Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-27 00:00:00

Позивач звернувся в Дарницький районний суд м. Києва з позовом до відповідача про стягнення коштів, посилаючись на те, що він перебував у трудових відносинах з відповідачем, а саме був директором ТОВ "ЕКО ЛІДЕР". 02.02.2014 року між ним та ТОВ "ЕКО ЛІДЕР" було укладено договір № 02-02-ФД про надання поворотної фінансової допомоги згідно якого позивачем було передано в борг відповідачеві 1 020 000 грн., які останній зобов"язаний був повернути не пізніше 31.12.2015 року. Станом на день звернення до суду ТОВ "ЕКО ЛІДЕР" не повернув залишок по вказаній допомозі в розмірі 300 000 грн. прострочивши виконання грошового зобов"язання за договором, що і стало підставою для звернення до суду з позовом. В судовому засіданні позивач та його представник позовні вимоги підтримали у повному обсязі, просили суд задовольнити заявлені вимоги, оскільки відповідачем в повному обсязі не виконані умови договору № 02-02-ФД про надання поворотної фінансової допомоги та не повернуті 300 000 грн. Представник відповідача в судовому засіданні не заперечував факту отримання коштів від позивача, однак щодо задоволення позову заперечував, посилаючись на те, що остаточною датою повернення допомоги є 31.12.2016 року, тобто строк виконання договору № 02-02-ФД про надання поворотної фінансової допомоги ще не настав, а тому заявлені позовні вимоги не підлягають задоволенню. Суд, вислухавши пояснення позивача та його представника, заперечення представника відповідача, повно та всебічно дослідивши матеріали справи, дійшов наступного висновку. Як встановлено в судовому засіданні та не заперечувалося сторонами, [PERSON] працював на посаді директора ТОВ "ЕКО ЛІДЕР" з 18.03.2013 року. Стронами в суді не заперечувався той факт, що саме 02.02.2015 року між ТОВ "ЕКО ЛІДЕР" в особі директора [PERSON] з однієї сторони та [PERSON] з іншої сторони було укладено договір № 02-02-ФД про надання поворотної фінансової допомоги (безпроцентної позики), відповідно до якого позивач надав відповідачеві допомогу у національній валюті України в розмірі 1 020 000 грн. Остаточною датою повернення допомоги згідно п. 3.4 договору є 31 грудня 2015 року, що підтверджується копією договору, який міститься в матеріалах справи на аркуші 4, а також оригіналом вказаного договору. У розділі 5 вказаного договору зазначені банківські реквізити сторін договору: ТОВ "ЕКО ЛІДЕР" р/р № 26007016100245 в АТ "Піреус Банк", [PERSON] о/р - [NUMBER] в АТ "Піреус Банк". Вказану суму допомоги 1 020 000 грн. ТОВ "ЕКО ЛІДЕР" отримав у лютому 2015 року на рахунок № 26007016100245 відкритий в АТ "Піреус Банк", що також підтвердив представник відповідача в судому засіданні. Згідно банківської довідки вказаний рахунок був відкритий 21.02.2014 року (а. с. 32). На виконання вимог п. 3.2 договору відповідачем достроково перераховувалися кошти на виконання умов вищевказаного договору, про що свідчить виписка по рахунку [PERSON] [NUMBER] за період з 11.11.2014 року по 31.05.2015 року, з якої вбачається що починаючи з 18.02.2015 року ТОВ "ЕКО ЛІДЕР" частково повертало поворотну фінансову допомогу згідно договору № 02-02-ФД, а саме: 18.02.2015 р. - 135 000 грн, 19.02.2015 р. - 135 000 грн., 12.03.2015 р. - 135 000 грн., 13.03.2015 р. - 135 000 грн., 18.03.2016 р. - 135 000 грн., 26.05.2015 р. - 45 000 грн. (а. с. 9 - 12), тобто всього було повернуто 720 000 грн. З наданої відповіді ПАТ "Піреус Банк" від 26.06.2015 року вбачається, що 28.05.2015 року на рахунок [PERSON] відкритого в ПАТ "Піреус Банк", було перераховано 300 000 грн., а 29.05.2015 року даний платіж був відкликаний відправником як помилковий (а. с. 31). Разом з тим, представником відповідача на підтвердження своїх вимоги подано до суду копію договору № 02-02-ФД про надання поворотної фінансової допомоги (безпроцентної позики) від 02.02.2014 року, де зазначено інший розмір отриманої допомоги - 1 000 000 грн., інший строк виконання договору - 31.12.2016 року, інші банківські реквізити ТОВ "ЕКО ЛІДЕР", банківські реквізити [PERSON] взагаліі не зазначені. Таким чинов, суд вважає, що надана представникові відповідача копія договору не є належним та допустимим доказом, оскільки не відповідає обставинам справи, які були встановлені в суді та підтверджені сторонами. Відповідно до ст. 525 ЦК України, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Обов"язковість виконання договору сторонами встановлена також статтею 629 ЦК України. Статтею 1049 ЦК України передбачений обов"язок позичальника повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Також ст. ст. 10, 60, 64 ЦПК України передбачено, що кожна сторона зобов"язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування не може грунтуватися на припущеннях. Письмові докази, як правило подаються в оригіналі. Таким чином, суд вважає, що позовні вимоги щодо стягнення 300 000 грн. є обгрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Посилання представника відповідача на те, що строк виконання договору ще не настав, не можуть бути прийняті судом, оскільки представником відповідача не надано до суду у порушення вимог ст. 64 ЦПК України не надано оригіналу договору, на який він посилається як на підставу своїх заперечень. У відповідності до ст. 88 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесені ним судові витрати по сплаті судового збору в сумі 3000 грн.

Outcome: approved