Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-23 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд із позовом до [PERSON] про позбавлення батьківських прав відносно доньки [PERSON] , [INFO] , посилаючись на те, що дитина проживає з матір`ю та перебуває на повному утриманні позивача. Відповідач після розірвання шлюбу з 2015 року не цікавиться та не бере участь у вихованні доньки, не цікавиться життям та здоров`ям, не підтримує дитину ні морально, ні матеріально. Просить суд позбавити [PERSON] батьківських прав відносно доньки [PERSON] , [INFO] . Ухвалою Свалявського районного суду Закарпатської області від 23.01.2020 року прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання. Ухвалою Свалявського районного суду Закарпатської області від 12.03.2020 року закрито підготовче провадження та призначено справу до розгляду. Ухвалою Свалявського районного суду Закарпатської області від 12.03.2020 року до участі в справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про позбавлення батьківських прав залучено орган опіки і піклування ССД Свалявської районної державної адміністації як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору. Направлено судовий запит начальнику служби у справах дітей Свалявської районної державної адміністрації у Закарпатській області щодо доцільності позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно дитини [PERSON] , [INFO] . Позивач та представник позивача Русин Ю.І. , який діє в інтересах [PERSON] (на підставі угоди про надання адвокатських послуг (правової допомоги) від 30.06.2020 року, ордеру на надання правової допомоги серії ЗР № 71426 від 30.06.2020 року) в судовому засіданні позовні вимоги підтримують повністю, просять суд їх задовольнити з підстав, зазначених у позовній заяві. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні 30.06.2020 року позов не визнав, та пояснив, що бажає спілкуватися з дитиною, однак позивач йому перешкоджає в цьому. З даного приводу він звертався до органу опіки і піклування для встановлення йому часу для такого спілкування. Однак, поскільки не мав всіх необхідних документів, то комісія рішення не прийняла. Також повідомив, що дійсно тривалий час не навідував дитину, поскільки у 2015 році потрапив в ДТП, тривалий час лікувався, перебував під запобіжним заходом. 11.02.2020 року подав відзив (вх. № 936), в якому проти позовних вимог позивача заперечує, посилаючись на те, що доля дитини є важливою для нього, він повністю сплачує аліменти на утримання доньки, заборгованості не має. Бажає приймати участь у вихованні дитини, спілкуватися та бачитися з дитиною, з приводу чого звернувся до ССД Свалявськкої РДА про визначення часу для побачень з донькою, оскільки позивач перешкоджає йому бачити дитину, не допускає до доньки. Просить відмовити [PERSON] у позові про позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно доньки [PERSON] , [INFO] . Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, доводи позовної заяви та доводи в поданому відповідачем відзиві, суд доходить наступного висновку. Відповідо до ст. ст. 7, 155 Сімейного кодексу України - дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, які встановлені Конституцією України та Конвенцією про права дитини, а батьківські права не можуть здійснюватись всупереч інтересам дитини. Згідно ст. 13 ЦПК України - суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи; ч.3 ст. 12, ч.1 ст. 81 ЦПК України - кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень; ч.1 ст. 95 ЦПК України - письмовими доказами є документи, які містять дані про обставини, які мають значення для правильного вирішення спору; ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи; ст. 79 ЦПК України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи; ч.1, 2 ст. 80 ЦПК України - достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. ОБСТАВИНИ СПРАВИ, УСТАНОВЛЕНІ СУДОМ та ОБГРУНТУВАННЯ ВИСНОВКІВ СУДУ: Відповідно до ст. 121 Сімейного кодексу України - права та обов`язки матері, батька і дитини ґрунтуються на походженні дитини від них, засвідченому органом державної реєстрації актів цивільного стану в порядку, встановленому ст. 122, ст. 125 СК України. Згідно копіії свідоцтва про народження, виданого виконавчим комітетом Керецьківської сільської ради Свалявського району, Закарпатської області, запис № 34 від 12.06.2014 року - в графі "батьки" дитини [PERSON] , [INFO] , записані: батько - [PERSON] (відповідач) та мати [PERSON] (позивач). Рішенням Свалявського районного суду Закарпатської області від 24.06.2015 року, шлюб між подружжям розірвано, після розірвання шлюбу позивачу змінено прізвище з " [PERSON] " на " [PERSON] ", доньку [PERSON] , 2014 року народження залишено проживати з матір`ю (позивачем). Відповідно до ст. 165 Сімейного кодексу України - право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав має один з батьків, особа, в сім`ї якої проживає дитина. Підстави позбавлення батьківських прав передбачені ч.1чт. 164 СК України. Зокрема, пунктом 2 частини першої статті 164 СК України визначено, що мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини. Тлумачення п. 2 ч.1 ст. 164 СК України дозволяє зробити висновок, що ухилення від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини може бути підставою для позбавлення батьківських прав лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Свідок [PERSON] , яка була допитана в судовому засіданні пояснила, що є сусідкою позивача, проживає поряд з [PERSON] 16 років. Ніколи не бачила, щоб відповідач приходив до дитини, з`являвся до доньки, щоб приносив подарунків також не бачила. Позивача може охарктеризувати як хорошу маму, про відповідача не може сказати ні хорошого, ні поганого, оскільки майже ніколи не бачила, не знає його, не спілкувалася. Свідок [PERSON] , яка була допитана в судовому засіданні пояснила що є сусідкою позивача. Відповідача ніколи не бачила, дитину відповідач не навідував та не приходив. Відповідно до ч. 4 ст. 19 Сімейного кодексу України - при розгляді судом спорів щодо позбавлення батьківських прав обов`язковою є участь органу опіки та піклування, представленого належною юридичною особою. Згідно ч. 5 ст. 19 Сімейного кодексу України - орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Судом перевірено у судовому засіданні висновок, наданий Свалявською районною державною адміністрацією Закарпатської області № 01-18/236 від 30.06.2020 року, згідно якого батько [PERSON] утримує дитину [PERSON] , [INFO] (сплачує аліменти за рішенням Свалявського районного суду Закарпатської області від 16.09.2019 року), спілкується з дитиною, відсутня достатня кількість компрометуючих матеріалів щодо позбавлення батьківських прав [PERSON] , [INFO] відносно його дитини [PERSON] , [INFO] . Позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини (ст. 166 СК України). Статтею 9 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-ХІІ передбачено, що держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини. Таким чином, позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини у діях батьків. Питання сімейних відносин має ґрунтуватися на оцінці особистості заявника та його поведінці. Факт заперечення заявником проти позову про позбавлення його батьківських прав свідчить про його інтерес до дитини. Відповідно до ч.1 ст. 89 ЦПК України - суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що грунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, враховує норми Конвенції про права дитини, ч. 7 та ч. 8 ст. 7 Сімейного кодексу України, що при вирішенні будь-яких питань щодо дітей, суди повинні виходити з якнайкращого забезпечення інтересів дитини та вимоги ч. 4 ст. 263 ЦПК України, що при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (правова позиція в постанові ВС від 26.12.2018 року, справа №404/6391/16-ц: "з метою захисту якнайкращих інтересів дитини суд визнає за доцільне збереження її зв`язків із сім`єю (батьком), що забезпечить її розвиток у безпечному та стійкому середовищі, яке не є неблагополучним. Позивачем не доведено та судами не встановлено наявності такого обов`язкового елементу як винності в умисному ухиленні батька від виконання його батьківських обов`язків"). З огляду на вищезазначене, враховуючи, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, необхідність застосування якого за обставинами цієї справи не доведено, належних та допустимих доказів ухилення [PERSON] від виконання своїх батьківських обов`язків, які б могли бути законною підставою для позбавлення його батьківських прав відносно доньки, позивачем не надано, обставин доведеності свідомого нехтування відповідачем своїми батьківськими обов`язками позивачем не зазначено, а також зважаючи на те, що батько дитини проти позбавлення батьківських прав заперечує, що свідчить про його інтерес до доньки, суддоходить висновку про відсутність правових підстав для позбавлення [PERSON] батьківських прав та вважає, що взадоволенні вимог позивачу слід відмовити через недоведеність її позовних вимог. Відповідно до ст.133 ЦПК України питання розподілу судових витрат судом не вирішується. Відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 ч.1 Перехідних положень (розділ ХІІІ) ЦПК України - до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи: апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Outcome: dismissed