Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-04 00:00:00

Стислий виклад позиції сторін: [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про поділ спільного майна подружжя, позовні вимоги якого уточнила, та просить: - визнати домоволодіння [ADDRESS] , магазин - кафетерій по [ADDRESS] , автомобіль "RENAULT TRAFIC" державний реєстраційний номер [NUMBER] , автомобіль "Жигулі" ВА3 2104 державний реєстраційний номер [NUMBER] , об`єктами спільної сумісної власності подружжя та поділити спільно нажите з відповідачем дане нерухоме та рухоме майно; - визнати за нею право власності на 1/2 частину житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами за адресою: [ADDRESS] , та виділити їй в натурі 1/2 частину житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами згідно з першим варіантом розподілу житлового будинку, господарських будівель та споруд, з відхиленням від ідеальних часток як другій стороні 1/2 частини житлового будинку, відповідно до висновку №112 судової оціночно-будівельної, будівельно-технічної, земельно-технічної експертизи від 20 лютого 2020 року, зокрема, наступні приміщення в житловому будинку (жовтий колір, табл. №1 додатку №2 до висновку експерта №112): частина коридору літ. 1-1(2) пл. 2,5 кв.м; житлова кімната літ. 1-5 пл. 13,9 кв.м; кухня літ. 1-6 пл. 13,4 кв.м; комора літ. 1-7 пл. 3,4 кв.м. Загальна площа приміщень становить 33,2 кв.м. Загальна вартість частини житлового будинку становить 81183 гривні. Виділити наступні господарські будівлі і споруди: стайня під літ. Г вартістю 22680 грн, вбиральня під літ. Д вартістю 1524 грн, криниця під літ. №3 вартістю 3092 грн, 1/2 воріт з хвірткою під літ. №1 вартістю 1634 грн та 1/2 огорожі вартістю 773 гривні. Загальна вартість реальної частини житлового будинку, господарських будівель та споруд становить 110886 гривень. Реальна частка становить 50,21%. Грошову компенсацію за відхилення від частки в сумі 463 грн вона погоджується сплатити відповідачу; - визнати за відповідачем [PERSON] право власності на 1/2 частку домоволодіння по [ADDRESS] та виділити в натурі 1/2 частину житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами згідно з першим варіантом розподілу домоволодіння з відхиленням від ідеальних часток, як першій стороні 1/2 частини житлового будинку, відповідно до висновку №112 судової оціночно-будівельної, будівельно-технічної, земельно-технічної експертизи від 20 лютого 2020 року, а саме, наступні приміщення в житловому будинку (синій колір, табл. №1 додатку №2 до висновку експерта №112): частина коридору літ. 1-1(1) пл. 4,5 кв.м; комора літ.1-2 пл. 2, 2 кв.м; житлова кімната літ. 1-3 пл. 12,9 кв.м; житлова кімната літ. 1-3 пл. 13,6 кв.м. Загальна площа приміщень становить 33,2 кв.м. Загальна вартість частини житлового будинку становить 81183 гривні. Також даному співвласнику 1/2 частини виділити гараж під літ. Б вартістю 10712 грн, стодолу під літ. В вартістю 15658 грн, 1/2 воріт з хвірткою під літ. №1 вартістю 1634 грн, та 1/2 огорожі вартістю 773 гривні. Загальна вартість реальної частини житлового будинку, господарських будівель та споруд становить 109960 гривень. Реальна частка становить 49,79%; - визначити порядок користування земельною ділянкою з кадастровим номером 2622082601:01:004, площею 0,1001 га, цільове призначення - будівництво і обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд ( присадибна ділянка) за адресою: [ADDRESS] відповідно до частки в домоволодінні; - виділити їй в користування по першому варіанту порядку користування земельною ділянкою як другому співвласнику 1/2 частини домоволодіння відповідно до висновку №112 судової оціночно-будівельної, будівельно-технічної, земельно-технічної експертизи від 20 лютого 2020 року, наступні земельні ділянки (жовтий колір додаток №3 до висновку експерта №112, таблиця №1): ділянка №2 з такими розмірами по периметру 3,19; 0,38; 10,70; 6,38; 4,67; 11,46; 2,66; 9,43 м. п. - загальною площею 146,0 кв. м. (0,0146 га); ділянка №3 з такими розмірами по периметру 5,84; 7,81; 5,86; 12,67; 7,32; 1,29; 0,78; 5,62; 16,88; 8,07; 11,03 м. п. загальною площею 277,0 кв. м. (0,0277 га); - виділити в користування відповідачу [PERSON] по першому варіанту порядку користування земельною ділянкою як першому співвласнику 1/2 частини домоволодіння відповідно до висновку №112 судової оціночно-будівельної, будівельно-технічної, земельно-технічної експертизи від 20 лютого 2020 року, наступні земельні ділянки (синій колір додаток №3 до висновку експерта №112, таблиця №1): ділянка №4 з такими розмірами по периметру: 9,29; 11,03; 9,74; 10,98 м. п. - загальною площею 103, 5 кв. м. ( 0,0103 га); ділянка №5 з такими розмірами по периметру : 2,29; 12,54; 8,90; 7,45; 5,13; 10,70; 0,38: 7,47; 1,29; 7,32; 12,67 м. п. - загальною площею 320,0 кв. м. (0,0320 га); - залишити у спільному користуванні обох співвласників, сторін по справі, земельну ділянку № 1 з такими розмірами по периметру: 17,81; 16,88; 5,62; 3,50; 9,43; 20,40; 18,15; 3,50 - загальною площею 154,0 кв. м. (0,0154 га), (зелений колір додаток №3 до висновку експерта №112 таблиця№1); - виділити відповідачу та визнати за ним право власності на магазин - кафетерій, як на цілий об`єкт нерухомого майна, за адресою: [ADDRESS] ; - стягнути з відповідача на її користь 140336 грн грошової компенсації вартості 1/2 частки магазину - кафетерію по [ADDRESS] ; - виділити їй в натурі з визнанням за нею права власності на автомобіль "RENAULT TRAFIC" державний реєстраційний номер [NUMBER] із стягненням з неї грошової компенсації на користь відповідача в сумі 71092 гривень; - виділити відповідачу в натурі "Жигулі" ВА32104 державний реєстраційний номер [NUMBER] ; - стягнути з відповідача на її користь 16746 грн грошової компенсації вартості 1/2 частки автомобіля "Жигулі" ВА32104 державний реєстраційний номер [NUMBER] ; - виділити їй в натурі з визнанням права власності на наступне майно: морозильна камера вартістю 2500 грн; бойлер вартістю 1500 грн; ванна вартістю 1500 грн; електронасос вартістю 1000 грн; диван вартістю 4000 грн; набір меблів для кухні вартістю 3000 грн; електроплита плита "Gorenje" вартістю 4000 грн; шафа двохдверна вартістю 2000 грн; стіл кухонний вартістю 500 грн; розкладне крісло вартістю 2000 грн; шафа кутова з тумбою вартістю 3000 грн; стіл письмовий вартістю 500 грн; телевізор "Samsung" вартістю 6000 грн; тумба під телевізор вартістю 500 грн; диван вартістю 4000 грн, всього на суму: 36000 грн, інше майно виділити відповідачу на суму 39600 грн (39600 грн -37800 грн = 1800 грн); - стягнути з відповідача на її користь 1800 грн грошової компенсації різниці присудженого майна; - стягнути з відповідача на її користь судові витрати та витрати з надання правової допомоги адвокатом. Свої вимоги мотивує тим, що зчоловіком шлюб вони зареєстрували 20.11.1999. Від даного шлюбу мають двох дітей [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , з яких останній на даний час є неповнолітнім. Діти фактично проживають разом з нею. Оскільки виник спір з приводу користування житловим будинком, який є їх спільною сумісною власністю, вона звернулася до суду з даним позовом. Спільно проживати з відповідачем в одному приміщенні неможливо. Щоб уникнути сімейних конфліктів, скандалів, насильства в сім`ї, вона разом з дітьми змушена проживати то у своїх батьків, то винаймати квартиру. А тому є необхідність розділити між ними придбане за час шлюбу спільне майно. Вирішити це питання добровільно неможливо. За час перебування у шлюбі, а саме 17.06.2008 вони з чоловіком купили житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами за адресою: [ADDRESS] . Договір купівлі-продажу домоволодіння посвідчений приватним нотаріусом Ільків М.М. Долинського районного нотаріального округу 17.06.2008 та зареєстрований в реєстрі за №1126. Право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, як об`єкт житлової нерухомості на підставі вказаного договору зареєстровано в Реєстраційній службі Долинського РУЮ, реєстраційний номер майна: 21394984, номер запису: 39, в книзі: 1. Домоволодіння за вказаною адресою розташоване на земельній ділянці з кадастровим номером 2622082601:01:004, площею 0,1001 га, цільове призначення - будівництво і обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд (присадибна ділянка). Також під час шлюбу ними придбано такий об`єкт нерухомого майна, як магазин-кафетерій за адресою: [ADDRESS] . Проведена державна реєстрація права власності на нього на підставі свідоцтва про право власності б/н від 01.12.2004 та рішення виконавчого комітету Кропивницької сільської ради від 25.11.2004 за №52 за відповідачем. Дата прийняття рішення про державну реєстрацію права власності 01.12.2004, реєстраційний номер майна: 8761017. Магазин-кафетерій за цією адресою розташований на земельній ділянці площею 0,015 га з кадастровим номером: 2622082601:01:002:0035, цільове призначення: для обслуговування магазину-кафетерію (реконструйованого з автобусної зупинки) та надбудовою мансардного поверху під офісні приміщення, яка передана в оренду [PERSON] на підставі договору оренди №15 від 30.12.2013 Кропивницькою сільською радою. Реєстрація права власності на дані об`єкти нерухомого майна проведена реєстратором за відповідачем, як за уповноваженим власником домоволодіння та магазину-кафетерію. Під час шлюбу за спільні кошти ними також придбаний автомобіль RENAULT TRAFIC д.р.н. [NUMBER] , зареєстрований за нею, та автомобіль Жигулі "ВАЗ2104" д.р.н. [NUMBER] , який зареєстрований за ними обома. Реєстраційні документи та документи на право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, магазин-кафетерій та автомобілі, знаходяться у відповідача. Домоволодіння перебуває лише в його в користуванні, магазин-кафетерій використовується ним в підприємницькій діяльності, автомобілями користується також він, хоча автомобіль RENAULT TRAFIC оформлений на її ім`я, а автомобіль Жигулі ВАЗ2104 на них обох. Крім того, у період шлюбу ними придбане інше майно, зокрема такі предмети домашньої обстановки та побутову техніку, як: набір меблів для прихожої вартістю 3500 грн; морозильна камера вартістю 2500 грн; бойлер вартістю 1500 грн; ванна вартістю 1500 грн; електронасос вартістю 1000 грн; диван вартістю 4000 грн; мікрохвильова піч "Samsung" вартістю 1000 грн; набір меблів для кухні вартістю 3000 грн; холодильник "Nord" вартістю 2000 грн; електрична плита "Gorenje" вартістю 4000 грн; кавоварка вартістю 500 грн; пральна машина "Indezit" вартістю 5000 грн; шафа двох дверна вартістю 2000 грн; стіл кухонний вартістю 500 грн; розкладні крісла у кількості 2 шт вартістю 4000 грн; шафа кутова з тумбою вартістю 3000 грн; стіл письмовий вартістю 500 грн; телевізор "Samsung" вартістю 6000 грн; телевізор "LG" вартістю 1000 грн; тумба під телевізор вартістю 500 грн; диван вартістю 4000 грн; шафа 4-дверна вартістю 4000 грн; комод вартістю 1000 грн; стіл розкладний вартістю 1000 грн; набір меблів (стінка) 10000 грн; диван вартістю 5000 грн; крісла м`які у кількості 6 шт по 600 грн на суму 3600 грн, всього на загальну суму: 75 600 гривень. Кожному з них при рівності часток належить майна (предмети домашньої обстановки та побутова техніка) на суму 37800 гривень. Оскільки житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами куплений, а магазин-кафетерій куплений та реконструйований ними у період шлюбу, ці об`єкти нерухомого майна є їх спільною сумісною власністю. Автомобілі, інше майно, а саме вказані предмети домашньої обстановки та побутова техніка куплені ними під час шлюбу за їх спільні кошти, а тому це майно теж є їх спільною сумісною власністю. У разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Жодної іншої домовленості між ними не було, шлюбний договір не укладався. Майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Вона претендує на виділення їй в натурі 1/2 частки домоволодіння [ADDRESS] . Відповідно до виділених часток в житловому будинку, господарських будівлях та спорудах також необхідно визначати порядок користування присадибною земельною ділянкою. Зважаючи на те, що на даний час відповідач використовує магазин-кафетерій для господарської діяльності як фізична особа - підприємець, вона вважає, що реально поділити його не можна, тому погоджується на грошову компенсацію вартості 1/2 частки магазину-кафетерію. Також вона претендує на виділення їй в натурі автомобіля RENAULT TRAFIC д.р.н. [NUMBER] , який зареєстрований за нею, і погоджується на сплату відповідачу грошової компенсації вартості 1/2 його частки. Погоджується на виділення відповідачу іншого автомобіля Жигулі ВАЗ2104 д.р.н. [NUMBER] , який зареєстрований за нею та відповідачем, з покладенням на нього обов`язку сплатити їй грошову компенсацію вартості 1/2 його частки. Таке майно, як предмети домашньої обстановки та побутову техніку, поділити між ними в натурі. Відповідно до висновку №112 судової оціночно-будівельної, будівельно-технічної, земельно-технічної експертизи від 20 лютого 2020 року, ринкова вартість житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами, що розташовані по [ADDRESS] , становить 220846 грн, в тому числі: житлового будинку під літ. А - 162366 грн, гаражу під літ. Б - 10712 грн, стодоли під літ В - 15658 грн, стайні під літ. Г - 22680 грн, вбиральні під літ. Д - 1524 грн, воріт з хвірткою під літ №1 - 3268 грн, огорожі під літ. №2 - 1546 грн, криниці під літ.№3 - 3092 грн. Проведення реального розподілу будинковолодіння в натурі, що за вказаною адресою, між двома співвласниками у співвідношенні 1/2 та 1/2 здійснити технічно можливо. Експертом пропонується чотири варіанти розподілу домоволодіння з відхиленням від ідеальних часток. Вартість житлового будинку з врахуванням господарських будівель, що припадає на 1/2 ідеальної частини, становить 110423 грн (розрахунок: 220846 х Ѕ = 110423 грн). Середня вартість 1 м2 житлового будинку складає 2445,27 грн (розрахунок: 162366 грн.: 66,4 = 2445,27 грн). Найбільш оптимальним є перший варіант розподілу і вона претендує на виділення їй за даним варіантом розподілу, як другій стороні 1/2 частини житлового будинку, господарських будівель та споруд, за яким, в тому числі пропонується повне відокремлення та ізоляція один від одного. Також вважає, що правильним буде порядок розподілу користування земельною ділянкою по запропонованому експертом першому варіанту з виділенням їй в користування земельної ділянки як другому співвласнику домоволодіння за вказаною адресою, місце розташування якої відповідає її частині житлового будинку та господарських будівель і споруд. На даний час над магазином-кафетерієм за вказаною адресою проведена надбудова житлових приміщень, однак відповідач не допускає до цієї надбудови. За таких обставин магазин-кафетерій варто залишити у його власності, а вона натомість має право та погоджується отримати грошову компенсацію половини його вартості, що в грошовому виразі складає 140336 гривень. Відповідно до висновку експерта СЕ-19/109/26-82АВ/19 від 08 серпня 2019 року за результатами автотоварознавчої експертизи, ринкова вартість автомобіля легкового пасажирського-В, RENAULT TRAFIC р.н. [NUMBER] станом на дату проведення дослідження-13.06.2018 могла становити 142184,0 грн, відповідно вартість 1/2 частки - 71092 грн, а ринкова вартість автомобіля марки ВАЗ 21043, р.н. [NUMBER] - 33 492,0 грн, відповідно 1/2 частки - 16746 гривень. Таким чином, вона повинна сплатити відповідачу 71555,00 грн грошової компенсації (463 грн + 71 092 грн = 71 555 грн), а він зобов`язаний виплатити їй 158882 грн (140336 грн + 16746 грн + 1800 грн). Різниця грошової компенсації, яку зобов`язаний сплатити їй відповідач складає 87327 гривень. Від відповідача надійшов відзив на позов, в якому він вимоги, викладені в позовній заяві, не визнає, вважає їх необгрутованими, оскільки в позові відсутній предмет та підстави спору, тому просить відмовити у задоволенні позовних вимог повністю. У своїх запереченнях вказує, що твердження позивачка про те, що вона не має змоги проживати з ним і змушена покинути придбаний спільно будинок та проживати у своїх батьків, не відповідає дійсності, так як вона виїхала на заробітки за кордон і там працює. Перешкод у користуванні нею речами, власником яких вона є, ніхто не створює, це ж саме стосується й іншого рухомого та нерухомого майна, а також предметів домашнього вжитку. Маючи намір поділити спільне майно, вона могла у добровільному порядку виділити їх розмір в ідеальних частках шляхом звернення в бюро технічної інвентаризації, проти чого він би не заперечував та надав згоду. Переконаний, що поділ майна має здійснюватися таким чином, щоб після нього інтереси кожного з подружжя були порушені найменшою мірою і кожний з них отримав майно, яке йому потрібне для подальшого проживання, а саме він займається підприємницькою діяльністю і використовує спільні транспортні засоби для цих цілей, відповідно заробить кошти для свого існування та утримання двох неповнолітніх дітей. Представником позивачки надано суду відповідь на відзив, в якому вона вказує, що позивачка не погоджується із запереченнями відповідача у відзиві на позов, вважає його доводи безпідставними, надуманими і такими, що не спростовують її пояснень та аргументів, викладених нею у позовній заяві. Зауважує, що не можна погодитися з доводами відповідача щодо того, що в позовній заяві відсутній предмет та підстави спору. Предмет спору - поділ спільного сумісного майна подружжя. Відповідач у відзиві на позов посилається на те, що поділ майна можна було здійснити в добровільному порядку, так як відсутній спір між сторонами до цього часу. Однак це не відповідає дійсності. На врегулювання спору шляхом укладення мирової угоди під час підготовчого судового засідання відповідач та його представник категорично відмовилися, а це є свідченням того, що згоди щодо добровільного поділу спільного сумісного майна, яке вказане позивачкою в позовній заяві, між сторонами не досягнуто. За всіх цих обставин вважає, що викладені [PERSON] доводи в позовній заяві та у відповіді на відзив, ґрунтуються на підставі доказів та закону і слугують підставою для задоволення позову. Позивачка в судове засідання не з`явилася, однак її представник уточнені позовні вимоги підтримала повністю, просила їх задовольнити з підстав, викладених в позові та письмових заявах. Надала пояснення, аналогічні обґрунтуванню позову та відповіді на позов. Додатково зауважила, що земельна ділянка під кафетерій передана в оренду відповідачу. Над кафетерієм є надбудова, до якої останній позивачку не допускає. Майно (магазин-кафетерій) знаходиться в іпотеці і, хоча кредит погашений, проте відповідач не звертається за зняттям обтяжень з нього, а вона, не будучи стороною договору, не може самостійно зняти вказані обтяження. Підприємницьку діяльність у цьому приміщенні здійснює [PERSON] . Між сторонами існують неприязні стосунки, що унеможливлює здійснення підприємницької діяльності ними разом. За вказаних обставин доцільно буде залишити вказане приміщення повністю за відповідачем, про що він також просив у відзиві на позов, а її довірителька погоджується на компенсацію вартості 1/2 частки магазину-кафетерією, який є їх спільною сумісною власністю. На даний час відповідач проживає в цілому будинку. Враховуючи, що по першому варіанту, запропонованому експертом, найменше відхилення від ідеальних часток, тому зупинилася саме на цьому варіанті. [PERSON] жодних заперечень щодо такого розподілу чи своїх пропозицій з даного приводу не висловлював. Позивачка під час одного з конфліктів з відповідачем разом з дітьми перейшла проживати на орендоване житло. Саме в нього знаходяться всі оригінали документів на належне їм обом нерухоме та рухоме майно. Врегулювати спір в добровільному порядку [PERSON] не бажає, оригінали надати відмовляється. Під час скандалу [PERSON] просто тікала з будинку, зараз до нього у неї доступу немає, тому нічого з меблів чи побутової техніки не забирала, відповідно просить їх розділити. Пропонуючи варіант розподілу рухомого майна, вона врахувала, щоб кожному з них були виділені необхідні речі для проживання (приготування їжі, сну, тощо). Два автомобілі знаходяться в господарстві, де проживає відповідач. Він користується ними. Так як останній здійснює роздрібну торгівлю, для перевезення товару він може використовувати, в тому числі, і Жигулі , оскільки більшість товару йому доставляють. Також взяла до уваги наявність у них двох синів, один з яких ще неповнолітній, діти фактично проживають з матір`ю. Відповідач, ознайомившись з висновками проведених у справі експертиз та уточненими позовними вимогами, жодних заперечень після цього суду не надавав, в судові засідання не з`являвся, ніяких клопотань не заявляв. Представник відповідача - адвокат Керницький В.М. під час підготовчого судового засідання після поновлення провадження у справі вказав, що у відсутності відповідача без узгодження позиції з ним не уповноважений продовжувати розгляд справи, після чого у судові засідання також не з`являвся. Спір між сторонами не вирішений. Заяви, клопотання сторін та процесуальні дії суду: ухвалою суду від 25.01.2019 відкрито провадження у даній справі, призначено підготовче судове засідання за участю сторін та витребувано у відповідача документи: договір купівлі - продажу житлового будинку по [ADDRESS] ; технічний паспорт на домоволодіння за вказаною адресою; свідоцтво про право власності б/н від 01.02.2004 на магазин-кафетерій по [ADDRESS] ; технічний паспорт на магазин-кафетерій за вказаною адресою; свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу на автомобіль RENAULT TRAFIC державний реєстраційний номер [NUMBER] та на автомобіль "Жигулі" ВА3 2104 державний реєстраційний номер [NUMBER] . 11 лютого 2019 року від відповідача до суду надійшов відзив на позов. 12 лютого 2019 року позивачка подала заяву, в якій вказує, що її інтереси буде представляти адвокат Оленин О.Ф.,відповідач надав витребовувані документи. 20 лютого 2019 року від представника позивачки надійшло клопотання про призначення судової будівельно-технічної та земельно-технічної експертизи та відповідь на відзив на позов. 20 березня 2019 року представник відповідача подав заяву про відкладення розгляду справи, а 21 березня 2019 року - про надання часу для вирішення спору мирним шляхом та продовження строку підготовчого засідання. Ухвалою суду від 21.03.2019 продовжено строк проведення підготовчого засідання на 30 (тридцять) днів, в підготовчому судовому засіданні оголошено перерву. 1 квітня 2019 року від позивачки надійшла заява про відкладення розгляду справи, оскільки переговори щодо мирного врегулювання спору між ними тривають. Ухвалою суду від 19.04.2019 за клопотанням позивачки призначено судову оціночно-будівельну, будівельно-технічну, земельно-технічну експертизу та автотоварознавчу експертизу. На час їх проведення провадження у справі зупинено. 23 травня 2019 від Івано-Франківського НДЕКЦ МВС України та 31 липня 2019 року від судового експерта Самулевича В.М. надійшли клопотання експерта, у зв`язку з чим ухвалою суду від 08.08.2019 поновлено провадження у справі. В судовому засіданні 08.08.2019 представник позивачки на клопотання експерта долучила кадастровий план земельної ділянки. Ухвалою суду від 08.08.2019 клопотання судового експерта Самулевича В.М. про надання матеріалів, необхідних для проведення судової оціночно-будівельної, будівельно-технічної, земельно-технічної експертизи, задоволено, надано в розпорядження експерта кадастровий план земельної ділянки по [ADDRESS] , кадастровий номер 2622082601:01:004, узгоджено експертне завдання щодо подальшого виконання експертизи при визначенні вартості та часток будинковолодіння та нежитлового приміщення магазину-кафетерію, провадження у справі зупинено на час призначених експертиз. 13 серпня 2019 року до суду надійшов висновок експерта №СЕ-19/109/26-82АВ/19 від 08.08.2019, наданий судовим експертом Івано-Франківського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України за результатами призначеної судом автотоварознавчої експертизи. 13 травня 2020 року від судового експерта Самулевича В.М. до суду надійшов висновок експерта №112 за результатами проведення судової оціночно-будівельної, будівельно-технічної, земельно-технічної експертизи по цивільній справі №343/137/19, складений 20.02.2020. Ухвалою суду від 13.05.2020 поновлено провадження у справі зі стадії підготовчого судового засідання. Сторонам роз`яснено, що до підготовчого судового засідання вони мають право ознайомитися з висновками експертиз. 25 травня 2020 року позивачко з урахуванням висновків експертиз подано заяву про уточнення позовних вимог, а також долучено квитанції про оплату експертиз, геодезії (кадастровий план) та професійної правничої допомоги. Ухвалою суду від 24.06.2020 підготовче провадження у справі закрито, а справу призначено до судового розгляду по суті. В судовому засіданні 24.09.2020 представник позивачки долучила до матеріалів справи копію рішення про розірвання шлюбу між сторонами. Обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин: 20 листопада 1999 року сторони в Долинському відділі реєстрації актів громадянського стану управління юстиції зареєстрували шлюб, запис №216, про що свідчить свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] (т.1 а.с.8), а 21 травня 2019 року рішенням Долинського районного суду Івано-Франківської області шлюб між ними було розірвано (справа №343/641/19) (т.1 а.с.247-248). Сторони по справі є батьками повнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , та неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , що підтверджується відповідно свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим 08.05.2001 Кропивницькою сільською радою Долинського району Івано-Франківської області, запис №10 (т.1 а.с.9) та свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим 22.04.2005 виконавчим комітетом Кропивницької сільської ради Долинського району Івано-Франківської області, актовий запис №9 (т.1 а.с.10). Відповідно до даних інформаційної довідки №152009617 з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта, сформованої 08.01.2019 (т.1 а.с.13-14) [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності б/н від 01.12.2004 та рішення виконавчого комітету Кропивницької сільської ради від 25.11.2004 за №52 на праві приватної власності належить магазин-кафетерій, що знаходиться в [ADDRESS] . Відповідно до технічного паспорта на громадський будинок - магазин-кафетерій [ADDRESS] , загальна площа магазину-кафетерію становить 67,4 кв.м, площа огорожі - 38,9 кв.м. Магазин кафетерій (літ. А) складається з торгової зали площею 52.2 кв.м та комори площею 3,8 кв.м. (т.1 а.с.35-38). Згідно з договором іпотеки №461 від 31.10.2006, посвідченим приватним нотаріусом Долинського районного нотаріального округу Барабаш Р.С., вищевказаний магазин-кафетерій перебуває в іпотеці (т.1 а.с.14). На підставі договору оренди №15 від 30.12.2013, укладеного між [PERSON] та Кропивницькою сільською радою Долинського району Івано-Франківської області зі строком дії 10 років, у користуванні відповідача перебуває земельна ділянка площею 0,0015 га, кадастровий номер 2622082601:01:002:0035, призначена для обслуговування магазину-кафетерію (реконструйованого з автобусної зупинки) та надбудовою мансардного поверху під офісне примішення. На підставі договору купівлі-продажу від 17.06.2008, посвідченого приватним нотаріусом Долинського районного нотаріального округу Ільків М.М., зареєстрованого в реєстрі за №1126 (т.1 а.с.29), [PERSON] купив у [PERSON] житловий будинок з господарськими спорудами за адресою [ADDRESS] , що підтверджується також витягом №19561604 про реєстрацію права власності на нерухоме майно Івано-Франківського ОБТІ (т.1 а.с.30). Як визначено в технічному паспорті на садибний (індивідуальний) житловий будинок [ADDRESS] , будинковолодіння за даною адресою складається з: житлового будинку загальною площею 80,2 кв.м (літ. А), гаражу площею 8,6 кв.м (літ. Б), стодоли площею 44,8 кв.м (літ. В), стайні площею 23,6 кв.м (літ. Г), вбиральні площею 1,2 кв.м (літ. Д), воріт з хвірткою площею 4,9 кв.м, огорожі площею 13,6 кв.м та криниці (№№1, 2 ,3) (т.1 а.с.31-34). В довідці Кропивницької сільської ради Долинського району Івано-Франківської області №32 від 10.01.2018 вказано, що земельна ділянка в [ADDRESS] , площею 0,0600 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд належить [PERSON] відповідно до рішення сесії Кропивницької сільської ради Долинського району Івано-Франківської області від 19.08.2009 (т.1 а.с.15). Згідно з кадастровим планом земельної ділянки кадастровий номер 2622082601:01:004, площа земельної ділянки становить 0,1001 га, категорія земель - землі житлової та громадської забудови, цільове призначення - для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд (присадибна ділянка) (т.1 а.с.97). Відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії [NUMBER] , виданого 17.03.2005 Калуш МРЕВ ДАІ ГУМВС України, [PERSON] та [PERSON] належить транспортний засіб ВАЗ 21043, д.р.н. [NUMBER] , 2005 року випуску, синього кольору, з об`ємом двигуна 1500 см3, номер шасі (кузов, рама, коляска) [NUMBER] (т.1 а.с.27), а згідно з свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу серії [NUMBER] від 17.05.2016, транспортний засіб RENAULT TRAFIC, д.р.н. [NUMBER] , 2004 року випуску, синього кольору, номер шасі (кузова, рами) [NUMBER] , належить [PERSON] (т.1 а.с.28). Як визначено у висновку експерта №СЕ-19/109/26-82АВ/19 від 08.08.2019, ринкова вартість автомобіля легкового пасажирського - В, марки Renault Trafic, номер шасі[NUMBER] , реєстраційний номер [NUMBER] , станом на дату проведення дослідження могла становити 142184,0 гривень; ринкова вартість автомобіля марки ВАЗ 21043, рік випуску 2005, тип транспортного засобу [NUMBER] , реєстраційний номер [NUMBER] , станом на дату проведення дослідження становила 33492,0 гривень (т.1 а.с.108-128) У висновку експерта №112 за результатами проведення судової оціночно-будівельної, будівельно-технічної, земельно-технічної експертизи по цивільній справі №343/137/19 визначено, що: - ринкова вартість житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами, що розташовані по [ADDRESS] , без врахування вартості земельної ділянки, станом на час проведення дослідження, становить 220846 грн, в тому числі: житлового будинку під літ. А - 162366 грн, гаражу під літ. Б - 10712 грн, стодоли під літ. В - 15658 грн, стайні під літ. Г - 22680 грн, вбиральні під літ. Д - 1524 грн, воріт з хвірткою під літ. N1 - 3268 грн, огорожі під літ. N2 - 1546 грн, криниці під літ. N3 - 3092 грн; - вартість фактично виконаних будівельно-монтажних робіт та використаних матеріалів в процесі будівництва господарської будівлі - гаражу, що за адресою: [ADDRESS] , становить 66604 грн додаток №5 до висновку експерта №112 локальний кошторис, в тому числі вартість матеріалів 34258 грн кількість будівельних матеріалів наведена в додатку №5 у до висновку експерта №112 відомість матеріалів та конструкцій (т.1 а.с.206-210); - проведення реального розподілу будинковолодіння в натурі, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , між двома співвласниками у співвідношенні 1/2 та 1/2 здійснити технічно можливо. У висновку експерт пропонує чотири варіанти такого розподілу (т.1 а.с.181-185), на першому з яких зупинилися позивачка, обгрунтовуючи це тим, що в ньому запропоноване найменше відхилення від ідеальних часток та пропонується повне відокремлення та ізоляція один від одного. Відповідач жодних зауважень щодо варіантів розподілу, запропонованих експертом, та варіанту, обраного позивачкою, з врахуванням якого вона свої вимоги уточнила, не надавав, як і не пропонував свого варіанту. Таким чином судом встановлено, що за час спільного проживання сторони придбали нерухоме майно: будинковолодіння за адресою [ADDRESS] , для обслуговування якого [PERSON] надано земельну ділянку, площею 0,1001 га, магазин - кафетерій по [ADDRESS] , в якому здійснює підприємницьку діяльність відповідач, та орендує з цією метою земельну ділянку. Також у власності сторін перебувають два транспорні засоби та рухоме майно: меблі, побутова техніка, які знаходяться у їхньому житловому будинку. Перелік вказаного рухомого майна позивачка навела у позовній заяві, щодо його придбання за час шлюбу відповідач не заперечував. Між сторонами існує спір щодо поділу спільного майна подружжя. Оцінка суду: вивчивши зміст позовної заяви та заяви про уточнення позовних вимог, вислухавши пояснення представника позивачки, дослідивши письмові докази, наявні в матеріалах справи, з`ясувавши таким чином фактичні обставини справи та відповідні їм правовідносини, беручи до уваги заперечення відповідача, викладені ним у відзиві на позов, висновки експертів, суд приходить до переконання, що позов підлягає до задоволення з таких підстав. Відповідно до положень ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод,кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру. Статтею 4 ЦПК України та статтями 15, 16 ЦК України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства, право звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відмова від права на звернення до суду за захистом є недійсною. Реалізуючи передбачене ст. 55 Конституції України, право на судовий захист, звертаючись до суду, особа вказує в позові власне суб`єктивне уявлення про порушене право чи охоронюваний інтерес та спосіб його захисту. Згідно з вимогами ст.ст. 13, 77, 81 ЦПК України, предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. При цьому, відповідно до роз`яснень, які містяться в абзацах 1 та 4 пункту 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 12.06.2009 № 5 "Про застосування норм цивільного процесуального законодавства, що регулюють провадження у справі до судового розгляду", уточнюючи позовні вимоги або заперечення проти позову, суд визначає характер спірних правовідносин сторін, зміст їх правових вимог і матеріальний закон, що їх регулює, і яким належить керуватися при вирішенні спору. Оскільки підставою позову є фактичні обставини, що наведені у заяві, то зазначення позивачем конкретної правової норми на обґрунтування позову не є визначальним при вирішенні судом питання про те, яким законом слід керуватися при вирішенні спору. Встановлено, що при вирішенні спору між сторонами з приводу спірних правових відносин слід керуватися нормами Сімейного кодексу України та Цивільного кодексу України, оскільки вони стосуються права власності на майно, набуте за час шлюбу. Статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено право кожної фізичної чи юридичної особи безперешкодно користуватися своїм майном, не допускається позбавлення особи її власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права, визнано право держави на здійснення контролю за користуванням майном відповідно до загальних інтересів або для забезпечення сплати податків чи інших зборів або штрафів. Стаття 321 ЦК України закріплює конституційний принцип непорушності права власності, передбачений статтею 41 Конституції України, відповідно до частини четвертої якої ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Статтею 328 ЦК України передбачено, що фізична або юридична особа може набути право власності на підставах, що не заборонені законом. Нормами частин першої та третьої статті 355 Цивільного кодексу України визначено, що майно, яке є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Право спільної власності виникає з підстав, не заборонених законом. Норми Сімейного кодексу України у статтях 57, 60 встановлюють загальні принципи нормативно-правового регулювання відносин подружжя з приводу належного їм майна (майно, яке належить подружжю на праві спільної власності та майно, яке є особистою приватною власністю кожного з них). За правилом ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба, тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Звідси, набуття майна за час шлюбу створює презумпцію виникнення права спільної сумісної власності. Це означає, що ні дружина, ні чоловік не зобов`язані доводити наявність права спільної сумісної власності на майно, набуте у шлюбі. Відповідно до зазначеної норми воно вважається таким, що належить подружжю. Отже, конструкція норми статті 60 СК України свідчить про презумпцію спільності права власності подружжя на майно, яке набуте ними в період шлюбу. Разом із тим зазначена презумпція може бути спростована й один із подружжя може оспорювати поширення правового режиму спільного сумісного майна на певний об`єкт, в тому числі в судовому порядку. Тягар доказування обставин, необхідних для спростування презумпції, покладається на того з подружжя, який її спростовує. Вказана правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 24 травня 2017 року у справі №274/3158/15-ц та постановах Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 06 лютого 2018 року у справі № 235/9895/15-ц, від 05 квітня 2018 року у справі № 404/1515/16-ц. Згідно з роз`ясненнями, викладеними в п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» від 21.12.2007 року № 11, спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу (статті 60, 69 СК, ч. 3 ст. 368 ЦК), відповідно до частин 2, 3 ст. 325 ЦК можуть бути будь-які види майна, за винятком тих, які згідно із законом не можуть їм належати (виключені з цивільного обороту), незалежно від того, на ім`я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом. Зазначені норми права припускають існування факту права спільної сумісної власності подружжя щодо кожної речі, набутої у шлюбі, незалежно від тієї обставини, хто є набувачем за договором, забудовником будівлі, та на чиє ім`я було зареєстровано право власності на таку річ. Як вбачається з правового висновку Верховного Суду України від 16.12.2015 по справі №6-1109цс15, під час здійснення поділу майна в судовому порядку суд повинен виходити з презумпції рівності часток подружжя, а також з вимог статті 71 СК України, відповідно до якої поділ майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, здійснюється шляхом виділення його в натурі або реалізується через виплату грошової компенсації вартості його частки у разі неподільності майна (ч.2 статті 364 ЦК України). Вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди - виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи, якщо таке майно існує. Відповідно до п. 22 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» від 21.12.2007 року № 11, поділ спільного майна подружжя здійснюється за правилами встановленими статтями 69-72 СК та ст. 372 ЦК України. Вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди - виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи. Крім того, відповідно до п. 23 згаданої Постанови Пленуму ВСУ, вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з`ясовувати джерело і час його придбання, а також при винесенні рішення суд має керуватися обставинами, що мають істотне значення, якими можуть бути, насамперед, ступінь трудової та (або) фінансової участі кожного з подружжя в утриманні спільного майна, зроблених поліпшення, доцільність та обґрунтованість укладених правочинів, спрямованих на розпорядження спільним майном, наявність або відсутність вчинення одним з подружжя дій, що порушують права другого з подружжя, суперечать інтересам сім`ї, матеріальне становище співвласників тощо. Пунктом 30 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» від 21.12.2007 року № 11 передбачено, що рівність прав кожного з подружжя на володіння, користування і розпорядження майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності (якщо інше не встановлено домовленістю між ними) та необхідність взаємної згоди подружжя на розпорядження майном, що є об`єктом права його спільної власності передбачено ч.1 ст. 63, ч.1 ст. 65 СК України. Здійснення подружжям права спільної сумісної власності регламентовано статтею 63 СК України, відповідно до положень якої дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. При чому, ч.2 та ч.4 ст. 65 СК України передбачають, що при укладенні договорів одним з подружжя вважається, що він діє за згодою другого подружжя. Договір, укладений одним із подружжя в інтересах сім`ї, створює обов`язки для другого подружжя, якщо майно, одержане за договором, використане в інтересах сім`ї. В ухвалі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 15.02.2017 у справі №554/1847/14-ц акцентована увага на критеріях віднесення майна до спільної сумісної власності. Зокрема, зауважено, що належність майна до спільної сумісної власності подружжя визначається не тільки фактом придбання його під час шлюбу, а й спільною участю коштами або працею в набутті. Отже, застосовуючи ст.60 СК України та визнаючи право спільної сумісної власності подружжя на майно, суд повинен установити не лише факт набуття майна під час шлюбу, а й той факт, що джерелом його набуття були спільні сумісні кошти або спільна праця подружжя. ВСУ визначає критерії, які дозволяють надати майну статус спільної сумісної власності. Такими є: час набуття майна; кошти, за які воно було набуте (джерело набуття); мета придбання, яка дозволяє надати майну правовий статус спільної власності подружжя. Норма ст. 60 СК України вважається застосованою правильно, якщо набуття майна відповідає цим критеріям. Згідно із ст. 68 СК України, розірвання шлюбу не припиняє права спільної сумісної власності на майно, набуте за час шлюбу. Розпоряджання майном, що є об`єктом права спільної сумісної власності, після розірвання шлюбу здійснюється співвласниками виключно за взаємною згодою, відповідно до Цивільного кодексу України. В п. 19 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» від 21 грудня 2007 року № 11 також визначено, що, вирішуючи спори про поділ майна подружжя, суди повинні врахувати, що само по собі розірвання шлюбу не припиняє права спільної сумісної власності подружжя на майно, набуте за час шлюбу. Проте розпорядження таким майном після розірвання шлюбу здійснюється колишнім подружжям виключно за взаємною згодою відповідно до положень ЦК, оскільки в таких випадках презумпція згоди одного з подружжя на укладення другим договорів з розпорядження майном, що є у спільній сумісній власності подружжя вже не діє. Тобто, право на спільне майно, яке виникає у подружжя в період шлюбу, не припиняє своє існування після його розірвання або фактичного припинення шлюбу. Розпорядження, користування та володіння об`єктами права спільної сумісної власності здійснюється подружжям з рівними правами та обов`язками, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Розпоряджання спільним сумісним майном подружжя може відбуватися шляхом його поділу, виділення частки. Поділ майна, що є у спільній сумісній власності подружжя, є підставою набуття особистої власності кожним з подружжя. Поділ майна подружжя здійснюється шляхом виділення його в натурі, а в разі неподільності - присуджується одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними (частини перша, друга статті 71 Сімейного кодексу України), або реалізується через виплату грошової чи іншої матеріальної компенсації вартості його частки (частина друга статті 364 ЦК України). За змістом ч.1 ст. 69 СК України, дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Частинами 1, 3 статті 70 СК України передбачено, що у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. За рішенням суду частка майна дружини, чоловіка може бути збільшена, якщо з нею, ним проживають діти, а також непрацездатні повнолітні син, дочка, за умови, що розмір аліментів, які вони одержують, недостатній для забезпечення їхнього фізичного, духовного розвитку та лікування. Статтями 316 та 317 ЦК України встановлено, що правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до положень ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується і розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Він сам вирішує, що робити зі своїм майном,

Outcome: approved