Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-20 00:00:00

[PERSON] звернулася до Близнюківського районного суду Харківської області з позовною заявою до ФОП [PERSON] , в якій просить: 1) стягнути з ФОП [PERSON] на користь позивача за 2017,2018,2019 роки грошові кошти за невиплачену орендну плату за договором оренди землі, який укладений 04 червня 2012 року та зареєстрований 27 червня 2012 року за №632065514000769, на земельну ділянку кадастровий номер 6320655100:03:000:0110, у розмірі 8911,47 грн., пені у розмірі - 1443,67 грн., три відсотки річних у розмірі - 451,54 грн.; 2) розірвати договір оренди землі, який укладений 04 червня 2012 року та зареєстрований 27 червня 2012 року за №632065514000769, на земельну ділянку кадастровий номер 6320655100:03:000:0110, між [PERSON] та ФОП [PERSON] . В обґрунтування позову зазначила, що 04.06.2012 між нею та ФОП [PERSON] було укладено договір оренди земельної ділянки, який був зареєстрований 27.06.2012. Згідно вказаного договору строк оренди складає 10 років, орендна плата за користування земельною ділянкою складає 3% від грошової оцінки земельної ділянки, орендна плата сплачується з 31 грудня кожного року. Відповідач в порушення своїх зобов`язань з 2017 по 2019 роки не в повному обсязі сплачує орендну плату. Заборгованість по орендній платі за ці роки складає 8911,47 грн. Крім того, станом на 25.05.2020 відповідач має сплатити пеню відповідно до п. 14 Договору оренди землі у розмірі 1443,67 грн. та 3 відсотки річних відповідно до ст. 625 ЦК України у розмірі 451,54 грн. Враховуючи те, що відповідач систематично не виконує свій обов`язок з виплати орендної плати позивач зазначає, що на підставі ст. 32 Закону України «Про оренду землі», ст. 141 ЗК України, ст. 651 ЦК України договір оренди може бути розірвано за рішенням суду. Представник позивача та позивач у судовому засіданні позов підтримали та просили його задовольнити у повному обсязі. Відповідач в судовому засіданні заперечував проти задоволення позову та просив відмовити в його задоволенні. В обґрунтування заперечень зазначив, що орендна плата сплачувалась в повному обсязі. Ухавлою суду від 25.05.2020 позовну заяву залишено без руху, у зв`язку з недоплатою судового збору. Ухвалою суду від 02.06.2020 відкрито провадження по справі в порядку загального позовного провадження. Ухвалою суду від 16.06.2020 у відповідача витребувались докази, які б підтверджували виплату орендної плати [PERSON] за 2017-2019 роки. Ухвалою суду від 08.07.2020 вказану справу призначено до судового розгляду із закриттям підготовчого провадження. Суд, вислухавши пояснення представника позивача та сторін, дослідивши та проаналізувавши докази, які містяться в матеріалах справи, дійшов наступних висновків. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Між [PERSON] та Фізичною особою - підприємець [PERSON] 04 червня 2012 року було укладено договір оренди земельної ділянки, який було зареєстровано у відділі Держкомзему у Близнюківському районі Харківської області, про що у Державному реєстрі земель вчинено запис від 27 червня 2012 року за № 632065514000769, та передано в оренду на десять років відповідачу земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що належить позивачу на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯК № 161139, загальною площею 5,7350 га, яка розташована на території Близнюківської селищної ради Близнюківського району Харківської області. З вказаного договору вбачається, що орендна плата вноситься до 31.12 кожного року. Пунктом 9 Договору визначено, що орендна плата вноситься орендарем у розмірі грошової оплати - 3118,49 грн. 3% від нормативної грошової оцінки за кожний рік оренди. Пунктом 14 Договору визначено, що у разі невнесення орендної плати у строки, визначені цим Договором, справляється пеня у розмірі 120% річних облікової ставки НБУ України не сплаченої суми за кожний день прострочення. Пунктом 28 Договору визначено право орендодавця вимагати від орендаря, зокрема, своєчасного внесення орендної плати. Пунктом 38 Договору визначено, що дія договору припиняється шляхом його розірвання внаслідок випадкового знищення, пошкодження орендованої земельної ділянки, яке істотно перешкоджає її використанню, а також з інших підстав, визначених законом. Згідно довідок про грошову оцінку земельної ділянки з технічної документації з нормативної грошової оцінки земель сільськогосподарських угідь ділянок власності громадян Близнюківської селищної ради Близнюківського району Харківської області вбачається, що власником земельної ділянки є [PERSON] на підставі державного акту ЯК №161139, загальна площа земельної ділянки складає 5,73500 га, яка розташована на території Близнюківської селищної ради Близнюківського району Харківської області та станом на 01.01.2017 становила грошову оцінку у розмірі 155799 грн 80 коп; станом на 01.01.2018 становила грошову оцінку у розмірі 155799 грн 80 коп; станом на 01.01.2019 становила грошову оцінку у розмірі 155799 грн 80 коп. З наданих ФОП [PERSON] документів вбачається, що ним в 2018 році позивачу було сплачено орендну плату в розмірі 2510,50 грн., в 2019 році - 2600 грн., що підтверджується даними поштового переказу від 12.12.2018 року та від 19.12.2019. Позиція відповідача про те, що ним додатково сплачено 680 грн. як орендну плату за 2019 рік, з посиланням на інформацію щодо надходження переказу у розмірі 680 грн. (а.с. 78), судом відхиляється, оскільки такий доказ не може бути визнаний належним, достатнім та достовірним, тобто з цього доказу не можливо ідентифікувати особу, якій перераховано кошти та призначення цього переказу. Суд зазначає, що правовідносини, які виникли між сторонами, регулюються Земельним кодексом України, Цивільним кодексом України, Законом України "Про оренду землі". Відповідно до частини 2 ст. 792 ЦК України відносини щодо найму (оренди) земельної ділянки регулюються законом. Частиною 9 ст. 93 ЗК України також встановлено, що відносини, пов`язані з орендою землі, регулюються законом. Спеціальним законом, яким регулюються відносини, пов`язані з орендою землі, є Закон України "Про оренду землі". Відповідно до ст. 13 Закону України "Про оренду землі" договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства. За змістом статті 15 Закону України "Про оренду землі" орендна плата із зазначенням її розміру, індексації, умов платежу, строків, порядку її внесення і перегляду та відповідальності за її несплату є однією з істотних умов договору оренди землі. Відповідно до ст. 21 Закону України "Про оренду землі" орендна плата за землю - це платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою. Розмір, умови і строки внесення орендної плати за землю встановлюються за згодою сторін у договорі оренди (крім строків внесення орендної плати за земельні ділянки державної та комунальної власності, які встановлюються відповідно до Закону України "Про плату за землю"). Обчислення розміру орендної плати за землю здійснюється з урахуванням індексів інфляції, якщо інше не передбачено договором оренди. Згідно п. 13 Договору розмір орендної плати переглядається один раз на два роки у разі: змін умов господарювання, передбачених договором; змін розмірів земельного податку, підвищення цін, тарифів, у тому числі внаслідок інфляції; погіршення стану орендованої земельної ділянки не з вини орендаря, що підтверджено документами; в інших випадках, передбачених законом. Щодо розміру орендної плати визначеної в договорі оренди земельної ділянки від 04.06.2012. Пунктом 9 Договору встановлено, що орендна плата встановлюється у розмірі 3118,49 грн. 3% від нормативної грошової оцінки земельної ділянки за кожний рік оренди. Відповідно до частини першої статті 637 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) тлумачення умов договору здійснюється відповідно до статті 213 ЦК України. У частинах третій та четвертій статті 213 ЦК України визначаються загальні способи, що застосовуватимуться при тлумаченні, які втілюються в трьох рівнях тлумачення. Перший рівень тлумачення здійснюється за допомогою однакових для всього змісту правочину значень слів і понять, а також загальноприйнятих у відповідній сфері відносин значення термінів. Другим рівнем тлумачення (у разі, якщо за першого підходу не вдалося витлумачити зміст правочину) є порівняння різних частин правочину як між собою, так і зі змістом правочину в цілому, а також з намірами сторін, які вони виражали при вчиненні правочину, а також з чого вони виходили при його виконанні. Третім рівнем тлумачення (при без результативності перших двох) є врахування: (а) мети правочину, (б) змісту попередніх переговорів, (в) усталеної практики відносин між сторонами (якщо сторони перебували раніш в правовідносинах між собою), (г) звичаїв ділового обороту; (ґ) подальшої поведінки сторін; (д) тексту типового договору; (е) інших обставин, що мають істотне значення. Таким чином, тлумаченню підлягає зміст правочину або його частина за правилами, встановленими статтею 213 ЦК України. Аналіз змісту Договору оренди земельної ділянки від 04.06.2012 свідчить, що правила встановленні статтею 213 ЦК України не дозволяють визначити чіткий зміст відповідної умови договору щодо розміру орендної плати. Оскільки ці правила не дають можливості визначити справжній зміст відповідної умови договору щодо розміру орендної плати у розмірі фіксованої суми чи 3 % від нормативної грошової оцінки, тому потрібно застосовувати тлумачення contra proferentem. Contra proferentem (лат. verba chartarum fortius accipiuntur contra proferentem - слова договору повинні тлумачитися проти того, хто їх написав). Особа, яка включила ту або іншу умову в договір, повинна нести ризик, пов`язаний з неясністю такої умови. Це правило застосовується не тільки в тому випадку, коли сторона самостійно розробила відповідну умову, але й тоді, коли сторона скористалася стандартною умовою, що була розроблена третьою особою. Це правило підлягає застосуванню не тільки щодо умов, які «не були індивідуально узгоджені» (no individually negotiated), але також щодо умов, які хоча і були індивідуально узгоджені, проте були включені в договір «під переважним впливом однієї зі сторін» (under the diminant sinfluence of the party). Європейський суд з прав людини зауважує, що національні суди мають вибирати способи такого тлумачення, які зазвичай можуть включати акти законодавства, відповідну практику, наукові дослідження тощо (VOLOVIK v. UKRAINE, № 15123/03, § 45, ЄСПЛ, 06 грудня 2007 року). При з`ясуванні розміру орендної плати з урахуванням тлумачення contra proferentem, слід зробити висновок, що пункт 9 цього Договору передбачає виплату орендної плати у розмірі 3 % від нормативної грошової оцінки землі за кожний рік оренди. Суд зазначає, що виходячи з нормативної грошової оцінки землі за 2017-2019 роки у розмірі 155799 грн 80 коп та ставки орендної плати 3% від нормативної грошової оцінки землі, орендна плата за 2017-2019 роки складає 4673 грн. 99 коп. Згідно п. 11 Договору орендна плата вноситься до 31 грудня кожного року. Звертаючись до суду з цим позовом, позивач посилалась на те, що відповідач з 2017 року по 2019 рік включно не в повному обсязі сплачував позивачу орендну плату за користування вказаною земельною ділянкою. У 2017 році орендну плату не було сплачено, у 2018 році було сплачено частково у розмірі 2510 грн. 50 коп., у 2019 році було сплачено 2600 грн. Таким чином, суд дійшов висновку щодо стягнення з відповідача заборгованості з орендної плати за кожен рік з вирахуванням із цієї суми законодавчо визначених та належних до сплати податків та зборів 19,5 %(18%+1,5 %), оскільки відповідно до положень Податкового кодексу України податковим агентом зі сплати податків та інших обов`язкових платежів з доходу [PERSON] як орендодавця у виді орендної плати за землю, виступає ФОП [PERSON] як орендар земельної ділянки: за 2017 рік у розмірі 3762 грн. 56 коп.; за 2018 рік у розмірі 1252 грн. 06 коп.; за 2019 рік у розмірі 1162 грн. 56 коп. Отже, заборгованість з орендної плати за 2017 - 2019 роки становить 6177 грн. 18 коп. У позові [PERSON] також просила стягнути з відповідача пеню за несвоєчасне внесення орендної плати та 3 % річних від простроченої суми заборгованості за 2017, 2018, 2019 роки. Стаття 549 ЦК України визначає поняття неустойки. Так, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. За ч.ч.1 та 2 ст.550 ЦК України, право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов`язання, при цьому, проценти на неустойку не нараховуються. Відповідно до п. 14 Договору оренди земельної ділянки від 04.06.2012, у разі невнесення орендної плати у строки визначені цим договором, справляється пеня у розмірі 120 % річних облікової ставки НБУ за кожен день прострочення. Враховуючи, що суд дійшов висновку про те, що відповідачем порушені строки внесення орендної плати за 2017-2019 роки, які встановлені договором оренди, позивач має право на отримання від відповідача пені в розмірі, встановленому договором оренди. Враховуючи положення п. 11 Договору, прострочення виплати орендної плати: 1.за 2017 рік з урахуванням періоду за який позивач просить стягнути пеню починається з 25.05.2019 до 24.05.2020 включно - прострочення складає 366 днів (з 25.05.2019 по 18.07.2019 включно 55 днів, з 19.07.2019 по 05.09.2019 включно 49 днів, з 06.09.2019 по 24.10.2019 включно 49 днів, з 25.10.2019 по 12.12.2019 включно 49 днів, з 13.12.2019 по 30.01.2020 включно 49 днів, з 31.01.2020 по 12.03.2020 включно 42 дні, з 13.03.2020 по 23.04.2020 включно 42 дні, з 24.04.2020 по 24.05.2020 включно 31 день); 2. за 2018 рік з урахуванням періоду за який позивач просить стягнути пеню починається з 25.05.2019 до 24.05.2020 включно - прострочення складає 366 днів (з 25.05.2019 по 18.07.2019 включно 55 днів, з 19.07.2019 по 05.09.2019 включно 49 днів, з 06.09.2019 по 24.10.2019 включно 49 днів, з 25.10.2019 по 12.12.2019 включно 49 днів, з 13.12.2019 по 30.01.2020 включно 49 днів, з 31.01.2020 по 12.03.2020 включно 42 дні, з 13.03.2020 по 23.04.2020 включно 42 дні, з 24.04.2020 по 24.05.2020 включно 31 день); 3. за 2019 рік починається з 01.01.2020 до 24.05.2020 включно - прострочення складає 145 днів (з 01.01.2020 по 30.01.2020 включно 30 днів, з 31.01.2020 по 12.03.2020 включно 42 дні, з 13.03.2020 по 23.04.2020 включно 42 дні, з 24.04.2020 по 24.05.2020 включно 31 день). Як вже встановлено судом ФОП [PERSON] має перед [PERSON] заборгованість з орендної плати за 2017 рік - 3762 грн. 56 коп, за 2018 рік - 1252 грн. 06 коп., за 2019 рік - 1162 грн. 56 коп. Згідно даних облікової ставки НБУ з 26.04.2019 становить 17,5 % річних, з 19.07.2019 становить 17% річних, з 06.09.2019 становить 16,5% річних, з 25.10.2019 становить 15,5 % річних, з 13.12.2019 становить 13,5% річних, з 31.01.2020 становить 11% річних, з 13.03.2020 становить 10% річних, з 24.04.2020 становить 8% річних. Отже, 120% річних облікової ставки НБУ з 26.04.2019 становить 21 % річних, з 19.07.2019 становить 20,4% річних, з 06.09.2019 становить 19,8% річних, з 25.10.2019 становить 18,6 % річних, з 13.12.2019 становить 16,2% річних, з 31.01.2020 становить 13,2% річних, з 13.03.2020 становить 12% річних, з 24.04.2020 становить 9,6% річних. Суд зазначає, що розмір пені повинен розраховуватись за формулою: 120% річних облікової ставки НБУ поділити на 365 днів у році помножити на дні прострочки помножити на суму боргу з орендної плати та поділити на 100 відсотків. Таким чином, розмірі пені за 2017 рік розровується наступним чином: (21 %НБУ/365днів*55днів*3762,56 грн./100%)+(20,4 %НБУ/365днів*49днів*3762,56 грн./100%)+(19,8 %НБУ/365днів*49днів*3762,56 грн./100%)+(18,6 %НБУ/365днів*49днів*3762,56 грн./100%)+(16,2 %НБУ/365днів*49днів*3762,56 грн./100%)+(13,2 %НБУ/365днів*42днів*3762,56 грн./100%)+(12 %НБУ/365днів*42днів*3762,56 грн./100%)+(9,6 %НБУ/365днів*31днів*3762,56 грн./100%)=637,67 грн. Розмірі пені за 2018 рік розровується наступним чином: (21 %НБУ/365днів*55днів*1252,06 грн./100%)+(20,4 %НБУ/365днів*49днів*1252,06 грн./100%)+(19,8 %НБУ/365днів*49днів*1252,06 грн./100%)+(18,6 %НБУ/365днів*49днів*1252,06 грн./100%)+(16,2 %НБУ/365днів*49днів*1252,06 грн./100%)+(13,2 %НБУ/365днів*42днів*1252,06 грн./100%)+(12 %НБУ/365днів*42днів*1252,06 грн./100%)+(9,6 %НБУ/365днів*31днів*1252,06 грн./100%)=212,20 грн. Розмірі пені за 2019 рік розровується наступним чином: (16,2 %НБУ/365днів*30днів*1162,56 грн./100%)+(13,2 %НБУ/365днів*42днів*1162,56 грн./100%)+(12 %НБУ/365днів*42днів*1162,56 грн./100%)+(9,6 %НБУ/365днів*31днів*1162,56 грн./100%)=58,67 грн. Отже, пеня за не своєчасне виконання зобов`язань за 2017 - 2019 роки становить 908 грн. 54 коп. Частиною ч. 2 ст. 625 ЦК України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. За змістом ст. ст. 524, 533 - 535, 625 ЦК України грошовим є виражене в грошових одиницях (національній валюті України чи в грошовому еквіваленті в іноземній валюті) зобов`язання сплатити гроші на користь іншої сторони, яка має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. За змістом частини 2 ст. 625 ЦК нарахування інфляційних витрат на суму боргу та трьох процентів річних входять до складу грошового зобов`язання і є особливою мірою відповідальності боржника (спеціальний вид цивільно-правової відповідальності) за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат (збитків) кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отримання компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові (постанови Верховного Суду України від 06.06.2012 року у справі № 6-49цс12, від 24.10. 2011 року у справі № 6-38цс11, від 01.10.2014 року у справі № 6-113цс14). Отже, проценти, передбачені ст. 625 ЦК, не є штрафними санкціями (постанова Верховного Суду України від 17.10.2011 року у справі № 6-42цс11) та нараховуються незалежно від вини боржника (постанова Верховного Суду України від 24.10.2011 року у справі № 6-38цс11). Заходи відповідальності за порушення грошового зобов`язання та неустойка є різними правовими інститутами, обмеження можливості одночасного застосування яких законом не встановлена (постанови Верховного Суду України від 6.06.2012 року у справі № 6-49цс12, від 30.10.2013 року у справі № 6-59цс13). Враховуючи, що суд дійшов висновку про те, що відповідачем порушені строки внесення орендної плати за 2017-2019 роки, які встановлені договором оренди, тобто, боржник прострочив виконання грошового зобов`язання, позивач має право на отримання від відповідача трьох процентів річних від простроченої суми. Суд зазначає, що розмір 3% річних від простроченого грошового зобов`язання повинен розраховуватись за наступною формулою: 1)за 2017 рік - суму боргу з орендної плати за 2017 рік помножити на 3% поділити на 100% поділити на 365 днів у році та помножити 875 днів прострочки; 2)за 2018 рік - суму боргу з орендної плати за 2018 рік помножити на 3% поділити на 100% поділити на 365 днів у році та помножити 510 днів прострочки. 3)за 2019 рік - суму боргу з орендної плати за 2019 рік помножити на 3% поділити на 100% поділити на 365 днів у році та помножити 145 днів прострочки. Таким чином, розмірі 3 % річних складає: -за 2017 рік - (3762,56 грн *3%/100%/365днів*875днів) = 270 грн. 60 коп.; -за 2018 рік - (1252,06 грн *3%/100%/365днів*510 днів) = 52 грн. 48 коп.; -за 2019 рік - (1162,56 грн *3%/100%/365 днів*145 днів) = 13 грн. 86 коп. Отже, розмір 3% річних від простроченого грошового зобов`язання за 2017 - 2019 роки становить 336 грн. 94 коп. Таким чином, суд дійшов висновку, що позовні вимоги [PERSON] про стягнення заборгованості з орендної плати, пені та 3 % річних станом на 24.05.2020 включно підлягають частковому задоволенню на загальну суму 7422 грн. 66 коп. (6177,18 орендної плати+908,54 грн. пені+336,94 грн. трьох % річних, в іншій частині ці вимоги є необґрунтованими та такими, що задоволенню не підлягають. Щодо позовних вимог про розірвання Договору оренди землі від 04.06.2012 року, суд зазначає наступне. За правилами ст. 651 ЦК України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір може бути розірваний або змінений за рішенням суду на вимогу однієї зі сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладанні договору. Аналогічна норма закріплена і в ст. 31 Закону України "Про оренду землі", згідно частини третьої якої договір оренди землі може бути розірваний за згодою сторін. На вимогу однієї із сторін договір оренди може бути достроково розірваний за рішенням суду в порядку, встановленому законом. Відповідно до ст. 32 Закону України "Про оренду землі" на вимогу однієї із сторін договір оренди землі може бути достроково розірваний за рішенням суду в разі невиконання сторонами обов`язків, передбачених статтями 24 і 25 цього Закону та умовами договору, в разі випадкового знищення чи пошкодження об`єкта оренди, яке істотно перешкоджає передбаченому договором використанню земельної ділянки, а також на підставах, визначених Земельним кодексом України та іншими законами України. Згідно із п. "д" частини 1 ст. 141 ЗК України підставою для припинення права користування земельною ділянкою є систематична несплата орендної плати. Тобто, як зазначено у правовій позиції Верховного Суду України, яка викладена у постанові Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України від 28.09.2016 року у справі № 6-977цс16, аналіз зазначених норм дає підстави для висновку, що вказані положення закону вимагають саме систематичної (два та більше випадків) несплати орендної плати як підстави для розірвання договору оренди земельної ділянки, разове порушення умов договору у цій частині не є підставою для його розірвання. Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 12.12.2012 року у справі № 6-146цс12. Несплата відповідачем орендної плати протягом 3 років в повному обсязі (2017-2019 роки) у строки, встановлені договором, є систематичною несплатою відповідачем орендної плати (невиконанням обов`язків, передбачених умовами договору) та відповідно істотним порушенням відповідачем договору, що є підставою для задоволення позовних вимог про розірвання договору оренди землі, який був укладений 04.06.2012 року на підставі п. "д" частини 1 ст. 141 ЗК України, ст. 32 Закону України "Про оренду землі" та ст. 651 ЦК України. Отже, суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог про стягнення заборгованості з орендної плати за 2017-2019 роки в розмірі 6177,18 грн., пені у розмірі 908,54 грн. та 3 % річних у розмірі 336,94 грн., а загалом 7422 грн. 66 коп. та задоволення позову про розірвання договору оренди землі від 04.06.2012. Крім того, відповідно до ст.141 ЦПК України на користь держави з відповідача підлягають стягненню документально підтвердженні понесені витрати зі сплати судового збору пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Outcome: partial