Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-21 00:00:00

[PERSON] звернувся до Рівненського міського суду з позовом до [PERSON], Комунального підприємства «Редакція газети «Сім днів» Рівненської міської ради про захист честі і гідності, спростування недостовірної інформації та стягнення моральної шкоди. Просить визнати недостовірною і такою що посягає на його честь і гідність інформацію викладену в статті «[INFO]», що була поширена КП «Редакція газети «Сім днів» Рівненської міської ради за авторством [PERSON] в мережі інтернет на сайті http:// 7d.rv.ua/., зобов»язати [PERSON] та КП «Редакція газети «Сім днів» Рівненської міської ради спростувати недостовірну інформацію, що була поширена ними в статті «[INFO]» у спосіб що був обраний для її поширення, а саме у вигляді статті тим же шрифтом в мережі Інтернет на сайті http:// 7d.rv.ua/. і поміщено під заголовком «Спростування», стягнути солідарно з [PERSON], Комунального підприємства «Редакція газети «Сім днів» Рівненської міської ради на користь [PERSON] 50 000 (п»ятдесят тисяч) грн. в рахунок відшкодування моральної шкоди та судові витрати по справі. Представник позивача [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги до [PERSON], Комунального підприємства «Редакція газети «Сім днів» Рівненської міської ради підтримав в повному обсязі з підстав, викладених у позовній заяві. Просить суд задоволити позов в повному обсязі: Визнати інформацію про [PERSON], поширену в статті «[INFO]» через мережу інтернет на офіційному інтернет-сайту газети 7 днів (7d.rv.ua) недостовірною та такою, що порушує його особисте немайнове право на повагу до гідності та честі. Зобов'язати Комунальне підприємство «Редакція газети «Сім днів» Рівненської міської ради спростувати недостовірну інформацію відносно [PERSON] у спосіб, що був обраний для її поширення, а саме у вигляді статті тим же шрифтом в мережі Інтернет на сайті http://7d.rv.ua/ і поміщено під заголовком «Спростування». Стягнути солідарно з [PERSON], Комунального підприємства «Редакція газети «Сім днів» Рівненської міської ради на користь [PERSON] 50 000,00 гривень в рахунок відшкодування моральної шкоди, а також понесені позивачем судові витрати по справі в сумі 743 грн. 60 коп. по сплаті судового збору. Вказав, що інформація, яка була наведена відповідачем [PERSON] в даній статті і опублікована відповідачем КП «Редакція газети «Сім днів» Рівненської міської ради на його сайті в мережі Інтернет під назвою «[INFO]» принижує його честь і гідність, оскільки позивача звинувачено у вчиненні діянь, які засуджуються суспільною мораллю і мають ознаки кримінальних злочинів, чим йому завдано моральну шкоду, яку він оцінює у 50 000 грн, оскільки неправомірними суспільно-небезпечними діями відповідачів завдано позивачу немайнових втрат, спричинених моральними та фізичними стражданнями, він реально відчував душевні страждання, які зробили негативні зміни у його житті, а саме, насторога, переживання, емоційний психологічний дискомфорт, знижений, подавлений настрій, порушення сну, неприємні сновидіння, емоційна напруга, нервозність і дратівливість, бажання уникати контактів з друзями та знайомими, почуття образи, обурення, приниженої гідності. Відповідач-1 [PERSON] та його представник в судовому засіданні позовні вимоги позивача не визнали з підстав, викладених в письмових запереченнях. [PERSON] пояснив суду, що він не є автором статті «[INFO]», яка була поширена на сайті газети 7 днів (7d.rv.ua). Просить відмовити задоволенні позову до нього з підстав викладених в його письмових запереченнях на позов. Представник відповідача-2 Комунального підприємства «Редакція газети «Сім днів» Рівненської міської ради в судовому засіданні позовні вимоги позивача в частині визнання недостовірною інформації, поширеної про позивача визнала частково і зазначила, що інформація про те що позивач продовжує займатись грабунком, здирництвом і погрожує розправою була розповсюджена без перевірки цих фактів і редакція згідна її спростувати. Позовну вимогу про відшкодування з редакції газети моральної шкоди вважає безпідставною і просить відмовити в її задоволенні з підстав, викладених в письмовому запереченні. Решту інформації про позивача вважає спірними висловлюваннями, які відносяться до оціночних суджень, а тому не підлягають спростуванню і доведенню їх правдивості. Допитаний в судовому засіданні свідок [PERSON], який є журналістом і працює в Комунальному підприємстві «Редакція газети «Сім днів» Рівненської міської ради дав покази, що в травні 2015 року зустрівся з [PERSON], який запропонував йому написати матеріал про [PERSON] Пізніше отримав від [PERSON] матеріал про [PERSON] на електронну пошту редакції, з якого підготував статтю «[INFO]» до друку, яку назвав відкритим листом. Зазначив також, що не перевіряв інформацію викладену в цій статті на достовірність. Ці покази суд оцінює критично, оскільки вони спростовуються поясненнями [PERSON] наданими в судовому засіданні щодо часу і місця зустрічі його з журналістом [PERSON], а також матеріалами справи, а саме копії знімку з екрану газети 7 днів, з якого вбачається, що оспорювана стаття була опублікована 25.03.2015 року, тобто раніше зустрічі [PERSON] з журналістом [PERSON] ( а.с. 7). Суд, заслухавши представника позивача [PERSON], відповідача 1- [PERSON] та його представника, представника Відповідача 2 - Комунального підприємства «Редакція газети «Сім днів» Рівненської міської ради, дослідивши письмові докази по справі, приходить до наступного. Частиною 4 ст. 32 Конституції України встановлено, що кожному гарантується судовий захист права спростувати недостовірну інформацію про себе і членів своєї сім'ї та права вимагати вилучення будь-якої інформації, а також право на відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої збиранням, зберіганням, використанням і поширенням такої недостовірної інформації. Статтею 270 ЦК України визначено, що відповідно до Конституції України фізична особа, зокрема, має право на повагу до гідності і честі. За змістом ст. 277 ЦК України фізична особа, особисті немайнові права якої порушено внаслідок поширення про неї недостовірної інформації, має право на відповідь, а також на спростування цієї інформації. Спростування недостовірної інформації здійснюється особою, яка поширила інформацію. Недостовірною вважається інформація, яка не відповідає дійсності або викладена неправдиво, тобто містить відомості про події та явища, яких не існувало взагалі або які існували, але відомості про них не відповідають дійсності (неповні або перекручені) (пункт 15 постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 лютого 2009 року N 1 "Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи"). У п. 18 вказаної постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 лютого 2009 року N 1 роз'яснено, що згідно з положенням ст. 277 ЦК України і ст. 10 ЦПК України обов'язок довести, що поширена інформація є достовірною, покладається на відповідача, проте позивач має право подати докази недостовірності поширеної інформації. Позивач повинен довести факт поширення інформації відповідачем, а також те, що внаслідок цього було порушено його особисті немайнові права. При вирішенні питання про визнання поширеної інформації недостовірною, необхідно визначати характер такої інформації та з'ясувати, чи вона є фактичним твердженням чи оціночним судженням. Відповідно до ч. 2 ст. 47-1 Закону України "Про інформацію" оціночними судженнями, за винятком образи чи наклепу, є висловлювання, що не можуть бути витлумачені як такі, що містять фактичні дані, з огляду на характер використання мовних засобів, зокрема гіпербол, алегорій, сатири. Оціночні судження не підлягають спростуванню та доведенню їх правдивості. Таку ж позицію виклав Європейський суд з прав людини у справі ««Нова газета» і Бородянський проти Росії» де зазначено, що суд визнає право журналіста на оціночні судження, але із застереженням, що вони повинні базуватися на хоча б мінімальному наборі фактів, тому що в противному випадку таке судження буде зловживанням свободою слова. В даному рішенні ЄСПЛ виділив три можливі варіанти фундаменту, на якому можна побудувати свою оцінку: 1) факти, що вважаються загальновідомими 2) підтвердження висловлювання яким-небудь джерелом 3) посилання на незалежне дослідження. [INFO] року на інтернет-сайті газети 7 днів (7d.rv.ua) була оприлюднена стаття наступного заголовку: Відкритий лист До Рівненських ЗМІ підприємця [PERSON] «[INFO]». В тексті даної статті вказується про наступне: «Кримінальний авторитет [PERSON] дійсно всесильний? Спогади про лихі дев'яності «бригади» під керівництвом [PERSON] та інших «авторитетів», якими лякали підприємців і людей, що починали власний бізнес, ще залишилися у пам'яті рівнян. Хтось із бандитів тих часів став цивілізованим бізнесменом, хтось відійшов від справ, а дехто, як [PERSON], продовжує успішно займатися тим чим звик: грабунком, здирництвом. Спочатку мені погрожували розправою, лякали тим, що у них є купа незареєстрованої зброї привезеної із зони АТО, що мене вивезуть закопають у лісі, і ніхто не найде. Потім обіцяли відібрати квартиру і «виставити « на гроші». Також у вказаній вище статті вказується, що «[PERSON] жодного дня в своєму житті чесно не працював та відбував покарання за рекет». При аналізі оспорюваної статті суд ретельно зважив кожне спірне слово, зміст, який укладався у нього, загальний контекст статті, обставини, які спричинили таке викладення матеріалу, а також те, чи добросовісно перевірялася інформація автором статті, детально аналізувати суть думки та контекст, в якому вона була викладена, і прийшов до висновку, що розповсюджена Відповідачем 2 у статті інформація, яка стосується особи позивача, носить стверджувальний характер, не може розцінюватись як оціночне судження та є недостовірною в силу відсутності доказів на її підтвердження. Згідно листа-відповіді реєстратора [PERSON] за № 19 від 09.10.2015 року реєстрантом (власником доменного імені) відносно домена «7d.rv.ua» є: Рівненський тижневик Сім Днів, Лермонтова,6 м.Рівне, 33028. (а.с. 40). Відповідно до п. 1.3 Порядку інформаційного наповнення та технічного забезпечення Єдиного веб-порталу органів виконавчої влади, затвердженого наказом Державного комітету інформаційної політики, телебачення і радіомовлення України, Державного комітету зв'язку та інформатизації України від 25.11.2002 N 327/225, веб-сайт - це сукупність програмних та апаратних засобів з унікальною адресою у мережі Інтернет разом з інформаційними ресурсами, що перебувають у розпорядженні певного суб'єкта і забезпечують доступ юридичних та фізичних осіб до цих інформаційних ресурсів та інші інформаційні послуги через мережу Інтернет; веб-портал - це веб-сайт, організований як системне багаторівневе об'єднання різних ресурсів та сервісів для забезпечення максимальної можливості доступу до інформації та послуг. Відповідно до абз. 12 ч. 1 ст. 1 Закону України "Про телекомунікації" домен - частина ієрархічного адресного простору мережі Інтернет, яка має унікальну назву, що її ідентифікує, обслуговується групою серверів доменних імен та централізовано адмініструється. Відповідно до абз. 9 п. 2 Порядку підключення до глобальних мереж передачі даних, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 квітня 2002 р. N 522, доменне ім'я це - буквено-цифровий вираз, що ідентифікує будь-який комп'ютер абонента у мережі Інтернет. Таким чином, доменне ім'я, зареєстроване у відповідному документі, використовується для позначення відповідного сайту. Для того, щоб сайт був позначений конкретним доменним ім»ям, спочатку необхідно зареєструвати доменне ім'я у відповідному домені. Власником сайту є особа, на яку зареєстроване відповідне доменне ім'я. Таким чином, суб'єктами правовідносин з реєстрації доменного імені є реєстрант, реєстратор та адміністратор адресного простору українського сегмента мережі Інтернет у відповідному домені. Під час реєстрації доменного імені реєстрант надає контактну інформацію про себе реєстратору, таким чином, ці дані є в розпорядженні реєстратора та адміністратора. Факт реєстрації доменного імені означає делегування прав на нього реєстратору, який використовує відповідне доменне ім»я для позначення сайту, тобто є власником цього сайту. Особливості даних веб-сайтів полягають у тому, що вони мають вільний доступ для будь-якої особи, можливість розміщувати інформацію як з підписом, так і анонімно. Саме власник веб-сайту створює технічну можливість для розміщення інформації на відповідному веб-сайті іншим особам. З вищевикладеного слідує і доведено, що власником веб-сайту «7d.rv.ua» є відповідач 2 по справі Комунальне підприємство «Редакція газети «Сім днів» Рівненської міської ради. Згідно п. 12 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи" N 1 від 27 лютого 2009 року належним відповідачем у разі поширення оспорюваної інформації в мережі Інтернет є автор відповідного інформаційного матеріалу та власник веб-сайту, особи яких позивач повинен установити та зазначити в позовній заяві. Відповідач 2 Комунальне підприємство «Редакція газети «Сім днів» Рівненської міської ради не надало суду належних і допустимих доказів, що автором оспорюваної статті є відповідач 1 [PERSON]. Якщо автор поширеної інформації невідомий або його особу та/чи місце проживання (місцезнаходження) неможливо встановити, а також коли інформація є анонімною і доступ до сайту - вільним, належним відповідачем є власник веб-сайту, на якому розміщено зазначений інформаційний матеріал, оскільки саме він створив технологічну можливість та умови для поширення недостовірної інформації. Європейський суд по правах людини в своєму рішенні по справі ООО Паеффген против Германії (PAEFFGEN GMBH v. Germany, no. 25379/04, 21688/05, 21722/05, 21770/05, ECHR 2007),вказав на те, що власник доменного імені вправі самостійно визначати способи його використання (розмістити рекламу, сайт про послуги і товари, зробити доступ платним або безкоштовним, здавати доменне ім'я в оренду, продати його).Тому виключне право на використання доменного імені має економічну цінність, а відповідно являється правом власності в змісті статті 1 Протоколу N 1 до Конвенції про захист прав людини і основних свобод. Відповідно до п. 12 Постанови Пленуму Верховного Суду України N 14 від 18.12.2009 року "Про судове рішення у цивільній справі" - у мотивувальній частині кожного рішення має бути посилання на закон та інші нормативно-правові акти матеріального права…,

Outcome: approved