Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-05 00:00:00

Орган опіки і піклування Павлоградської міської ради в інтересах неповнолітнього [PERSON] в порядку ст.256 ЦПК України звернувся до суду із заявою, в якій просить встановити факт народження народження неповнолітнього [PERSON], [INFO] в місті Павлоград Дніпропетровської області. В обґрунтування своєї заявник зазначив, що до служби у справах дітей Павлоградської міської ради надійшло повідомлення Павлоградської загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів № 18 з інтернатним відділенням про смерть матері та надання соціального захисту дитині [PERSON], [INFO]. Сім'я неповнолітнього [PERSON] перебувала на обліку, як неблагополучна. Перевіркою Павлоградського міського відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області та Люберецького управління реєстрації актів цивільного стану Головного управління РАЦС Московської області встановлено, що реєстрація народження неповнолітнього [PERSON], [INFO], не проводилась. Таким чином, копія свідоцтва неповнолітнього [PERSON] не відповідає дійсності. Встановлення факту народження необхідно заявнику для реєстрації народження дитини та отримання свідоцтва про народження. Заявник в судове засідання не з'явився, представник подав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, заявлені вимоги підтримав, просив їх задовольнити. Представник заінтересованої особи Павлоградського міського відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області в судове засідання не з'явився, подав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, заперечував проти вимог в частині присвоєння при встановленні факту народження неповнолітньому прізвища «[PERSON]», надавши письмові пояснення. Суд, дослідивши письмові матеріал справи, оцінивши докази, приходить до висновку, що заявлені вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. У відповідності до ч.1 ст. 28 Цивільного кодексу України (далі - ЦК) фізична особа набуває прав та обов'язків і здійснює їх під своїм ім'ям. Ім'я фізичної особи, яка є громадянином України, складається із прізвища, власного імені та по батькові, якщо інше не випливає із закону або звичаю національної меншини, до якої вона належить. Згідно ч. 1, 2 ст. 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання в ньому (гуртожиток, готель тощо), у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово. Фізична особа, яка досягла чотирнадцяти років, вільно обирає собі місце проживання, за винятком обмежень, які встановлюються законом. Відповідно до п.7 ч.1 ст. 256 Цивільного процесуального кодексу України суд розглядає справи про встановлення факту народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження. Судом встановлено, що [INFO] в м.Павлоград Дніпропетровської області померла [PERSON] у віці 50 років, про що Павлоградським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області складено відповідний актовий запис № 936 (а.с.9). За життя [PERSON], [INFO] була громадянином України. 30.03.1985 року зареєструвала шлюб з [PERSON], 1966 року народження в Довгинцівському відділі РАЦС м.Кривий Ріг, актовий запис № 155 (а.с.8,10). Із письмових пояснень неповнолітнього, в інтересах якого звернувся заявник вбачається, що він народився [INFO] в м. Павлограді та постійно проживав за адресою: [ADDRESS] зі своєю матір'ю. На даний час окрім тітки [PERSON] у нього з рідних більше нікого немає ( а.с.11). Із письмових пояснень [PERSON], [INFO], яка є рідною сестрою померлої [PERSON] та тіткою неповнолітнього, в інтересах якого звернувся до суду орган опіки та піклування вбачається, що вперше побачила свого племінника, коли йому було 8 місяців. З сестрою вона спілкувалась дуже рідко, оскільки не поділяла її поглядів на життя. Свого племінника вона завжди називала [PERSON], та знала, що її сестра [PERSON] дала йому своє дівоче прізвище - «[PERSON]». Про те, що у нього немає оригіналу свідоцтва про народження вона дізналась коли після смерті сестри, звернувшись до служби по справам дітей (а.с.12). Із письмових пояснень соціального педагога інтернатного відділення ЗОШ І-ІІІ ступенів № 18 [PERSON] вбачається, що в інтернатному відділенні навчався [PERSON], в особовій справі якого знаходилась ксерокопія свідоцтва про народження. Його мати [PERSON] [INFO] померла, оригінала свідоцтва про народження в документах матері не виявилось. На запит до органу РАЦС отримана відповідь, що актовий запис про народження [PERSON], [INFO], в Державному Реєстрі актів цивільного стану відсутній( а.с.22). Згідно письмової відповіді Павлоградського міського відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області від 22.07.2016 року № 2123-04/04-29, актовий запис про народження [PERSON], [INFO] відсутній (а.с.6). Згідно отриманого судом письмового пояснення Павлоградського міського відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області від 05.10.2016 року № 2978-04/03-02 батьки неповнолітнього [PERSON] мали ксерокопію підробного свідоцтва про народження свого сина [NUMBER] виданого 20.07.2000 року. При візуальному огляді відділом було встановлено, що свідоцтво сформовано двома різними шрифтами, за даними Державного Реєстру актів цивільного стану громадян свідоцтво [NUMBER] повторно видавалося відділом 20.02.2004року на [PERSON], 1991 року народження, яка є дочкою [PERSON]( а.с.20). Згідно повідомлення, виданого 31.08.2016 року, запис акту про народження на [PERSON], [INFO] відсутній в архіві Головного управління ЗАГС Московської області( а.с.21). Згідно ст. 7 Закону України "Про громадянство України", особа, батьки якої на момент її народження були громадянами України, є громадянином України. Особа, яка має право на набуття громадянства України за народженням, є громадянином України з моменту народження. За ч.1 ст.144 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані невідкладно, але не пізніше одного місяця від дня народження дитини, зареєструвати народження дитини в органі державної реєстрації актів цивільного стану. Пунктом 7 частини 1 статті 256 ЦПК України встановлено, що суд розглядає справи про встановлення факту народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження. Згідно зі ст. 14 ЦПК України, рішення про встановлення факту, що має юридичне значення, яке набрало законної сили, є обов'язковим для органів, які реєструють такі факти або оформлюють права, що виникають у зв'язку із встановленим судом фактом. В разі встановлення у судовому порядку факту реєстрації акту громадянського стану орган державної реєстрації актів громадянського стану проводить відповідний запис на підставі рішення суду. Встановлення даного факту, що має юридичне значення, необхідно заявнику для реєстрації в органі державної реєстрації актів цивільного стану. Відповідно до ст.13 Закону України "Про державну реєстрацію актів цивільного стану", якщо державна реєстрація народження дитини проводиться за місцем проживання батьків чи одного з них, то за їх бажанням місцем народження дитини в актовому записі про народження може бути визначене фактичне місце її народження або місце проживання батьків чи одного з них. Підставою для проведення державної реєстрації актів цивільного стану є рішення суду про встановлення факту народження. Судом встановлено, що на час народження неповнолітньої дитини, в інтересах якої звертається до суду заявник, його мати [PERSON] проживала і була зареєстрована в місті Павлограді. Враховуючи те, що реєстрація народження дитини є обов`язковою, а факт народження дитини не зареєстрований у відповідному органі державної реєстрації актів цивільного стану на підставі досліджених в судовому засіданні доказів, суд приходить до висновку, що заяву органу опіки і піклування Павлоградської міської ради в інтересах неповнолітнього [PERSON] про встановлення факту народження слід задовольнити, однак заявлені вимоги щодо присвоєння при встановленні факту народження неповнолітньому прізвища «[PERSON]» задоволенню не підлягають, виходячи з наступного. Відповідно до ч.3 ст.28 Цивільного кодексу України ім'ям фізичній особі надається відповідно до закону. Згідно статті 13 Закону України "Про державну реєстрацію актів цивільного стану" державна реєстрація народження дитини проводиться з одночасним визначенням її походження та присвоєнням їй прізвища, власного імені та по батькові. Походження дитини визначається відповідно до Сімейного кодексу України( далі - СК). Згідно ст 122 СК України дитина, яка народжена у шлюбі, походить від подружжя. Згідно ст. 145 СК України прізвище дитини визначається за прізвищем батьків. У відповідності до п. 21 ч. 2 гл. 1 розділу ІІІ Правил державної реєстрації актів цивільного стану в Україні, затверджених Наказом Міністерства юстиції України 18.10.2000 № 52/5 якщо батьки мають спільне прізвище, то це прізвище присвоюється і дітям. Зважаючи, що мати неповнолітнього - [PERSON] перебувала у зареєстрованому шлюбі з [PERSON], неповнолітній дитині має бути присвоєно прізвище батьків - «[PERSON]».

Outcome: partial