Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-22 00:00:00

03.04.2014 року публічне акціонерне товариство "Дельта Банк" звернулося в суд з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Свої вимоги мотивує тим, що 19.07.2007 року між ПАТ "Дельта Банк" (далі банк), яке є правонаступником ТОВ "Комерційний Банк "Дельта" та [PERSON] укладений кредитний договір № 001-14072-190707 (далі договір). Відповідно до умов вказаного договору банк відкрив відповідачці картковий рахунок № [NUMBER] в національній валюті України і надав відповідачці платіжну картку. При цьому банк відкрив відповідачці кредитну лінію на загальну суму 30000 грн., встановивши ліміт кредитної лінії на день укладення договору в сумі 3000 грн. У відповідності до договору держатель картки зобов'язаний щомісяця у строки, визначені Правилами здійснення операцій з картковими рахунками, відкритими фізичним особам (далі - Правила), здійснювати погашення частини суми заборгованості за кредитною лінією, яка виникла за попередній звітний місяць, сплачувати всю суму процентів, нарахованих за користування кредитною лінією та всю суму пені, яка нарахована за попередній звітний місяць у разі порушення строків сплати заборгованості за кредитною лінією. Однак, відповідачка не виконала умови договору, що призвело до утворення простроченої заборгованості, яка станом на 15.01.2014 року складає 12711,76 грн. Посилаючись на порушення відповідачкою ст.ст. 526, 530, 631, 1049, 1054 ЦК України та умов вищевказаного кредитного договору позивач просив стягнути з відповідачки на його користь вказану суму кредитної заборгованості та судові витрати. В судове засідання представник позивача не з'явився, просив слухати справу в його відсутність, позовні вимоги підтримав, просив задовольнити їх повністю. В судовому засіданні відповідачка позов не визнала, просила відмовити в задоволенні позову, застосувавши строк позовної давності. Розрахунок заборгованості нею не оспорюється. Вислухавши відповідачку, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що в задоволенні позову слід відмовити. Згідно положень ст.ст. 1049, 1054 ЦК України за кредитним договором банк зобов'язується надати грошові кошти позичальникові у розмірі та умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Судом встановлено, що 19.07.2007 року між ТОВ "Комерційний Банк "Дельта" (правонаступник ПАТ "Дельта Банк") та відповідачкою [PERSON] було укладено кредитний договір № 001-14072-190707, згідно якого позивач відкрив відповідачці картковий рахунок № [NUMBER] в національній валюті Україні - гривні. При цьому відкрив держателю картки кредитну лінію на загальну суму 30000 грн. з лімітом кредитування в 3000 грн. Відповідно до п. 2.5 кредитного договору відповідачка зобов'язалася щомісяця в строки, визначені Правилами (тобто до 15 числа місяця, що слідує за місяцем виникнення заборгованості), здійснювати погашення частини суми заборгованості за кредитною лінією, яка виникла за попередній звітний місяць, в розмірі визначеному "Тарифами", сплачувати всю суму процентів, нарахованих за користування кредитною лінією та всю суму пені, яка нарахована за попередній звітний місяць у разі порушення строків сплати заборгованості за кредитною лінією та процентів за користування кредитною лінією. Відповідно до умов п. 1.4 кредитного договору кредитування карткового рахунку в межах кредитної лінії здійснюється протягом 364 календарних днів. Кожна наступна кредитна лінія надається після спливу строку надання попередньої, на умовах, погоджених сторонами у цьому договорі та не потребує підписання додаткових угод. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Згідно ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Судом встановлено, що відповідачка порушила взяті на себе по кредитному договору зобов'язання, не виконала їх належним чином, що призвело до утворення заборгованості, яка станом на 15.01.2014 року становить 12711,76 грн. і складається з: тіла кредиту в сумі 4932,21 грн., заборгованості за відсотками в сумі 3030,48 грн., заборгованості за комісіями в сумі 4749,07 грн. Статтями 256, 257 ЦК України передбачено, що позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Відповідно до ч.1 ст. 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Пунктом 5.8 Правил передбачено, що термін повного погашення заборгованості до 15 числа (включно) місяця, що слідує за місяцем закінчення строку дії картки. Умовами надання кредитної картки "Visa classic" виданих відповідачці банком встановлено строк кредитування - на термін дії картки (а.с. 45). Згідно ч. 5 ст. 261 ЦК України за зобов'язання з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання. Із наданої відповідачкою до суду ксерокопії картки вбачається, що термін її дії завершився в травні 2009 року. Отже, повне погашення заборгованості відповідачка повинна була провести до 15 червня 2009 року. Із цього слідує, що перебіг позовної давності почався з 16 червня 2009 року. Відповідно розрахунку заборгованості (а.с. 13) слідує, що відповідачка до 14.12.2010 року щомісячно здійснювала погашення кредиту, останній платіж з погашення кредитної заборгованості відповідачка провела 14.12.2010 року в сумі 320 грн. В силу положень ч.1, 3 ст. 264 ЦК України перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу. Після переривання перебіг позовної давності починається заново. Час, що минув до переривання перебігу позовної давності, до нового строку не зараховується. Із викладеного слідує, що зі здійсненням оплати в рахунок погашення заборгованості перебіг позовної давності переривався. З 14.12.2010 року перебіг позовної давності по вищевказаному договору почався заново. З матеріалів справи вбачається, що позов про стягнення кредитної заборгованості було подано банком 03.04.2014 року. При цьому строк позовної давності закінчився 14.12.2013 року. В ході розгляду судом справи відповідачка заявила про застосування строку позовної давності. Згідно ч.4 ст.267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови в позові. З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що внаслідок спливу строку позовної давності позов задоволенню не підлягає. У зв'язку з відмовою в задоволенні позову понесені позивачем судові витрати також не підлягають стягненню з відповідачки. Враховуючи вищевикладене,

Outcome: dismissed