Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-17 00:00:00

07 серпня 2015 року Товариство з додатковою відповідальністю "Страхова компанія "ВіДі-Страхування" звернулося до суду з позовом до [PERSON] про відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок ДТП, в якому посилається на те, що 12 березня 2014 року між [PERSON] та позивачем був укладений договір добровільного страхування наземного транспорту АС №008744, предметом якого є майнові інтереси страхувальника, що не суперечить чинному законодавству України, пов"язані з володінням, користуванням та/або розпорядженням транспортним засобом "Subaru" д.н. [NUMBER]. 04 жовтня 2014 року в м.Одесі на автодорозі Київ-Одеса сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля [NUMBER], яким керувала [PERSON] та автомобіля [NUMBER] під керуванням [PERSON]. В результаті ДТП відносно водія [PERSON], згідно з довідкою ВДАІ №9445193 за порушення ним правил дорожнього руху, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України №1306 від 10 жовтня 2001 року (зі змінами та доповненнями), було складено адміністративні матеріали та направлені до Васильківського міськрайонного суду Київської області для подальшого розгляду. 24 жовтня 2014 року постановою Васильківського міськрайонного суду Київської області було встановлено, що [PERSON], керуючи автомобілем [NUMBER], допустив зіткнення з автомобілем [NUMBER], в результаті чого обидва транспортні засоби отримали механічні пошкодження. Даною постановою [PERSON] було визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП та піддано адміністративному стягненню у вигляді штрафу на користь держави. Такми чином, [PERSON] є особою, винною у спричиненні пошкоджень автомобілю [NUMBER]. Частиною 2 ст.1187 ЦК України передбачено, що шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки (ч.1 ст.1187 ЦК України, відносить до джерела підвищеної небезпеки діяльність, пов"язану з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів), відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об"єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Згідно з п.1 ч.1 ст.1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. 29 жовтня 2014 року до позивача із заявою про виплату страхового відшкодування вх. №15/04/9.01/2916.14 звернувся [PERSON] в зв"язку з ДТП, яка є страховим випадком згідно з умовами договору страхування. 03 грудня 2014 року позивач на підставі Страхового акту №КР-009009 від 24.11.2014 року та розрахунку суми страхового відшкодуванння до нього, виходячи з рахунку №ДФуС-0004692 від 20.10.2014 року та враховуючи зіт про визначення вартості матеріального збитку вих. №1010 від 24.10.2014 року, здійснило виплату страхового відшкодування в розмірі 96615,74 грн., що підтверджується платіжним дорученням №3608 від 03.12.2014 року. 26 січня 2015 року до позивача із заявою про виплату страхового відшкодування вх. №15/04/9.01/0186.15 звернувся [PERSON] в зв"язку з ДТП, яка є страховим випадком згідно з умовами договору. В даній заяві зазначав про необхідність здійснення доплати. 05 лютого 2015 року позивач на підставі страхового акту №КР-009394 Доплата від 02.02.2015 року та розрахунку суми страхового відшкодування до нього, виходячи з рахунку №СРфС-0000355 від 26.01.2015 року, акту виконаних робіт № СРФСА-000927 від 28.01.2015 року, здійснило доплату до виплаченого страхового відшкодування в розмірі 3104,46 грн., що підтверджується платіжним дорученням №329 від 05.02.2015 року. У відповідності зі ст.27 Закону України "Про страхування" та ст.993 ЦК України до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідльної за завдані збитки. Цивільно-правова відповідальність [PERSON] на момент ДТП була застрахована в Приватному акціонерному товаристві "Страхова група "ТАС" за полісом обов"язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників назмених транспортних засобів № АІ/0107162, за яким останнє взяло на себе обов"язок здійснити відшкодування шкоди заподіяної третім особам внаслідок експлуатації автомобіля [NUMBER], особою відповідальність якої застрахована. Полісом передбачено ліміт відповідальності АТ "СГ "ТАС" за шкоду, заподіяну майну 50000,00 грн. Франшиза згідно поліса становить 0 грн. Відповідно до ч.1 ст.1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. На підставі вищевикладеного, відповідачу 04.03.2015 року було направлено лист вимогу вих. №15/04/8.10/069-15, який відповідач отримав 07.03.2015 року, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення №0319404835552. Додатково після сплати АТ "СГ "ТАС" ліміту відповідачу повторно було надіслано вимогу вих. №15/04/8.10/205/15 від 08 червня 2015 року. Позивач контактував з відповідачем в телефонному режимі, останній повідомив, що відмовляється сплачувати кошти в добровільному порядку. Станом на день звернення до суду, жодних коштів від відповідача до позивача не надходило. Позивач прохає стягнути з [PERSON], [INFO], на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Страхова компанія "ВіДі-Страхування" шкоду, заподіяну внаслідок ДТП в сумі 49 720,20 грн., також стягнути суму сплаченого судового збору у розмірі 497,20 грн. В судове засідання Представник Позивача не зявися, 08.09.2015 року надав до суду клопотання про розгляд справ без його участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та проти винесення заочного рішення по справі не заперечував, прохає позов задовольнити повністю. Відповідач в судове засідання не зявився, про час та місце слухання справи був повідомлений своєчасно, у встановлений законодавством спосіб,\~ однак не з"явився, про причину неявки до суду не повідомив, заяву про розгляд справи за його відсутності не подавав. Згідно ст. 74 ЦПК України у разі відсутності осіб, які беруть участь у справі за адресою, вказаною в позові вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручене їм належним чином. Звертаючи увагу, що Відповідач \~не зявився, у відповідності до вимог ч. 4 ст. 169 ЦПК України, якщо суд не має відомостей про причину неявки відповідача повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у справі даних чи доказів (постановляє заочне рішення). На підставі чого судом було постановлено ухвалу про заочний розгляд справи. У звязку з неявкою в судове засідання сторін по справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося, відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України. Суд, вивчивши матеріали справи, зясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, обєктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, проаналізувавши законодавство, яке регулює спірні правовідносини, дійшов до переконання про наявність підстав для задоволення позову з наступних підстав. Як встановлено в судовому засіданні 12 березня 2014 року між [PERSON] та позивачем був укладений договір добровільного страхування наземного транспорту АС №008744 (а.с.4-17), предметом якого є майнові інтереси страхувальника, що не суперечить чинному законодавству України, пов"язані з володінням, користуванням та/або розпорядженням транспортним засобом "Subaru" д.н. [NUMBER]. 04 жовтня 2014 року в м.Одесі на автодорозі Київ-Одеса сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля [NUMBER], яким керувала [PERSON] та автомобіля [NUMBER] під керуванням [PERSON]. Внаслідок ДТП відносно водія [PERSON], згідно з довідкою ВДАІ №9445193 за порушення ним правил дорожнього руху, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України №1306 від 10 жовтня 2001 року (зі змінами та доповненнями) (а.с.20-21), було складено адміністративні матеріали та направлені до Васильківського міськрайонного суду Київської області для подальшого розгляду. Постановою Васильківського міськрайонного суду Київської області від 24 жовтня 2014 року(а.с.22) встановлено, що [PERSON], керуючи автомобілем [NUMBER], допустив зіткнення з автомобілем [NUMBER], в результаті чого обидва транспортні засоби отримали механічні пошкодження. Даною постановою [PERSON] було визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП та піддано адміністративному стягненню у вигляді штрафу на користь держави. Такми чином, [PERSON] є особою, винною у спричиненні пошкоджень автомобілю [NUMBER]. 29 жовтня 2014 року до позивача із заявою про виплату страхового відшкодування вх. №15/04/9.01/2916.14 (а.с.24) звернувся [PERSON] в зв"язку з ДТП, яка є страховим випадком згідно з умовами договору страхування. 03 грудня 2014 року позивач на підставі Страхового акту №КР-009009 від 24.11.2014 року (а.с.25-27) та розрахунку суми страхового відшкодуванння до нього (а.с.28), виходячи з рахунку №ДФуС-0004692 від 20.10.2014 року та враховуючи зіт про визначення вартості матеріального збитку вих. №1010 від 24.10.2014 року, здійснило виплату страхового відшкодування в розмірі 96615,74 грн., що підтверджується платіжним дорученням №3608 від 03.12.2014 року.(а.с.41). 26 січня 2015 року до позивача із заявою про виплату страхового відшкодування вх. №15/04/9.01/0186.15 (а.с.29) звернувся [PERSON] в зв"язку з ДТП, яка є страховим випадком згідно з умовами договору. В даній заяві зазначав про необхідність здійснення доплати. 05 лютого 2015 року позивач на підставі страхового акту №КР-009394 Доплата від 02.02.2015 року (а.с.30-31) та розрахунку суми страхового відшкодування до нього (а.с.32), виходячи з рахунку №СРфС-0000355 від 26.01.2015 року, акту виконаних робіт № СРФСА-000927 від 28.01.2015 року, здійснило доплату до виплаченого страхового відшкодування в розмірі 3104,46 грн., що підтверджується платіжним дорученням №329 від 05.02.2015 року.(а.с.42). У відповідності зі ст.27 Закону України "Про страхування" та ст.993 ЦК України до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідльної за завдані збитки. Цивільно-правова відповідальність [PERSON] на момент ДТП була застрахована в Приватному акціонерному товаристві "Страхова група "ТАС" за полісом обов"язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників назмених транспортних засобів № АІ/0107162, за яким останнє взяло на себе обов"язок здійснити відшкодування шкоди заподіяної третім особам внаслідок експлуатації автомобіля [NUMBER], особою відповідальність якої застрахована. Полісом передбачено ліміт відповідальності АТ "СГ "ТАС" за шкоду, заподіяну майну 50000,00 грн. Франшиза згідно поліса становить 0 грн. Відповідно до ч.1 ст.1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. На підставі вищевикладеного, відповідачу 04.03.2015 року було направлено лист вимогу вих. №15/04/8.10/069-15, який відповідач отримав 07.03.2015 року, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення №0319404835552.(а.с.53). Додатково після сплати АТ "СГ "ТАС" ліміту відповідачу повторно було надіслано вимогу вих. №15/04/8.10/205/15 від 08 червня 2015 року.(а.с.55-56). Пунктом 8 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» від 08.07.1992 року №6 (з подальшими змінами) з винної особи за регресною вимогою стягується сума майнових витрат, понесених на виконання зобовязання по відшкодуванню шкоди. Згідно ст. 1166 ЦК України шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Частиною 1 статті 1187 ЦК України встановлено, що діяльність, повязана з експлуатацією транспортного засобу є джерелом підвищеної небезпеки. Частиною 2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим обєктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. У відповідності до ч. 1 ст. 1191 ЦК України особа, що відшкодувала шкоду заподіяну іншою особо ю, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі сплаченого відшкодування , якщо інший розмір не встановлений законом. Враховуючи вищевикладене, а також те, що відповідач винний у вчиненні правопорушення передбаченого ст.124 КУпАП, на теперішній час шкода не відшкодована, тому позов підлягає задоволенню. \~ \~ \~ Крім того, згідно ч.1 ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, тому судовий збір в сумі 243,60 грн., що був сплачений позивачем при звернені до суду

Outcome: approved