Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-02 00:00:00

У квітні 2015р. позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідача на свою користь 149528,27грн за договором банківського вкладу, 500грн компенсації моральної шкоди, посилаючись в обґрунтування вимог на те, що у червні 2014р. він з банком уклав договір банківського вкладу та вніс на депозитний рахунок грошову суму на строк по 15.09.2014р., під 9,50% річних; свої зобов'язання банк належним чином не виконав; протиправними діями відповідача йому було заподіяно моральних страждань. У судовому засіданні позивач був відсутній, надав заяву про підтримку позову і розгляд справи без його участі. Відповідач повідомлявся у встановленому порядку про час і місце судового розгляду, до суду не з'явився. За таких обставин суд за згодою представника позивача ухвалив провести заочний розгляд справи та постановити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. З'ясувавши обставини справи, дослідивши їх доказами, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. З матеріалів справи вбачається та судом встановлено, що 12.06.2014р. між ПАТ "Імексбанк" в особі відділення 445 АТ "Імексбанк" у м.Миколаєві та [PERSON] був укладений договір строкового банківського вкладу №2100001216, за умовами якого банк прийняв від позивача грошову суму на депозитний рахунок та строком на 15.09.2014р. зобов'язався виплатити позивачу як вкладникові грошові кошти в розмірі 10167,53 доларів США - вклад разом із відсотками за користування коштами. Проте, за твердженням позивача, належним чином ці зобов'язання банком не виконані, і станом на 01.04.2015р. сума боргу складає - 6267,53 доларів США, що еквівалентно 141270,13грн. Згідно роз'яснень п.2 Постанови Пленуму ВСУ №5 від 12.04.1996р. "про практику розгляду цивільних справ за позовами про захист прав споживачів" до відносин, які регулюються Законом України "Про захист прав споживачів" належать, зокрема, ті, що виникають із договорів про надання фінансово-кредитних послуг для задоволення власних побутових потреб громадян. Отже, вкладник за договором банківського вкладу є споживачем послуг банку (клієнт банку), зокрема у сфері залучення коштів на депозитні рахунки. Відповідно захист його прав як споживача регламентовано Законом України "Про захист прав споживачів" та відповідними нормами ЦК України. До відносин банку та вкладника за рахунком, на який внесений вклад, застосовуються положення про договір банківського рахунка (гл.72 ЦК України), якщо інше не встановлено цією главою або не випливає із суті договору банківського вкладу. Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ч.1ст.1058 ЦК України, за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові таку суму та відсотки на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором (п.2.4. Положення про порядок здійснення банками України вкладних (депозитних) операцій з юридичними і фізичними особами, затвердженого постановою правління НБУ від 03.12.2003р. №516). Згідно з ч.1ст.1060 ЦК України договір банківського вкладу укладається на умовах видачі вкладу на першу вимогу (вклад на вимогу) або на умовах повернення вкладу по закінченню встановленого договором строку (строковий вклад). В порушення вимог законодавства, відповідач, після отримання від вкладника заяви про видачу грошових коштів готівкою, в повному об'ємі кошти не повернув. На підставі ст.625ч.2 ЦК України відповідач як боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу позивача як кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3% річних від простроченої суми, бо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідно до розрахунку позивача, заборгованість банку з урахуванням встановленого індексу інфляції та 3% річних складає 149528,27грн. Крім цього, суд визнає той факт, що своїми неправомірними діями відповідач також заподіяв позивачу моральну шкоду, а тому, зважаючи на це, з урахуванням п.2ст.22 Закону України "Про захист прав споживачів", суд вважає, що позовні вимоги в частині стягнення з відповідача на користь позивача 500грн в якості відшкодування моральної шкоди підлягають задоволенню. Отже, встановлені фактичні обставини свідчать про порушення договірних прав позивача, а тому на їх захист підлягають стягненню зазначені суми. На підставі ст.88 ЦПК України з відповідача в дохід держави належить стягнути судовий збір.

Outcome: approved