Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-01 00:00:00

[PERSON], надалі позивач, звернулася в суд з уточненими позовними вимогами до Тернопільського національного технічного університету ім. І.Пулюя про визнання нарахування додаткових витрат безпідставними та необґрунтованими за період з 01.12.2012року по 31.05.2016року; зобов'язання списати з суми нарахувань оплати за проживання в гуртожитку на суму 4515,24гривень і здійснити перерахунок нарахувань за житлово комунальні послуги на суму 2242,21гривень (за період з грудня 2012року по серпень 2013року) і 1910,27 гривень (за період з березня 2015 року по 31.05.2016року) за нарахування додаткових послуг, тобто за весь період з 01.12.2012року по 31.05.2016року нарахування додаткових послуг в сумі 8667,72 гривень; зобов'язання списати з суми заборгованості за проживання в гуртожитку на суму 4515,24 гривень і здійснити перерахунок заборгованості за житлово комунальні послуги на суму 2242,21 гривень (за період з грудня 2012 по серпень 2013року) і 1910,27 гривень (за період з березня 2015 по 31.05.2016року) за нараховані додаткові послуги, тобто за весь період з 01.12.2012року по 31.05.2016року нарахування додаткових послуг в сумі 8667,72 гривень; а також стягнення з Тернопільського національного технічного університету ім.І.Пулюя на її користь 10000 гривень завданої моральної шкоди. В обґрунтування вимог зазначає, що вона проживає в гуртожитку по [ADDRESS], в її користуванні перебувають дві жилі кімнати і вона здійснює оплату за користування послугами (електроенергію, водопостачання та водовідведення, опалення, квартплата) та за частину місць загального користування в блоці (кухня, коридор та приміщення санвузла). Проте починаючи з 01.12.2012року їй проводяться нарахування за нібито надані і отриманні нею додаткові послуги. Жодних договорів про надання додаткових послуг нею з Тернопільським національним технічним університетом ім. І.Пулюя не укладалося, та додаткових послуг їй не надавалось, тому нарахування проводилося безпідставно та необґрунтовано. Крім того жодних належних та допустимих доказів факту надання їй додаткових послуг відповідачем не надано, а калькуляція витрат на додаткові послуги містить розбіжності. Також зауважує, що відповідачем неодноразово змінювався розмір житлової площі, яку вона займає, що впливало на розрахунки вартості додаткових послуг та інших послуг. Незаконними діями відповідача, які виразилися у нарахуванні без відповідної правової підстави додаткових послуг, і як наслідок чого вона постійно звертається до суду за захистом своїх прав, з приводу врегулювання обставин, їй та членам сім'ї завдана моральна шкода, розмір якої вона оцінює в 10 000 грн. Позивач [PERSON] та її представник [PERSON], в судовому засіданні заявлені позовні вимоги підтримали, з підстав викладених у позовній заяві та заявах про збільшення та уточнення позовних вимог. Представники відповідача Митник У.М., Алілуйко О.І. щодо задоволення позову заперечили, мотивуючи тим, що додаткові послуги надаються всім мешканцям гуртожитку та виставляються рахунки по їх вартості, які мешканці зобов'язані оплачувати, так як послуги надаються і споживаються. Нарахування так званих додаткових послуг проводилось на підставі Постанови Кабінету Міністрів №796 від 27.08.2010 року, якою з грудня 2012 року навчальним закладам надано право надавати житлово-комунальні послуги особам, які не є працівниками чи студентами вузів, однак проживають в гуртожитку, при цьому укладення окремого договору не вимагається. Позовна вимоги про стягнення моральної шкоди також не підлягає до задоволення, оскільки [PERSON] не довела її понесення саме через, на її думку, неправомірні дії відповідача. Суд, дослідивши матеріали справи та оцінивши зібрані докази в їх сукупності, прийшов до висновку, що позовні вимоги до задоволення не підлягають виходячи з наступного. [PERSON] поселена в гуртожиток що по [ADDRESS] в 1991 році як молодий спеціаліст обласного управління освіти і на час розгляду справи проживає з малолітнім сином в кімнатах [ADDRESS]. В 2003 році на дане приміщення оформлено право власності. До вказаної дати, дане приміщення використовувалось освітніми закладами міста Тернополя як гуртожиток. З 2003 року вказана будівля гуртожитку розміром 7972.1 кв.метри є власністю держави в особі Верховної Ради України та перебуває у повному господарському віданні Тернопільського національного технічного університету ім. І. Пулюя (а.с.39 т.1). У вказаному приміщенні, як на дату оформлення права власності, так і на дату передачі його Університету, проживало 5 сімей, дорослі члени яких не перебували в трудових відносинах з Університетом, і не підлягали виселенню без надання іншого приміщення, в тому числі і сім'я [PERSON] Згідно Наказу Тернопільського національного технічного університету ім. І.Пулюя від 16.05.2007р. №227-01, з метою покращення забезпечення студентів ТДТУ та Технічного коледжу ТДТУ місцям для проживання гуртожитку №3 університету по [ADDRESS], та раціонального використання житлового фонду Університету та Технічного коледжу ТДТУ, наказано передати на баланс Технічному коледжу ТДТУ з 01 червня 2007 року частину студентського гуртожитку №3 Університету по [ADDRESS]. Як вбачається із акту прийому-передачі матеріальних цінностей, складеного комісією у складі представників ТДТУ ім. І.Пулю та Тернопільського технічного коледжу, затвердженого 04.06.2007р. ректором ТДТУ ім. І.Пулюя та директором Технічного коледжу ТДТУ ім. І.Пулюя, ТДТУ ім. І.Пулюя передав з балансу, а Технічний коледж прийняв на баланс частину гуртожитку по [ADDRESS]. згідно Наказу ТДТУ №227-01 від 16.05.2007р. В 2012 році, згідно договору з надання послуг, Університет передав Коледжу в користування спеціально обладнані приміщення загальною площею 193,34 кв.метри (в.т.ч. житлова площа- 111,8кв. м та 81,54 кв.м - площа місць спільного користування) для тимчасового проживання осіб, які визначені Університетом в додатку №1 до вказаного договору- це п'ять сімей, які поселені в гуртожиток до 2003року ( т.1 а.с.40-41). Відповідно до додатку до зазначеного договору, предметом вказаного договору є кімнати [ADDRESS] жилою площею 29,7 кв.метри, які займає позивачка. З матеріалів справи, зокрема угод про зміну істотних умов договору, вбачається, що на протязі 2012-2015 років сторонами вказаного договору змінювались в додатку лише розміри місць спільного використання в блоці [ADDRESS], які повинна була оплачувати позивачка. Так, в 2012 році така площа становила 24,89 кв.метри, а в 2013 році - 15,44 кв.метри, згідно угоди про зміну істотних умов договору від 26.02.2013року (т.1 а.с.42,44, 242-243). Пунктом 2.4.2 вказаного договору передбачено, що замовник - Коледж зобов'язаний використовувати передані у тимчасове користування приміщення відповідно до їх призначення та до 28 числа поточного місяця вносити плату за надані послуги з водопостачання та водовідведення, електропостачання, теплопостачання, що надаються згідно займаних площ та кількості мешканців, вказаних замовником у Додатку №1 до цього Договору, а також витрати на послуги з утримання будівлі згідно представлених виконавцем рахунків та витрати на додаткові послуги згідно калькуляції, встановленої виконавцем - Університетом. Таким чином, Коледж перераховує кошти Університету, а мешканці, котрі проживають на площах, зазначених у Договорі, перераховують Коледжу. Згідно даних розрахунку суми заборгованості [PERSON] за відшкодування комунальних послуг за період з березня 2012 року по травень (включно) 2016 року, [PERSON] виставлені Технічним коледжем до сплати 8667,72 грн., які в свою чергу нараховані Університетом за умовами Договору від 01.11.2012р. та сплачені Технічним коледжем. Бухгалтерією Тернопільського НТУ ім. І.Пулюя здійснюється нарахування сум, призначених до оплати [PERSON] за наданні послуги з водопостачання та водовідведення, електропостачання, теплопостачання, що надаються згідно займаної площі та кількості мешканців, а також вартість додаткових послуги згідно калькуляції, встановленої Університетом. Технічний коледж лише виставляє до оплати [PERSON] відшкодовані ним кошти Університету, за отриманні [PERSON] житлово-комунальні послуги і вартість наданих додаткових послуг, та в подальшому виставляє рахунки [PERSON] для їх оплати. Правовідносини, які виникають між мешканцем гуртожитку і його власником (володільцем), є договірними і відносяться до правовідносин з договору найму жилого приміщення у поєднанні з договором про надання послуг з обслуговування приміщення та його утримання (комунальних послуг). Згідно ч. 1 ст.509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Статтею 901 ЦК України передбачено, що за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов'язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором (ч. 1 ст. 903 ЦК України). На момент виникнення спірних правовідносин права мешканців гуртожитків як споживачів житлово-комунальних послуг регулювалися Законами України «Про житлово-комунальні послуги», «Про теплопостачання», «Про електроенергетику», Правилами надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року № 630, Правилами користування електричною енергією для населення, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 26 липня 1999 року № 1357, Правилами надання послуг з вивезення побутових відходів, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 10 грудня 2008 року № 1070, та іншими законами та нормативними актами з питань надання окремих видів таких послуг, Примірним положенням про гуртожитки, затвердженим постановою Ради Міністрів УРСР від 3 червня 1986 року № 208 (далі - Примірне положення) За положеннями п.18 Примірного положення громадяни, які проживають у гуртожитку, зобов'язані своєчасно вносити плату за користування жилою площею і за комунальні послуги відповідно до п. 38 цього положення. Відповідно до п. 38 Примірного положення витрати на комунальні послуги входять до ставки плати за користування жилою площею і окремо плата за них не стягується. Громадяни, які проживають у приміщеннях, що перебувають у їх відособленому користуванні, вносять плату за користування жилою площею і за комунальні послуги по ставках квартирної плати (тарифах), установлених для будинків державного та громадського житлового фонду. Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 25 грудня 1996 року №1548 «Про встановлення повноважень органів виконавчої влади та виконавчих органів міських рад щодо регулювання цін (тарифів)», Міністерство освіти і науки України, Міністерство охорони здоров'я України, інші міністерства і центральні органи виконавчої влади, до сфери яких належать навчально-виховні заклади, за погодженням з Міністерством фінансів України установлюють граничний розмір плати за проживання в студентських гуртожитках. Відповідальність за надання цих послуг, їх якість, а також обґрунтованість розмірів плати за них покладається на керівників цих закладів. Конкретний розмір плати за проживання в гуртожитку встановлюється керівництвом вищого навчального закладу. Для визначення вартості проживання в гуртожитку складають калькуляцію, де витрати на утримання гуртожитку і прилеглої території обчислюють з урахуванням вимог Порядку формування тарифів на послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 липня 2005 року № 560. У разі якщо строк дії договору закінчився, а особа, заселена в гуртожиток на підставі такого договору, продовжує користуватися майном і отримувати послуги, на неї покладається обов'язок сплачувати за такі послуги в розмірах, у строки та в порядку, що були визначені договором, строк якого закінчився. Як встановлено в судовому засіданні, з пояснень представників відповідачів, Університет нараховував особам, які проживають в гуртожитку і не перебувають з Університетом в трудових відносинах, оплату за проживання в гуртожитку, яка в платіжних документах зазначалася як "додаткова послуга"- виходячи з терміну, який використано в п.27 Постанови Кабінету Міністрів №896 "Про забезпечення єдиного підходу до формування тарифів на житлово-комунальні послуги" від 01.06.2011 року, оскільки особи, які проживали в гуртожитку, в тому числі і [PERSON] не бажали оформляти договірні відносини. На виконання вимог ТНПУ ім.Пулюя щодо прийняття ТК ТНПУ ім.І.Пулюя необхідних заходів стосовно врегулювання договірних відносин з мешканцями гуртожитку №3, що по [ADDRESS], які проживають на площах, визначених Договором про надання послуг від 01.11.2012року, укладеного між університетом та коледжем, адміністрація Технічного коледжу ТНТУ ім.І.Пулюя надіслано, в тому числі і [PERSON], для підписання проекту Договору про надання житлово-комунальних послуг від 04.02.2016року в 2 екземплярах, проте проект даного Договору позивачкою не був підписаний, відповідно Договір про надання житлово-комунальних послуг не укладений. За визначенням, наданим ст.1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», житлово-комунальні послуги це результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та перебування осіб у жилих і нежилих приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил. Згідно ст.12 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», житлово-комунальні послуги поділяються за: функціональним призначенням та порядком затвердження цін/тарифів. Статтею 13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», встановлено розподіл житлово-комунальних послуг залежно від функціонального призначення, такі послуги поділяються на: 1) комунальні послуги (централізоване постачання холодної води, централізоване постачання гарячої води, водовідведення (з використанням внутрішньобудинкових систем), газо- та електропостачання, централізоване опалення, а також вивезення побутових відходів тощо); 2) послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій (прибирання внутрішньобудинкових приміщень та прибудинкової території, санітарно-технічне обслуговування, обслуговування внутрішньобудинкових мереж, утримання ліфтів, освітлення місць загального користування, поточний ремонт, вивезення побутових відходів тощо); 3) послуги з управління будинком, спорудою або групою будинків (балансоутримання, укладання договорів на виконання послуг, контроль виконання умов договору тощо); 4) послуги з ремонту приміщень, будинків, споруд (заміна та підсилення елементів конструкцій та мереж, їх реконструкція, відновлення несучої спроможності несучих елементів конструкцій тощо). Примірні переліки житлово-комунальних послуг та їх склад залежно від функціонального призначення визначаються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері житлово-комунального господарства. Відповідно до статті 14 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», залежно від порядку затвердження цін/тарифів на житлово-комунальні послуги вони поділяються на три групи: 1) перша група - житлово-комунальні послуги, ціни/тарифи на які затверджують уповноважені центральні органи виконавчої влади, а у випадках, передбачених законом, - національна комісія, що здійснює державне регулювання у сфері комунальних послуг та національна комісія, що здійснює державне регулювання у сфері енергетики; 2) друга група - житлово-комунальні послуги, ціни/тарифи на які затверджують органи місцевого самоврядування для надання на відповідній території; 3) третя група - житлово-комунальні послуги, ціни/тарифи на які визначаються виключно за договором (домовленістю сторін). Ціни/тарифи на комунальні послуги та послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій формуються і затверджуються центральними органами виконавчої влади, національними комісіями, що здійснюють державне регулювання у відповідних сферах, та органами місцевого самоврядування відповідно до їхніх повноважень, визначених законом. Згідно ст.12 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», плата за житлово-комунальні послуги нараховується відповідно до умов договору в порядку визначеному Кабінетом Міністрів. Постановою Кабінету Міністрів України №796 від 27.08.2010 року затверджено Перелік платних послуг, які можуть надаватись навчальними закладами, іншими установами та закладами системи освіти, що належать до державної та комунальної форми власності, зокрема у сфері житлово-комунальних послуг: 1) надання спеціально облаштованих будинків і приміщень, що перебувають на балансі навчальних закладів, для тимчасового проживання; 2) надання під час канікул вільних спеціально облаштованих приміщень гуртожитків для тимчасового проживання; 3) надання спеціально облаштованих приміщень гуртожитків навчальних закладів для проживання: - осіб, які навчаються або працюють у відповідному навчальному закладі; - абітурієнтів відповідного навчального закладу під час вступних іспитів; - осіб, які направлені у відрядження до таких навчальних закладів; 4) надання громадянам, які користуються послугами, зазначеними у підпунктах 1-3 цього пункту, комунальних послуг, послуг з експлуатації та господарського обслуговування будинків і приміщень; 5) заміна сантехнічних виробів, газового, електротехнічного та іншого обладнання: - у разі пошкодження або знищення з вини користувачів; - на вимогу громадян, які користуються послугами, зазначеними у підпунктах 1-3 цього пункту, у встановленні: - поліпшеного обладнання; - нового обладнання до закінчення строку експлуатації встановленого обладнання, визначеного технічними нормативами; 6) надання комунальних послуг користувачам приміщень та будівель, що не перебувають на балансі навчальних закладів; 7) надання на вимогу осіб, які проживають у спеціально облаштованих будинках і приміщеннях, що перебувають на балансі навчальних закладів, додаткових послуг, крім тих, що визначені підпунктом 5 цього пункту. Постановою Кабінету Міністрів України № 869 Про забезпечення єдиного підходу до формування тарифів на житлово-комунальні послуги від 01.06.2011 року затверджено Порядок формування тарифів на послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій". Цей Порядок визначає механізм формування тарифів на послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій і поширюється на суб'єктів господарювання всіх форм власності, які надають послуги (далі - виконавці), суб'єктів господарювання всіх форм власності, що спеціалізуються на виконанні окремих послуг, на умовах субпідрядних договорів з виконавцями (далі - субпідрядники), органи місцевого самоврядування, власників, орендарів житлових будинків (гуртожитків), власників (наймачів) квартир (житлових приміщень у гуртожитках), власників нежитлових приміщень у житлових будинках (гуртожитках). Пунктом 2 зазначеного Порядку визначено, що Тариф на послуги розраховується окремо за кожним будинком залежно від запланованих кількісних показників послуг, що фактично повинні надаватися для забезпечення належного санітарно-гігієнічного, протипожежного, технічного стану будинків і споруд та прибудинкових територій з урахуванням переліку послуг згідно з додатком до цього Порядку. З власниками (наймачами) квартир (житлових приміщень у гуртожитку) та власниками, орендарями нежитлових приміщень у житловому будинку (гуртожитку) укладається договір про надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій (далі - договір про надання послуг).Послуги надаються з урахуванням встановленого рішенням органу місцевого самоврядування тарифу, його структури, періодичності та строків надання послуг. Копія такого рішення є невід'ємною частиною договору про надання послуг. Окрім того пунктом 27 Порядку встановлено, що вартість додаткових послуг, що не пов'язані з утриманням будинків і споруд та прибудинкових територій і надаються у гуртожитках для проживання сімей, визначається понад розмір плати за послуги на підставі договорів, укладених відповідними надавачами послуг з наймачами та (або) власниками житлових приміщень у гуртожитках. Вказане поняття "додаткові послуги" охоплює послуги які надаються у студентських гуртожитках для проживання осіб, які працюють в інших установах і визначається понад розмір плати за утриманням будинків і споруд та прибудинкових територій і житлово-комунальні послуги. Наказом Міністерства освіти і науки України, Міністерства економіки України, Міністерства фінансів України №736/902/758 від 23.07.2010 року затверджено Порядок надання інших платних послуг державними та комунальними навчальними закладами, пунктом 1.2 якого встановлено, що при наданні платних послуг, що не належать безпосередньо до сфери освітньої діяльності, застосовуються нормативно-правові акти, які регулюють надання послуг у відповідній сфері діяльності. Відповідно до пункту 1.6. Наказу, платні послуги, визначені цим Порядком, надаються на підставі: -письмової заяви - для фізичної особи, що складається в довільній формі; -договору (контракту) - для фізичної або юридичної особи; -за фактом оплати надання платної послуги у порядку, визначеному законодавством. Розрахунок вартості додаткових послуг для мешканців гуртожитку №3 коледжу по [ADDRESS] складений Університетом на основі «Порядку надання інших платних послуг державними та комунальними закладами», затвердженого Наказом Міністерства освіти і науки України, Міністерства економіки України, Міністерства фінансові України №736/902/758 від 23.07.2010р. «Про затвердження порядків надання платних послуг державними та комунальними навчальними закладами». У п.п.2.1, 2.2 розділі ІІ цього Порядку зазначено, що вартість платної послуги здійснюється на базі економічно обґрунтованих витрат, пов'язаних з її наданням, складовими витрат є: витрати на оплату праці працівників, нарахування на оплату праці відповідно до законодавства, безпосередні витрати та оплата послуг інших організацій, капітальні витрати; індексація заробітної плати, інші витрати відповідно до чинного законодавства. До витрат на оплату праці працівників, які залучені до надання платної послуги, враховуються розміри посадових окладів, ставок заробітної плати (у тому числі погодинної оплати), підвищення, доплати, надбавки та інші виплати обов'язкового характеру, визначені відповідними нормативно-правовими актами. При формуванні витрат на оплату праці працівників, що залучені до надання платної послуги, можуть враховуватись виплати, що носять заохочувальний характер, матеріальна допомога у порядку, встановленому законодавством та колективними договорами. Кількість ставок (штатних одиниць) працівників, які залучаються до надання платної послуги, визначається виходячи з необхідності врахування всіх функцій і видів робіт, які безпосередньо пов'язані з організацією надання кожної конкретної платної послуги замовникам. Для цього можуть використовуватися затверджені у встановленому порядку штатні нормативи, встановлені для установ та закладів різних типів, що функціонують у відповідній сфері діяльності (громадське харчування, побутове обслуговування, туризм, будівництво, транспорт, тощо), або штатні розписи навчальних закладів, затверджені вищестоящою установою у встановленому порядку, що передбачено п.2.3 Порядку. Вказане нарахування проводилось Університетом, починаючи з 01.12.2012 року, дати набрання чинності доповнення, яке внесено 07.11.2012 року Кабінетом Міністрів України Постановою №1056, до Переліку платних послуг, які можуть надаватись навчальними закладами, іншими установами та закладами системи освіти, що належать до державної і комунальної форми власності (надалі Переліку платних послуг). Дане доповнення розширило перелік осіб, яким навчальні заклади мали право надавати житлово-комунальні послуги. Також представник відповідача вказав, що підтверджується із доданих калькуляцій витрат на додаткові послуги, в основу вартості додаткових послуг, які встановлені для гуртожитку №3 покладена заробітна плата працівників, які задіяні в його діяльності, а саме директор студмістечка, інспектор студмістечка, паспортист, завідувач гуртожитком, слюсар-сантехнік, слюсар-електрик, охоронець тощо. Посаду слюсаря-сантехніка по обслуговуванню гуртожитку за адресою: [ADDRESS] (гуртожиток № 3) займає [PERSON] (дана штатна одиниця встановлена згідно з штатних розписів університету, затверджених Міністерством освіти і науки України). До його посадових обов'язків згідно з посадової інструкції, зокрема належать забезпечення безперебійної і безпечної роботи сантехнічного обладнання, систем водопостачання та водовідведення гуртожитку, своєчасне проведення оглядів, планово-попереджувальних ремонтів, заміна сантехнічного обладнання, запірної арматури гуртожитку тощо. Зазначені послуги КП «Тернонільводоканал» не надавалися, що підтверджується листом КП «Тернопільводоканал» №775/16 від 25.03.2016р. (т.1 а.с.162), тому в розмір квартплати включені не були та нараховувалися понад розмір плати за утримання будинків і споруд та прибудинкових територій. Посаду слюсаря-електрика 0,5 окладу по обслуговуванню гуртожитку за адресою: [ADDRESS] (гуртожиток № 3) займає [PERSON] (штатна одиниця встановлена згідно з штатних розписів університету, затверджених Міністерством освіти і науки України). До його посадових обов'язків згідно з посадової інструкції, зокрема належить забезпечення безперебійної і безпечної роботи, ремонт і правильну експлуатацію електрообладнання гуртожитку, проведення оглядів, планово-попереджувальних ремонтів, перевірки енергосистем, проведення контролю за роботою електроплит, здійснення їх ремонту тощо. Зазначені послуги не були включені в розмір квартплати та нараховувалися понад розмір плати за утриманням будинків і споруд та прибудинкових територій відповідно до Додатку №15 до рішення виконавчого комітету Тернопільської міської ради № 1603 від 28.09.2011року. Посаду завідувача гуртожитку за адресою: [ADDRESS] (гуртожиток № 3) займає [PERSON] (штатна одиниця встановлена згідно з штатних розписів університету, затверджених Міністерством освіти і науки України). До його посадових обов'язків згідно з посадової інструкції, зокрема належить забезпечення технічно-грамотної, безперебійної та економічної експлуатації гуртожитку, забезпечення належного порядку та санітарного стану в гуртожитку тощо. Охорону у гуртожитку забезпечують працівники відділу відомчої охорони. Вказані послуги охоплюються поняттям «додаткові послуги» і не є платою за користування приміщеннями культурно-побутового призначення, обладнанням, інвентарем гуртожитку. Розрахунок цих послуг встановлений у відповідних калькуляціях, затверджених ректором. Зокрема представником відповідача надано калькуляцію витрат на додаткові послуги, що не пов'язані з утриманням будинків та споруд і надаються в гуртожитку №3 ТНТУ ім.Пулюя для жильців Технічного коледжу згідно договору про надання послуг від 01.11.2012року на період проживання з 01.10.2012 року по 31.12.2012 року, що затверджена ректором ТНТУ 01.10.2012року; калькуляція витрат на додаткові послуги, на період проживання з 01.01.2013 року по 01.01.2014 року, що затверджена ректором ТНТУ 25.02.2013року; калькуляція витрат на додаткові послуги, на період проживання з 01.01.2013 року по 31.08.2013 року, що затверджена ректором ТНТУ 25.04.2013року; калькуляція витрат на додаткові послуги, на період проживання з 01.09.2013 року по 01.01.2014 року, що затверджена ректором ТНТУ 10.092.2013року; калькуляція витрат на додаткові послуги, на період проживання з 01.01.2014 року по 31.08.2014 року, що затверджена ректором ТНТУ 22.01.2014року; калькуляція витрат на додаткові послуги, на період проживання з 01.09.2014 року по 31.08.2015 року, що затверджена ректором ТНТУ 19.08.2014року; калькуляція витрат на додаткові послуги, на період проживання з 01.03.2015 року по 31.08.2015 року, що затверджена ректором ТНТУ 03.03.2015року; калькуляція витрат на додаткові послуги, на період проживання з 01.05.2015 року по 31.08.2015 року, що затверджена ректором ТНТУ 07.05.2015року; калькуляції вартості проживання в гуртожитку №3 ТНТУ ім.Пулюя для студентів денної форми навчання на період проживання з 01.09.2012 року по 31.108.2016 року, що затверджені ректором ТНТУ 15.04.2013року, 22.05.2013року, 27.05.2014року, 19.05.2015року; калькуляції витрат на додаткові послуги, що не пов'язані з утриманням будинків та споруд і надаються в гуртожитку №3 ТНТУ ім.Пулюя для жильців Технічного коледжу згідно договору про надання послуг від 01.11.2012року на період проживання з 01.10.2012 року по 31.12.2015 року, що затверджені ректором ТНТУ 18.03.2016року; а також табелі виходу працівників, які здійснювали обслуговування площі гуртожитку, яка перебуває на балансі університету за період з 2013-2015роки та штатні розписи ТНТУ ім.Пулюя (т.1 а.с.82-154). Із зазначених калькуляцій вбачається, що в структуру додаткових послуг включено: оплату праці працівників гуртожитку №3, нарахування на заробітну плату, утримання відомчої охорони, оплата праці охоронців, нарахування на заробітну плату відомчої охорони. Отже, витрати, які включені в додаткові послуги для жильців гуртожитку, в тому числі і для позивача, є фактичними і обгрунтованими. Вони мають пряме, однакове відношення до всіх мешканців гуртожитку і не можуть відшкодовуватись за рахунок інших джерел надходжень. Університет нарахував особам, які проживають в гуртожитку і не перебувають з Університетом в трудових відносинах, оплату за проживання в гуртожитку, яка в платіжних вимогах іменувалась як «додаткова послуга» - виходячи з терміну, який використано в п.27 Постанови Кабінету Міністрів № 869 Про забезпечення єдиного підходу до формування тарифів на житлово-комунальні послуги від 01.06.2011 року. Вказане поняття «додаткові послуги» охоплює послуги, які надаються у студентських гуртожитках для проживання осіб, які працюють в інших установах і визначається понад розмір плати за утриманням будинків і споруд та прибудинкових територій і житлово-комунальні послуги. Вказане нарахування не суперечить Положенню про гуртожитки, затвердженому наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України № 84 від 27.04.2015р., оскільки відповідно до п.7 цього Положення особа, яка проживає в гуртожитку, сплачує за таке проживання, а також за житлово-комунальні послуги, які їй надаються у зв'язку з проживанням у гуртожитку. Розмір плати за проживання в гуртожитку визначається в договорі найму жилого приміщення в гуртожитку відповідно до розрахунку, затвердженого власником гуртожитку. У договорі найму жилого приміщення в гуртожитку також визначається порядок здійснення розрахунків між власником гуртожитку та особою, що проживає в гуртожитку. Враховуючи, що укласти договори на право користування житловою площею в гуртожитку, на оплату комунальних послуг та на утримання послуг з утримання будинку позивач [PERSON] не бажає, тому нарахування плати проводиться по факту її проживання та користування послугами, які надаються і іншим мешканцям блоку [ADDRESS]. Відсутність письмової форми договору між позивачем та відповідачем не є підставою для звільнення від оплати наданих послуг з утримання житлового приміщення в гуртожитку, оскільки згідно зі ст.11 ЦПК України цивільні права та обов'язки виникають також із дій осіб які породжують ці права та обов'язки, і такою дією є надання послуг та їх отримання відповідачем. Аналогічна правова позиція викладена в рішеннях ВССУ №212/4917/15-ц від 05.04.2017 року, №1238/8935/12 від 09.11.2016р., згідно з якими відсутність договору на надання житлово-комунальних послуг само по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі. ВСУ розглядаючи справу № 6-2951цс 15 (постанова від 20 квітня 2016 р.), зокрема зазначив, що споживачі зобов'язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Факт відсутності договору про надання житлово-комупальних послуг сам по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі. Посилання позивача [PERSON] на те, що рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 07.10.2015року, яке залишено в силі ухвалою апеляційного суду Тернопільської області від 03.12.2015року, встановлено незаконність надання додаткової послуги університетом, суд до уваги не приймає, оскільки предметом позову у даній справі було стягнення з [PERSON] заборгованості за проживання в гуртожитку в розмірі 10056грн. 95коп. Рішенням суду частково задоволено позов Тернопільського національного технічного університету ім.І.Пулюя в особі Технічного коледжу ТНТУ ім.І.Пулюя до [PERSON] про стягнення заборгованості за проживання в гуртожитку в розмірі 5541грн. 71коп. Суд також звертає увагу на те, що відповідно до ч. 1ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорення. Таким чином, у розумінні закону, суб'єктивне право на захист - це юридично закріплена можливість особи використати заходи правоохоронного характеру для поновлення порушеного права і припинення дій, які порушують це право. За змістом наведених норм, позовне провадження характеризується наявністю матеріально-правового спору між сторонами, відповідачем у справах позовного провадження є особа - учасник цивільних правовідносин, яка порушує, не визнає або оспорює відповідні права позивача. Згідно ч.1 ст.13 ЦПК України - суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до статті 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Згідно статті 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Згідно ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. За загальними положеннями ЦПК України обов'язок суду під час ухвалення рішення вирішити, чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги позивача та якими доказами вони підтверджуються; перевірити наявність чи відсутність певних обставин за допомогою доказів шляхом їх оцінки; оцінити подані сторонами докази та дійти висновку про наявність або відсутність певних юридичних фактів. Враховуючи вищенаведене, суд на основі всебічного, повного, об'єктивного та безпосереднього з'ясування фактичних обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог і заперечень, оцінивши наявні у справі докази за своїм внутрішнім переконанням, з'ясувавши їх достатність і взаємний зв'язок у сукупності, приходить до переконання, що у задоволенні позовних вимог [PERSON] до Тернопільського національного технічного університету ім. І.Пулюя про визнання нарахування додаткових витрат безпідставними та необґрунтованими за період з 01.12.2012року по 31.05.2016року; зобов'язання списати з суми нарахувань оплати за проживання в гуртожитку на суму 4515,24гривень і здійснити перерахунок нарахувань за житлово комунальні послуги на суму 2242,21гривень (за період з грудня 2012року по серпень 2013року) і 1910,27 гривень (за період з березня 2015 року по 31.05.2016року) за нарахування додаткових послуг, тобто за весь період з 01.12.2012року по 31.05.2016року нарахування додаткових послуг в сумі 8667,72 гривень; зобов'язання списати з суми заборгованості за проживання в гуртожитку на суму 4515,24 гривень і здійснити перерахунок заборгованості за житлово комунальні послуги на суму 2242,21 гривень (за період з грудня 2012 по серпень 2013року) і 1910,27 гривень (за період з березня 2015 по 31.05.2016року) за нараховані додаткові послуги, тобто за весь період з 01.12.2012року по 31.05.2016року нарахування додаткових послуг в сумі 8667,72 гривень - слід відмовити за безпідставністю, так як системний аналіз усіх зазначених нормативно-правових актів дає підстави для висновку про наявність у Тернопільського національного технічного університету ім. І.Пулюя права на встановлення розміру плати за проживання в гуртожитку, в тому числі плату за додаткові послуги самостійно на підставі та в порядку, визначеному самим навчальним закладом відповідно до чинного законодавства. Також суд зауважує, що позивач від наданих житлово-комунальних та додаткових послуг у встановленому законом порядку не відмовлялася, однак їх не оплачувала у повному обсязі та не подала належних і допустимих доказів того, що вона разом зі своєю сімєю не користувалися зазначеними послугами за вказаний період, а відсутність письмової форми договору між сторонами спору не є підставою для звільнення від оплати наданих послуг з утримання житлового приміщення в гуртожитку, оскільки згідно зі ст. 11 ЦПК України цивільні права та обов'язки виникають також із дій осіб які породжують ці права та обов'язки, і такою дією є надання послуг та їх отримання позивачем. Що стосується відшкодування моральної шкоди, то ст.23 ЦК України передбачено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. У відповідності до положень статей 16, 23, 1167 Цивільного кодексу України способом захисту цивільних прав та інтересів може бути, зокрема, відшкодування моральної (немайнової) шкоди. Постановою Пленуму ВСУ від 31.03.1995р. №4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» надано визначення моральної шкоди, під якою розуміються втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Згідно пункту 3 Постанови визначено, що відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема, у моральних переживаннях у зв'язку з ушкодженням здоров'я, у порушенні нормальних життєвих зв'язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушення стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків. Пунктом 5 Постанови Пленуму ВСУ «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» передбачено, що відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з'ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні та з чого він при цьому виходить. Однак, при розгляді справи позивачем належними і допустимим доказами не підтверджено факту понесення моральної шкоди в розумінні положення Постанови Пленуму ВСУ від 31.03.1995р. №4, із вини відповідача, наявність причинного зв'язку із змінами в житті позивача і діями відповідача щодо нарахування витрат по додаткових послугах, на що посилається [PERSON] в обґрунтування понесеної моральної шкоди та її оцінки. З огляду на викладене не підлягає до задоволення і вимога позивача [PERSON] про стягнення моральної шкоди в розмірі 10000грн., у зв'язку із недоведеністю порушених прав саме Тернопільським національним технічним університетом ім. І.Пулюя

Outcome: dismissed