Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-12 00:00:00

Позивач [PERSON], яка є правонаступником [PERSON] після його смерті, звернулась до суду з позовом до ВАТ НАСК «Оранта», [PERSON] про відшкодування матеріальних збитків та моральної шкоди, завданих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди. Мотивуючи свої вимоги тим, що 20 жовтня 2013 року о 13 годині 10 хвилин на вул. Леніна в селі Нові Петрівці Київської обл. відбулася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля "Сітроен", державний номерний знак [NUMBER], який їй належить, й під керуванням її покійного чоловіка [PERSON], та автомобіля "Фольксваген", державний номерний знак [NUMBER], під керуванням [PERSON], який, керуючи вказаним автомобілем не дотримався безпечної дистанції, внаслідок чого здійснив з автомобілем "Сітроен", державний номерний знак [NUMBER], зіткнення. В наслідок ДТП було завдано майнової шкоди її автомобілю "Сітроен". Постановою Подільського районного суду м. Києва від 13 листопада 2013 року, яка набула чинності, [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 124 КпАП України з накладенням адміністративного стягнення - штрафу. На час ДТП цивільно-правова відповідальність [PERSON] була застрахована в ВАТ НАСК "Оранта" (поліс № АВ/9561110). З метою визначення розміру збитку, завданому транспортному засобу внаслідок ДТП, нею замовлено проведення експертне автотоварознавче дослідження. Так, згідно Висновку експерта № 05/11 від 04 грудня 2013 року за результатами проведення автотоварознавчого дослідження з визначення вартості матеріального збитку, завданого власнику транспортного засобу, проведеного судовим експертом Новоселицьким В.А., вартість збитку завданого автомобілю "Сітроен", державний номерний знак [NUMBER], який їй належить, визначено з урахуванням ст. 29 Закону України "Про обов"язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", як вартість відновлювального ремонту з урахуванням коефіцієнта фізичного зносу, та становить 63 127 грн. 59 коп. При цьому, страховиком [PERSON] ВАТ НАСК «Оранта» також проведено автомоварознавче дослідження вказаних збитків з урахуванням ст. 29 Закону України "Про обов"язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", як вартість відновлювального ремонту з урахуванням коефіцієнта фізичного зносу, та становить 37 040 грн. 97 коп. Оскільки страховиком [PERSON] ВАТ НАСК «Оранта» не відшкодовано їй вказані збитки згідно ліміту відповідальності 50 000 грн. 00 коп., з у рахуванням суми франшизи - 00 грн. 00 коп., просить стягнути з ВАТ НАСК «Оранта» вказану суму. У зв»язку з чим, різниця несплачених збитків (63 127 грн. 59коп. - 50 000 грн. 00 коп.) складатиме 13 127 грн. 59 коп., які просить стягнути з [PERSON], як винуватця ДТП, на підставі ст.1194 ЦК України. Окрім того, вважає, що внаслідок вказаних протиправних дій, відповідачами їй була завдана моральна шкода, яку вона оцінює в 4 000 грн. 00 коп. та полягає в завданих душевних стражданнях внаслідок пошкодженого майна та погіршення психологічного стану, завдання незручностей в побуті з підстав відсутності автомобіля тощо, які просить стягнути з ВАТ НАСК «Оранта» та [PERSON] по 2 000 грн. 00 коп. з кожного. Вважає, що внаслідок неналежного виконання чинного законодавства, ВАТ НАСК "ОРАНТА" має сплатити їй пеню за весь час прострочення виплати страхового відшкодування ( з 03.06.2014 року по 04.12.2014 року) в розмірі 7 450 грн. 52 коп. В судовому засіданні представник позивача [PERSON], діючий на підставі довіреності від 28 лютого 2014 року (а.с.5), позовні вимоги підтримав з тих же підстав та просив їх задовольнити: стягнути з ВАТ НАСК «Оранта» на користь [PERSON] 50 000 грн. 00 коп. - страхового відшкодування, 2 000 грн. - моральної шкоди, 7 450 грн. 52 коп. - пеню; з [PERSON] 13 127 грн. 59 коп. - матеріальних збитків, завданих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди; 2 000 грн. - моральної шкоди. В судовому засіданні відповідач [PERSON] позовні вимоги не визнав уцілому за неводеденістю, підтримавши висновок автомоварознавчого дослідження, проведеного на замовлення ВАТ НАСК «Оранта», й вважаючи, що вказані збитки мають бути стягнені з його страховика в розмірі 37 040 грн. 97 коп. Відповідач ВАТ НАСК "ОРАНТА" в судове засідання не з"явився, про час та місце розгляду справи повідомлений згідно чинного законодавства належним чином - рекомендованим листом з повідомленням про вручення. Звернувся до суду із заявою про розгляд справи за його відсутністю, надавши заперечення проти позову, погоджуючись виплатити страхове відшкодування в розмірі 37 040 грн. 97 коп., в решті вимог просив відмовити. Вислухавши пояснення сторін, їх доводи та заперечення, дослідивши матеріали справи у їх сукупності, всебічно та повно з"ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об"єктивно оцінивши докази, які мають істотне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку про те, що позов підлягає частковому задоволенню із наступних підстав. Судом встановлено, що 20 жовтня 2013 року о 13 годині 10 хвилин на вул. Леніна в селі Нові Петрівці Київської обл. відбулася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля "Сітроен", державний номерний знак [NUMBER], який належить позивачці, й під керуванням її покійного чоловіка [PERSON], та автомобіля "Фольксваген", державний номерний знак [NUMBER], під керуванням [PERSON], який, керуючи вказаним автомобілем, не дотримався безпечної дистанції, внаслідок чого здійснив з автомобілем "Сітроен", державний номерний знак [NUMBER], зіткнення (а.с.6, 7). В наслідок ДТП було завдано майнової шкоди її автомобілю "Сітроен" (а.с.82). Відповідно до довідки ДАІ від 21 жовтня 2013 року про ДТП автомобілю "Сітроен" завдані такі технічні пошкодження: задній бампер, кришка багажника, заднє праве крило, заднє скло, задня права фара, задня панель (а.с.82). Постановою Подільського районного суду м. Києва від 13 листопада 2013 року, яка набула чинності, [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 124 КпАП України з накладенням адміністративного стягнення - штрафу (а.с.6). Обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, відповідно до ч.3 ст. 61 ЦПК України, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлені ці обставини. На час ДТП цивільно-правові відповідальність [PERSON] була застрахована в ВАТ НАСК "Оранта" (поліс № АВ/9561110) (а.с.8). З метою визначення розміру збитку, завданому транспортному засобу внаслідок ДТП, позивачкою замовлено проведення експертне автотоварознавче дослідження. Так, згідно Висновку експерта № 05/11 від 04 грудня 2013 року за результатами проведення автотоварознавчого дослідження з визначення вартості матеріального збитку, завданого власнику транспортного засобу, проведеного судовим експертом Новоселицьким В.А., вартість збитку завданого автомобілю "Сітроен", державний номерний знак [NUMBER], який їй належить, визначено з урахуванням ст. 29 Закону України "Про обов"язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", як вартість відновлювального ремонту з урахуванням коефіцієнта фізичного зносу, та становить 63 127 грн. 59 коп. (а.с. 10-25, 26-43). Проте, експертом досліджувались й оцінювались пошкоджені деталі, які згідно довідки ДАІ не входили до дійсних пошкоджень (колеса тощо), а тому суд критично ставиться до вказаного автотоварознавчого дослідження, вважаючи оцінену ним шкоду завищеною, й враховуючи дату проведення такого дослідження - 04 грудня 2013 року, яке відбулося по минуванню понад місяць з часу ДТП. При цьому, страховиком [PERSON] ВАТ НАСК «Оранта» також проведено автотоварознавче дослідження від 28 жовтня 2013 року вказаних збитків з урахуванням ст. 29 Закону України "Про обов"язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", як вартість відновлювального ремонту з урахуванням коефіцієнта фізичного зносу, та матеріальні збитки оцінені в сумі 37 040 грн. 97 коп. (а.с.63-70). Відповідно до пункту першого статті 22 Закону «Про обов"язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи. Оскільки страховиком [PERSON] ВАТ НАСК «Оранта» не відшкодовано позивачці вказані збитки, вказана сума має бути стягнута з ВАТ НАСК «Оранта». В ході розгляду справи відповідач не спростовуючи свою вину в дорожньо-транпортній пригоді, не погодився з оцінкою завданих матеріальних збитків, проведеною на замовлення позивачки, проте від проведення судової автотоварознавчої експертизи відмовився, посилаючись на проведене за замовленням ВАТ НАСК «Оранта» дослідження, й підтримав його. Позивач, в свою чергу, не визнав автотоварознавче дослідження, проведене на замовлення ВАТ НАСК «Оранта», й також відмовся від призначення судової автотоварознавчої експертизи. Вирішуючи питання про відшкодування матеріальних збитків, завданих дорожньо-транспортною пригодою, судом взято за основу Дослідження експерта № АА5203АА-28.10/2 від 28 жовтня 2013 року за результатами проведення автотоварознавчого дослідження з визначення вартості матеріального збитку, завданого власнику транспортного засобу, проведеного ТОВ «Гарант-Асістанс» на замовлення ВАТ НАСК «Оранта», на тій підставі, що він відповідає вимогам законодавства, що регулює професійну оціночну діяльність в Україні, а саме: Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні», «Загальним засадам оцінки майна і майнових прав», затверджений Постановою Кабінету Міністрів України від 10.09.2003 року № 1440, Методиці товарознавчої експертизи та оцінки дорожніх транспортних засобів, затверджений Мін»юстом, Фондом держмайна, реєстраційний № 1070/8395 від 24.11.2003 року (зі змінами) тощо; має всі необхідні розрахунки визначення вартості матеріального збитку та виконаний з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу автомобіля, відповідно повинен бути покладений в основу рішення про задоволення позовних вимог в цій частині (а.с.63-70). Статтею 29 Закону України «Про обов»язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» встановлено, що у зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством. Ставлячи вимогу про відшкодування моральної шкоди позивач не обґрунтував належність та допустимість доказів до даних правовідносин та з яких міркувань виходив, визначаючи її розмір, виходячи із формальних міркувань про розмір завданої моральної шкоди, відтак не довів в судовому засіданні рівень душевних страждань, яких він зазнав у зв"язку з протиправною поведінкою відповідача щодо нього самого, членів його сім"ї чи близьких родичів, на які він мав би послатися як на підставу свої доводів. Особа має право, відповідно до ч.1, п.2. ч.2 ст.23 ЦК України, на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв"язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім"ї чи близьких родичів. Відповідно до частини 3 статті 23 ЦК України розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. Відповідно до частини 1 статті 60 ЦПК України кожна сторона зобов"язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Враховуючи наведене, суд вважає, що вимоги позивача в частині відшкодування моральної шкоди не обґрунтовані, обставини, на які він посилається, не підтверджуються наявними в матеріалами справи доказами, причинний зв"язок між вказаною моральною шкодою і протиправною діяльністю відповідача судом не встановлені, а тому законні підстави для задоволення такої вимоги відсутні. Вимоги в частині стягнення фінансових санкцій (пені) за наслідками невиконання умов договору щодо виплати страхового відшкодування не можуть бути задоволені з тих підстав, що вони не засновані на вимогах чинного законодавства, оскільки положення п. 37.2 ст. 37 Закону України "Про обов"язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", регулює правовідносини страховика і страхувальника за договором страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, а позивач не є суб"єктом цього договору, а тому правових підстав щодо стягнення з ВАТ НАСК "Оранта" пені немає. Таку позицію сформував Верховний Суд України при розгляді справи про стягнення пені за полісом страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів від 26 вересня 2012 року. Рішення Верховного Суду України, прийняте за наслідками розгляду заяви про перегляд судового рішення з мотивів неоднакового застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права у подібних правовідносинах, є обов'язковим для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить зазначену норму права, та для всіх судів України. Суди зобов'язані привести свою судову практику у відповідність із рішенням Верховного Суду України (ч.1 ст. 3607 ЦПК України). Приймаючи до уваги предмет даного спору, наслідки його розгляду судом, суд вважає за необхідне застосувати положення частини 1 статті 88 ЦПК України. Так, якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. На підставі вищенаведеного, приймаючи до уваги розмір задоволених позовних вимог, суд вважає за необхідне задовольнити й понесені позивачем судові витрати -судовий збір, який підлягає стягненню з відповідачів згідно частки їх матеріальної відповідальності. На підставі вищевикладеного, ст.ст. 22, 23, 1166, 1187, 1194 ЦК України, ст. ст. 22, 29 Закону України "Про обов"язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів",

Outcome: partial