Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-10 00:00:00

[PERSON] звернувся в суд з позовом до [PERSON] про відшкодування збитків та моральної шкоди. посилаючись на те, що згідно з свідоцтвом про державну реєстрацію він є фізичною особою підприємцем з 7 травня 2003 року і здійснює пасажирські перевезення на території України. 8 вересня 2011 року між ним та Закарпатською обласною державною адміністрацією укладено договір №299 про організацію перевезень пасажирів на автобусному маршруті загального користування, відповідно до якого він здійснює обслуговування автобусного маршруту загального користування №655/656 "Великий бичків - Ужгород" та "Ужгород-Великий Бичків". За умовами цього договору та проведеного конкурсу за вказаним маршрутом, перевезення пасажирів повинно відбуватися кожного дня. Внаслідок виконання цих зобов'язань він отримував певний дохід. Проте, 19 грудня 2013 року на 78 км автодороги Мукчево-Рогатин-Львів водій [PERSON], керуючи транспортним засобом "АУДІ 100" допустив зіткнення з належним позивачеві транспортним засобом "Еталон", в результаті чого останній отримав механічні пошкодження. Вироком Хустського районного суду Закарпатської області від 27 лютого 2014 року, який набрав законної сили, відповідача визнано винним у настанні такої пригоди. Отже, внаслідок пошкодження відповідачем вищезгаданого транспортного засобу. Він не зміг виконувати свої зобов'язання за договором та перевозити пасажирів по маршруту загального користування №655/656 "Великий Бичків - Ужгород" та "Ужгород-Великий Бичків" з 20.12.13 по 06.02.2014 - до відновлення пошкодженого ТЗ. Внаслідок невиконання цих зобов'язань з вини відповідача він беззаперечно зазнав збитків у вигляді упущеної вигоди - неотриманого доходу. Згідно з податковою декларацією платника єдиного податку - фізичної особи-підпиємця від 16.01.2014 року, за 2013 рік (до 20.12.13) він отримав дохід за надання таких послуг у розмірі 249134,74 грн. Тобто, за один день 2013 року позивач отримував дохід в сумі 705,76 гривень. Оскільки він не виконував рейси протягом 48 днів, він зазнав збитків у вигляді неотриманого доходу в загальній сумі 33876,48 гривень. Між тим, внаслідок пошкодження відповідачем згаданого транспортного засобу йому завдана також моральна шкода, яка полягає у наступному. Враховуючи значні механічні пошкодження, належний йому транспортний засіб тривалий час перебував на ремонті. У зв'язку з цим він був позбавлений можливості використовувати його за цільовим призначенням. Натомість відновлення пошкодженого транспортного засобу вимагало витрачання значного часу, докладання відповідних зусиль і грошових витрат. Зазначене завдало йому значних незручностей та переживань. Вказані страждання посилюються небажанням відшкодувати йому в добровільному порядку завдану шкоду та необхідністю захисту порушених прав в судовому порядку. Заподіяну йому моральну шкоду він оцінює в розмірі 5000 гривень. На підставі наведеного просив стягнути з [PERSON] на його користь 33876,48 гривень збитків у вигляді упущеної вигоди, 5000 гривень моральної шкоди та 4857,37 гривень судових витрат, що складаються з 582,37 гривень судового збору, та 4275 гривень витрат на оплату правової допомоги. Позивач [PERSON] та його представник [PERSON] в судове засідання не з'явилися. Представником позивача подана заява, в якій він просить розглядати справу в його та позивача відсутності. Позивач повністю підтримує позовні вимоги та просить їх задовольнити. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги визнав частково. Не визнає позовні вимоги щодо стягнення з нього 5000 гривень моральної шкоди. Суд, заслухавши відповідача, дослідивши матеріали справи та перевіривши їх доказами прийшов до наступного висновку. Судом встановлено, що 19 грудня 2013 рок на 78 км. автодороги «Мукачево-Рогатин - Львів» водій [PERSON], керуючи транспортним засобом «АУДІ 100», реєстр. н/з [NUMBER], допустив зіткнення з належним [PERSON] транспортним засобом «Еталон», реєстр. н/з [NUMBER], в результаті чого останній отримав механічні пошкодження. Вироком Хустського районного суду Закарпатської області, який набрав законної сили, [PERSON] визнано винним у настанні даної дорожньо-транспортної пригоди, що підтверджується копією вироку Хустського районного суду Закарпатської області від 27 лютого 2014 року, справа № 309/428/14-к. За приписами ч. 4 ст.61 ЦПК України підставами звільнення від доказування є вирок суду, що набрав законної сили, обов'язковий для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Таким чином, обставини щодо настання ДТП, пошкодження у ній транспортного засобу позивача та наявність вини відповідача в цій пригоді не підлягають доказуванню у справі за даним позовом. Відповідно до ч.1, п.2 ч.2 ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Тобто, відшкодування збитків є однією із форм або мір цивільно-правової відповідальності, яка вважається загальною або універсальною саме в силу правил названої статті, оскільки частиною 1 зазначено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Тому порушення цивільного права, яке потягнуло за собою завдання особі майнових збитків, саме по собі є основною підставою для їх відшкодування. Правила відшкодування збитків містяться у ст. 623 ЦК України. Поняття "збитки" включає в себе так звану упущену вигоду, під якою розуміються доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене. В даному випадку мова йдеться не про реальні втрати особи, які вона зробила або зробить, а про ті доходи, які вона недоотримає внаслідок порушення її цивільного права. Так відповідно до цього судом встановлено, що позивач [PERSON] є фізичною особою -підприємцем з 7 травня 2003 року і здійснює пасажирські перевезення на території України, що стверджується свідоцтвом про державну реєстрацію серії [NUMBER]. Відповідно до договору №299 від 8 вересня 2011 року про організацію перевезень пасажирів на автобусному маршруті загального користування, укладеного між [PERSON] та Закарпатською обласною державною адміністрацією, позивач здійснює обслуговування автобусного маршруту загального користування №655/656 «Великий Бичків - Ужгород» та «Ужгород-Великий Бичків», кожного дня. За виконання цих зобов'язань позивач отримував певний дохід. Однак, внаслідок пошкодження відповідачем транспортного засобу, належного позивачу, яким є «Еталон», останній не міг виконувати свої зобов'язання за договором та перевозити пасажирів по маршруту загального користування №655/656 «Великий Бичків- Ужгород» та «Ужгород - Великий Бичків» з 20 грудня 2013 року по 6 лютого 2014 року - до відновлення пошкодженого транспортного засобу, що стверджується довідкою ВАТ «Закарпатавтотранс» від 3 липня 2014 року №1066/04-10. У зв'язку з чим з вини відповідача позивач зазнав збитків у вигляді упущеної вигоди - неотриманого доходу. Згідно з податковою декларацією платника єдиного податку - фізичної особи-підприємця від 16 січня 2014 року за 2013 рік (до 20.12.2013 - настання дорожньо-транспортної пригоди) [PERSON] отримав дохід за надання послуг пасажирських перевезень в сумі 249134,74 гривень, де за один день 2013 року позивач отримував дохід в сумі 705,76 гривень. Суд в повній мірі погоджується із розрахунком позивача розміру відшкодування збитків у вигляді упущеної вигоди, зокрема такого: 705,76 гривень (одноденний дохід) * 48 днів простою ( з 20.12.2013 по 06.02.2014 року) = 33876,48 гривень збитків у вигляді неотриманого доходу. Відповідно до ч.3 ст. 22 ЦК України збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі. Таким чином, з аналізу досліджених судом доказів встановлено, що між неправомірними винними діями [PERSON], які полягали в порушенні Правил дорожнього руху і скоєнні дорожньо-транспортної пригоди, та заподіяною [PERSON] шкодою у вигляді упущеної вигоди наявний безпосередній причинний зв'язок, тому шкода, заподіяна позивачу, підлягає відшкодуванню в повному обсязі відповідачем. Разом з цим, відповідно до ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. Пунктом 5 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" № 4 від 31 березня 1995 року визначено, що відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправними діяннями заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з'ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. Відповідно до ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Таким чином, з урахуванням моральних переживань позивача у зв'язку з дорожньо-транспортною пригодою, згідно якого позивач [PERSON] зазнав моральні страждання, тяжкості вимушених змін у його життєвих стосунках, тривалості захисту свого порушеного права, суд, виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, вважає можливим задовольнити позовні вимоги щодо відшкодування моральної шкоди частково у розмірі 1700 грн. Згідно з ч.1 ст.88 ЦПК України, якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. На підставі чого з відповідача в користь позивача слід стягнути судові витрати, що складаються з 585,37 гривень судового збору та 4275 гривень витрат на оплату правової допомоги.

Outcome: partial