Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-14 00:00:00

ПрАТ «СК «УНІКА» звернулося до суду з даним позовом, мотивуючи його тим, що 11.01.2016 між ПрАТ «СК «УНІКА» та ТОВ «АЛ-КО Кобер» укладено договір добровільного страхування за № 800001/4002/0000672, відповідно до умов якого було застраховано транспортний засіб марки «Фольксваген», реєстраційний номер [NUMBER] . 26.10.2016 на автодорозі Стрий-Івано-Франківськ-Чернівці сталося ДТП за участю автомобіля марки «Опель» під керуванням [PERSON] та автомобіля марки «Фольксваген» під керуванням [PERSON] , власником якого є ТОВ «АЛ-КО Кобер». Згідно постанови Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 29.11.2016 винуватим у вчиненні даної ДТП визнаний [PERSON] . Відповідно до розрахунків суми страхового відшкодування, страхових актів та умов договору страхування розмір страхового відшкодування склав 77 190,07 гривень, яке ПрАТ «СК «УНІКА» сплачено. Оскільки на підставі рішення Господарського суду Івано-Франківської області від 08.08.2017 ПрАТ «СК «Галицька» на користь ПрАТ «СК «Уніка» було сплачено 30 301,18 гривень, позивач просить стягнути з [PERSON] як винуватця ДТП частину невідшкодованого збитку в розмірі 46 888,89 гривень, а також судові витрати. Представник відповідача [PERSON]. подала до суду відзив на позовну заяву, в якому просила повністю відмовити в задоволенні позову, а також просила стягнути з позивача на користь відповідача витрати на правничу допомогу. Зокрема зазначила, що ПрАТ «СК «УНІКА» здійснило страхову виплату згідно умов майнового договору (КАСКО), а не матеріальні збитки. Крім того, вартість відновлювального ремонту автомобіля «Фольксваген» з врахуванням фізичного зносу в розмірі 70% від вартості складових, що підлягають заміні на момент ДТП складає 30 301,18 гривень, що підтверджено рішенням Господарського суду Івано-Франківської області. Разом з тим позивачем при визначенні ціни позову не відмінусовано фізичний знос. Також страхова компанія, виплативши потерпілому страхове відшкодування за договором добровільного майнового страхування, не має права регресної вимоги до особи, яка заподіяла шкоду, оскільки в даному випадку має місце суброгація. В судове засідання представник позивача не з`явився, однак подав заяву про розгляд справи в його відсутності, позов підтримує в повному обсязі. Відповідач та його представник в судове засідання не з`явилися, хоча про час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином. Суд дослідивши матеріали справи, приходить до наступних висновків. Судом встановлено, що 11.01.2016 між ПрАТ «Страхова компанія «УНІКА» та ТОВ «АЛ-КО КОБЕР» укладено договір добровільного комплексного страхування на транспорті №800001/4002/0000672, відповідно до умов якого було застраховано транспортний засіб марки «Фольксваген», державний реєстраційний номер [NUMBER] (а.с. 13). 26.10.2016 о 09.15 год. в с. Вістова Калуського району [PERSON] , керуючи транспортним засобом марки "Опель", державний номерний знак [NUMBER] , допустив зіткнення з транспортним засобом марки "Фольксваген", державний номерний знак [NUMBER] , чим порушив вимоги п.п. 10.1, 10.3, 10.4 Правил дорожнього руху України та в результаті чого транспортні засоби зазнали механічних пошкоджень. Постановою Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 29.11.2019 [PERSON] визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу (а.с. 15). В матеріалах справи наявна ремонтна калькуляція транспортного засобу марки "Фольксваген", д.н.з. [NUMBER] , що належав ТОВ «АЛ-КО КОБЕР» на суму 88 487,87 гривень (а.с. 21-40). Відповідно до розрахунку суми страхового відшкодування, страхового акту № 00206536 від 05.12.2016 та умов договору страхування від 11.01.2016 розмір страхового відшкодування становив 77 190,07 грн. (а.с. 8-10, 13, 19). Згідно платіжного доручення від 06.12.2016 ПрАТ «СК «УНІКА» було сплачено ТОВ «АЛ-КО КОБЕР» страхове відшкодування в розмірі 77 190,17 гривень (а.с. 7). На момент скоєння ДТП цивільно-правова відповідальність [PERSON] була застрахована в ПрАТ СК «Галицька». Рішенням Господарського суду Івано-Франківської області від 08.08.2017 встановлено, що після порушення провадження в справі боржник виплатив позивачу страхове відшкодування в розмірі 30 301,18 гривень (а.с. 16-18). Правовідносини між сторонами врегульовані положеннями глави 67 ЦК України та Законом України «Про страхування». Статтею 1 Закону України «Про страхування» визначено, що страхування - це вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів фізичних та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати фізичними особами та юридичними особами страхових платежів (страхових внесків, страхових премій) та доходів від розміщення коштів цих фондів. Згідно вимог ст. 979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. Відповідно до ст. 993 ЦК України до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. Згідно зі ст. 27 Закону України «Про страхування» до страховика, який виплатив страхове відшкодування згідно з договором майнового страхування, у межах виплаченого відшкодування переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що отримала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток. Із роз`яснень, викладених у п. 27 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 4 від 01 березня 2013 року «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» вбачається, що при вирішенні спорів про право зворотної вимоги страховика суди повинні розрізняти поняття «регрес» та «суброгація». У випадку суброгації відбувається лише заміна осіб у вже наявному зобов`язанні (заміна активного суб`єкта) зі збереженням самого зобов`язання. У такому разі страхувальник передає свої права страховикові на підставі договору і сприяє реалізації останнім прийнятих суброгаційних прав. У випадку регресу одне зобов`язання замінює собою інше, але переходу прав від одного кредитора до іншого не відбувається. Суброгація допускається у договорах майнового страхування, правовою підставою її застосування є стаття 993 ЦК України та стаття 27 Закону України «Про страхування». А право регресу регулюється частиною першою статті 1191 ЦК. Стаття 1191 ЦК України та стаття 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», з одного боку, і стаття 993 ЦК України та стаття 27 Закону України «Про страхування», з іншого боку, регулюють різні за змістом правовідносини. Розрізняють добровільну та обов`язкову форми страхування (стаття 5 Закону України «Про страхування»). Добровільним може бути, зокрема, страхування наземного транспорту (пункт 6 частини четвертої статті 6 Закону України «Про страхування»). Втім, законом може бути встановлений обов`язок фізичної або юридичної особи бути страхувальником життя, здоров`я, майна або відповідальності перед іншими особами за свій рахунок чи за рахунок заінтересованої особи (обов`язкове страхування) (частина перша статті 999 ЦК України). Види обов`язкового страхування в Україні визначені у статті 7 Закону України «Про страхування». До них пункт 9 частини першої вказаної статті відносить страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Відносини у цій сфері регламентує, зокрема, Закон України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Так, боржником у деліктному зобов`язанні в межах суми страхового відшкодування, але не більше встановленого ліміту відповідальності, виступає страховик завдавача шкоди. Завдавачем шкоди у цьому спорі є [PERSON] , а його страховиком - ПрАТ «СК «Галицька». Цей страховик, хоч і не завдав шкоди, але є зобов`язаним суб`єктом перед потерпілим, якому він виплачує страхове відшкодування замість завдавача шкоди у передбаченому Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» порядку в межах ліміту відповідальності страховика. Після такої виплати деліктне зобов`язання припиняється його належним виконанням страховиком завдавача шкоди замість останнього. За умов, передбачених у статті 38 вказаного Закону, цей страховик набуває право зворотної вимоги (регрес) до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, або до підприємства, установи, організації, що відповідає за стан дороги, якщо заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди шкода виникла з їх вини, або до особи, яка заподіяла шкоду навмисно, на суму виплаченого потерпілому страхового відшкодування. Оскільки страховик потерпілого ПАТ «Страхова компанія «УНІКА» на підставі договору добровільного комплексного страхування на транспорті за № 800001/4002/0000672, укладеного з ТОВ «АЛ-КО КОБЕР», поніс фактичні витрати за завдані збитки, винуватцем у завданні яких є відповідач [PERSON] , тому на ці правовідносини поза межами ліміту відповідальності страховика поширюються положення статті 993 ЦК України про суброгацію. Судом встановлено, що на виконання договору добровільного майнового страхування ПАТ «Страхова компанія «УНІКА» сплачено страхове відшкодування у розмірі 77 190,07 грн. ПАТ «СК «Галицька»» відшкодувало ПрАТ «СК «УНІКА» завдані збитки відповідачем у розмірі 30 301,18 грн. Різниця між фактичним розміром шкоди і страховим відшкодуванням склала 46 888,89 грн. і цю різницю страховик - позивач сплатив замість відповідача [PERSON] за ремонт автомобіля, належного ТОВ «АЛ-КО КОБЕР», що підтверджується платіжним дорученням від 06.12.2016 (а.с.7). У даній справі страхова компанія на підставі договору добровільного страхування внаслідок вчинення ДТП виплатила страхове відшкодування власнику автомобіля (потерпілому), після чого отримала право зворотної вимоги до особи, відповідальної за завдану шкоду (винуватця), цивільно-правова відповідальність якого була застрахована відповідачем (страховиком заподіювача шкоди) згідно з договором (полісом) обов`язкового страхування. Виконання страховиком обов`язку з виплати страхового відшкодування страхувальнику відповідно до умов договору добровільного страхування породжує у позивача право вимоги сплачених коштів із заподіювача шкоди у порядку суброгації (Постанова ВС у справі № 752/9026/16-ц від 06.02.2019 року). Розмір матеріального збитку завданого власнику транспортного засобу визначався на підстав звіту про оцінку вартості, виконаного суб`єктом оціночної діяльності, а належних та допустимих доказів які спростовували б зроблені висновки відповідачем надано не було. Таким чином суд вважає позов підставним таким, що підлягає задоволенню. Також згідно ст. 141 ЦПК України з відповідача слід стягнути на користь позивача сплачений судовий збір (а.с. 1). На підставі наведеного та

Outcome: approved