Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-24 00:00:00

Позивач звернувся до суду із позовом з позовом про звернення стягнення на предмет іпотеки квартиру [ADDRESS], в обґрунтування якого зазначив наступне: між Відкритим акціонерним товариством «ВТБ Банк» та [PERSON] було укладено кредитний договір №104В-ДФВ19/2008 від 04.08.2008 року, відповідно до п.1.1 якого банк надав позичальнику грошові кошти в сумі 41\~500 (сорок одна тисяча пятсот) доларів США 00 центів терміном до 2028 року зі сплатою процентів за користування кредитом в розмірі 15% річних. В забезпечення виконання зобовязань за вищезгаданим кредитним договором, 04.08.2008 року між [PERSON] та ВАТ «ВТБ Банк» був укладений Іпотечний договір №104Вз-ДФВ19/2008, посвідчений приватним нотаріусом Донецького міського нотаріального округу [PERSON] та зареєстрований в реєстрі за №3183, в реєстрі заборон за №3184. На підставі зазначеного договору іпотеки, в забезпечення виконання кредитних зобовязань, [PERSON] передав іпотекодержателю (ВАТ «ВТБ Банк») нерухоме майно, а саме, квартиру [ADDRESS] загальною площею 32,3 кв.м. 24.12.2012 року між ПАТ «ВТБ Банк», що є правонаступником ВАТ «ВТБ Банк» та ТОВ «Кредекс Фінанс», було укладено договір про відступлення прав вимоги №241212ІВ, відповідно до якого право вимоги за кредитним договором №104В-ДФВ19/2008 від 04.08.2008 року, укладеного між ПАТ «ВТБ Банк» та [PERSON], перейшло до ТОВ «Кредекс Фінанс». В свою чергу, 17 лютого 2014 року між ТОВ «Кредекс Фінанс» та ТОВ "Фінансова Компанія "Довіра та Гарантія» був укладений договір про відступлення права вимоги грошових зобовязань за фінансовими кредитами, відповідно до умов якого право вимоги за кредитним договором №104В-ДФВ19/2008 від 04.08.2008 року перейшло до ТОВ "Фінансова Компанія "Довіра та Гарантія». 31.08.2009 року Будьоннівським районним судом м.Донецька було ухвалене рішення у справі №2-2346/09 про стягнення солідарно з [PERSON] та [PERSON] на користь ПАТ «ВТБ Банк» заборгованості за кредитним договором №104В-ДФВ/2008 від 04.08.2008 року у розмірі 44\~830,03 доларів США. 20.03.2013 року ухвалою Будьоннівського районного суду м.Донецька замінено сторону виконавчого провадження з ПАТ «ВТБ Банк» на ТОВ «Кредекс Фінанс», у звязку із переходом права вимоги до ТОВ «Кредекс Фінанс» на підставі договору відступлення права вимоги №241212ІВ від 24.12.2012 року. 14.04.2014 року Будьоннівським районним судом м.Донецька постановлено ухвалу, якою замінено сторону виконавчого провадження, а саме, стягувача ТОВ «Кредекс Фінанс» замінено на ТОВ "Фінансова Компанія "Довіра та Гарантія" за виконавчим листом №2-2346/09 про стягнення солідарно з [PERSON] та [PERSON] на користь ПАТ «ВТБ Банк» заборгованості за кредитним договором №104В-ДФВ19/2008 від 04.08.2008 року у розмірі 44830,03 доларів США. Виходячи з того, що стягнення з позичальника у судовому порядку суми заборгованості кредитним договором, а також, виконавчі дії, вжиті в рамках виконавчих проваджень з виконання рішення Будьоннівського районного суду м.Донецька від 31.08.2009 року про стягнення суми заборгованості, не призвели до належного виконання зобовязання боржника за кредитним договором, сама по собі наявність судового рішення про стягнення кредитної заборгованості не звільняє боржника від відповідальності за невиконання грошового зобовязання та не позбавляє кредитора права на отримання сум шляхом звернення стягнення на передане боржником в іпотеку нерухоме майно. Наведене стало приводом для звернення позивача до суду із позовом про звернення стягнення на предмет іпотеки квартиру [ADDRESS], шляхом продажу предмету іпотеки будь-якій особі покупцю від імені іпотекодержателя ТОВ "Фінансова Компанія "Довіра та Гарантія" на підставі договору купівлі-продажу за початковою ціною продажу у розмірі 561\~120,88 грн. в рахунок погашення заборгованості [PERSON] за кредитним договором №104В-ДФВ19/2008 від 04.08.2008 року перед ТОВ "Фінансова Компанія "Довіра та Гарантія" у розмірі 44830,03 доларів США за рішенням Будьоннівського районного суду м.Донецька у справі №2-2346/09 від 31.08.2009 року. Окрім того, позивач просить надати йому право на проведення усіх необхідних дій, повязаних із реалізацією предмета іпотеки, а саме, квартири [ADDRESS], у тому числі, але не виключно, право на виготовлення та отримання оригіналів, дублікатів, копій правовстановлюючих документів, технічної документації на нерухомість у відповідних установах, підприємствах або організаціях незалежно від форми власності та підпорядкування. Уповноважений представник позивача у судове засідання не зявився, надав суду письмове клопотання про розгляд справи без його участі, на задоволенні позову наполягає, не заперечує проти ухвалення заочного рішення. Відповідач у судове засідання також не зявився, заяви про розгляд справи у його відсутність суду не надав. Про час та місце розгляду справи був належним чином повідомлений через засоби масової інформації - газету "Урядовий кур'єр" №195 (6064) (від 18.10.2017 року, стор.22) та через офіційний сайт судової влади України. Дослідивши матеріали справи та надані докази в їх сукупності, вирішуючи питання щодо наявності правових підстав для задоволення позову, суд виходив з наступного: відповідно до ч.3 ст.33 Закону України «Про іпотеку», звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя. Порядок реалізації предмета іпотеки за рішенням суду врегульоване ст.39 цього Закону, якою передбачено, що, у разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет іпотеки, у рішенні суду зазначається, зокрема, спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів або застосування процедури продажу, встановленої ст.38 цього Закону. Можливість виникнення права власності за рішенням суду Цивільний кодекс України передбачає лише у ст.ст.335,376 ЦК України. У всіх інших випадках право власності набувається з інших не заборонених законом підстав, зокрема, із правочинів (ч.1 ст.328 ЦК України). Аналізуючи положення ст.ст.33,36,37,39 Закону України «Про іпотеку», ст.ст.328,335,376,392 ЦК України, суд дійшов висновку, що законодавцем визначено три способи захисту на задоволення вимог кредитора, що забезпечені іпотекою, шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки: судовий - на підставі рішення суду та два позасудових способи захисту: на підставі виконавчого напису нотаріуса згідно із договором про задоволення вимог іпотекодержателя. В свою чергу, позасудовий спосіб захисту за договором про задоволення вимог іпотекодержателя або за відповідним застереженням в іпотечному договорі реалізується шляхом передачі іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки або надання права іпотекодержателю від свого імені продати предмет іпотеки будь-якій особі на підставі договору купівлі-продажу. При цьому, договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, що передбачає передачу іпотекодержателю права власності, є правовою підставою для реєстрації права власності іпотекодержателя на нерухоме майно (ч.1 ст.37 Закону України «Про іпотеку»). Зазначений висновок узгоджується з правовою позицією Верховного Суду України, висловленою у постанові від 28 вересня 2016 року у справі № 6-1243цс16. Отже, судом встановлено, що між Відкритим акціонерним товариством «ВТБ Банк» та [PERSON] було укладено кредитний договір №104В-ДФВ19/2008 від 04.08.2008 року. Відповідно до п.1.1 кредитного договору, банк надав позичальнику грошові кошти в сумі 41\~500 (сорок одна тисяча пятсот) доларів США 00 центів терміном до 2028 року зі сплатою процентів за користування в розмірі 15% річних. (а.с.5-7). В забезпечення виконання зобовязань за кредитним договором, 04.08.2008 року між [PERSON] та ВАТ «ВТБ Банк» було укладено Іпотечний договір №104Вз-ДФВ19/2008, який був посвідчений приватним нотаріусом Донецького міського нотаріального округу [PERSON] та зареєстрований в реєстрі за №3183, в реєстрі заборон за №3184. На підставі даного іпотечного договору, в забезпечення виконання свої зобовязань, [PERSON] передав нерухоме майно, а саме, квартиру №11, що розташована в будинку 47 по вулиці Будьоннівських Партизан в місті Донецьку, загальної площею 32,3 кв.м. (а.с.8-9). \~Зобовязання за кредитним договором відповідач не виконав. \~За змістом укладеного між банком та відповідачем договору іпотеки №104Вз-ДФВ19/2008 від 04.08.2008 року, сторони узгодили, що звернення стягнення на заставне майно здійснюється на розсуд іпотекодержателя: або за рішенням суду, або на підставі виконавчого напису нотаріуса, або згідно з домовленістю сторін. В свою чергу, зі змісту позовної заяви вбачається, що позивач просить суд звернути стягнення на предмет іпотеки квартиру №1, що розташована в будинку 47 по вулиці Будьонових Партизан в місті Донецьку, шляхом продажу предмету іпотеки будь-якій особі покупцю від імені іпотекодержателя на підставі договору купівлі-продажу за початковою ціною продажу у розмірі 561\~120, 88 грн. Однак, в ході розгляду справи, під час перевірки судом викладених в позові даних, зоерема, щодо належності заставного майна відповідачеві, було встановлено, що договір іпотеки від 04.08.2008 року між [PERSON] та ВАТ «ВТБ Банк» №104Вз-ДФВ19/2008 в забезпечення виконання кредитних зобовязань [PERSON] передбачає передачу іпотекодержателю (ВАТ «ВТБ Банк») квартири [ADDRESS] загальною площею 32,3 кв.м. В той же час, квартира [ADDRESS], саме на яку просить звернути стягнення позивач, належить не відповідачеві, а іншій людині - [PERSON] на підставі договору дарування, 3-1447 від 15.10.2010 року, посвідченого Третьою Донецькою державною нотаріальною конторою (Інформаційна довідка з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна щодо обєкта нерухомого майна №98895856 від 29.09.2017 року). Таким чином, вирішуючи спір в межах заявлених позовних вимог, суд приходить до висновку щодо наявності правових підстав для відмови в позові.

Outcome: dismissed