Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-08 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вищевказаним позовом до відповідача, який уточнював, в обґрунтування уточненого позову посилається на те, що у 2009 році між ним та відповідачем укладений договір оренди земельної ділянки, яка належить йому на праві власності. Оскільки відповідачем допущено систематичне невиконання умов договору в частині своєчасної та повної виплати орендної плати за договором, як в частині грошових виплат за 2014-2015 роки, так і в частині надання послуг із завезення соломи в 2013-2015 роках, оранки та культивації земельної ділянки в 2013-2016 роках, що входить до складу орендної плати, а тому з урахуванням приписів п. "д" ч. 1 ст. 141 Земельного кодексу України позивач просив розірвати зазначений договір оренди землі. Позивач в судове засідання не з'явився, про день, місце та час розгляду справи повідомлений належним чином, клопотання про відкладення розгляду справи суду не подавав, тому суд вважає можливим розглянути справу у його відсутність. Представник позивача в судове засідання не з'явився, про день, місце та час розгляду справи повідомлений належним чином, подав заяву про розгляд справи у його відсутність, а тому суд вважає можливим розглянути справу у його відсутність (а.с. 50). Представник відповідача позовні вимоги не визнав, просив відмовити в їх задоволенні, надавши заперечення в яких посилався на те, що оранка та культивація присадибної ділянки позивача та поставка йому соломи з 2012 року не здійснювались, оскільки позивач не подавав відповідну заявку, хоча умовами договору така заявка не передбачена. Крім того відповідачем на виконання умов договору, а також здійснення компенсації за ненадані послуги, у період з 2012 по 2016 роки, на користь позивача за договором оренди сплачено орендну плату в грошовій формі: за 2013 рік 3 134,00 грн., за 2014 рік 2 888,00 грн., за 2015 рік 3 543,00 грн., за 2016 рік 4 791,00 грн. Всього виплачено: 14 356,00 грн. (а.с. 37-40). В судове засідання не з'явився, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, проти задоволення позову заперечував з підстав, викладених у письмових запереченнях (а.с. 36). На підставі неявки осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, і журнал судового засідання не ведеться. Суд, дослідивши зібрані письмові докази, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з установлених наступних обставин. Судом встановлено, що позивач є власником земельної ділянки площею 3,410 га (кадастровий номер 1223281000:02:005:0028), яка розташована на території Василівської сільської ради Новомосковського району Дніпропетровської області. (а.с.\~8). Також, в користуванні позивача наявна земельна ділянка, площею 0,46 га, з цільовим призначенням - для ведення особистого селянського господарства, розташована за адресою: вул. Першотравнева, 14 в с. Василівка Новомосковського району Дніпропетровської області. (а.с. 51). Між позивачем та відповідачем було укладено Договір оренди землі площею 3,410 га (кадастровий номер 1223281000:02:005:0028), яка розташована на території Василівської сільської ради Новомосковського району Дніпропетровської області, який було зареєстровано у Новомосковському районному відділі Дніпропетровської регіональної філії центру Державного земельного кадастру 17 грудня 2010 року за №04-10-126-03534. Відповідно до умов договору, позивач надав відповідачу в строкове платне користування належну йому земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 3,410 га. Відповідно до п. 2.2. Договору Відповідач зобов`язався сплачувати позивачу щороку основну орендну плату у грошовій формі у розмірі 3 (трьох) відсотків від грошової оцінки землі, що становить 1165,00 грн., а також проводити безкоштовне завезення соломи до садиби Орендодавця, оранку та культивацію присадибної ділянки Орендодавця до 0,40 га. Відповідно до п. 2.2. абз. 3 Договору, Сторони визначили, що вказана у цьому договорі орендна плата також коригуватиметься Орендарем шляхом видання наказу без внесення доповнень до договору у наступних випадках: -у разі зміни законодавством мінімальної орендної плати; -у разі індексації законодавством грошової оцінки землі. Згідно абз. 6 п. 2.2. Договору, строк видачі орендної плати до 30 грудня кожного року. Крім того, орендар гарантував продаж орендодавцю зерна різного та іншої сільськогосподарської продукції по цінам реалізації на момент видачі і надавати послуги (оранка, культивація, завезення соломи, ритуальні послуги і інше). (абз. 4 п. 2.2. Договору). Відповідно до Розділу 3 Договору, Позивач та Відповідач погодили, що у разі невнесення орендної плати у строки, визначені цим Договором, справляється пеня у розмірі 0,01 відсотка від суми недоїмки за кожний день прострочки. В п. 1.1. Договору, сторонами було погоджено нормативно грошову оцінку земельної ділянки яка на день підписання Договору становила 38 826,00 грн. Відповідно до п. 2.3 Договору, Позивач передав Відповідачу земельну ділянку на строк 14 років з моменту державної реєстрації. З матеріалів справи вбачається, що на виконання умов договору, відповідачем у період з 2013 по 2016 роки, на користь позивача за договором оренди сплачено орендну плату: за 2013 рік 2 834,00 грн., за 2014 рік 2 888,00 грн., за 2015 рік 3 543,00 грн., за 2016 рік 4 791,00 грн. Всього виплачено: 14 056,00 грн. (а.с. 42-47). Доказів сплати орендної плати за 2012рік відповідачем не надано. У відповідності до визнаних учасниками судового розгляду обставин справи за 2012-2016 роки оранка та культивація присадибної земельної ділянки позивача відповідачем не проводилась, а солома до садиби позивача не поставлялась, грошова компенсація не виплачувалась. Розглядаючи позовні вимоги суд виходить з наступного. Згідно з ч. 1, 2 ст. 651 ЦК України, зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 652 ЦК України, у разі істотної зміни обставин, якими сторони керувались при укладенні договору, договір може бути змінений або розірваний за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті зобов'язання. Зміна обставин є істотною, якщо вони змінились настільки, що, якби сторони могли це передбачити, вони не уклали б договір, або уклали б його на інших умовах. Якщо сторони не досягли згоди щодо приведення договору у відповідність з обставинами, які істотно змінились, або щодо його розірвання, договір може бути розірваний за рішенням суду на вимоги заінтересованої сторони за наявності одночасно таких умов: в момент укладання договору сторони виходили з того, що така зміна обставин не настане, зміна обставин зумовлена причинами, які заінтересована сторона не могла усунути після їх виникнення при всій турботливості та обачності, які від неї вимагались; виконання договору порушило б співвідношення майнових інтересів сторін і позбавило б заінтересовану сторону того, на що вона розраховувала при укладенні договору; із суті договору або звичаїв ділового обороту не випливає, що ризик зміни обставин несе заінтересована сторона. Ст. 2 Закону України "Про оренду землі" передбачено, що відносини, пов'язані з орендою землі, регулюються Земельним, Цивільним кодексом України, цим Законом, ї законами України, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до них, а також договором оренди землі. Згідно зі ст. 13 Закону України "Про оренду землі" договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов'язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов'язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства. Ст. 15 Закону України "Про оренду землі", істотними умовами договору оренди землі є обєкт оренди (кадастровий номер, місце розташування та розмір земельної ділянки); строк дії договору оренди; орендна плата із зазначенням її розміру, індексації, способу та умов розрахунків, строків, порядку її внесення і перегляду та відповідальності за її несплату. Встановлено, що за згодою сторін у договорі оренди землі можуть зазначатися інші умови. За змістом ст. 21, 22 Закону України "Про оренду землі", в редакції, чинній на момент укладання Договору, орендна плата за землю - це платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою. Розмір, форма і строки внесення орендної плати за землю встановлюються за згодою сторін у договорі оренди (крім строків внесення орендної плати за земельні ділянки державної та комунальної власності, які встановлюються відповідно до Податкового кодексу України. Обчислення розміру орендної плати за землю здійснюється з урахуванням індексів інфляції, якщо інше не передбачено договором оренди. Орендна плата може справлятися у грошовій, натуральній та відробітковій (надання послуг орендодавцю) формах. Сторони можуть передбачити в договорі оренди поєднання різних форм орендної плати. Орендна плата за земельні частки (паї) встановлюється, як правило, у грошовій формі. За добровільним рішенням власника земельної частки (паю) орендна плата за земельні частки (паї) може встановлюватися у натуральній формі. Внесення орендної плати оформлюється письмово, за винятком перерахування коштів через фінансові установи. Абзац 5 статті 24 Закону України "Про оренду землі" встановлює право орендодавця на вимогу від орендаря своєчасного внесення орендної плати. Відповідно до ч. 1 ст. 32 Закону України "Про оренду землі" на вимогу однієї із сторін договір оренди землі може бути достроково розірваний за рішенням суду в разі невиконання сторонами обовязків, передбачених статтями 24 і 25 цього Закону та умовами договору, а також на підставах, визначених ЗК України та іншими законами України. Відповідно до ч. 1 ст. 32 Закону України "Про оренду землі" на вимогу однієї із сторін договір оренди землі може бути достроково розірваний за рішенням суду в разі невиконання сторонами обовязків, передбачених статтями 24 і 25 цього Закону та умовами договору, а також на підставах, визначених ЗК України та іншими законами України. Відповідно до п. «д» ч. 1 ст. 141 ЗК України підставою для припинення права користування земельною ділянкою є систематична несплата орендної плати. Так, п. 2.3. укладеного між сторонами Договору встановлено, що договір може бути припинений у будь-який час за взаємної згоди сторін. Пунктом 4 Договору встановлено, що договір може бути припинений за рішенням суду на вимогу однієї із сторін унаслідок невиконання другою стороною обовязків, передбачених Договором, та внаслідок випадкового знищення, пошкодження орендованої земельної ділянки, яке істотно перешкоджає її використанню, а також з інших підстав, визначених законом. Пунктом 3 "Відповідальність сторін" Договору визначено, що розірвання договору оренди землі в односторонньому порядку не допускається. Умовами розірвання договору в односторонньому порядку є лише випадки визначені законом. Пунктом 3 "Відповідальність сторін" Договору передбачено, що сторони несуть відповідальність за невиконання умов договору. Як зазначалося вище, п. 2.2. Договору про оренду землі визначає три основні складові орендної плати за Договором, якими є: орендна плата у грошовій формі 3% від грошової оцінки землі; безкоштовне завезення соломи до садиби Орендодавця, оранка та культивація присадибної ділянки Орендодавця до 0,40 га на рік. Додатково, за настання відповідних обставин до складу орендної плати входить: додаткова орендна плата матеріальна допомогу на поховання члена сімї позивача у розмірах та в порядку, установлених самим позивачем. Таким чином сторони укладаючи договір оренди визначили усі три форми орендної плати: грошову, натуральну та відробіткову, які є самостійними формами та підлягають виплаті. П. 3 ч. 1 ст. 3 ЦК України визначає однією з загальних засада цивільного законодавства - свободу договору. Сторони мають право укласти договір, який не передбачений актами цивільного законодавства, але відповідає загальним засадам цивільного законодавства. Сторони мають право врегулювати у договорі, який передбачений актами цивільного законодавства, свої відносини, які не врегульовані цими актами. Сторони в договорі можуть відступити від положень актів цивільного законодавства і врегулювати свої відносини на власний розсуд. Сторони в договорі не можуть відступити від положень актів цивільного законодавства, якщо в цих актах прямо вказано про це, а також у разі, якщо обов'язковість для сторін положень актів цивільного законодавства випливає з їх змісту або із суті відносин між сторонами (ч.ч.1-3 ст. 6 ЦК України). Ч. 1 ст. 14 ЦК України визначає, що цивільні обов'язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства. Ст. 628 ЦК України визначено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Згідно зі ст. 629 ЦК України, договір є обов'язковим для виконання сторонами. Так, суд не може прийняти до уваги посилання Відповідача на сплату орендної плати в грошовій формі в повному обсязі за 2013-2016 роки, оскільки із наданих відповідачем документів не підтверджується виплата орендної плати в сумі: 300,00 грн. в натуральній формі (цукор) (31 липня 2013 року). (а.с. 41-46). У звязку з чим суд приходить до висновку, що фактично відповідачем за 2013 2016 роки виплачена позивачеві орендна плата в грошовій та натуральній формі в сумі 14 056,00 грн. Також суд не може прийняти до уваги посилання відповідача на те, що відповідачем в односторонньому порядку збільшено розмір орендної плати та застосовано відсоток від нормативної грошової оцінки земельної ділянки, оскільки хоча таке право і передбачене п.2.2. Договору оренди, однак п. 2.2. Договору оренди також передбачає те, що рішення про збільшення орендної плати приймається Орендарем у формі наказу. Водночас наказу про підвищення розміру орендної плати та додаткової угоди про внесення змін щодо розміру орендної плати відповідачем суду не подано. З урахуванням фактичного визнання відповідачем факту не сплати орендної плати за 2012-2016 роки в частині оранки та культивації присадибної ділянки позивача, та поставки соломи до садиби позивача, ненадання суду доказів на підтвердження факту проведення оранки та культивації присадибної земельної ділянки протягом 2012-2016 років, поставки соломи на рік,суд вважає наявними підстави для висновку про систематичну несплату визначеної Договором орендної плати в частині оранки та культивації земельної ділянки, поставки соломи, а тому наявні підстави для задоволення позову в повному обсязі та розірвання договору оренди, укладеного між сторонами. При цьому, посилання представника відповідача на відсутність звернень позивача за отриманням соломи, та неповідомлення ним про необхідність проведення оранки та культивації присадибної ділянки не можуть бути підставами для невиконання відповідачем умов договору, зокрема і з тих підстав, що такі звернення не передбачені умовами договору. Крім того, посилання представника відповідача на те, що культивація присадибної ділянки Орендодавця не входить ні до однієї з форм орендної плати, передбачених Договором, а є додатковою безкоштовною послугою, яка немає грошової оцінки, за яку Договором, в разі ненадання, не передбачено грошову компенсацію, спростовуються змістом самого Договору та положеннями ст.15та Розділу3 Закону України "Про оренду землі". Розглядаючи посилання відповідача на те, що нарахувавши орендну плату в більшому розмірі, ніж це передбачено договором відповідач тим самим компенсує позивачу вартість не отриманої орендної плати, визначеної у вигляді безкоштовної поставки соломи та послуг з оранки та культивації земельної ділянки, суд виходить з того, що Договором оренди надання означеної компенсації не передбачено, внаслідок чого не приймає означені посилання до уваги, внаслідок чого позов підлягає задоволенню. Відповідно до ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. На підставі викладеного,

Outcome: approved