Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-30 00:00:00

Позивач ПАТ "Дельта банк" звернувся з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором за рахунок реалізації заставного майна . В обгунтування позовних вимог вказують на те, що 26.09.2007 року між АКіБ УкрСиббанк» та відповідачем був укладений кредитний договір № 11349935000, відповідно до якого банк надав відповідачу кредитні кошти в розмірі 26396 доларів США з розрахунку 13% річних на строк з 26.09.2007 року по 26.09.2014 року. На підставі договору купівлі-продажу прав вимоги за кредитами від 08.12.2011 року, укладеного між ПАТ «УкрСиббанк» та позивачем, до позивача перейшло право вимоги за кредитними та забезпечувальними договорами. Відповідач належним чином не виконує умови кредитного договору, внаслідок чого станом на 24.07.2015 року заборгованість відповідача по поверненню кредитних коштів становить 937378,99 грн, з яких сума заборгованості за кредитом - 373367,91 грн. ; сума заборгованості за відсотками - 369703,62 грн.; пені 181836,81 грн.; сума за ставкою 3% річних від простроченої заборгованості по тілу 9137,21 грн. та від простроченої заборгованості по відсотках 3333,44 грн. Просить в рахунок виконання основного зобов"язання щодо оплати заборгованості за кредитним договором у розмірі 937378,99 грн. звернути стягнення за рахунок реаліхації та продажу від імені банку з [PERSON], а саме транспортного засобу автомобіля "Мазда " модель 3, рік випуску 2007, колір чорний шляхом укладання договору купівлі-продажу з іншою особою - покупцем. В судовому засіданні представник позивача підтримав заявлені позовні вимоги в повному обсязі за вищевикладеними обставинами та просили їх задовольнити. Представник відповідача просив в частині стягнення заборгованості з відповідача по липень 2014 року закрити провадження, оскільки існує спір між тими ж сторонами, з тих же підстав, з того ж предмету спору. В іншій просив відмовти в задоволенні позову оскільки доказів належності позивачу права вимоги за кредитним договором позивачем не надано, в зв'язку з чим просить відмовити в задоволенні позову і цій частині . Суд, заслухавши представників сторін, та, дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне. Як вбачається з матеріалів справи 26.09.2007 року між АКіБ УкрСиббанк» та відповідачем був укладений кредитний договір № 11224022000, відповідно до якого банк надав відповідачу кредитні кошти в розмірі 26396 доларів США з розрахунку 13% річних на строк з 26.09.2007 року по 26.09.2014 року. У відповідності до виписки з договору купівлі-продажу прав вимоги за кредитами від 08.12.2011 року, укладеного між ПАТ «УкрСиббанк» та позивачем, сторони в п.п.2.3 договору оговорили, що права вимоги за кредитами переходять від продавця до покупця, та з урахуванням інших зобов'язань продавця та покупця, викладених у цьому договорі, зобов'язання продавця передати права вимоги за кредитами покупцеві є виконаним з моменту підписання продавцем та покупцем акту приймання-передачі прав вимоги за кредитами у дату закриття. Згідно п.п.1.1 договору дата закриття означає 19.12.2011року. В судовому засіданні представником позивача надано ксерокопію акта приймання-передачі від 19.12.2011 року, із змісту якого вбачається, що цей акт є актом приймання-передачі прав вимоги за кредитами, який зазначено в договорі купівлі-продажу прав вимоги за кредитами. В п.3 акту приймання-передачі зазначено, що продавець цим передав (відступив) права вимоги за кредитами покупцю (зазначені в додатку І до договору та деталізовані в додатку І до цього акту) та покупець цим прийняв права вимоги за кредитами. Відповідно до ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ст.509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони ( кредитора) певну дію ( передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Згідно зі ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст.512 ч.1 ЦК України кредитор у зобов'язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Згідно ст.514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Ст.60 ЦПК України визначено обов'язок кожної сторони довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст.61 цього Кодексу. Відповідно до ст.59 ЦПК України суд не бере до уваги докази, які одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Позивачем не надано доказів переходу до нього права вимоги за кредитним договором №11224022000 від 26.09.2007 року, укладеним між АКіБ УкрСиббанк» та відповідачем. Посилання представника позивача на виписку з договору купівлі-продажу прав вимоги за кредитами від 08.12.2011 року та на акт приймання-передачі від 19.12.2011 року, як на доказ належності йому права вимоги до відповідача, суд до уваги не бере, оскільки зазначені копії документів не завірені уповноваженими на те посадовими особами позивача; виписка з договору купівлі-продажу не містить жодних відомостей про те, що являється предметом даного договору, а сам договір суду не був наданий, як і не були надані додаток І до нього та додаток І до акту приймання-передачі від 19.12.2011 року, посилання на які містяться у копії цього акта (п.3). Вказані обставини встановлені судовим рішенням Голосіївського районного суду м. Києва від 29.01.2015 року у цивільній справі за позовом ПАт " Дельта банк" до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором № 11349935000 від 26.09.2007 року. Вказаним судовим рішенням, яке набрало законної сили та не було оскаржено жодною із сторін відмовлено в задоволенні позову, оскільки позов пред"явлено неналежним позивачем . У відповідності до вимог ст.205ч.2 ЦПК України, суд своєю ухвалою закриває провадження в справі, якщо набрали законної сили рішення суду або ухвала суду постановлені з приводу спору між тими ж самими сторонами про той самий предмет і з тих же підстав. За таких обставин, враховуючи, що даний спір розглядається між тими ж сторонами з тих же підстав і предмет позову один і той же кредитний договір тому зазначене вище є підставою для закриття провадження у даній справі в частині вимог до 05.08.2014 року . Що стосується іншої частини позовних вимог, то слід вказати наступне : вищевказаним рішенням Голосіївського районного суду м. Києва від 29.01.2015 року, яке набрало законної сили, встановлено, що ПАТ "Дельта банк" є неналежним позивачем у спорі щодо виконання [PERSON] кредитного договору 11349935000 від 26.09.2007 року і оскільки позов пред'явлено неналежним позивачем, суд в задоволенні позовних вимог відмовляє. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed