки регулюються законом, зокрема ЗК України, Законом України «Про оренду землі». Законом України «Про оренду землі» визначаються умови укладення, зміни, припинення і поновлення договору оренди землі. Відповідно до ч.1 ст.4 Закону України «Про оренду землі» (в редакції станом на 01.01.2006, яка була чинною на дату реєстрації договору оренди від 10.10.2006) орендодавцями земельних ділянок є громадяни та юридичні особи, у власності яких перебувають земельні ділянки, або уповноважені ними особи. Відповідно до ч.1 ст.6 Закону України «Про оренду землі» орендарі набувають права оренди земельної ділянки на підставах і в порядку, передбачених Земельним кодексом України, Цивільним кодексом України, Господарським кодексом України, цим та іншими законами України і договором оренди землі. Згідно зі ст. 13 Закону України «Про оренду землі» договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства. Відповідно до ст. 14 Закону України «Про оренду землі» договір оренди землі укладається у письмовій формі і за бажанням однієї із сторін може бути посвідчений нотаріально. Типова форма договору оренди землі затверджується Кабінетом Міністрів України. Згідно зі ст. 15 Закону України «Про оренду землі» істотними умовами договору оренди землі є: об`єкт оренди (місце розташування та розмір земельної ділянки); строк дії договору оренди; орендна плата із зазначенням її розміру, індексації, форм платежу, строків, порядку її внесення і перегляду та відповідальності за її несплату ; умови використання та цільове призначення земельної ділянки, яка передається в оренду; умови збереження стану об`єкта оренди; умови і строки передачі земельної ділянки орендарю; умови повернення земельної ділянки орендодавцеві; існуючі обмеження (обтяження) щодо використання земельної ділянки; визначення сторони, яка несе ризик випадкового пошкодження або знищення об`єкта оренди чи його частини; відповідальність сторін; умови передачі у заставу та внесення до статутного фонду права оренди земельної ділянки. Відсутність у договорі оренди землі однієї з істотних умов, передбачених цією статтею, а також порушення вимог статей 4-6, 11,17, 19 цього Закону є підставою для відмови в державній реєстрації договору оренди, а також для визнання договору недійсним відповідно до закону. За згодою сторін у договорі оренди землі можуть зазначатися інші умови, зокрема якісний стан земельних угідь, порядок виконання зобов`язань сторін, порядок страхування об`єкта оренди, порядок відшкодування витрат на здійснення заходів щодо охорони і поліпшення об`єкта оренди, проведення меліоративних робіт, а також обставини, що можуть вплинути на зміну або припинення дії договору оренди, тощо. Невід`ємною частиною договору оренди землі є: план або схема земельної ділянки, яка передається в оренду; кадастровий план земельної ділянки з відображенням обмежень (обтяжень) у її використанні та встановлених земельних сервітутів; акт визначення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості); акт приймання-передачі об`єкта оренди; проект відведення земельної ділянки у разі його розроблення згідно із законом. У разі якщо договором оренди землі передбачається здійснити заходи, спрямовані на охорону та поліпшення об`єкта оренди, до договору додається угода щодо відшкодування орендарю витрат на такі заходи. Згідно зі ст. 18 Закону України «Про оренду землі» договір оренди землі набирає чинності після його державної реєстрації. Відповідно до п.п. а) ч.1 ст. 90 Земельного кодексу України (в редакції станом на 31.03.2006, яка була чинною на дату реєстрації договору оренди від 10.10.2006) власники земельних ділянок мають право продавати або іншим шляхом відчужувати земельну ділянку, передавати її в оренду, заставу, спадщину. Згідно з ч.4 ст. 124 ЗК України передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у власності громадян і юридичних осіб, здійснюється за договором оренди між власником земельної ділянки і орендарем. Підставою для укладення договору оренди може бути цивільно-правовий договір про відчуження права оренди. Відповідно до ст. 125 ЗК України право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав. Так, 10.10.2006 між орендодавцем [PERSON] та орендарем ПСП «Яблуневий сад» було укладено договір оренди № 107 строком на 15 років, який був зареєстрований у Шполянському районному відділі ЧРФ ДП «Центр ДЗК» 11.10.2006 за № 040779900530, за яким в оренду передається земельна ділянка загальною площею 5,41 га, у тому числі рілля 5,41 га. Відповідно до довідки Відділу у Шполянському районі Головного управління Держгеокадастру у Черкаській області, у зв`язку із зміною нумерації кадастрових зон та кварталів під час внесення до Державного земельного кадастру відомостей про земельну ділянку, яка належить [PERSON] на підставі державного акта серії ЯГ № 637962, цьому нерухомому майну було присвоєно новий кадастровий номер 7125785200:04:001:0363. Згідно з інформаційною довідкою № 27-23-0.360-350/114-19, наданою Відділом у Шполянському районі Головного управління Держгеокадастру у Черкаській області, за наявною у Відділі інформацією щодо зареєстрованих прав оренди до 2013 року на земельну ділянку площею 5,41 га, яка розташована на території Матусівської сільської ради Шполянського району Черкаської області, що належить [PERSON] на підставі державного акта на право власності на ділянку серії ЯГ № 637962, зареєстровано договір оренди землі за номером 040679900530 від 11.10.2006, який укладено з ПСП «Яблуневий сад» строком на 15 років. Інформація щодо достроково розірвання договору оренди землі до 10.10.2006 відсутня. Відповідно до Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна, у формі інформаційної довідки № 56912934, за змістом розділу «Актуальна інформація про державну реєстрацію іншого речового права», 04.04.2016 вчинено запис № 14070011 про державну реєстрацію за ТОВ «Лебединська аграрна компанія» права оренди земельної ділянки на підставі договору оренди землі серія та номер: 1, виданого 09.12.2015 орендарем: ТОВ «Лебединська аграрна компанія» та орендодавцем [PERSON] , зі строком дії речового права до 09.12.2030. Згідно з ч.5 ст. 12 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» відомості про речові права, обтяження речових прав, внесені до Державного реєстру прав, вважаються достовірними і можуть бути використані у спорі з третьою особою до моменту державної реєстрації припинення таких прав, обтяжень у порядку, передбаченому цим Законом. Отже, земельна ділянка, яка належить [PERSON] [PERSON] на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті [PERSON] є одночасно предметом двох договорів оренди укладених з різними орендарями: ПСП "Яблуневий сад" та ТОВ "Лебединська аграрна компанія". Згідно зі ст. 125 ЗК України в редакції станом на 03.04.2016, яка була чинною станом на дату реєстрації права оренди земельної ділянки за другим договором, право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав. Відповідно до ст. 126 ЗК України право власності, користування земельною ділянкою оформлюється відповідно до Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень". Згідно з п.2 ч.1 ст. 4 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» в редакції станом на 01.01.2016, яка була чинною станом на дату реєстрації права оренди земельної ділянки за другим договором, який є предметом даної справи тобто на 04.04.2016, державній реєстрації прав підлягають право постійного користування та право оренди (суборенди) земельної ділянки. Згідно з ч.3 ст. 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до 1 січня 2013 року, визнаються дійсними за наявності однієї з таких умов: реєстрація таких прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення; на момент виникнення таких прав діяло законодавство, що не передбачало їх обов`язкової реєстрації. Відповідно до ч.1 ст. 29 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація похідного речового права на земельну ділянку, право власності на яку виникло та оформлено в установленому порядку до 1 січня 2013 року, здійснюється одночасно з державною реєстрацією права власності на таку земельну ділянку (крім випадків, коли право власності на таку земельну ділянку вже зареєстровано в Державному реєстрі прав) на підставі заяви про державну реєстрацію прав. Згідно з п.п.1, 3 ч.3 ст. 10 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державний реєстратор встановлює відповідність заявлених прав і поданих/отриманих документів вимогам законодавства, а також відсутність суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими речовими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями, зокрема: відповідність обов`язкового дотримання письмової форми правочину та його нотаріального посвідчення у випадках, передбачених законом; відповідність повноважень особи, яка подає документи для державної реєстрації прав; відповідність відомостей про речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що містяться у Державному реєстрі прав, відомостям, що містяться у поданих/отриманих документах; наявність обтяжень прав на нерухоме майно; наявність факту виконання умов правочину, з якими закон та/або відповідний правочин пов`язує можливість виникнення, переходу, припинення речового права, що підлягає державній реєстрації. Під час проведення державної реєстрації прав, що виникли в установленому законодавством порядку до 1 січня 2013 року, обов`язково запитує від органів влади, підприємств, установ та організацій, які відповідно до законодавства проводили оформлення та/або реєстрацію прав, інформацію (довідки, засвідчені в установленому законодавством порядку копії документів тощо), необхідну для такої реєстрації, у разі відсутності доступу до відповідних носіїв інформації, що містять відомості, необхідні для проведення державної реєстрації прав, чи у разі відсутності необхідних відомостей в єдиних та державних реєстрах, доступ до яких визначено цим Законом, та/або у разі, якщо відповідні документи не були подані заявником. Відповідно до п.5 ч.1 ст. 24 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» у державній реєстрації прав та їх обтяжень може бути відмовлено у разі, якщо наявні суперечності між заявленими та вже зареєстрованими речовими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями. Згідно зі ст.215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин) (ч.3 ст.215 ЦК України). Статтею 203 ЦК України встановлено вимоги додержання яких є необхідним для чинності правочину, зокрема: 1) зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам; 2) особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності; 3) волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі; 4) правочин має вчинятися у формі, встановленій законом; 5) правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним; 6) правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх неповнолітніх дітей. Згідно з п.2 ч.2 ст.16 ЦК України способом захисту цивільних прав та інтересів може бути зокрема: визнання правочину недійсним. Відповідно до статті 216 ЦК України недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов`язані з його недійсністю. У разі недійсності правочину кожна із сторін зобов`язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі, - відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування. Згідно зі ст. 1 Конвенції про захист прав людини та основних свобод, кожна фізична та юридична особа має право володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна інакше, як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права. Відповідно до ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Згідно ч.1 ст. 27 Закону України «Про оренду землі» орендареві забезпечується захист його права на орендовану земельну ділянку нарівні із захистом права власності на земельну ділянку відповідно до закону. Судом встановлено, що на момент звернення позивача до суду було укладеного договір оренди землі №1 від 09.12.2015 між ТОВ «Лебединська аграрна компанія» та [PERSON] , тобто під час дії іншого договору оренди №107 від 10.10.2006, який укладений між фізичною особою [PERSON] та ПСП «Яблуневий сад», та був належним чином зареєстрований у Шполянському районному відділенні Черкаської регіональної філії ДП «Центр ДЗК» при Держкомезмі України. Даний договір не розірваний, не визнаний у встановленому законом порядку недійсним. Таким чином, під час реєстрації права оренди 04.04.2016 державний реєстратор мав обов`язок перевірити, зокрема, інформацію про наявність або відсутність вже зареєстрованих речових прав, у тому числі, з метою недопущення одночасного існування їх подвійної державної реєстрації. Отже, право позивача на користування земельною ділянкою було порушено. Одночасне існування державної реєстрації кількох прав оренди на одну земельну ділянку суперечить засадам офіційного визнання і підтвердження державою фактів виникнення прав на нерухоме майно, є порушенням чинного законодавства та інтересів позивача, за яким право оренди земельної ділянки зареєстровано первинно та не припинялося. Такий висновок міститься в Постановах Великої Палати Верховного Суду № 823/378/16 від 12.06.2018, № 587/2331/16-ц від 02.10.2019. Аналогічний висновок міститься і у Постанові Верховного Суду у справі № 378/146/18 від11.12.2019. Крім того, Велика Палата Верховного Суду у своїй постанові у справі № 587/2135/16 від 10.04.2019 дійшла такого висновку: «Внаслідок укладення оскарженого договору ФГ «Натон» отримало право оренди земельною ділянкою, що стало перешкодою для позивача у реалізації аналогічного права щодо тієї самої земельної ділянки. З огляду на це Велика Палата Верховного Суду погоджується з висновками судів першої й апеляційної інстанцій про порушення права позивача на оренду земельної ділянки та наявність підстав для визнання оскарженого договору недійсним.». Згідно з ч.ч.5, 6 ст.13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, є обов`язковими для всіх суб`єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права. Висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, враховуються іншими судами при застосуванні таких норм права. Відповідно до ч.4 ст.263 ЦПК України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Разом з тим, згідно з ч.2 ст. 152 ЗК України власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. За змістом ч.ч.1, 2 ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Відповідно до ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Згідно ст.79 ЦПК України, достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. У відповідності ч.1. ст.80 ЦПК України, достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Згідно ч.6 ст.81 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Нормами ч.3 ст. 12 та ч.1 ст. 81 ЦПК України, передбачено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. З приводу зустрічного позову суд зазначає наступне. Відповідно до ч.1 ст.638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. В суді встановлено, що згідно з договором оренди землі №107, укладеним 10.10.2006 між орендодавцем [PERSON] та орендарем ПСП «Яблуневий сад» було укладено договір оренди № 107 строком на 15 років, який був зареєстрований у Шполянському районному відділі ЧРФ ДП «Центр ДЗК» 11.10.2006 за № 040779900530, за яким в оренду передається земельна ділянка загальною площею 5,41 га, у тому числі рілля 5,41 га (а.с. 17-19). На час укладення договору оренди від 10.10.2006 діяв Порядок державної реєстрації договорів оренди землі, затверджений Постановою Кабінету Міністрів України № 2073 від 25.12.1998, відповідно до пунктів 2, 3, 4, 12, 13, 14 якого державна реєстрація договорів оренди є офіційним визнанням і підтвердженням державою факту виникнення або припинення права оренди земельних ділянок. Державна реєстрація договорів оренди проводиться виконавчим комітетом сільської, селищної та міської ради, Київською та Севастопольською міськими державними адміністраціями за місцем розташування земельної ділянки. Факт державної реєстрації засвідчується у 10-денний термін гербовою печаткою та підписом голови відповідної ради, Київської, Севастопольської міської державної адміністрації або уповноваженої ними посадової особи. Печатка та підпис ставляться на всіх примірниках договору оренди (суборенди). Після засвідчення факту державної реєстрації договір оренди реєструється у Книзі записів державної реєстрації договорів оренди землі, яка ведеться державним органом земельних ресурсів за формою згідно з додатком. Датою реєстрації договору оренди у Книзі записів є дата засвідчення факту державної реєстрації. Зазначений Порядок № 2073 від 25.12.1998 втратив чинність 05.08.2011 на підставі Постанови Кабінету Міністрів України «Про затвердження порядків ведення Поземельної книги і Книги записів про державну реєстрацію державних актів на право власності на земельну ділянку та на право постійного користування земельною ділянкою, договорів оренди землі» № 1021 від 09.09.2009. Також був чинний Тимчасовий порядок ведення державного реєстру земель, затверджений наказом Державного комітету України по земельних ресурсах від 02.07.2003 за № 174 (втратив чинність 20.08.2012), за яким така реєстрація здійснювалася структурними підрозділами центру державного земельного кадастру при Держкомземі України (п.1.2.), яким і була проведена державна реєстрація договору оренди від 10.10.2006. Посилання позивача за зустрічним позовом на невідповідність укладеного договору оренди земельної ділянки від 10.10.2006 Постанові Кабінету Міністрів України від 25.12.1998 за № 2073, якою затверджено Порядок державної реєстрації договорів оренди землі, як на підставу визнання договору від 10.10.2006 недійсним, є безпідставними, оскільки під час укладення вказаного договору оренди земельної ділянки сторонами було дотримано вимоги зазначеного Порядку. Як уже зазначалося судом, згідно з ч.3 ст.3 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до 1 січня 2013 року, визнаються дійсними за наявності однієї з таких умов: 1) реєстрація таких прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення; 2) на момент виникнення таких прав діяло законодавство, що не передбачало їх обов`язкової реєстрації. З аналізу оскаржуваного договору оренди земельної ділянки вбачається, що на момент його укладення в ньому наявні усі істотні умови, а саме: зазначено об`єкт оренди; строк дії договору оренди; орендна плата із зазначенням її розміру, індексації, способу та умов розрахунків, строків, порядку її внесення і перегляду та відповідальності за її несплату. Спірний договір був укладений та підписаний сторонами, крім того виконувався сторонами. На момент укладення вказаного договору не було допущено порушень правових норм, які б свідчили про недійсність правочину. Крім того, договір оренди землі №107 був зареєстрований у Шполянському районному відділі ЧРФ ДП «Центр ДЗК» 11.10.2006 за № 040779900530, матеріали справи не містять доказів оскарження позивачем державної реєстрації договорів оренди земельних ділянок. Отже, суд, з`ясувавши всі обставини справи та перевіривши їх доказами, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, вважає, що первісний позов підлягає до задоволення повністю, водночас зустрічний позов до задоволення не підлягає. З приводу твердження відповідача за зустрічним позовом про те, що позивач пропустив строк позовної давності для звернення до суду з позовом, суд зазначає, що відповідно до ч. 3 ст. 267 ЦК України суд застосовує позовну давність лише за заявою сторони у спорі, зробленою до ухвалення судом рішення. Однак відповідно до висновку, викладеного в постанові Верховного Суду у справі № 509/3589/16-ц від 21.10.2020 сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові, та застосовується тільки до обґрунтованих позовних вимог. У разі, коли суд дійде висновку, що заявлені позовні вимоги, є необґрунтованими, суд повинен відмовити у задоволенні такого позову саме з цієї підстави. Тому, оскільки суд відмовляє в задоволенні позову за його необґрунтованістю, клопотання про застосуванню позовної давності до даних правовідносин не підлягає застосуванню. Згідно ч.1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки відповідачі 2, 3 визнали позов, суд вирішує повернути позивачу з бюджету 33,3 відсотки судового збору відповідно до ст. 142 ЦПК України та стягнути з відповідачів на користь позивача 66,7 відсотків судового збору, пропорційно до задоволених вимог. Судові витрати відповідачів у справі залишаються на їхніх рахунках.

Outcome: approved