Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-21 00:00:00

Представник позивача звернувся в суд з позовом до [PERSON] , треті особи: Відділ у справах дітей Тульчинської райдержадміністрації, Тульчинський обласний спеціалізований будинок дитини для дітей з ураженням центральної нервової системи та порушенням психіки, про позбавлення батьківських прав, встановлення опіки та стягнення аліментів, мотивуючі вимоги тим, що позивач являється дідусем [PERSON] , [INFO] , та піклується по неї як батько, оскільки її мати, відповідач по справі, залишила доньку і вибула в невідомому напрямку, не проявляючи материнського піклування про неї. Відповідач уже позбавлена батьківських прав на двох старших дітей. Вона характеризується як мати, яка неодноразово залишала дітей без нагляду та зникала у невідомому напрямку. Відповідач протягом привалого часу ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків і не піклується про фізичний і духовний розвиток дочки, не займається її вихованням, так як з дочкою не спілкується, не цікавиться її життям, не надає їй підтримку, в тому числі, матеріальної. Така поведінка матері є винною, оскільки вона свідомо нехтує своїми обов`язками з виховання дитини, байдужа до її долі, а тому є підстави для позбавлення її батьківських прав відносно дочки. Позивач бажає бути опікуном [PERSON] , однак цього зробити не може, так як її мати не позбавлена батьківських прав. В зв`язку з даними обставинами позивач змушений звернутися до суду з даним позовом. Просить позбавити [PERSON] , [INFO] , батьківських прав відносно малолітньої дочки [PERSON] , [INFO] , призначити його опікуном малолітньої [PERSON] - позивача, стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на утримання [PERSON] в розмірі 1/4 частки зі всіх видів заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з дня подачі заяви до досягнення дитиною повноліття. В підготовче засідання представник позивача не з`явився, подав до суду заяву, згідно якої просить розглянути справу у його відсутність, позовні вимоги підтримує та просить задовольнити. Відповідач в підготовче засідання не з`явилася, хоча належним чином була повідомлена про день, час та місце розгляду справи. В матеріалах справи наявна заява від неї, яка завірена приватним нотаріусом Тульчинського районного нотаріального округу, Вінницької області 14.03.2019 (а.с.92), згідно якої остання повністю визнає позовні вимоги, не заперечує проти позбавлення її батьківських прав відносно її малолітньої дочки [PERSON] , [INFO] , не заперечує проти того, щоб справа розглядалась без її участі та не заперечує і дає свою згоду на оформлення над її дочкою опікунства особою, яка виявить таке бажання. Третя особа - представник органу опіки та піклування Тульчинської районної державної адміністрації в підготовче засідання не з`явилася, подала до суду заяву, згідно якої просить розглянути справу без її участі, позовні вимоги підтримує та просить задовольнити. Третя особа - представник КНП "Тульчинський будинок дитини ВОР" в підготовче засідання не з`явилася, подала до суду заяву, згідно якої просить розглянути справу без її участі, позовні вимоги підтримує та просить задовольнити. Відповідно до ст. 223, ч. 2 ст. 247 ЦПК України, суд розглядає справу у підготовчому засіданні за відсутності учасників справи, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Дослідивши матеріали справи, вивчивши та оцінивши докази по справі та співставивши їх у відповідності до норм чинного законодавства, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що згідно копії свідоцтва про народження від 17.03.2017 серія [NUMBER] (а.с.6), батьками дитини [PERSON] , [INFO] , є: мати [PERSON] , батько- [PERSON] . Згідно витягів з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб щодо підтвердження дошлюбного прізвища від 28.11.2019 №00024742678 (а.с.113) та від 28.11.2019 №00024742706 (а.с.114) вбачається, що відповідач двічі реєструвала шлюб, а саме: в 2011 році зареєструвала шлюб з [PERSON] та змінила своє прізвище з [PERSON] на [PERSON] , в 2013 шлюб розірвала; в 2016 році зареєструвала шлюб з [PERSON] та змінила своє прізвище з [PERSON] на [PERSON]. Відповідно до витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про смерть від 28.11.2019 №00024742619 (а.с.112), [INFO] в с.Бохоники, Вінницького району, Вінницької області [PERSON] помер. Відповідно до довідки виконкому Юрківської сільської ради Тульчинського району Вінницької області від 15.03.2019 №159 (а.с.103) та копії повідомлення Юрківської сільської ради Тульчинського району Вінницької області від 12.08.2019 №170 (а.с.8) вбачається, що [PERSON] , 1993 року народження була зареєстрована в [ADDRESS] , але фактично не проживала на території сільської ради з березня 2016 року. 16.04.2019 на підставі рішення Тульчинського районного суду (справа №148/1693/2018) [PERSON] було знято з реєстрації. Інформацією про місце перебування даної особи сільська рада не володіє. Згідно копії характеристики, виданої виконкомом Юрківської сільської ради Тульчинського району Вінницької області від 12.08.2019 №411 (а.с.9), під час перебування в с.Юрківка на громадянку [PERSON] надходили скарги від колишнього чоловіка [PERSON] , так як вона неодноразова залишала дітей без нагляду та зникала у невідомому напрямку. Активної участі в громадському житті села не приймала. На даний час з дітьми не проживає, батьківських прав позбавлена. Відповідно до висновку районної державної адміністрації, як органу опіки та піклування про доцільність позбавлення батьківських прав громадянки [PERSON] відносно малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] від 28.11.2019 №01.01.40/2194 (а.с.122), районна державна адміністрація, як орган опіки та піклування, вважає за доцільне позбавити батьківських прав громадянку [PERSON] відносно малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] . Також даним висновком було встановлено, що згідно заяви батьків від 17.05.2017 та рішення Комісії з питань захисту прав дитини №3 від 22.06.2017 малолітню [PERSON] було влаштовано до Тульчинського обласного спеціалізованого будинку дитини, терміном на 6 місяців в зв`язку з складним матеріальним становищем сім`ї. Згодом, рішення Комісії з питань захисту прав дитини Тульчинської райдержадміністрації №18 від 31.01.2018 було продовжено термін перебування в будинку дитини малолітньої [PERSON] . За останні шість місяців перебування дитини в закладі, мати [PERSON] її не відвідала (останнє відвідування 22.09.2017). [PERSON] самоусунулась від виконання свої батьківських обов`язків по вихованню дитини, не цікавиться її життям та здоров`ям, не піклується про фізичний та духовний розвиток дитини та не забрала дитину з КНП "Тульчинський обласний спеціалізований будинок дитини для дітей з ураженням ЦНС та порушенням психіки ВОР" без поважної причини і протягом шести місяців не виявляла щодо неї батьківського піклування. Декларація прав дитини, проголошена Генеральною Асамблеєю ООН 20.11.1959 , як принципове положення визначила, що дитина повинна зростати в умовах турботи. Відповідно до ст. 18 Конвенції про права дитини, батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Правовідносини, що виникли між сторонами регулюютьсяСімейним та Цивільмим кодексами України. Відповідно до ст. 165 СК України, право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я або навчальний заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Відповідно до ст.11, 12 Закону України «Про охорону дитинства», ст. 150 Сімейного кодексу України (надалі СК України), кожна дитина має право на піклування батьків, а батьки мають право та зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, піклуватися про стан здоров`я дитини, її фізичний, духовний, моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя, зобов`язані поважати дитину, а також несуть відповідальність за невиконання та ухилення від виконання батьківських обов`язків. Згідно п.2 ч.1 ст.164 СК України, мати, батько можуть бути судом позбавлені батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Позбавлення батьківських прав - це насамперед спосіб захисту прав і інтересів дитини, направлений на позитивний результат у долі малолітньої чи неповнолітньої дитини. Згідно п. 15 постанови Пленуму ВСУ «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» № 3 від 30.03.2007, позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. У пункті 16 вказаної постанови роз`яснено, що ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. В порушення даних принципів щодо виховання дитини, судом встановлено, що відповідач свідомо ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків по вихованню її малолітньої дочки [PERSON] , [INFO] , не цікавляться її розвитком, інтересами, здібностями. Враховуючи наведені обставини, суд приходить до висновку про навність підстав для позбавлення відповідача батьківських прав. При прийнятті такого рішення, суд також враховує, те, що матеріали справи містять заяву відповідача про відсутність у неї заперечень щодо позбавлення її батьківських прав відносно її дочки. За таких обставин, суд приходить до висновку про задоволення позовної вимоги позивача про позбавлення відповідача батьківських прав відносно її малолітньої дочки. Позивач, звернувшись до суду з даним позовом, виявив бажання бути опікуном малолітньої [PERSON] , [INFO] , яка в свою чергу є його онукою, про що свідчить витяг з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження відповідно до статей 126, 133, 135 Сімейного кодексу України від 29.11.2019 №00024744404 (а.с.115), згідно якого вбачається, що він є батьком відповідача. Питання щодо встановлення опіки над дітьми регулюється ст. 243 СК України. Нормами ст.243 СК України передбачено можливість встановлення опіки над дитиною, яка не досягла чотирнадцяти років, позбавленою батьківського піклування. Відповідно до ч. 3 ст. 60 ЦК України, суд встановлює опіку над малолітньою особою, якщо при розгляді справи буде встановлено, що вона позбавлена батьківського піклування, і призначає опікуна за поданням органу опіки та піклування. Згідно ст.63 ЦК України, опікуна або піклувальника призначає орган опіки та піклування, крім випадків, встановлених статтею 60 цього Кодексу. Опікуном або піклувальником може бути лише фізична особа з повною цивільною дієздатністю. Фізична особа може бути призначена опікуном або піклувальником лише за її письмовою заявою. Опікун або піклувальник призначаються переважно з осіб, які перебувають у сімейних, родинних відносинах з підопічним, з урахуванням особистих стосунків між ними, можливості особи виконувати обов`язки опікуна чи піклувальника. Згідно довідки, виданої Єрківською селищною радою Катеринопільського району Черкаської області від 27.03.2019 №506 (108), [PERSON] проживає без реєстрації разом з співмешканкою [PERSON] в [ADDRESS] . Згідно довідки - характеристики, виданої Єрківською селищною радою Катеринопільського району Черкаської області від 27.03.2019 №505 (107), [PERSON] в даний час проживає без реєстрації в [ADDRESS] разом з співмешканкою [PERSON] та її сином [PERSON] , [INFO] . Працює вантажником ТОВ "Катеринопільський елеватор". Депутатом селищної та інших рад не обирався. Компроментуючих даних на нього селищна рада не має. Згідно копії свідоцтва про шлюб від 05.12.2019 серія [NUMBER] (а.с.102), позивач з 05.12.2019 перебуває в зареєстрованому шлюбі з [PERSON] . Відповідно до довідок, виданих ТОВ "Катеринопільський елеватор" від 11.12.2019№664-19 (а.с.94) та від 12.04.2019 №253-19 (а.с.110), [PERSON] постійно працює з 17.02.2012 на посаді водія навантажувача в ТОВ "Катеринопільський елеватор" і його дохід за період з жовтня 2018 по березень 2019 становив 68374,06 грн., а з червня 2019 року по листопад 2019 року становив 59508,54 грн. Згідно характеристики, виданої ТОВ "Катеринопільський елеватор" (а.с.104), [PERSON] працює на підприємстві з 15.11.2012 вантажником в цеху заготовки комбікормів. За період роботи на ТОВ "Катеринопільський елеватор" зарекомендував себе як добросовісний, старанний, знаючий свою справу працівник. До працівників ставиться з повагою. Всі доручені завдання виконує якісно та вчасно. Співробітники відзиваються про нього як про вічливу і доброзичливу людину. Згідно акту обстеження умов проживання від 01.04.2019 (а.с.93) вбачається, що [PERSON] проживає без реєстрації разом із [PERSON] та [PERSON] , 1999 року народження, в [ADDRESS] . Житло розміщене на 1 поверсі одноповерхового будинку, складається із п`яти кімнат, веранди, кухні, ванної кімнати. В будинку є водопостачання та пічне опалення, ведеться підсобне господарство та обробляється 5 соток городу. Під час перевірки в будинку чисто. Для виховання та розвитку дитини створені задовільні умови. Відповідно до копії договору купівлі-продажу житлового будинку від 21.01.2020 (а.с.116-118) та копії витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 21.01.2020 № 197098812 (а.с.119), [PERSON] є власником житлового будинку, розташованого за адресою: [ADDRESS] . Згідно копії заяви, посвідченої приватним нотаріусом Звенигородського районного нотаріального округу Черкаської області, від 02.12.2019 (а.с.111), [PERSON] та [PERSON] дали згоду [PERSON] на взяття ним опіки над онукою [PERSON] , [INFO] . Відповідно до довідки МВС України серія ІАА №1079452 (а.с.100), [PERSON] , [INFO] , станом на 11.04.2019 до кримінальної відповідальності не притягується, не знятої чи погашеної судимості не має та в розшуку не перебуває. За даними медичного обстеження громадянин [PERSON] здоровий та придатний для опікунства, що підтверджується висновком про стан здоров`я, фізичний стан заявника від 26.03.2019 (а.с.105), сертифікатом про проходження профілактичного наркологічного огляду від 27.03.2019 серія 12ЯЯУ № 885015 (а.с.99), медичною довідкою про проходження обов`язкових попереднього та періодичного психіатричних оглядів від 27.03.2019 серія 10ААЄ №643577 (а.с.98). Згідно виписки з рішення виконавчого комітету Єрківської селищної ради Катеринопільського району Черкаської області від 20.01.2020 №2 "Про затвердження висновку органу опіки і піклування про доцільність призначення опіки" (а.с.95), виконавчий комітет Єрківської селищної ради вирішив затвердити висновок органу опіки і піклування про доцільність призначення опіки [PERSON] опікуном над онукою [PERSON] , [INFO] . Відповідно до висновку органу опіки та піклування при виконкомі Єрківської селищної ради від 20.01.2020 №2 (а.с.101), орган опіки та піклування при виконкомі Єрківської селищної ради вважає за доцільність призначення опікуном [PERSON] над онукою [PERSON] , [INFO] . Надані представником позивача докази щодо стану здоров`я та характеризуючі дані на дружину [PERSON] - [PERSON] суд не досліджує, оскільки вони не стосуються предмета позову. Таким чином, з огляду на встановлені судом обставини, враховуючи, що позивач виявляє бажання бути опікуном малолітньої [PERSON] , [INFO] , яка є його онукою, протипоказань щодо цього не має, житлові та матеріальні умови дозволяють йом бути опікуном, а тому, за наведених обставин, суд вважає, що є усі підстави для призначення останнього опікуном [PERSON] . Враховуючи викладене, з урахуванням інтересів дитини, з метою забезпечення особистих немайнових і майнових прав та інтересів дитини, з урахуванням задоволення судом позовної вимоги про позбавлення матері дитини батьківських прав, суд приходить до висновку про задоволення позовної вимоги представника позивача про встановлення над малолітньою [PERSON] опіки та призначення опікуном позивача. Щодо позовних вимог про стягнення аліментів судом враховано наступне. Згідно ч. 2 ст. 166 СК України, особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини. Частина 3 ст.166 СК України передбачає, що при задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. Відповідно до ч.3 ст.51 Конституції України, сім'я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України (ч. 7 ст. 7 СК України). Частинами 1, 2 ст.3 Конвенції про права дитини, яка набрала чинності для України 27.09.1991, передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом. Згідно з Принципом 2 Декларації прав дитини від 20.11.1959 дитині законом або іншими засобами повинен бути забезпечений спеціальний захист і надані можливості та сприятливі умови, які б дозволяли їй розвиватися фізично, розумово, морально, духовно та у соціальному розумінні здоровим та нормальним шляхом і в умовах свободи та гідності. Згідно ст.180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ч. 3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законнних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Одним із основних прав дитини є право на утримання, яке кореспондується з конституційним обов`язком батьків утримувати дітей до їх повноліття та знайшло своє закріплення в Сімейному кодексі України. Стягнення аліментів на утримання дитини є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності. Відповідно до ч. 1 ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3)наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Відповідно до п. 17 постанови Пленуму ВСУ № 15.05.2006 № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж зазначений у ч. 2 ст. 182 СК. Відповідно до ч.1 ст.183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Згідно п.1 ч.1 ст. 430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішення у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Вирішуючи питання щодо розміру аліментів, які мають стягуватись з відповідача, судом врахованоінтереси дитини, стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, яка є працездатною, інших утриманців не має. Позовну заяву пред`явлено до суду 16.08.2019. Відповідно, починаючи з цієї дати суд присуджує аліменти. За таких обставин, перевіривши матеріали цивільної справи та надані суду докази, суд приходить до висновку, що позовні вимоги представника позивача щодо стягнення аліментів на дитину у розмірі 1/4 частки усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття, підлягає задоволенню. Статтею 15 ЦК України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Згідно ч. 1 ст .4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог та на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених ЦПК України. Докази не можуть ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ч.3, 4 ст.200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі визнання позову проводиться в порядку, встановленому ст.ст. 206, 207 цього Кодексу. Згідно з ч.4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Таким чином, аналізуючи вищевикладене, дослідивши обставини справи, перевіривши їх доказами, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, виходячи із принципів розумності, виваженості, справедливості та захисту прав малолітньої дитини, відповідно до ч.4 ст.206 ЦПК України, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог представника позивача в заявлених ним межах та про існування правових підстав для їх задоволення. Згідно п. 3 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», від сплати судового збору звільняються позивачі за подання позовів про стягнення аліментів. Відповідно до вимог ст.141 ЦПК України, з відповідача слід стягнути судовий збір в дохід держави в сумі 768,40 грн, а також понесені позивачем судові витрати по оплаті судового збору в розмірі 1536,80 грн ( а.с.32). На підставі викладеного,

Outcome: approved