Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-28 00:00:00

В березні 2018 року [PERSON] звернувся до Щорського районного суду Чернігівської області із заявою до відповідача ТОВ "Бі Ел Джи Мікрофінанс", в якій просив суд: визнати недійсним кредитний договір № МФ-0331700000731 від 15 листопада 2017 року. Ухвалою Щорського районного суду Чернігівської області від 22 березня 2018 року позовну заяву [PERSON] до ТОВ "Бі Ел Джи Мікрофінанс" про визнання недійсним кредитного договору передано на розгляд до Шевченківського районного суду м. Києва. Судом, до участі у справі в якості третьої особи було залучено Товариство з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Довіра та гарантія". Свої вимоги обґрунтовує тим, що 15 листопада 2017 року між ТОВ "Бі Ел Джи Мікрофінанс" та ним ([PERSON].) було укладено кредитний договір №МФ-0331700000731, відповідно до якого ТОВ "Бі Ел Джи Мікрофінанс" надало йому ([PERSON].) у тимчасове користування грошові кошти у розмірі 2 292, 00 грн. на строк з 15 листопада 2017 року по 30 листопада 2017 року, а він зобов'язався повернути кредит та сплатити проценти в розмірі та на умовах, визначених цим договором. На думку позивача, при укладенні вищезазначеного кредитного договору, були порушені норми ч.2 ст 12 ЗУ "Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг" та ч.2 ст.11 ЗУ "Про захист прав споживачів", а тому, він змушений звернутися до суду за захистом свого порушеного права. Позивач в судове засідання не з'явився; про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином; просив суд провести розгляд справи за його відсутності; на задоволенні позову наполягає в повному обсязі з підстав, викладених у позові. Представник відповідача в судовому засіданні проти задоволення позову заперечувала посилаючись на те, що умови оспорюваного кредитного договору не містять положень, які б суперечили вимогам чинного законодавства або інтересам сторін; кредитний договір укладено з дотриманням форми, встановленої законодавством. При укладенні вищезазначеного договору також позивачу було роз?яснено ч.2 ст.11 ЗУ " Про захист прав споживачів", яка викладена в окремих пунктах оспорюваного кредитного договору. Власноручним підписом кредитного договору, позивач підтвердив свою згоду з усіма умовами, викладеними в кредитному договорі. ТОВ "Бі Ел Джи Мікрофінанс" у своїй діяльності не керується ЗУ "Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг", оскільки є фінансовою установою, а не банківською. Крім того, звернув увагу суду на те, що 16 лютого 2016 року між ТОВ "Бі Ел Джи Мікрофінанс" та ТОВ "Фінансова компанія "Довіра та гарантія", було укладено договір №244/ФК-16 про відступлення права вимоги, відповідно до якого, згідно додатку про відступлення права вимоги - реєстру вимог №44 від 30 січня 2018 року, право вимоги по кредитному договору №МФ-0331700000731 від 15 листопада 2017 року перейшло до ТОВ "Фінансова компанія "Довіра та гарантія". В судовому засіданні представник третьої особи проти задоволення позову заперечував посилаючись на те, що 16 лютого 2016 року між ТОВ "Бі Ел Джи Мікрофінанс" та ТОВ "Фінансова компанія "Довіра та гарантія" укладено договір №244/ФК-16 про відступлення права вимоги, відповідно до якого, згідно додатку про відступлення права вимоги - реєстру вимог №44 від 30 січня 2018 року, право вимоги по кредитному договору №МФ-0331700000731 від 15 листопада 2017 року перейшло до ТОВ "Фінансова компанія "Довіра та гарантія". Разом з тим, зі змісту оспорюваного кредитного договору вбачається, що позивач був проінформований про всі істотні умови договору, спосіб та терміни погашення кредиту, його сукупну вартість, розмір та терміни спати процентів та інших платежів; в кредитному договорі викладена уся інформація, передбачена ст.11 ЗУ "Про захист прав споживачів". На думку представника третьої особи, звернувшись з вищезазначеним позовом про визнання кредитного договору недійсним, [PERSON] намагається уникнути відповідальності за невиконання зобов'язання. Суд, заслухав пояснення представника відповідача, представника третьої особи, розглянувши подані сторонами документи, повно і всебічно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Провіряючи обставини по справі судом встановлено, що 15 листопада 2017 року ТОВ "Бі Ел Джи Мікрофінанс" та [PERSON] було укладено кредитний договір №МФ-0331700000731, відповідно до п.1.1. якого, кредитор зобов'язується на умовах визначених цим договором, на строк визначений п.1.3. договору надати позичальнику грошові кошти (фінансовий кредит) у сумі визначеній у п.1.2. договору, а позичальник, зобов'язується повернути кредитору кредит у встановлений п.1.4. термін та сплатити проценти за користування кредитом, а також виконати інші зобов'язання у повному обсязі на умовах та в строки/терміни, що визначені цим договором. Згідно п.1.2. сума кредиту становить 2 292, 00 грн. Кредит надається строком на 15 днів з 15 листопада 2017 року по 30 листопада 2017 року (п.1.3. кредитного договору). Термін (дата) повернення кредиту - 30 листопада 2017 року (п.1.4. кредитного договору). Плата за користування кредитом встановлюється у вигляді фіксованої ставки в розмірі 0, 64 %, які сплачуються позичальником за кожен день строку користування кредитом, зазначений в п.1.3. договору, що дорівнює 233, 6 % річних (п.1.5. кредитного договору). Ставка, зазначена в п.1.5. цього договору, застосовується в разі відсутності прострочення виконання позичальником зобов'язань по сплатам за цим договором. При простроченні сплати за кредит у строк, визначений п.1.3. договору. А саме: починаючи з 16 по 29 ден користування кредитом ден користування кредитом, ставка, визначена в п.1.5. цього договору, не застосовується, а в якості додаткового забезпечення належного виконання зобов'язань позичальником до моменту погашення простроченої заборгованості встановлюється підвищена процентна ставка в розмірі 0, 8 %, за кожен день строку користування кредитом, що дорівнює 292 % річних (п.1.6. кредитного договору). За період прострочення з 30 по 45 день користування кредитом плата за користування кредитом встановлюється у розмірі 3,6 % процентів за кожен день строку користування кредитом, що дорівнює 1 314 % річних (п.1.7. кредитного договору). В момент повернення кредиту позичальник сплачує комісію за супровід кредиту в розмірі 20 % від сум кредиту (458, 40 грн.) (п.1.8. кредитного договору). Сукупна вартість кредиту у строк, визначений п.1.3. договору, - складає 678, 43 грн., що дорівнює 720, 27 % річних включає процентну ставку за цей період користування кредитом, визначену у п.1.5. та комісію за супровід кредиту, визначену у п.1.8. договору (п.1.9. кредитного договору) ( а.с.8). З боку ТОВ "Бі Ел Джи Мікрофінанс" у повному обсязі були виконані зобов'язання за кредитним договором. 16 лютого 2016 року між ТОВ "Бі Ел Джи Мікрофінанс" та ТОВ "Фінансова компанія "Довіра та гарантія" було укладено договір №244/ФК-16 про відступлення права вимоги, відповідно до якого, в порядку та на умовах, визначених в цьому договорі, новий кредитор (ТОВ "Фінансова компанія "Довіра та гарантія")зобов'язується сплатити ціну продажу первісному кредитору (ТОВ "Бі Ел Джи Мікрофінанс"), а первісний кредитор зобов'язується відступити новому кредитору право вимоги, визначене у реєстрі прав вимог. Згідно реєстру прав вимог №44 від 30 січня 2018 року, до нового кредитора перейшли усі права вимоги по кредитному договору №МФ-0331700000731 від 15 листопада 2017 року. За кредитним договором банк або інша фінансова установа ( кредитодавець ) зобов'язується надати грошові кошти ( кредит ) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти ( ч.1 ст.1054 ЦК України ). Судом встановлено, що при укладанні оспорюваного кредитного договору, відповідач (ТОВ "Бі Ел Джи Мікрофінанс") ознайомив позивача з усіма умовами надання кредиту, про що свідчить відповідний підпис позивача на кредитному договорі. Крім того, в судовому засіданні на дану обставину було звернуто увагу суду з боку представника відповідача і представника третьої особи та наголошено, що позивачем не здійснюється погашення отриманого кредиту. Оспорюваний кредитний договір підписаний сторонами, містить детальний опис його предмету (умови, права та обов'язки сторін, відповідальність сторін, строк дії договору, врегулювання спорів та інше ). В момент підписання кредитного договору [PERSON] отримав його примірник. Підписання даного кредитного договору є свідченням факту ознайомлення, розуміння сторонами та згоди сторін з усіма визначеннями, умовами та змістом договору. Сторони в договорі можуть відступити від положень актів цивільного законодавства і врегулювати свої відносини на власний розсуд ( ч.3 ст.6 ЦК України ). Звертаючись до суду з вищезазначеним позовом, позивач наголошував, що укладений між сторонами кредитний договір слід визнати недійсним з підстав його невідповідності ст.11 18 ЗУ "Про захист прав споживачів", положенням ч.2 ст. 12 ЗУ "Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг", оскільки, банк не надав позивачу в письмовій формі повної, всебічної, об'єктивної та достовірної інформації про умови кредиту перед укладенням та під час укладення договору про надання споживчого кредиту. Він не мав достатньо часу для детального ознайомлення з кредитним договором, а й не міг це фізично зробити, так як він викладений дрібним шрифтом. Відповідно до ст.215 ЦК України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою ст. 203 цього Кодексу. За положеннями ст. ст. 626-628 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Сторони є вільними в укладенні договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства. За змістом ст. 11 ЗУ "Про захист прав споживачів" до договорів зі споживачами про надання споживчого кредиту застосовуються положення цього Закону про несправедливі умови в договорах, зокрема про встановлення обов'язкових для споживача умов, з якими він не мав реальної можливості ознайомитися перед укладенням договору; надання продавцю (виконавцю, виробнику) права в односторонньому порядку змінювати умови договору на власний розсуд або на підставах, не зазначених у договорі; передбачення зміни в будь-яких витратах за договором, крім відсоткової ставки. Закон України "Про захист прав споживачів" застосовується до спорів, які виникли з кредитних правовідносин, лише в тому разі, якщо підставою позову є порушення порядку надання споживачеві інформації про умови отримання кредиту, типові процентні ставки, валютні знижки тощо, які передують укладенню договору. Так, під час розгляду справи, судом встановлено, що оспорюваний договір підписано сторонами, які досягли згоди з усіх істотних умов договору, мали необхідний обсяг цивільної дієздатності, а їх волевиявлення було вільним і відповідало їхній внутрішній волі; позивач на момент укладення зазначеного вище правочину не заявляв додаткових вимог щодо умов спірного договору; відомості в кредитному договорі свідчать про те, що відповідач (банк) надав позивачу документи, які передували укладенню кредитного договору, у тому числі й щодо сукупної вартості кредиту, реальної процентної ставки. Як вбачається із рішення Конституційного Суду України від 10 листопада 2011р. № 15-рп/2011, що положення пунктів 22, 23 ст. 1, ст. 11 Закону України "Про захист прав споживачів", з подальшими змінами у взаємозв'язку з положеннями ч. 4 ст. 42 Конституції України треба розуміти так, що їх дія поширюється на правовідносини між кредитодавцем та позичальником (споживачем) за договором про надання споживчого кредиту, що виникають як під час укладення, так і виконання такого договору. Аналіз зазначених норм дає підстави для висновку, що несправедливими є положення договору про споживчий кредит, які містять умови про зміни у витратах, зокрема щодо плати за надання кредиту, і це є підставою для визнання таких положень недійсними. Оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, враховуючи правові позиції висловлені Верховним Судом України в постановах по справам №№ 6-1341цс15, 6-1746цс16, суд приходить до висновку, що заявлені позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, а саме слід визнати недійсними: п. 1.3.2. кредитного договору та п. 1.8. кредитного договору, укладеного між [PERSON] та ТОВ "Бі Ел Джи Мікрофінанс", оскільки комісія, яка визначена у вказаному пункті кредитного договору є платежем, який позивач має сплатити на користь банку за дії, які банк здійснює на власну користь. Відповідно до ст. 141 ЦК України з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 704, 80 грн. На підставі викладеного та

Outcome: partial