Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-06 00:00:00

Заявник публічне акціонерне товариство "ПроКредит Банк" (далі - ПАТ "ПроКредит Банк") звернулося до суду в порядку цивільного судочинства з скаргою на дії заступника начальника Оболонського районного відділу державної виконавчої служби м. Київ Головного територіального управління юстиції у м. Києві Манасерян А.А. (далі - заступник начальника Оболонського РВ ДВС м. Київ ГТУЮ у м. Києві Манасерян А.А.). Свої вимоги заявник обґрунтовував тим, що рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 02 листопада 2011 року у справі №2-2153/2011 за позовом ПАТ "ПроКредит Банк" до [PERSON], [PERSON], [PERSON], третя особа - ТОВ "Укррембудпроект-2" про стягнення заборгованості за кредитними договорами, звернення стягнення на предмет іпотеки, виселення відповідачів та визнання їх такими, що втратили право користування квартирою, позовні вимоги було задоволено частково. На виконання даного рішення суду 22 квітня 2015 року Оболонським районним судом м. Києва було видано виконавчі листи №2-2153/2011. 30 жовтня 2017 року заступником начальника Оболонського РВ ДВС м. Київ ГТУЮ у м. Києві Манасерян А.А. винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачу з посиланням на те, що Законом України "Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті" встановлено заборону щодо звернення стягнення на майно боржника. Заявник стверджував, що зазначена постанова не ґрунтується на вимогах закону, оскільки іпотека, предметом якої є квартира [NUMBER] в будинку №42-Б на пр-ті Героїв Сталінграду в м. Києві, що належить на праві власності [PERSON], [PERSON], [PERSON], не є забезпеченням зобов'язань майнового поручителя [PERSON] за споживчим кредитом, а тому до спірних правовідносин не можуть застосовуватись положення Закону України "Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті". З цих підстав ПАТ "ПроКредит Банк" просило суд визнати неправомірними дії заступника начальника Оболонського РВ ДВС м. Київ ГТУЮ у м. Києві Манасерян А.А. щодо винесення постанови про повернення виконавчого документа стягувачу від 30 жовтня 2017 року у виконавчому провадженні №53651804, скасувати дану постанову, а також заявник просив суд зобов'язати заступника начальника Оболонського РВ ДВС м. Київ ГТУЮ у м. Києві Манасерян А.А. винести постанову про відкриття виконавчого провадження з виконання рішення Оболонського районного суду м. Києва від 02 листопада 2011 року у справі №2-2153/2011. Представник заявника в судове засідання не з'явилася, про день, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, подала до суду заяву, в якій просила суд розглянути справу за її відсутності, скаргу ПАТ "ПроКредит Банк" - задовольнити. Боржник [PERSON] в судове засідання не з'явилася, про день, час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином, про причини неявки в судове засідання суд не повідомила. Заступник начальника Оболонського РВ ДВС м. Київ ГТУЮ у м. Києві Манасерян А.А. в судове засідання не з'явилася, про день, час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином, про причини неявки в судове засідання суд не повідомила. Дослідивши матеріали справи, зібрані у справі докази, суд приходить до наступного висновку. Рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 02 листопада 2011 року у цивільній справі №2-2153/2011 за позовом ПАТ "ПроКредит Банк" до [PERSON], [PERSON], [PERSON], третя особа - ТОВ "Укррембудпроект-2" про стягнення заборгованості за кредитними договорами, звернення стягнення на предмет іпотеки, виселення відповідачів та визнання їх такими, що втратили право користування квартирою, позовні вимоги задоволено частково, стягнуто солідарно з відповідачів [PERSON] та [PERSON] на користь позивача заборгованість за рамковою угодою від 22 листопада 2005 року №2718 та договором про надання траншу від 20 березня 2008 року №1.37719/2718, договором про надання траншу від 07 липня 2008 року №1.37720/2718, договором про надання траншу від 30 грудня 2009 року №103.41186/2718 у розмірі 4177073,01 грн; в рахунок погашення вказан суми заборгованості звернути стягнення на предмет іпотеки, а саме на квартиру [NUMBER], загальною площею 70,10 кв. м, що знаходиться за адресою: [ADDRESS], і належить на праві власності [PERSON], [PERSON]., [PERSON] на підставі свідоцтва на спадщину за законом, посвідченого 08 жовтня 2003 року державним нотаріусом Одинадцятої Київської державної нотаріальної контори [PERSON], зареєстрованого в реєстрі за №4с-2463, шляхом проведення прилюдних торгів, встановивши початкову ціну предмета іпотеки для його подальшої реалізації в розмірі 883030,07 грн, а також стягнуто солідарно з [PERSON], [PERSON], [PERSON] на користь позивача судові витрати у розмірі 1820,00 грн (а. с. 21-24). 22 квітня 2015 року на виконання указаного рішення суду Оболонським районним судом м. Києва було видано виконавчий лист №2-2153/2011 стосовно боржника [PERSON] (а. с. 13), з яким ПАТ "ПроКредит Банк" звернулося до Оболонського РВ ДВС м. Київ ГТУЮ у м. Києві щодо відкриття виконавчого провадження з виконання рішення Оболонського районного суду м. Києва від 02 листопада 2011 року у справі №2-2153/2011. Однак 30 жовтня 2017 року заступником начальника Оболонського РВ ДВС м. Київ ГТУЮ у м. Києві Манасерян А.А. винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачу з посиланням на те, що Законом України "Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті" встановлено заборону щодо звернення стягнення на майно боржника (а. с. 9-10). Зазначене рішення державного виконавця не можна вважати законним та обґрунтованим з огляду на таке. За приписами п. 1 ст. 1 Закону України "Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті" протягом дій цього Закону: не може бути примусово стягнуте (відчужене без згоди власника) нерухоме житлове майно, яке вважається предметом застави згідно із ст. 4 Закону України "Про заставу" та/або предметом іпотеки згідно із ст. 5 Закону України "Про іпотеку", якщо таке майно виступає як забезпечення зобов'язань громадянина України (позичальника або майнового поручителя) за споживчими кредитами, наданими йому кредитними установами - резидентами України в іноземній валюті, та за умови, що: таке нерухоме житлове майно використовується як місце постійного проживання позичальника/майнового поручителя або є об'єктом незавершеного будівництва нерухомого житлового майна, яке перебуває в іпотеці, за умови, що у позичальника або майнового поручителя у власності не знаходиться інше нерухоме житлове майно; загальна площа такого нерухомого житлового майна (об'єкта незавершеного будівництва нерухомого житлового майна) не перевищує 140 кв.м для квартири та 250 кв.м для житлового будинку. Як встановлено судом, квартира [ADDRESS] що належить на праві власності [PERSON], [PERSON], [PERSON], була передана майновими поручителями [PERSON], [PERSON], [PERSON] в іпотеку з метою забезпечення зобов'язань ТОВ "Укррембудпроект-2" за рамковою угодою від 22 листопада 2005 року №2718 та договором про надання траншу від 20 березня 2008 року №1.37719/2718, договором про надання траншу від 07 липня 2008 року №1.37720/2718, договором про надання траншу від 30 грудня 2009 року №103.41186/2718, згідно з якими ТОВ "Укррембудпроект-2" отримало в кредит грошові кошти. Згаданий кредитний договір укладений між суб'єктами господарювання, а відтак, цей договір не відноситься до договорів споживчого кредитування. Отже, іпотека, предметом якої є квартира [ADDRESS] не є забезпеченням зобов'язань майнового поручителя [PERSON] за споживчим кредитом, тому на спірні правовідносини не поширюється дія Закону України "Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті". Незважаючи на вищезазначене, заступник начальника Оболонського РВ ДВС м. Київ ГТУЮ у м. Києві Манасерян А.А. 30 жовтня 2017 року винесла постанову про повернення виконавчого документа стягувачу, посилаючись на те, що Законом України "Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті" встановлено заборону щодо звернення стягнення на майно боржника. За таких обставин дії заступника начальника Оболонського РВ ДВС м. Київ ГТУЮ у м. Києві Манасерян А.А. щодо винесення постанови про повернення виконавчого документа стягувачу від 30 жовтня 2017 року у виконавчому провадженні №53651804, є неправомірними. Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 451 ЦПК України за результатами розгляду скарги суд постановляє ухвалу. У разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов'язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника). У задоволенні скарги в частині скасування постанови про повернення виконавчого документа стягувачу від 30 жовтня 2017 року у виконавчому провадженні №53651804 та зобов'язання заступника начальника Оболонського РВ ДВС м. Київ ГТУЮ у м. Києві Манасерян А.А. винести постанову про відкриття виконавчого провадження з виконання рішення Оболонського районного суду м. Києва від 02 листопада 2011 року у справі №2-2153/2011 слід відмовити з огляду на наступне. Відповідно до Закону України "Про виконавче провадження" примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів". Отож, вирішення питання про скасування постанови про повернення виконавчого документа стягувачу та відкриття виконавчого провадження є виключною компетенцією державного виконавця, а тому зазначене питання вирішується винятково останнім. Вирішення судом питання про скасування постанови про повернення виконавчого документа стягувачу та зобов'язання заступника начальника відповідного відділу державної виконавчої служби щодо відкриття виконавчого провадження вважатиметься втручанням суду в діяльність державного виконавця (державної виконавчої служби) із примусового виконання рішення суду, і чинним законодавством не допускається. Розглядаючи скарги на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця, подані в порядку розділу VII ЦПК України, суд лише здійснює контроль за виконанням судових рішень у формі перевірки правомірності дій або бездіяльності державного виконавця, правомірності прийнятих ним рішень та документів. Таким чином, проаналізувавши наведені законодавчі норми, суд дійшов висновку, що, вирішуючи скаргу на рішення, дії чи бездіяльність державного виконавця, суд не має права зобов'язувати посадових осіб органів державної виконавчої служби до вчинення тих дій, які згідно з Законом України "Про виконавче провадження" можуть здійснюватися лише державним виконавцем або відповідною посадовою особою державної виконавчої служби. Отже, належним способом захисту порушеного права ПАТ "ПроКредит Банк" є визнання неправомірними дій заступника начальника Оболонського РВ ДВС м. Київ ГТУЮ у м. Києві Манасерян А.А. щодо винесення постанови про повернення виконавчого документа стягувачу від 30 жовтня 2017 року у виконавчому провадженні №53651804, а тому скарга підлягає задоволенню частково. З огляду на вищенаведене, відповідно до Закону України "Про виконавче провадження", Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 02 квітня 2012 року №512/5, Закону України "Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті",

Outcome: partial