Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-13 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про відшкодування матеріальної та моральної шкоди. Позов мотивований тим, що 02.10.2020 сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобілів марки "ВАЗ 21114", державний номерний знак [NUMBER] під керуванням [PERSON] та втомобіля марки "Opel Vectra", державний номерний знак [NUMBER] , під керуванням відповідача [PERSON] . Постановою Тульчинського районного суду Вінницької області від 02.11.2020 винуватцем ДТП визнано відповідача [PERSON] . Внаслідок ДТП автомобілі механічно пошкодились. Про настання страхового випадку було повідомлено Моторно (транспортне) страхове бюро України. Однак, МТСБУ відмовило у відшкодуванні збитків в зв`язку з відсутністю страхового покриття автомобіля марки "Opel Vectra", державний номерний знак [NUMBER] . Відповідно до експертного висновку, визначено розмір матеріального збитку внаслідок ДТП у розмірі 29351,97 грн. За проведення експертного дослідження позивачем сплачено кошти у розмірі 2200 грн. Оскільки, відповідач є винуватцем ДТП з нього підлягають стягненню понесені позивачем матеріальні збитки. Окрім того, внаслідок ДТП, що сталася, позивач зазнав також, моральних страждань, а саме: пережив емоційний стрес, відчув негативні емоції пов`язані зі страхом за своє життя та здоров`я, переживав через пошкодження майна - автомобіля, необхідністю його ремонту. Також, він зазнав негативних емоцій через необхідність подання позову до суду про відшкодування збитків, звернення з цього приводу до адвоката, органів поліції, та не можливістю користуватись благами, що давав йому автомобіль, що, відповідно, змінило його повсякденний режим життя. Розмір заподіяної моральної шкоди він оцінює у 5000 грн. Вказані обставини стали причиною звернення позивача до суду з даним позовом, у якому просить стягнути з відповідача на свою користь 29351,97 грн. у якості відшкодування матеріальної шкоди внаслідок ДТП, 5000 грн. - у якості моральної шкоди, а також понесені ним судові витрати, в тому числі 2200 грн. за послуги судового експерта. Позивач в судове засідання не з`явився, подав до суду заяву про розгляд справи без його участі, на задоволенні позовних вимог наполягає, проти заочного розгляду справи не заперечує (а.с. 51). Відповідач в судове засідання не з`явився, хоча належним чином повідомлявся про дату, час та місце розгляду справи, що підтверджується рекомендованим поштовим повідомленням про вручення судової повістки, також, повідомлявся через оголошення на офіційному вебпорталі судової влади України, про причини своєї неявки суд не повідомив, у встановлений судом строк відзив не подав. За таких обставин, суд ухвалив, розглянути справу заочно за відсутності відповідача, на підставі наявних у справі даних і доказів, відповідно до ч. 4 ст. 223, ст. 280 ЦПК України. Відповідно до ст. 247 ЦПК України, в зв`язку з неявкою усіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, вивчивши та оцінивши докази у справі та співставивши їх у відповідності до норм чинного законодавства, судом встановлено наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Відповідно до копії свідоцтва про реєстрацію транспорного засобу серії [NUMBER] (а.с. 7) позивач [PERSON] є власником транспортного засобу марки "ВАЗ 21114", державний номерний знак [NUMBER] . Згідно постанови Тульчинського районного суду Вінницької області від 02.11.2020 (а.с. 8) адміністративну справу про притягнення позивача [PERSON] до адміністративної відповідальності, передбаченої ст. 124 КУпАП, закрито в зв`язку з відсутністю події та складу адміністративного правопорушення, передбаченого даною статтею. Відповідно до даної постанови, [PERSON] обвинувачувався у тому, що 02.10.2020 о 10:58 год. по вул. Леонтовича у м. Тульчині Вінницької області, керуючи автомобілем марки "ВАЗ 21114", державний номерний знак [NUMBER] , не переконався у безпечності маневру при зміні напрямку, внаслідок чого, відбулося зіткнення з транспортним засобом марки "Opel Vectra", державний номерний знак [NUMBER] . Вказана постанова суду набрала законної сили 13.11.2020. Відповідно до постанови Тульчинського районного суду Вінницької області від 02.11.2020 (а.с. 11), відповідача [PERSON] визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 340 грн. Згідно вказаної постанови, відповідача визнано винним у тому, що він 02.10.2020 о 10:58 год. по вул. Леонтовича у м. Тульчині Вінницької області, керував автомобілем марки "Opel Vectra", номерний знак [NUMBER] , не врахував дорожньої обстановки, не дотримався безпечної дистанції та скоїв зіткнення з автомобілем ВАЗ 21114, державний номерний знак [NUMBER] , який рухався попереду, внаслідок чого, автомобілі механічно пошкодились і спричинена матеріальна шкода. Вказана постанова суду набрала законної сили 13.11.2020. Відповідно до висновку судового експерта Сидорюка А.В. від 06.10.2020 (а.с. 14-33), матеріальний збиток, завданий власнику легкового автомобіля марки "ВАЗ 21114", номерний знак [NUMBER] , пошкодженого при ДТП, згідно розрахунків, складає 29351,97 грн. Вартість проведення експертизи становить 2200 грн. Згідно відповіді МТСБУ, адресованої позивачу [PERSON] (а.с. 34), підстави для здійснення МТСБУ регламентної виплати з фонду страхування гарантій відсутні в ззв`язку з відсутністю страхового покриття на дуту ДТП 02.10.2020 на транспортний засіб марки "Opel Vectra", номерний знак [NUMBER] . За змістом статей 15, 16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Способами захисту особистих немайнових або майнових прав та інтересів, з якими особа має право звернутися до суду, є, зокрема, відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди, відшкодування моральної (немайнової) шкоди. Згідно ч. 6 ст. 82 ЦПК України, вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Відповідно до ст. 22 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Збитки відшкодовуються у повному обсязі. Відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди є способом захисту цивільних прав та інтересів (пункт 8 частини другої статті 16 ЦК України). Частиною першою статті 1166 ЦК України передбачено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно ч. 1 ст. 1187 ЦК України, джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Частиною другою ст. 1187 ЦК України встановлено, що шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою (пункт 1 частини першої статті 1188 ЦК України). Відповідальність за шкоду несе безпосередньо боржник - особа, яка завдала шкоди. Така особа відповідно до статті 1192 ЦК України, має відшкодувати завдані збитки у повному обсязі, розмір яких визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. З огляду на викладене, враховуючи встановлені обставини справи, суд приходить до висновку, що з відповідача, як з винуватця ДТП, підлягає стягненню матеріальна шкода, завдана позивачу внаслідок пошкодження його (позивача) транспортного засобу марки "ВАЗ 21114", номерний знак [NUMBER] , в розмірі 29351,97 грн. Вирішуючи позов в частині стягнення моральної шкоди, суд виходить з наступного. Згідно положень ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів. Якщо інше не встановлено законом, моральна шкода відшкодовується грошовими коштами, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до п. 3 Постанови Пленуму Верховного суду України № 4 від 31.03.1995 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до ч. 1 ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. За загальним правилом, встановленим ч. 2 ст. 1187 ЦК України, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. За п. 5, 9 Постанови Пленуму № 4 від 31.03.1995 «Про судову практику в справах про відшкодування шкоди моральної (немайнової) шкоди» обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових витрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Вирішуючи позов в даній частині, суд вважає, що сам по собі факт дорожньо-транспортної пригоди, що сталася внаслідок протиправних дій відповідача, є причиною того, що позивач зазнав моральних страждань, пережив емоційний стрес, відчув негативні емоції пов`язані зі страхом за своє життя та здоров`я, а також через пошкодження його майна - автомобіля, необхідністю його ремонту тощо. Суд вважає, також, слушними доводи позивача про те, що він не міг користуватися усіма благами та перевагами, які надавав йому транспортний засіб. Разом з тим, зваживши доводи позивача, встановлені обставини справи, суд оцінює завдану позивачу моральну шкоду у розмірі 3000 грн. Саме такий розмір моральної шкоди суд вважає розумним, справедливим та співмірним з тими моральними стражданнями, які переніс позивач внаслідок ДПТ, що сталася з вини відповідача. Підстав для стягнення з відповідача моральної шкоди у більшому розмірі, а саме 5000 грн., як про те просить позивач, суд не знаходить. З огляду на викладене, позов в частині стягнення моральної шкоди підлягає частковому задоволенню. Згідно ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених ЦПК України. Докази не можуть ґрунтуватися на припущеннях. Аналізуючи вищевикладене, дослідивши обставини справи, перевіривши їх доказами, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, виходячи із принципів розумності, виваженості, справедливості, суд дійшов висновку про часткову обґрунтованість позовних вимог позивача в заявлених ним межах та про існування правових підстав для їх часткового задоволення. При вирішенні питання розподілу судових витрат, суд виходить з наступного. Відповідно до ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, серед іншого, витрати на професійну правничу допомогу та витрати, пов`язані із проведенням експертизи. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. З огляду на викладене, враховуючи, що позов задоволено частково, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі пропорційному розміру задоволених позовних вимог - 790,35 грн. (розрахунок: 840,80 х 94 % = 790,35 грн.). Також, підлягають стягненню з відповідача на користь позивача витрати на проведення автотоварознавчого експертного дослідження у повному розмірі - 2200 грн. (а.с. 33), оскільки дані витрати стосуються позовних вимог про стягнення матеріальної шкоди, які судом задоволено повністю, та витрати на професійну правничу допомогу у розмірі пропорційному розміру задоволених позовних вимог - 470 грн. (розрахунок: 500 грн. х 94 % = 470 грн.).

Outcome: partial