Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-14 00:00:00

30 грудня 2013 року позивач звернулась із зазначеним вище позовом до відповідача. Посилалась на те, що 20.09.2013 року комісією з розслідування нещасного випадку, призначеною відповідачем, складено акт за формою Н-5 від 20.09.2013 року, відповідно до якого травма [PERSON] не має місця на виробництві. На підставі припису від -5.11.2013 року, внесеного головним державним гірничорятувальним інспектором Східної ДРГТІ 13.11.2013 року комісією було проведено розслідування нещасного випадку, який стався з [PERSON] 15.06.1994 року, та зроблено висновок про те, що нещасний випадок визнати таким, що пов'язаний з виробництвом та скласти акт за формою Н-1. Позивач не згоден з таким висновком комісії, оскільки за час з 20.09.2013 року не надійшло жодних документальних підтверджень, які б були підставою для зміни висновку комісії. Просив визнати недійсним акт Н-1 № 83 від 13.11.2013 року про нещасний випадок, пов'язаний із виробництвом та акт Н-1 без №, який складено 24 жовтня 1994 року по рішенню профкому від 19.10.1994 року на [PERSON]; визнати нещасний випадок не пов'язаний із виробництвом. (а.с. 1-2). Рішенням Жданівського міського суду Донецької області від 18 лютого 2014 року в задоволенні позову відмовлено (а.с. 38-40). Позивач в апеляційній скарзі ставить питання про скасування рішення суду та ухвалення нового рішення, яким просить задовольнити позов. Посилається на те, що рішення суду є необґрунтованим, оскільки не відповідає фактичним обставинам справи і добутим у справі доказам (а.с. 43-45). В судовому засіданні апеляційного суду представник позивача підтримав доводи апеляційної скарги, просив її задовольнити. Представник відповідача в судове засідання апеляційного суду не з'явився, про розгляд справи повідомлений. Третя особа [PERSON] просив відмовити в задоволенні скарги. Заслухавши доповідача, пояснення представника позивача, пояснення третьої особи, дослідивши матеріали справи, колегія суддів апеляційного суду вважає, що рішення суду слід скасувати, а апеляційну скаргу задовольнити частково з наступних підстав. Судом першої інстанції встановлено, що 24 жовтня 1994 року на шахті «Жданівська» був складений акт за формою Н-1 про нещасний випадок на виробництві, що стався з [PERSON], який 15.06.1994 року отримав травму на виробництві. Згідно акту за формою Н-5 від 20.09.2013 року утворена на підприємстві комісія по розслідуванню вказаного нещасного випадку, прийшла до висновку про те, що травма не має місця на виробництві, тому що [PERSON] не звертався до медпункту шахти; про нещасний випадок своєчасно не повідомлено безпосередньому керівникові чи іншому керівникові; визначити відповідність умов праці та її безпеки вимогам законодавства про охорону праці не мається можливим, у зв'язку з тим, що місце нещасного випадку не збережено, обставини нещасного випадку вказані зі слів потерпілого і свідків. 13 листопада 2013 року комісія у тому ж складі на підставі припису посадової особи органу Держгірпромнагляду про додаткове розслідування нещасного випадку провела розслідування і дійшла висновку, що нещасний випадок підлягає обліку на підприємстві та необхідності складання акту за формою Н-1. Крім того комісія визнала акт від 20.09.2013 року таким, що втратив чинність. Акт форми Н-1 складений за № 83 та затверджений керівником підприємства. Відмовляючи в задоволенні позову, суд виходив з того, що право позивача на оскарження акту про нещасний випадок не передбачено законом, його права складанням акту не порушені. З висновками суду повністю погодитись не можна, оскільки вони зроблені з неправильним застосуванням та порушенням норм матеріального і процесуального права. Правовідносини сторін регулюються Законом України «Про охорону праці», Законом України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві і професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності» від 23.09.1999 року № 1105-XIV (далі - Закон № 1105-XIV), Порядком проведення розслідування та ведення обліку нещасних випадків, професійних захворювань і аварій на виробництві, затвердженим постановою КМ України від 30.11.2011 року № 1232 "Деякі питання розслідування та обліку нещасних випадків, професійних захворювань і аварій на виробництві" (далі - Порядок). Відповідно до статті 13 Закону № 1105-XIV факт нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання розслідується в порядку, затвердженому Кабінетом Міністрів України, відповідно до Закону України "Про охорону праці". Підставою для оплати потерпілому витрат на медичну допомогу, проведення медичної, професійної та соціальної реабілітації, а також страхових виплат є акт розслідування нещасного випадку або акт розслідування професійного захворювання (отруєння) за встановленими формами. Завданням страхування від нещасних випадків на виробництві відповідно до статті 1 Закону N 1105-XIV є проведення профілактичних заходів, спрямованих на усунення шкідливих і небезпечних виробничих факторів, запобігання нещасним випадкам на виробництві, професійним захворюванням та іншим випадкам загрози здоров'ю застрахованих, викликаним умовами праці; відновлення здоров'я та працездатності потерпілих від нещасних випадків або професійного захворювання на виробництві; відшкодування шкоди, пов'язаної з втратою застрахованими особами заробітної плати або відповідної її частини, надання їм соціальних послуг у зв'язку з ушкодженням здоров'я, а також у разі смерті здійснення страхових виплат непрацездатним членам їх сімей. Спори щодо суми страхових внесків, а також щодо розміру шкоди та прав на її відшкодування, накладення штрафів та з інших питань вирішуються у судовому порядку (стаття 55 вказаного Закону). Таким чином, оскільки акт розслідування нещасного випадку є підставою для оплати страхових виплат та реалізації права потерпілого на відшкодування шкоди, заподіяної здоров'ю, висновок суду про те, що позивач не має права на оскарження акту про нещасний випадок не відповідають вимогам норм матеріального права, обставинам справи. З зазначених підстав рішення суду першої інстанції згідно з п.3,4 ч.1 ст. 309 ЦПК України слід скасувати та ухвалити нове рішення. Вирішуючи питання щодо наявності підстав для визнання недійсним акту про нещасний випадок № 83 від 13.11.2013 року, зазначених в позові, колегія суддів апеляційного суду виходить з наступного. Пунктом 23 Порядку передбачено, що нещасний випадок, про який своєчасно не повідомлено керівника підприємства чи роботодавця потерпілого або внаслідок якого втрата працездатності настала не одразу, розслідується і береться на облік згідно з цим Порядком протягом місяця після надходження заяви потерпілого чи уповноваженої ним особи, яка представляє його інтереси (незалежно від строку настання нещасного випадку). Відповідно до п.2 постанови КМ України від 30.11.2011 року № 1232 "Деякі питання розслідування та обліку нещасних випадків, професійних захворювань і аварій на виробництві" Державній службі гірничого нагляду та промислової безпеки надано право роз'яснювати вимоги Порядку, затвердженого цією постановою щодо розслідування та обліку нещасних випадків і аварій на виробництві. Державна служба гірничого нагляду та промислової безпеки України в листі від 29.05.2013 року № 5067/0/5.2-10/6/13 роз'яснила, що відповідно до вимог статті 22 Закону України "Про охорону праці", для встановлення факту нещасного випадку на виробництві роботодавець повинен організувати розслідування відповідно до положення, що затверджується Кабінетом Міністрів України, Процедуру проведення розслідування нещасних випадків на виробництві визначено Порядком проведення розслідування та ведення обліку нещасних випадків, професійних захворювань і аварій на виробництві, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 30.11.2011 N 1232. Крім того, відповідно до п.п. 33 та 34 Порядку контроль за своєчасністю та об'єктивністю проведення розслідування нещасних випадків, підготовкою матеріалів розслідування, веденням обліку нещасних випадків, вжиттям заходів до усунення причин нещасних випадків здійснюють органи державного управління, органи державного нагляду за охороною праці, виконавча дирекція Фонду та її робочі органи відповідно до компетенції. Громадський контроль здійснюють профспілки через свої виборні органи і представників, а також уповноважені найманими працівниками особи з питань охорони праці у разі відсутності на підприємстві профспілки. Зазначені у цьому пункті органи та особи мають право вимагати відповідно до компетенції від роботодавця проведення повторного (додаткового) розслідування нещасного випадку, затвердження чи перегляду затвердженого акта за формою Н-5 або Н-1, визнання нещасного випадку таким, що пов'язаний з виробництвом, і складення акта за формою Н-1 у разі, коли виявлено порушення вимог цього Порядку. Посадова особа органу Держгірпромнагляду в разі відмови роботодавця скласти або затвердити акт за формою Н-5 або Н-1 чи незгоди потерпілого або уповноваженої ним особи, яка представляє його інтереси, із змістом зазначеного акта, надходження скарги або незгоди з висновками про обставини і причини настання нещасного випадку чи приховування факту настання нещасного випадку має право видавати обов'язкові для виконання роботодавцем або робочим органом виконавчої дирекції Фонду (у разі, коли нещасний випадок стався з фізичною особою - підприємцем чи особою, що забезпечує себе роботою самостійно) приписи за формою Н-9 згідно з додатком 10 щодо необхідності проведення розслідування (повторного розслідування) нещасного випадку, затвердження чи перегляду затвердженого акта за формою Н-5 або Н-1, визнання чи невизнання нещасного випадку таким, що пов'язаний з виробництвом, складення акта за формою Н-5 або Н-1. Рішення посадової особи органу Держгірпромнагляду може бути оскаржено у судовому порядку. На час розгляду справи у суді дія припису за формою Н-9 зупиняється. Нещасні випадки, про які своєчасно не було повідомлено територіальний орган Держгірпромнагляду за місцезнаходження підприємства або роботодавця потерпілого та внаслідок яких втрата працездатності настала не одразу, а після 1 січня 2012 року, розслідуються і беруться на облік згідно з Порядком N 1232. (Лист Державної служби гірничого нагляду та промислової безпеки України від 31.01.2012, № 716/0/3-1-6/12 "Про надання роз'яснень [щодо проведення розслідування та ведення обліку нещасних випадків, професійних захворювань і аварій на виробництві]"). Припис за формою Н-9 № 024/3-12/286 від 05.11.2013 року, про що зазначено в акті проведення розслідування нещасного випадку, та наявність якого сторонами не оспорена, не оскаржений. З огляду на наведене доводи позову та апеляційної скарги щодо того, що при проведенні розслідування комісія, створена на підприємстві, повинна була керуватися Положенням про розслідування та облік нещасних випадків, професійних захворювань і аварій на підприємствах, в установах і організаціях, затвердженим постановою КМ України від 10.08.1993 року № 623, є безпідставними. Доводи апеляційної скарги щодо того, що висновки комісії про проведення розслідування від 13.11.2013 року є необґрунтованими, тому що за час після складання акту розслідування від 20.09.2013 року не надійшло жодних документах підтверджень, які б були підставою для зміни висновку комісії, не можуть бути розглянуті, оскільки позивачем не заявлялись позовні вимоги про оспорювання акту розслідування від 13.11.2013 року. Відповідно до вимог ч.1 ст. 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції. Щодо позовних вимог про визнання недійсним акту Н-1 без № від 24.10.1994 року, колегія суддів вважає, що підстави для задоволення позову відсутні. Відповідно до п 9. Положення про розслідування та облік нещасних випадків, професійних захворювань і аварій на підприємствах, в установах і організаціях", затвердженого постановою КМ України від 10.08.1993 року № 623 контроль за своєчасним і правильним розслідуванням, документальним оформленням та обліком нещасних випадків, здійсненням заходів щодо усунення причин, які викликали ці випадки, здійснюється органами державного управління та нагляду за охороною праці відповідно до своєї компетенції. Громадський контроль здійснюють трудові колективи через обраних ними уповноважених з питань охорони праці та профспілки в особі своїх виборних органів і представників. Ці органи мають право вимагати від власника підприємства складання акта за формою Н-1 або його перегляду, якщо встановлено, що допущено порушення вимог цього Положення або інших нормативних актів з охорони праці. Як вбачається з акту форми Н-1 від 24.10.1994 року його складено за рішенням профспілкового комітету від 19.10.1994 року (а.с. 12). Доказів того, що вказане рішення не виносилось чи було скасовано, відповідно до вимог ст. 60 ЦПК України позивач не надав. Третя особа - [PERSON] відповідно до вказаного акту про нещасний випадок був оглянутий на МСЕК та отримував від підприємства щомісячні платежі на відшкодування шкоди, заподіяної здоров'ю, протягом року. В подальшому він не проходив переогляд на МСЕК. З огляду на наведене підстав для визнання недійсним акту Н-1 від 24.10.1994 року немає. Щодо вимог про визнання нещасного випадку таким, що не пов'язаний з виробництвом. Відповідно до п. 14 та 23 Порядку комісія зобов'язана протягом трьох робочих днів з моменту її утворення: обстежити місце настання нещасного випадку, одержати письмові пояснення потерпілого, якщо це можливо, опитати осіб - свідків нещасного випадку та причетних до нього осіб; визначити відповідність умов праці та її безпеки вимогам законодавства про охорону праці; з'ясувати обставини і причини настання нещасного випадку; вивчити первинну медичну документацію (журнал реєстрації травматологічного пункту лікувально-профілактичного закладу, звернення потерпілого до медичного пункту або медико-санітарної частини підприємства, амбулаторну картку та історію хвороби потерпілого, документацію відділу кадрів, відділу (служби) охорони праці тощо); визначити, пов'язаний чи не пов'язаний нещасний випадок з виробництвом; установити осіб, які допустили порушення вимог законодавства про охорону праці, а також розробити план заходів щодо запобігання подібним нещасним випадкам; скласти у п'яти примірниках акт проведення розслідування нещасного випадку за формою Н-5 (далі - акт за формою Н-5) згідно з додатком 3 та акт про нещасний випадок, пов'язаний з виробництвом, за формою Н-1 (далі - акт за формою Н-1) згідно з додатком 4 (у разі, коли нещасний випадок визнано таким, що пов'язаний з виробництвом) і передати їх роботодавцеві для затвердження; скласти у разі виявлення гострого професійного захворювання (отруєння), пов'язаного з виробництвом, крім актів за формою Н-5 і Н-1, у шістьох примірниках картку обліку професійного захворювання (отруєння) за формою П-5 (далі - картка за формою П-5) згідно з додатком 5. Акти за формою Н-5 і Н-1 підписуються головою та всіма членами комісії. У разі незгоди із змістом акта член комісії підписує його з відміткою про наявність окремої думки, яку викладає письмово і додає до акта за формою Н-5 як його невід'ємну частину. Нещасний випадок, про який своєчасно не повідомлено керівника підприємства чи роботодавця потерпілого або внаслідок якого втрата працездатності настала не одразу, розслідується і береться на облік згідно з цим Порядком протягом місяця після надходження заяви потерпілого чи уповноваженої ним особи, яка представляє його інтереси (незалежно від строку настання нещасного випадку). У разі коли нещасний випадок визнаний комісією таким, що не пов'язаний з виробництвом, складається акт за формою Н-5. Вищенаведене свідчить про те, що висновок про те, чи пов'язаний нещасний випадок з виробництвом чи ні, робить утворена на підприємстві комісія, про що складає відповідний акт. Актом від 13.11.2013 року нещасний випадок від 15.06.1994 року, що стався з [PERSON], визнано таким, що пов'язаний з виробництвом. Як зазначалося вище вказаний акт позивачем не оспорений. Судом першої інстанції на вищенаведені обставини справи та положення закону не було звернуто увагу, внаслідок чого винесено помилкове рішення, тому з підстав, передбачених п.4 ч.1 ст. 309 ЦПК України рішення суду слід скасувати та ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позову з інших підстав, частково задовольнивши апеляційну скаргу.

Outcome: partial