Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-20 00:00:00

Позивач звернувся в суд з позовом до [PERSON], [PERSON] про стягнення заборгованості, в якому просить суд: стягнути солідарно з відповідачів на користь ПАТ «Державний ощадний банк України» заборгованість за кредитним договором №2359 від 10.11.2006 року у сумі 548 590,09 грн. та судові витрати по справі. В обґрунтування позовних вимог зазначили, що між ВАТ «Державний ощадний банк України» в особі філії -Інгулецьке відділення №7857 та [PERSON] 10.11.2006року було укладено кредитний договір №2359 про надання кредиту на споживчі потреби в сумі 250 000 грн., зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 19% річних, терміном остаточного порушення кредиту не пізніше 10 листопада 2010 року. В забезпечення виконання кредитного договору 10.11.2006 року між позивачем та [PERSON] укладено договір поруки №1, відповідно до умов якого поручитель зобов'язується перед кредитором відповідати солідарно в повному обсязі за своєчасне та повне виконання боржником зобов'язань за кредитним договором №2359 від 10.11.2006 року. Відповідачі умови договору не виконали, у зв'язку з чим станом на 03.04.2013р. заборгованість склала 548 590 грн. 09 коп., у зв'язку з чим позивач змушений звернутися до суду з даним позовом. Представник позивача, в судовому засіданні, пояснила, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі, посилаючись на обставини викладені в позовній заяві та наполягає на їх задоволенні. Вказали, що відповідачами не умови договору не виконанні, у зв'язку з чим виникла заборгованість, яку в добровільному порядку сплачувати відмовляються. Відповідачі в судовому засіданні, кожен окремо пояснили, що з позовними вимогами не згодні, та заперечують проти їх задоволення, оскільки кредитний договір та договір поруки не підписували, кредитні кошти не отримували. Суд дослідив матеріали справи: - розрахунок заборгованості за кредитним договором №2359 від 10.11.2006 року, укладеного з [PERSON] та ВАТ «Державний ощадний банк України», відповідно до якого станом на 03.04.2013 р. заборгованість складає 548 590,09 грн. (а.с.8-10); - кредитний договір №2359 від 10.11.2006 року, укладеного між ВАТ «Державний ощадний банк України» в особі філії -Інгулецьке відділення №7857 та [PERSON], про надання кредиту на споживчі потреби в сумі 250 000 грн., зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 19% річних, терміном остаточного порушення кредиту не пізніше 10 листопада 2010 року, та додаткові угоди (а.с.11-13); - Договір поруки №1 від 10.11.2006 року, укладений між ВАТ «Державний ощадний банк України» в особі філії -Інгулецьке відділення №7857 та [PERSON], відповідно до умов якого поручитель зобов'язується перед кредитором відповідати солідарно в повному обсязі за своєчасне та повне виконання боржником зобов'язань за кредитним договором №2359 від 10.11.2006 року (а.с.14); - статут ВАТ «Державний ощадний банк України» (а.с.17-30); - витяг з кримінального провадження №12013040000000268, внесеного в ЄРДР 15.05.2013р., відповідно до фабули якого невстановлені особи у листопаді 2006 року незаконного уклали кредитний договір з АТ «ОщадБанк» від імені [PERSON] оформивши таким чином отримання ним кредитних коштів на суму 250 000 грн. та шляхом обману заволоділи грошовими коштами у вказаній сумі, чим спричинили матеріальну шкоду [PERSON] та державній банківській установі в особливо великому розмірі (а.с.14); - висновок експерта №58/04-230 від 12.12.2013р., відповідно до висновку якого підписи від імені [PERSON] та [PERSON] в кредитному договору №2359 від 10.11.2006 року та договорі поруки №1 від 10.11.2006 року виконані не ними, а іншою особою (а.с.69-80). Оцінивши докази, суд критично відноситься до кредитного договору і договору поруки як до недостовірних доказів виникнення зобов»язань, оскільки згідно висновку експерта №58/04-230 від 12.12.2013р., підписи від імені [PERSON] та [PERSON] в кредитному договору №2359 від 10.11.2006 року та договорі поруки №1 від 10.11.2006 року виконані не ними, а іншою особою, крім того згідно витягу з ЄРДР відомості про скоєння злочину, а саме незаконного отримання кредитних коштів та причинення [PERSON] матеріальної шкоди. Суд, розглянувши в судовому засіданні цивільну справу, повно і всебічно з'ясувавши обставини цієї справи, вислухавши пояснення сторін, дотримуючись принципів змагальності і диспозитивності цивільного судочинства, дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог за наступних підстав. Відповідно до ст. 509 ЦК України, зобов'язання є правовідношенням, в якому одна сторона ( боржник) зобов»язлась вчинити на користь другої сторони ( кредитора) певну дію ( передти мано, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші, тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов»язку. Відповідно до ст. 60 Цивільно-процесуального кодексу України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх позовних вимог і заперечень. Докази подаються сторонами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до висновку судово-почеркознавчої експертизи науково-дослідного експертно-криміналістичного центру Головного управління МВС України в Дніпропетровській області №58/04-230 від 12.12.2013р., підписи від імені [PERSON], розташовані в документі «Кредитний договір №2359 від 10.11.2006 року» в графі «Позичальник та [PERSON]»; в документі «Додаткова угода №1 від 10.11.2006р.» в графі «[PERSON]», в документі «Графік погашення кредиту від 10.11.2006р.» в графі «Клієнт»; в документі «Договір поруки №1 від 10.11.2006 року» в графі «Боржник» виконанні не [PERSON], а іншою особою. Підписи від імені [PERSON], розташовані в документі «Договір поруки№1 від 10.11.2006 року» в графі «Поручитель»; в документів «Анкета індивідуального поручителя від 03.11.2006 року» в графі «Підпис поручителя» (ст.. 3), виконанні не [PERSON], а іншою особою (а.с.69-80). Отже позивач не надав належних доказів по існування зобов»язань [PERSON] та [PERSON] перед ПАТ «Державний ощадний банк України». Зважаючи на те, що в матеріалах справи відсутні докази того, що відповідач [PERSON] підписував кредитний договір №2359 від 10.11.2006 року, а відповідач [PERSON] підписував договір поруки №1 від 10.11.2006р., суд приходить до висновку про відмову в задоволенні позовних вимог про стягнення з них суми боргу за договором кредиту та договором поруки, з огляду на наступне. Відповідно до п.2 ч.1 ст. 208 ЦК України, правочин між фізичною особою та юридичною особою, крім правочинів, передбачених частиною першою статті 206 цього Кодексу ( правочини, які повністю виконуються у момент їх вчинення ), належить вчиняти письмово. При цьому, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій, якщо він підписаний сторонами (ч.2 ст. 207 ЦК України). Згідно ч.1 ст. 218 ЦК України, недодержання сторонами письмової форми правочину, яка встановлена законом, не має наслідком його недійсність. Судом встановлено, що [PERSON] не укладав з ВАТ " Державний ощадний банк України», правонаступником якого є ПАТ " Державний ощадний банк України " кредитний договір №2359 від 10.11.2006р., а відповідач [PERSON] не укладав договір поруки №1 від 10.11.2006 року, а тому не мають жодного зобов'язання перед позивачем щодо сплати заборгованості, яка утворилась за даним кредитним договором. Таким чином, зважаючи на те, що між сторонами відсутні договірні зобов'язання і позивачем не доведено наявності інших підстав для стягнення з відповідачів заборгованості за кредитним договором №2359 від 10.11.2006р., укладеним між ПАТ «Державний ощадний банк України», правонаступником якого є ПАТ " Державний ощадний банк України " та [PERSON] та договором поруки №1 від 10.11.2006р. укладеного між укладеним між ПАТ «Державний ощадний банк України», правонаступником якого є ПАТ " Державний ощадний банк України " та [PERSON] Крім того, відповідно до п. 4.2 Договору Поруки №1 від 10.11.2006 року передбачено, що припинення поруки здійснюється у випадку заміни Боржника іншою особою, якщо Поручитель не виявив згоди відповідати за нового Боржника. [PERSON] не надав згоди на заміну боржника, за таких підстав, суд приходить до висновку про відмову в задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Outcome: dismissed