Jurisdiction: civil
Date: 2018-06-24 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON], в якому просить стягнути з останнього 89149,59 грн. Позовні вимоги мотивовані тим, що 13.04.2014 року позивач придбав у відповідача легковий автомобіль марки "ЗАЗ TF 698 P (Daewoo Sens)" д.н.з. [NUMBER] вартістю 40000,00 грн. Відповідач передав позивачу заначений автомобіль, а той в свою чергу передав відповідачу обумовлену суму коштів, на підтвердження чого [PERSON] власноруч написав розписку, в якій зазначив, що отримав від [PERSON] 40000,00 грн. за автомобіль, що даний автомобіль належить йому, треті особи права на автомобіль не мають. Крім того зазначив, що дана розписка є договором купівлі-продажу автомобіля "Daewoo Sens", д.н.з. [NUMBER] і в разі розірвання договору, зобов'язується повернути отримані кошти та сплатити штраф у розмірі 50% від ціни даного договору. Згодом зазначений автомобіль у позивача було вилучено працівниками правоохоронних органів через належність його іншій особі. На вимогу позивача [PERSON] пообіцяв повернути кошти в термін до 15.12.2017 року. Крім того, 22.01.2015 року за зверненням [PERSON] розпочато кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №12015250190000033 щодо вчинення [PERSON] кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.190 КК України. Зазначене кримінальне провадження 27.03.2015 року було закрито в зв'язку з відсутністю складу кримінального правопорушення. Однак вироком Придніпровського районного суду м.Черкаси від 19.08.2014 року [PERSON] визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.190 КК України за фактом шахрайських дій, спрямованих на заволодіння чужим майном, а саме автомобілем "Daewoo Sens", д.н.з. [NUMBER] та призначено покарання у виді штрафу. Тож, враховуючи викладене, позивач просить позов задовольнити, стягнути з відповідача 40000,00грн. завданих збитків; 20000 грн. 00 коп. штрафу за розірвання договору; 3389 грн. 59 коп. - 3% річних та 25760 грн. 00 коп. втрат від інфляційних процесів в Україні. В судовому засіданні представник позивача позов підтримав, наполягав на його задоволенні. Відповідач в судове засідання не з'явився, про причини неявки суд не повідомив. Виклик відповідача було здійснено відповідно до ч.11 ст. 128 ЦПК України шляхом публікації оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України. Відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені ним причини визнані неповажними, відповідачем не подано відзив, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Наявних у справі доказів достатньо для її розгляду у відсутності відповідача. Представник позивача проти заочного розгляду справи не заперечує. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступних висновків. Відповідно до ст.ст. 15, 16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Правилами ст. 12 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідно до ч.1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ч. 5 ст. 81 ЦПК України, докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. В судовому засіданні встановлено, що 13.04.2014 року [PERSON] отримав від [PERSON] 40000,00 грн. за нібито придбаний у нього автомобіль. Факт отримання [PERSON] коштів підтверджується власноручно написаною ним розпискою. Крім того факт отримання ним коштів від [PERSON] підтверджується його поясненнями, наданими під час розгляду Придніпровським районним судом м.Черкаси кримінального провадження щодо скоєння ним кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.190 КК України. Своїми поясненнями [PERSON] підтвердив, що взяв в оренду у [PERSON] належний тому автомобіль "Daewoo Sens", д.н.з. [NUMBER] та, маючи намір заробити грошей, продав зазначений автомобіль [PERSON] Вироком Придніпровського районного суду м.Черкаси від 19.08.2018 року [PERSON] визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.190 КК України та призначено йому покарання у виді штрафу, автомобіль "Daewoo Sens", д.н.з. [NUMBER] передано власнику [PERSON] Відповідно до ч.1 ст. 82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Частиною 6 ст.82 ЦПК України передбачено, що вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов'язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Відтак вина [PERSON] у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.190 КК України, а саме заволодіння чужим майном, а саме автомобілем "Daewoo Sens", д.н.з. [NUMBER] шляхом обману (шахрайства) встановлена та не підлягає доказуванню. Отримання [PERSON] грошових коштів від [PERSON] за нібито придбаний автомобіль "Daewoo Sens", д.н.з. [NUMBER] підтверджується власноруч написаною відповідачем розпискою та його поясненнями в межах кримінального провадження. Відповідно до ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі. Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Як вбачається з матеріалів справи, на час звернення позивачів з даним позовом до суду, відповідач отримані кошти не повернув, чим порушує права позивача як власника. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. З огляду на зазначене, суд при ухваленні даного рішення приймає до уваги те, що відповідач в судове засідання не з'явився та не надав суду доказів, які б спростовували обґрунтованість вимог позивача. Відповідно до ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. З урахуванням вищевикладеного, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, з відповідача підлягає стягненню судовий збір на користь держави.

Outcome: approved