Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-17 00:00:00

Позивач звернувся до суду із позовною заявою до [PERSON], яка представляє свої інтереси та інтереси своїх неповнолітніх дітей [PERSON] та [PERSON], треті особи: Служба у справах дітей Червонозаводського району управління служб у справах дітей Харківської міської ради, Червонозаводський районнйи відділ Державної Міграційної служби України у місті Харкові, у якій просить суд зняти з реєстраційного обліку у Червонозаводському районному відділі Державної Міграційної служби України у місті Харкові відповідача [PERSON] та її дітей [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], які зареєстровані у квартирі (предмет іпотеки) розташованій за адресою: [ADDRESS]. Також, позивач просить повернути надмірно сплачений судовий збір за платіжним дорученням №ВОJ6Е0325В0DВІ від 02.04.2014 року, в сумі 243,60 грн. Обґрунтовуючи доводи позову, позивач зазначає, що Публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» та [PERSON] 05.04.2007 р. уклали кредитний договір №НАЕЕGА14360002. Відповідно до кредитного договору Банк зобов'язався надати Відповідачу кредит у вигляді кредитної лінії у розмірі 70401,60 Доларів США строком до 04.04.2017 р., а Відповідач зобов'язався повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитними коштами в строки та в порядку, встановленому кредитним договором. В забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором ПАТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON], [PERSON] (надалі - Іпотекодавці) 05.04.2007 року уклали договір іпотеки № НАЕЕGА14360002 (надалі - договір іпотеки). Згідно з договором іпотеки Іпотекодавці надали в іпотеку нерухоме майно - квартиру яка розташована за адресою: [ADDRESS]. Відповідач умови кредитного договору не виконала. Позивач звернувся до суду з позовом про звернення стягнення на предмет іпотеки та 03.04.2012 року суд виніс рішення звернути стягнення на предмет іпотеки - квартиру за адресою: [ADDRESS], шляхом продажу вказаного предмета іпотеки позивачем та виселення і зняття з реєстраційного обліку іпотекодавця [PERSON], яка на той час була власницею предмету іпотеки, оскільки [PERSON] помер. В ході здійснення моніторингу даного кредиту та виконання вищевказаного рішення було встановлено, що у вказаній квартирі за адресою: [ADDRESS], прописані також Відповідач разом зі своїми дітьми [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив позов задовольнити. Пояснила, що позивач не може виконати рішення суду від 03.04.2012 року, оскільки у спірній квартирі зареєстровані відповідач та її діти. Відповідач у судовому засіданні позов визнала в повному обсязі. Представники третіх осіб у судове засідання не з'явились з невідомих суду причин, про день та час слухання справи повідомлені належним чином, про причини неявки до судового засідання суд не повідомили. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає позов обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню. Судом встановлено, що 05.04.2007 р. Публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» (надалі - Банк) та [PERSON] (надалі - Відповідач) уклали кредитний договір №НАЕЕGА14360002 (надалі - Кредитний договір). Відповідно до кредитного договору Банк зобов'язався надати Відповідачу кредит у вигляді кредитної лінії у розмірі 70401,60 Доларів США строком до 04.04.2017 р., а Відповідач зобов'язався повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитними коштами в розмірі 0,92 % на місяць на суму залишку заборгованості за Кредитом. В забезпечення виконання зобов'язань відповідачем за кредитним договором ПАТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON], [PERSON] (надалі - Іпотекодавці) 05.04.2007 року уклали договір іпотеки № НАЕЕGА14360002 (надалі - договір іпотеки). Згідно з договором іпотеки Іпотекодавці надали в іпотеку нерухоме майно, а саме: квартиру загальною площею 44,2 кв.м., житловою площею 27,5 кв.м., яка розташована за адресою: [ADDRESS]. Майно належало Іпотекодавцям на праві власності на підставі свідоцтва про право власності. Також, договором іпотеки, укладеним між Іпотекодавцями та позивачем, передбачене право іпотекодавця на реєстрацію у предметі іпотеки інших осіб лише при умові отримання від іпотекодержателя письмової згоди на такі дії. Свої зобов'язання за кредитним договором ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» виконав в повному обсязі, надавши Відповідачу кредит в розмірі, передбаченому умовами кредитного договору. Відповідач не надав своєчасно Банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, комісією, а також іншими витратами відповідно до умов договору. Таким чином, у порушення зазначених норм закону та умов договору, Відповідач зобов'язання за Кредитним договором не виконав. Статтею 1054 ЦК України визначено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно ст. 1048 ЦК України проценти за договором кредиту є платою за користування грошовими коштами та є частиною поняття «кредиту». Статтею 509 ЦК України встановлено, що зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Згідно зі ч. 1 ст. 526 зазначеного Кодексу, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Статтями 610, 611 ЦК України передбачено, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання. У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Відповідно до ст.7 Закону України "Про іпотеку", за рахунок предмета іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити свою вимогу за основним зобов'язанням у повному обсязі або в частині, встановленій іпотечним договором, що визначена на час виконання цієї вимоги, включаючи сплату процентів, неустойки, основної суми боргу та будь-якого збільшення цієї суми, яке було прямо передбачене умовами договору, що обумовлює основне зобов'язання. Оскільки відповідачем умови кредитного договору не були виконані, позивач звернувся до суду з позовом про звернення стягнення на предмет іпотеки. 03.04.2012 року заочним рішенням Червонозаводського районного суду м. Харкова суд позовні вимоги ПАТ КБ «ПриватБанк» до [PERSON], третя особа [PERSON] були задоволені. В рахунок погашення заборгованості за кредитним договором №НАЕЕGА14360002 від 05.04.2007 року в розмірі 107228, 65 долларів США, було звернуто стягнення на квартиру за адресою: [ADDRESS], шляхом продажу вказаного предмету іпотеки ПАТ КБ «ПриватБанк» з укладанням від імені відповідачів договору купівлі-продажу будь-яким способом з іншою особою-покупцем, з отриманням витягу з Державного реєстру прав власності, а також наданням ПАТ КБ «ПриватБанк» всіх повноважень, необхідних для здійснення продажу. Також, було виселено [PERSON] з квартири за адресою: [ADDRESS], зі зняттям з реєстраційного обліку у відділі у справах громадянства, імміграції та реєстрації фізичних осіб УМВС України в Харківській області. Ухвалою судової колегії судової палати у цивільних справах апеляційного суду у Харківській області від 29 жовтня 2013 року заочне рішення Червонозаводського районного суду м. Харкова від 03.04.212 року залишено без змін. Згідно до ст. 61 ЦПК України, обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Відповідно до ст. 14 ЦПК України, судові рішення, що набрали законної сили, обов'язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, під приємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами. При виконанні вищевказаного рішення було встановлено, що у вказаній квартирі за адресою: [ADDRESS], прописані Відповідач разом зі своїми дітьми [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], що також підтверджується довідкою КП «Жилкомсервіс» (а.с.31). Згідно до ст. 40 Закону України "Про іпотеку" звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення є підставою для виселення всіх мешканців, за винятком наймачів та членів їх сімей. Виселення проводиться у порядку, встановленому законом. Відповідно до ст.109 ЖК України, звернення стягнення на передане в іпотеку жиле приміщення є підставою для виселення всіх громадян, що мешкають у ньому, за винятками, встановленими законом. Після прийняття кредитором рішення про звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення шляхом позасудового врегулювання на підставі договору всі мешканці зобов'язані на письмову вимогу іпотекодержателя або нового власника добровільно звільнити житловий будинок чи житлове приміщення протягом одного місяця з дня отримання цієї вимоги, якщо сторонами не погоджено більший строк. Якщо громадяни не звільняють жиле приміщення у встановлений або інший погоджений сторонами строк добровільно, їх примусове виселення здійснюється на підставі рішення суду. Враховуючи той факт, що реєстрація осіб за адресою предмету іпотеки, порушує умови цивільно-правового договору, права позивача, та унеможливлює виконання рішення суду, суд приходить до висновку про задоволення позову, оскільки матеріали справи свідчать, та не заперечувалося і відповідачем, що вимогу банку про звільнення квартири, добровільно не виконано. Щодо повернення надмірно сплаченого судового збору, суд зазначає наступне. Згідно до платіжного доручення №ВОJ6Е0325В0DВІ від 02.04.2014 року, позивачем було сплачено судовий збір за позовом ПАТ КБ "ПриватБанк" до [PERSON] в сумі 243,60 грн. Згідно до платіжного доручення №ВОJ6Е0325В0DВІ від 03.04.2014 року, позивачем повторно було сплачено судовий збір за позовом ПАТ КБ "ПриватБанк" до [PERSON] Відповідно до ч. 5 ст. 119 ЦПК України до позовної заяви додається документ, що підтверджує сплату судового збору. Питання судових витрат врегульовано у главі 8 "Судові витрати" ЦПК України. Згідно ч. 1, 2 ст. 79 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. Законом України "Про судовий збір" передбачено, що цей Закон визначає правові засади справляння судового збору, платників, об'єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору. Відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 4 цього Закону за подання до суду позовної заяви немайнового характеру ставка судового збору складає 0,2 розміру мінімальної заробітної плати, тобто 243,60 грн. Тобто, позивачем було двічі сплачено в повному обсязі судовий збір за подання позовної заяви. Отже, суд вважає необхідним повернути надмірно сплачений судовий збір. Відповідно до ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. На підставі викладеного,

Outcome: approved