Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-12 00:00:00

Комунальне підприємство «Дирекція будівництва шляхово-транспортних споруд м. Києва», звертаючись з позовом до суду, просило зобов'язати [PERSON] звільнити земельну ділянку площею 633,63 кв.м, що знаходиться на території, яка відведена КП «Дирекція будівництва шляхово-транспортних споруд м.Києва» для будівництва Подільського мостового переходу через р. Дніпро в м. Києві за адресою: [ADDRESS], з наданням компенсації в розмірі ринкової оцінки майна та експертної оцінки земельної ділянки з поліпшенням на підставі висновку судової експертизи. 02 лютого 2015 року на підставі протокольної ухвали суду залучено до участі у справі у якості третьої особи без самостійних вимог Садівницьке товариство " Мічурінець ". (а.с.96 т.1) 02 жовтня 2015 року представником позивача Корінною О.В. подано до суду заяву про зміну предмету позову, за змістом поданої до суду заяви Комунальне підприємство «Дирекція будівництва шляхово-транспортних споруд м. Києва» пред'явило позов до [PERSON] з вимогою «зобов'язати [PERSON] звільнити земельну ділянку площею 633,63 кв.м, що знаходиться на території, яка відведена Комунальному підприємству «Дирекція будівництва шляхово-транспортних споруд м. Києва» для будівництва Подільського мостового переходу через р.Дніпро в м. Києві за адресою: [ADDRESS], кадастровий номер [NUMBER], після сплати Комунальним підприємством «Дирекція будівництва шляхово-транспортних споруд м. Києва» [PERSON] компенсації в розмірі 841 815,00 грн.».(а.с.155 т.1) 13 березня 2017 року представник позивача Кроллау О.В. в судовому засіданні подала заяву про збільшення позовних вимог, виходячи з змісту заявлених позовних вимог Комунальне підприємство «Дирекція будівництва шляхово-транспортних споруд м. Києва» просило суд зобов`язати [PERSON] звільнити земельну ділянку площею 633, 63 кв.м., що знаходиться на території, яка відведена Комунальному підприємству «Дирекція будівництва шляхово-транспортних споруд м. Києва» для будівництва Подільського мостового переходу через р. Дніпро в Києві за адресою: [ADDRESS], кадастровий номер [NUMBER], після сплати Комунальним підприємством «Дирекція будівництва шляхово-транспортних споруд м. Києва» [PERSON] компенсації в розмірі 1459144 грн. 00 коп. Представник позивача Корінна О.В. в судовому засідання позовні вимоги підтримала, просила позов задовольнити, пояснила, що на підставі рішення Київської міської ради від 28 грудня 2010 року № 531/5342 «Про надання земельної ділянки комунальному підприємству «Дирекція будівництва шляхово-транспортних споруд м.Києва» для будівництва Подільського мостового переходу через р. Дніпро у м. Києві на території Русанівських садів (відрізок від захисної дамби до садового товариства «Сад-будинок») у Дніпровському районі м. Києва КП «Дирекції будівництва шляхово-транспортних споруд м. Києва» передано в постійне користування вказана земельна ділянка та видано Державний акт від 14 лютого 2011 року серія [NUMBER]. В межах земельної ділянки, яка відведена Дирекції відповідно до вищезазначеного рішення КМР № 531/5342, знаходиться земельна ділянка за адресою: [ADDRESS], кадастровий номер [NUMBER], яка перебуває в користуванні відповідача [PERSON], та підпадає під межі будівництва Подільського мостового переходу через р. Дніпро в м. Києві. Оскільки, відповідач [PERSON] здійснює фактичне користування спірною земельною ділянкою [ADDRESS], площею 633,63 кв.м., кадастровий номер [NUMBER], яка знаходиться в межах земельної ділянки та відведена Дирекції, виключно на підставі членства в даному СТ «Сад-будівник», тому на даний час у відповідача відсутні будь-які підтвердження законного користування, в розумінні ЗК України, спірною земельною ділянкою. Однак, відповідач, який фактично здійснює постійне користування земельною ділянкою, не надав згоди на добровільне звільнення земельної ділянки, з наданням компенсації згідно рішення Київської міської ради, чим порушує права позивача, як землекористувача, на використання вказаної земельної ділянки для суспільних потреб, що спонукало позивача звернутись з цим позовом до суду. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні проти позову заперечував, просив в позові відмовити з підстав, викладених у запереченнях на позов, які приєднано до справи (а.с.197-200 т.1), пояснив, що відповідач є членом Садівницького товариства "Мічурінець», у встановленому порядку набув права користування земельною ділянкою, яка розташована за адресою: [ADDRESS], кадастровий номер [NUMBER], тому у позивача відсутні правові підстави вимагати у відповідача звільнити земельну ділянку, також наголосив, що позивачем не було вжито заходів для врегулювання даного спору в досудовому порядку, відповідача не було попереджено про звільнення земельної ділянки та не запропоновано варіанти компенсації відповідно до рішення Київради від 16.12.2005 року за №607/3068. Представник відповідача [PERSON] в судовому засіданні проти позову заперечував, просив в позові відмовити з підстав, наведених відповідачем у письмових запереченнях на позов, які приєднано до справи. Представник третьої особи - Садівницького товариства «Мічурінець» Морозов О.К., в судовому засіданні проти позову заперечував, просив в позові відмовити з підстави наведених відповідачем у письмових запереченнях на позов, та пояснень, наданих відповідачем в судовому засіданні. Заслухавши пояснення представників позивача Корінної І.Б. та Кроллау О.В., відповідача, представника відповідача [PERSON], третьої особи Морозова О.К., дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані у справі докази в їх сукупності, суд приходить до наступного. Відповідно до положень ст. 13 Конституції України, земля, її надра, атмосферне повітря, водні та інші природні ресурси, які знаходяться за межами території України, природні ресурси її континентального шельфу, виключної (морської) економічної зони є об'єктами права власності Українського народу. Від імені Українського народу права власника здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах, визначених Конституцією. Рішення про розмежування земель державної і комунальної власності в межах населених пунктів приймають відповідні сільські, селищні, міські ради за погодженням з органами виконавчої влади, а за межами населених пунктів - органи виконавчої влади за погодженням з відповідними органами місцевого самоврядування. (п. 12 Розділу Х "Перехідні положення" Земельного кодексу України). Відповідно до ч. 1 ст. 123 Земельного кодексу України, надання земельних ділянок державної або комунальної власності у користування здійснюється Верховною Радою Автономної Республіки Крим, Радою міністрів Автономної Республіки Крим, органами виконавчої влади або органами місцевого самоврядування. Рішення зазначених органів приймається на підставі проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок у разі: надання земельної ділянки із зміною її цільового призначення; формування нової земельної ділянки (крім поділу та об'єднання). Як вбачається з матеріалів справи, рішенням Київської міської ради «Про винесення з траси будівництва Подільського мостового переходу через р. Дніпро в м. Києві та лінії Київського метрополітену частини садових ділянок Русанівських та Воскресенських садів» від 16 грудня 2005 року № 607/3068, із змінами і доповненнями, внесеними рішенням Київської міської ради від 14 червня 2007 року № 764/1425, затверджено перелік земельних ділянок садівницьких товариств і фізичних осіб на території Русанівських та Воскресенських садів у Дніпровському районі м. Києва, які підлягають вилученню (викупу) для суспільних потреб м. Києва - будівництва Подільського мостового переходу через р. Дніпро в м. Києві та лінії Київського метрополітену; доручено КП «Дирекція будівництва шляхово-транспортних споруд м. Києва» від імені Київської міської ради для забезпечення суспільних потреб м. Києва викупити земельні ділянки на території Русанівських та Воскресенських садів, які знаходяться у приватній власності громадян, з вирішенням майново-правових питань в повному обсязі, відповідно до законодавства та забезпечити компенсацію громадянам, які не оформили прав власності і ділянки яких підлягають винесенню з траси будівництва Подільського мостового переходу через р. Дніпро в м. Києві та лінії Київського метрополітену, за земельні ділянки, земельні насадження, садові будинки та інші споруди, адреси яких зазначені в додатку 1 до цього рішення на підставі матеріалів земельної інвентаризації та довідок садових товариств; попередити власників земельних ділянок, які підлягають викупу для будівництва Подільського мостового переходу через р. Дніпро в м. Києві та лінії Київського метрополітену, про їх викуп для суспільних потреб (а.с.8 - 12). Згідно Додатку 1 до рішення Київради від 16 грудня 2005 року № 607/3068, затверджено перелік земельних ділянок садівницьких товариств та приватних осіб Русанівських та Воскресенських садів, які підлягають вилученню (викупу) для суспільних потреб м. Києва - прокладання траси Подільського мостового переходу та лінії Київського метрополітену, до якого, серед іншого належить земельна ділянка за адресою: м. Київ, Дніпровський район, вул.. 25 Садова, ділянка №3. 28 грудня 2010 року Київською міською Радою прийнято рішення № 531/5343 «Про надання земельної ділянки комунальному підприємству «Дирекція будівництва шляхово-транспортних споруд м. Києва» для будівництва Подільського мостового переходу через р. Дніпро у м. Києві на території Русанівських садів (відрізок від захисної дамби до садового товариства «Сад-Будівник» у Дніпровському районі м. Києва, відповідно до якого Комунальному підприємству «Дирекція будівництва шляхово-транспортних споруд м. Києва» було надано, за умови виконання пункту 4 цього рішення, в постійне користування земельну ділянку загальною площею 6,32 га для будівництва Подільського мостового переходу через р. Дніпро у м. Києві на території Русанівських садів (відрізок від захисної дамби до садового товариства «Сад-Будівник» у Дніпровському районі м. Києва, в тому числі: площею 6,12 га - за рахунок земель запасу промисловості, транспорту, зв'язку, енергетики, оборони та іншого призначення та площею 0,20 га - за рахунок міських земель, не наданих у власність чи користування (а.с.24-25 т.1). На підставі рішення Київської міської ради від 28 грудня 2010 року № 531/5343, Комунальному підприємству «Дирекція будівництва шляхово-транспортних споруд м. Києва» було видано Державний акт на право постійного користування земельною ділянкою, площею 5,7467 га, яка розташована на території Русанівських садів (відрізок від захисної дамби до садового товариства «Сад-Будівник» у Дніпровському районі м. Києва для будівництва Подільського мостового переходу через р. Дніпро у м. Києві. (а.с.26 т.1) Як з'ясовано судом, [PERSON] є членом Садівницького товариства «Мічурінець, згідно рішення загальних зборів (зборів уповноважених) членів СТ протокол №1 від 03.08.1997 р. [PERSON] є власником садового будинку [ADDRESS]. Рішенням ВК Київ міськради про відведення земельної ділянки для будівництва СБ від 27 квітня 1957 р. №711. Садовий будинок №3 в СТ «Мічурінець» побудований господарчим способом та введений в експлуатацію 1968 році. (а.с.95 т.1) Відповідно до кадастрового номеру [NUMBER], земельна ділянка площею 633, 63 кв.м., що знаходиться на території Садівницького товариства «Мічурінець» по [ADDRESS], кадастровий номер [NUMBER], масив Русанівські сади», Дніпровський район, м. Київ, перебуває у фактичному користуванні [PERSON], що не заперечується сторонами у справі. З метою виконання вищенаведених рішень Київської міської ради, позивач зверталось до відповідача з листами про можливість досудового урегулювання питання звільнення спірної земельної ділянки шляхом укладення угоди на повну грошову компенсацію вартості за земельну ділянку, будівлі і споруди, зелені насадження та інші збитки, відповідно до ринкової оцінки майна, однак ці звернення залишені без належного реагування з боку відповідача. Відповідно до ч. 1 ст. 92 Земельного кодексу України, право постійного користування земельною ділянкою - це право володіння і користування земельною ділянкою, яка перебуває у державній або комунальній власності, без встановлення строку. Громадяни та юридичні особи набувають право постійного користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених Земельним кодексом України. (ст.ст. 9, 12 Земельного кодексу України) Надання у постійне користування земельної ділянки, що перебуває у власності або у користуванні, провадиться лише після вилучення (викупу) її в порядку, передбаченому статтями 149, 151 Земельного кодексу України. Право постійного користування на земельну ділянку виникає після одержання її користувачем документа, що посвідчує право постійного користування земельною ділянкою та його державної реєстрації. Відповідно до п. 8 ч. 1 ст. 33 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», до відання виконавчих органів сільських, селищних, міських рад належать: підготовка висновків щодо надання або вилучення в установленому законом порядку земельних ділянок, що проводиться органами виконавчої влади та органами місцевого самоврядування. Право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав (ст. 125 Земельного кодексу України, в редакції чинній на 30.11.2010р.). Право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав. (ст. 125 Земельного кодексу України, в редакції чинній на 25.12.2013р.) Право власності на земельну ділянку посвідчується державним актом, крім випадків, визначених частиною другою цієї статті. Право постійного користування земельною ділянкою посвідчується державним актом на право постійного користування земельною ділянкою. Форми державних актів на право власності на земельну ділянку, право постійного користування земельною ділянкою затверджуються Кабінетом Міністрів України (ст. 126 Земельного кодексу України в редакції чинній на 30.11.2010р.). Право власності, користування земельною ділянкою оформлюється відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» (ст. 126 Земельного кодексу України в редакції чинній на 25.12.2013р.). Надання земельних ділянок підприємствам, установам та організаціям, що належать до державної або комунальної власності, у постійне користування здійснюється на підставі рішень органів виконавчої влади та органів місцевого самоврядування за проектами відведення цих ділянок. Порядок надання у постійне користування земельних ділянок цим суб'єктам передбачено статтями 122 і 123 Земельного кодексу України. Згідно положень ч. 1, 7 ст. 149 Земельного кодексу України, земельні ділянки, надані у постійне користування із земель державної та комунальної власності, можуть вилучатися для суспільних та інших потреб за рішенням органів державної влади, Ради міністрів Автономної Республіки Крим та органів місцевого самоврядування на підставі та в порядку, передбачених цим Кодексом. Київська, Севастопольська міські державні адміністрації вилучають земельні ділянки державної власності, які перебувають у постійному користуванні, в межах їх територій для всіх потреб, крім випадків, визначених частиною дев'ятою цієї статті. Відповідно до ч. 2 ст. 152 Земельного кодексу України, власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов'язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Відповідно до ст. 57 Цивільного процесуального кодексу України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів. Судова експертиза - це дослідження експертом на основі спеціальних знань матеріальних об'єктів, явищ і процесів, які містять інформацію про обставини справи, що перебуває у провадженні органів дізнання, досудового та судового слідства. ( ст.1 Закону України «Про судову експертизу») Відповідно до ч. 1 ст. 60 Цивільного процесуального кодексу України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Частиною 2 ст. 58 ЦПК України визначено, що сторони мають право обґрунтувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Відповідно до чинного процесуального законодавства висновок експерта є доказом у цивільній справі. Під час розгляду цивільної справи, на підставі ухвали Дніпровського районного суду міста Києва від 19 квітня 2016 року призначено повторну комплексну оціночно-земельну та оціночно - будівельну експертизу, проведення якої доручено експертам Київського науково-дослідного інституту судових експертиз. На виконання ухвали суду, судовим експертом лабораторії інженерно-технічних видів дослідження Київського науково-дослідного інституту судових експертиз Гучко О.В. надано Висновок за результатами проведення судової будівельно-технічної експертизи, оціночно-будівельної та оціночно-земельної експертизи від 08 грудня 2016 року за № 8301/8302/16-43, яким встановлено, що ринкова вартість земельної ділянки, площею 633,63 кв.м. з садовим будинком та господарськими будівлями і спорудами, що розміщена на території Садівницького товариства «Мічурінець» по [ADDRESS] (старий кадастровий [NUMBER]), масив «Русанівські сади» в Дніпровському районі м. Києва станом на дату оцінки 07.12.2016 складає: 1 357 820 грн. (один мільйон триста п'ятдесят сім тисяч вісімсот двадцять гривень),в тому числі: вартість земельної ділянки (без поліпшень) - 1 178 191,0 грн. (один мільйон сто сімдесят вісім тисяч сто дев'яносто одна гривня); вартість садового будинку - 69 912 грн. (шістдесят дев'ять тисяч дев'ятсот дванадцять гривень); вартість господарських будівель та споруд - 109 717 грн. (сто дев'ять тисяч сімсот сімнадцять гривень). Імовірна вартість витрат на поліпшення земельної ділянки (завезення родючого ґрунту, тощо) площею 633,63 м, що знаходиться на території Садівницького товариства «Мічурінець» по [ADDRESS] (старий кадастровий [NUMBER]), масив «Русанівські сади», Дніпровський р-н., м. Київ, на час складання висновку становить 69 173 грн. (шістдесят дев'ять тисяч сто сімдесят три гривні). Імовірна ринкова вартість зелених насаджень, що знаходяться на території земельної ділянки площею 633,63 м , що розміщена на території Садівницького товариства «Мічурінець» по [ADDRESS] (старий кадастровий [NUMBER]), масив «Русанівські сади» в Дніпровському районі міста Києва, на час складання висновку становить 7029 грн. (сім тисяч двадцять дев'ять) гривень. Імовірна ринкова вартість збитків у зв'язку з неотриманням врожаю, що можна було б отримати на земельній ділянці площею 633,63 м2 , що розміщена на території Садівницького товариства «Мічурінець» по вулиці Садова 25 (25-А Садова), ділянка №3 (старий кадастровий [NUMBER]), масив «Русанівські сади» в Дніпровському районі м. Києва, на час складання висновку складає 20 422 грн. (двадцять тисяч чотириста двадцять дві гривні). Імовірна вартість витрат на перевезення майна (включаючи послуги з завантаження та розвантаження), що підлягає вивезенню з території земельної ділянки площею 633,63 м , що розміщена на території Садівницького товариства «Мічурінець» по [ADDRESS] (старий кадастровий [NUMBER]), масив «Русанівські сади» в Дніпровському районі м. Києва, на час складання висновку становить 4 700 гри» (чотири тисячі сімсот гривень). Загальна вартість земельної ділянки, площею 633,63 кв.м, що розміщена на території Садівницького товариства «Мічурінець» по [ADDRESS] (старий кадастровий № [NUMBER]), масив «Русанівські сади» в Дніпровському районі м. Києва з поліпшенням, з урахуванням розмірів збитків, відшкодувань і витрат на її поліпшення на дату оцінки 07.12.2016, становить: 1 459 144 грн. (один мільйон чотириста п'ятдесят дев'ять тисяч сто сорок чотири гривні),в тому числі: вартість земельної ділянки (без поліпшень) -1178191,0 грн. (один мільйон сто сімдесят вісім тисяч сто дев'яносто одна гривня); вартість садового будинку - 69 912 грн. (шістдесят дев'ять тисяч дев'ятсот дванадцять гривень); вартість господарських будівель та споруд - 109 717 грн. (сто дев'ять тисяч сімсот сімнадцять гривень); імовірна ринкова вартість витрат на поліпшення земельної ділянки (завезення родючого ґрунту, тощо) - 69 173 грн. (шістдесят дев'ять тисяч сто сімдесят три гривні); імовірна ринкова вартість зелених насаджень - 7029 грн. (сім тисяч двадцять дев'ять) гривень; імовірна ринкова вартість збитків у зв'язку з неотриманням врожаю, що можна було б отримати на земельній ділянці - 20 422 грн. (двадцять тисяч чотириста двадцять дві гривні);імовірна ринкова вартість витрат на перевезення майна - 4 700 грн. (чотири тисячі сімсот гривень). (а.с. 8-27 т.2). Земельні ділянки, надані у постійне користування із земель державної та комунальної власності, можуть вилучатися для суспільних та інших потреб за рішенням органів державної влади, Ради міністрів Автономної Республіки Крим та органів місцевого самоврядування на підставі та в порядку, передбачених цим Кодексом. Київська, Севастопольська міські державні адміністрації вилучають земельні ділянки державної власності, які перебувають у постійному користуванні, в межах їх територій для всіх потреб, крім випадків, визначених частиною дев'ятою цієї статті. ( ч.ч. 1, 7 ст. 149 Земельного кодексу України) Відповідно до ч. 2 ст. 152 Земельного кодексу України, власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов'язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Як роз'яснено у пункті 7 Постанови Пленуму Верховного суду України від 16 квітня 2004 року «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ», судам слід мати на увазі, що спори, пов'язані із земельними відносинами, розглядаються в позовному провадженні. Власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його права, навіть якщо ці порушення не пов'язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою. Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється згідно з частиною третьою статті 152 ЗК шляхом: визнання прав; відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав; визнання угоди недійсною; визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування; відшкодування заподіяних збитків; застосування інших, передбачених законом, способів захисту. Правові, організаційні та фінансові засади регулювання суспільних відносин, що виникають у процесі відчуження земельних ділянок, інших об'єктів нерухомого майна, що на них розміщення, які перебувають у власності фізичних осіб або юридичних осіб, для суспільних потреб чи з мотивів суспільної необхідності, регулюються Законом України «Про відчуження земельних ділянок, інших об'єктів нерухомого майна, що на них розміщені, які перебувають у приватній власності, для суспільних потреб чи з мотивів суспільної необхідності». Суспільна потреба це - обумовлена загальнодержавними інтересами або інтересами територіальної громади потреба у земельних ділянках, у тому числі тих, на яких розміщені об'єкти нерухомого майна, викуп яких здійснюється в порядку, встановленому законом. Викуп земельних ділянок, інших об'єктів нерухомого майна для суспільних потреб - передача земельних ділянок, інших об'єктів нерухомого майна, що на них розміщені, які перебувають у власності фізичних або юридичних осіб, за їх згодою у державну чи комунальну власність для задоволення суспільних потреб шляхом укладення договору купівлі-продажу чи іншого правочину у порядку, встановленому законом. (ст.1 Закону України «Про відчуження земельних ділянок, інших об'єктів нерухомого майна, що на них розміщені, які перебувають у приватній власності, для суспільних потреб чи з мотивів суспільної необхідності») Порядок викупу викуп земельних ділянок, інших об'єктів нерухомого майна, що на них розміщені, для суспільних потреб, визначений розділом ІІ, вищевказаного Закону, відповідно до якого, органи виконавчої влади та органи місцевого самоврядування відповідно до своїх повноважень та в порядку, визначених цим Законом, мають право викупу земельних ділянок, інших об'єктів нерухомого майна, що на них розміщені, які перебувають у власності фізичних або юридичних осіб, для таких суспільних потреб, серед іншого: будівництво, капітальний ремонт, реконструкція та обслуговування лінійних об'єктів та об'єктів транспортної і енергетичної інфраструктури (доріг, мостів, естакад, нафто- , газо- та водопроводів, ліній електропередачі, зв'язку, аеропортів, морських портів, нафтових і газових терміналів, електростанцій) та об'єктів, необхідних для їх експлуатації. Відповідно до ч. 1 ст. 3 Цивільного процесуального кодексу України, кожна особа має право в порядку, встановленому Цивільним процесуальним кодексом України, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Стаття 15 Цивільного кодексу України передбачає право кожної особи на захист свого цивільного права в разі його порушення, невизнання або оспорювання, а також на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Отже, указана норма визначає об'єктом захисту порушене, невизнане або оспорювань право чи цивільний інтерес. Порушення права пов'язане з позбавленням його володільця можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково. При оспорюванні або невизнані права виникає невизначеність у праві, викликана поведінкою іншої особи. Таким чином, порушення, невизнання або оспорювання суб'єктивного права є підставою для звернення особи до суду за захистом цього права із застосуванням відповідного способу захисту. Особа, права якої порушено, може скористатись не будь-яким, а конкретним способом захисту свого права. Під способами захисту суб'єктивних цивільних прав розуміють закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав та вплив на порушника. Як роз'яснення у п. 11 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 18.12.2009 року № 14 «Про судове рішення у цивільній справі», оскільки правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів та осіб, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси (частина перша та друга статті 3 ЦПК України), то суд повинен встановити, чи були порушені, невизнані або оспорюванні права, свободи чи інтереси цих осіб, а якщо були то вказати, чи є залучений у справі відповідач відповідальним за це. Виходячи з предмету спору та суб'єктивного складу сторін, суд приходить до висновку, що Комунальне підприємство «Дирекція будівництва шляхово-транспортних м. Києва» набуло у встановленому порядку право користування земельною ділянкою загальною площею 5,7467 га для будівництва Подільського мостового переходу через р. Дніпро у м. Києві на території Русанівських садів (відрізок від захисної дамби до садового товариства «Сад-будинок») у Дніпровському районі м. Києва, що підтверджується Державним актом на право постійного користування земельною ділянкою від 14 лютого 2011 року (Серія ЯЯ № 389590), з цільовим призначенням земельної ділянки - для будівництва Подільського мостового переходу через р.Дніпро у м. Києві, тобто для суспільних потреб, тому позивачем правомірно пред'явлено вимоги до відповідача, як землекористувача, вимогу про звільнення земельної ділянки, з виплатою грошової компенсації, яка визначена на підставі висновку судового експерта, оскільки відповідач не надає згоди на добровільне звільнення земельної ділянки за адресою: м. Київ, Дніпровський район, вул. 25 Садова, ділянка № 3 (кадастровий номер [NUMBER]), а питання виплати грошової компенсації та її розмір не врегульовано сторонами спору в досудовому порядку. Відповідно до частини першої статті 11 Цивільного процесуального кодексу України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до частини третьої ст. 212 Цивільного процесуального кодексу України, суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Аналізуючи наявні у справі докази у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов Комунального підприємства "Дирекція будівництва шляхово-транспортних споруд м. Києва" до [PERSON], третя особа Садівницьке товариство "Мічурінець" про зобов'язання звільнити земельну ділянку з виплатою компенсації, є обґрунтованим та таким, що підлягає задоволення, у спосіб визначений позивачем, шляхом зобов'язання [PERSON] звільнити земельну ділянку площею 633, 63 кв.м., що знаходиться на території, яка відведена Комунальному підприємству «Дирекція будівництва шляхово-транспортних споруд м. Києва» для будівництва Подільського мостового переходу через р. Дніпро в Києві за адресою: [ADDRESS], кадастровий номер [NUMBER], після сплати Комунальним підприємством «Дирекція будівництва шляхово-транспортних споруд м. Києва» [PERSON] компенсації в розмірі 1 459 144 грн. 00 коп. Відповідно до положень ст. 88 Цивільного процесуального кодексу України, при вирішення питання розподілу судових витрат, суд присуджує стягнути з [PERSON] на користь Комунального підприємства «Дирекція будівництва шляхово-транспортних споруд м. Києва» судовий збір в розмірі 1385 грн. 40 коп., який сплачено позивачем при зверненні з цим позовом до суду. Враховуючи викладене та

Outcome: approved