Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-19 00:00:00

02 листопада 2017 року позивач звернулася до суду з відповідним позовом до відповідача та третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, у якому зазначила, що відповідно до свідоцтв про право на спадщину вона є власницею 1/2 часток трьох земельних ділянок: площею 15,4447 гектари, площею 14,8784 гектари та площею 15,5349 гектари для ведення товарного сільськогосподарського виробництва в межах Любомирівської сільської ради Березнегуватського району Миколаївської області. У 2012 році між нею та відповідачем відбулась усна домовленість про те, що останній буде використовувати вказані земельні ділянки протягом п`яти років, тобто до 2017 року, без укладання договорів оренди та інших документів, що уповноважували відповідача розпоряджатись вказаними земельними ділянками. Позивач неодноразово наголошувала відповідачу про намір самостійно розпоряджатись цими земельними ділянками і просила їх звільнити після збору врожаю на початку осені 2017 року, проте раптово поштою отримала від ФГ "Натан-Агро" оформлені договори оренди від 22 листопада 2016 року на вказані земельні ділянки, в двох з яких підписи виконані не нею, а в третьому її підпис взагалі відсутній. Також державним реєстратором Березнегуватської районної державної адміністрації Гавою І.В. проведено державну реєстрацію договорів оренди зазначених земельних ділянок, при цьому були долучені копії державних актів на право власності на землю, витяги про державну реєстрацію речового права, витяги з державного земельного кадастру, які позивач відповідачу ніколи не надавала. В актах приймання-передачі земельних ділянок також підписи, які не належать позивачу. Посилаючись на те, що підпис в оспорюваних договорах оренди земельних ділянок виконано не нею, а іншою особою, отримати примірник договору та скасувати його державну реєстрацію самостійно неможливо, позивач просила суд визнати недійсними договори оренди земельних ділянок укладені з відповідачем на належні їй земельні ділянки площею 15,4447 га кадастровий номер 4821182200:06:000:0010, площею 14,8784 га кадастровий номер 4821182200:06:000:0011, площею 15,5349 га кадастровий номер 4821182200:06:000:0012 для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, та скасувати їх державну реєстрацію від 16.02.2017 року. В судовому засіданні представник позивача адвокат Янковський В.А. (ордер серії ХС № 044977) позовні вимоги позивача підтримав та просив суд їх задовольнити. Представник відповідача Бобко В .А. (на підставі довіреності № 1 від 10.08.2018 року) в судовому засіданні проти задоволення позовних вимог позивача заперечував, оскільки оспорювані договори оренди земельних ділянок були підписані позивачем особисто в присутності голови фермерського господарства. Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, в судове засідання не з`явилась, про час і місце розгляду справи повідомлялась належним чином. Вислухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи та наявні у ній докази, суд доходить наступного. З матеріалів справи слідує, що позивач є власницею 1/2 частки трьох земельних ділянок: площею 15,44 га кадастровий номер 4821184200:06:000:0010, площею 14,88 га кадастровий номер 4821182200:06:000:0011 та площею 15,53 га кадастровий номер 4821182200:06:000:0012 для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташованих в межах Любомирівської сільської ради Березнегуватського району Миколаївської області, відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом серії ВРЛ № 673776, спадкова справа № 382/2010, зареєстрованого в реєстрі за № 1-1211, свідоцтва про право на спадщину за законом серії ВРЛ № 673777, зареєстрованого в реєстрі за № 1-1213, свідоцтва про право на спадщину за законом серії ВРЛ № 673775, зареєстрованого в реєстрі за № 1-1209 державним нотаріусом Снігурівської державної нотаріальної контори (а.с.10, 17, 24). 22 листопада 2016 року між сторонами були укладені договори оренди вказаних вище земельних ділянок строком на сім років та зареєстровані у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, номери записів про інше речове право 19057863, 19057887, 19057842 від 09 лютого 2017 року (а.с.12,19,26,79-82,87-89,100-103). Однак позивач зазначає, що між нею та відповідачем по справі ФГ "Натан-Агро" було досягнуто усної домовленості про використання останнім зазначених земельних ділянок до 2017 року без укладання договорів оренди та інших документів, що уповноважували відповідача розпоряджатись цими земельними ділянками, і в зазначених договорах підписи виконані не нею. Доводи позивача повністю підтверджуються висновком експерта № 18-1152/1153/1154 від 04 лютого 2019 року Одеського науково-дослідного інституту судових експертиз, згідно якого підписи в графі «Орендодавець» розділу "Реквізити сторін" договорів оренди землі від 22 листопада 2016 року стосовно земельної ділянки, площею 14,88 га кадастровий номер 4821182200:06:000:0011, земельної ділянки площею 15,53 га кадастровий номер 4821182200:06:000:0012 та земельної ділянки площею 15,44 кадастровий номер 4821182200:06:000:0010 виконано не самою [PERSON] , а іншою особою (а.с.132-141). Відповідно до частини четвертої статті 124 Земельного кодексу України передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у власності громадян і юридичних осіб, здійснюється за договором оренди між власником земельної ділянки і орендарем. Згідно статей 13, 14 Закону України «Про оренду землі» (далі - Закон), договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства. Договір оренди землі укладається у письмовій формі і за бажанням однієї із сторін може бути посвідчений нотаріально. Положеннями частини першої статті 16 Закону передбачено, що укладення договору оренди земельної ділянки із земель приватної власності здійснюється за згодою орендодавця та особи, яка згідно із законом вправі набувати право оренди на таку земельну ділянку. Договір оренди землі укладається у письмовій формі та за бажанням сторін може бути посвідчений нотаріально. Договір оренди землі (у редакції, що була чинна на час укладення оспорюваного правочину) набирає чинності з моменту його державної реєстрації (статті 14, 18, 20 цього Закону). Відповідно до частини четвертої статті 202 ЦК України дво- чи багатостороннім правочином є погоджена дія двох або більше сторін. Статтею 203 ЦК України визначено загальні вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину, зокрема: зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам; особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності; волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі; правочин має вчинятися у формі, встановленій законом; правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Згідно із частинами другою, четвертою статті 207 ЦПК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Правочин, який вчиняє юридична особа, підписується особами, уповноваженими на це її установчими документами, довіреністю, законом або іншими актами цивільного законодавства. Якщо фізична особа у зв`язку з хворобою або фізичною вадою не може підписатися власноручно, за її дорученням текст правочину у її присутності підписує інша особа. Підпис іншої особи на тексті правочину, що посвідчується нотаріально, засвідчується нотаріусом або посадовою особою, яка має право на вчинення такої нотаріальної дії, із зазначенням причин, з яких текст правочину не може бути підписаний особою, яка його вчиняє. Підпис іншої особи на тексті правочину, щодо якого не вимагається нотаріального посвідчення, може бути засвідчений відповідною посадовою особою за місцем роботи, навчання, проживання або лікування особи, яка його вчиняє. Статтею 208 ЦК України встановлено, що правочини між фізичною та юридичною особами належить вчиняти у письмовій формі. Відповідно до частин першої, другої статті 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. Частиною першою статті 216 ЦК України встановлено, що недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов`язані з його недійсністю. У разі недійсності правочину кожна із сторін зобов`язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі, - відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування. Згідно правових позицій Верховного суду України викладених у постановах від 18.12.2013 року по справі № 6-127 цс 13 та від 22.04.2015 року по справі № 6-48 цс 15 - своє волевиявлення на укладення договору учасник правочину виявляє в момент досягнення згоди з усіх істотних умов складання та скріплення підписом письмового документа. За доводами позивача, вона договори оренди землі від 22 листопада 2016 року не укладала та не підписувала, зазначене також підтверджується висновком почеркознавчої експертизи, відповідно вони були укладені без волевиявлення [PERSON] , а тому є недійсними з моменту їх укладення, згідно положень частини третьої статті 203 та частини першої статті 215 ЦК України Доводи представника відповідача про те, що оспорювані договори оренди земельних ділянок підписувала особисто позивач, не заслуговують на увагу, оскільки спростовуються дослідженими в судовому засіданні доказами. З огляду на викладене суд доходить висновку, що позовні вимоги позивача є законними та обґрунтованими, а тому підлягають задоволенню у повному обсязі. Відповідно до ст.141 ЦПК України суд покладає на відповідача обов`язок по відшкодуванню позивачу витрат на оплату судового збору.

Outcome: approved