Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-27 00:00:00

позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про відшкодування збитків, понесених у результаті виплати страхового відшкодування. Свої вимоги мотивував тим, що 06 лютого 2015 року між позивачем та Товариством з обмеженою відповідальністю «Науково-виробниче підприємство «Анігер» було укладено договір добровільного страхування наземних транспортних засобів № АМ 95969, відповідно до умов якого було застраховано транспортний засіб "Fоrd C-MAX" державний номерний знак [NUMBER]. 14 серпня 2015 року на бул. Тараса Шевченка в м. Києві сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля марки Lexus RX 350 державний номерний знак [NUMBER], під керуванням відповідача, та автомобіля марки Fоrd C-MAX державний номерний знак [NUMBER], під керуванням вдія [PERSON]. 30 вересня 2015 року постановою Шевченківського районного суду м. Києва відповідача визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КпАП. Згідно страхового акту № UA2015081400015/L02/01 від 19 серпня 2015 року та страхового акту № UA2015081400015/L02/02 від 14 вересня 2015 року заявлена подія є страховим випадком за Договором добровільного страхування наземних транспортних засобів № АМ 95969 від 06 лютого 2015 року, загальний розмір страхового відшкодування становить у розмірі 3 918,04 грн. Згідно платіжного доручення № 35044 від 20 серпня 2015 року та платіжного доручення № 35612 від 15 вересня 2015 року позивачем перераховано страхове відшкодування в загальному розмірі 3 918,04 грн. У зв'язку з чим просить стягнути з відповідача у відшкодування збитків, понесених у результаті виплати страхового відшкодування у розмірі 3918,04 грн. та витрати по сплаті судового збору. Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 06 березня 2018 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі, постановлено розгляд справи проводити у порядку загального спрощеного провадження. 28 вересня 2018 року розгляд справи закінчено ухваленням рішення по суті вимог. Представник позивача в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. До суду надійшла заява про розгляд справи за її відсутності. Відповідач в судове засідання не з'явилася, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином. Причини неявки суду не повідомила. Судова повістка про виклик відповідача в судове засідання в порядку ст. 130 ЦПК України не вручена з відміткою - "за закінченням встановленого строку зберігання". Відповідно до ч.6 ст. 128 ЦПК України судова повістка, а у випадках, встановлених цим Кодексом, разом з копіями відповідних документів надсилається на офіційну електронну адресу відповідного учасника справи, у випадку наявності у нього офіційної електронної адреси або разом із розпискою рекомендованим листом з повідомленням про вручення у випадку, якщо така адреса відсутня, або через кур'єрів за адресою, зазначеною стороною чи іншим учасником справи. Згідно п.2 ч. 7 ст. 128 ЦПК України у разі ненадання учасниками справи інформації щодо їх адреси судова повістка надсилається: фізичним особам, які не мають статусу підприємців, - за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку. Відповідно до п. 4 ч. 8 ст. 128 ЦПК України днем вручення судової повістки є: день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси. Згідно ч.1 ст.131 ЦПК України учасники судового процесу зобов'язані повідомляти суд про зміну свого місця проживання (перебування, знаходження) або місцезнаходження під час провадження справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання або місцезнаходження судова повістка надсилається учасникам справи, які не мають офіційної електронної адреси та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв'язку, що забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, на останню відому судові адресу і вважається доставленою, навіть якщо учасник судового процесу за цією адресою більше не проживає або не знаходиться. Крім того, відповідач повідомлена про час та місце розгляду справи, шляхом розміщення оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України відповідно до положень ч. 11 ст. 128 ЦПК України За таких обставин суд вважає за можливе справу по суті розглянути за відсутності позивача та відповідача в судовому засіданні на підставі наявних справі доказів без фіксування судового засідання технічними засобами на підставі ч.2 ст.247 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд встановив такі фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. 06 лютого 2015 року між позивачем та Товариством з обмеженою відповідальністю «Науково-виробниче підприємство «Анігер» було укладено договір добровільного страхування наземних транспортних засобів № АМ 95969, відповідно до умов якого було застраховано транспортний засіб "Fоrd C-MAX" державний номерний знак [NUMBER] (а.с. 27). 14 серпня 2015 року на бул. Тараса Шевченка в м. Києві сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля марки Lexus RX 350 державний номерний знак [NUMBER], під керуванням відповідача, та автомобіля марки Fоrd C-MAX державний номерний знак [NUMBER], під керуванням вдія [PERSON] та який належить Товариству з обмеженою відповідальністю «Науково-виробниче підприємство «Анігер» (а.с. 24-26, 28, 29, 32, 33). 30 вересня 2015 року постановою Шевченківського районного суду м. Києва відповідача визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КпАП (а.с.43). Згідно страхового акту № UA2015081400015/L02/01 від 19 серпня 2015 року заявлена подія є страховим випадком за Договором добровільного страхування наземних транспортних засобів № АМ 95969 від 06 лютого 2015 року, виплата страхового відшкодування підлягає у розмірі 1684,86 грн. (а.с. 39). Згідно страхового акту № UA2015081400015/L02/02 від 14 вересня 2015 року заявлена подія є страховим випадком за Договором добровільного страхування наземних транспортних засобів № АМ 95969 від 06 лютого 2015 року, виплата страхового відшкодування підлягає у розмірі 2233,18 грн. (а.с. 40). Згідно платіжного доручення № 35044 від 20 серпня 2015 року позивачем перераховано Товариству з обмеженою відповідальністю «Світ-Авто» страхове відшкодування в сумі 1684,86 грн. (а.с. 41), а згідно платіжного доручення № 35612 від 15 вересня 2015 року - страхове відшкодування в сумі 2233,18 грн. (а.с.42), а всього 3 918,04 грн. Між сторонами виникли у договірних правовідносинах, а тому предметом доказування є вчинення відповідачем певних дій, які призвели до заподіяння позивачу матеріальної шкоди. Представник позивача на підтвердження позовних вимог посилався на скоєння відповідачем дорожньо-транспортної пригоди, внаслідок чого позивачу заподіяно матеріальних збитків. Згідно ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Згідно з п. 4 ст. 129 Конституції України однією з основних засад судочинства є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. (ч. 1 ст. 2 ЦПК України). Відповідач не скористалася процесуальним правом подачі відзиву на позовну заяву, а також доказів, на підтвердження своїх заперечень, та за відсутності доказів поважності причин неподання учасниками розгляду заяв по суті справи, суд вирішує справу за наявними письмовими матеріалами, що відповідає положенню частини восьмої статті 178 Цивільного процесуального кодексу України. Відповідно до ст. 27 Закону України «Про страхування» до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток. Згідно ст. 993 Цивільного кодексу України до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. Позивач просить стягнути з відповідача суму виплаченого страхового відшкодування у розмірі 3 918,04 грн. Відповідно до ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Для відшкодування шкоди за правилами ст. 1166 ЦК України необхідно довести такі факти: а) неправомірність поведінки особи. Неправомірною можна вважати будь-яку поведінку, внаслідок якої завдано шкоду, якщо завдавач шкоди не був уповноважений на такі дії. б) наявність шкоди. Під шкодою слід розуміти, зокрема, втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки ст. 22 ЦК України). в) причинний зв'язок між протиправною поведінкою та шкодою є обов'язковою умовою відповідальності та виражається в тому, що шкода має виступати об'єктивним наслідком поведінки завдавача шкоди. г) вина завдавача шкоди, за виключенням випадків, коли в силу прямої вказівки закону обов'язок відшкодування завданої шкоди покладається на відповідальну особу незалежно від вини. Частина 2 цієї статті встановлює презумпцію вини завдавача шкоди, що означає, що особа, яка завдала шкоду, буде вважатися винною, якщо вона сама не доведе відсутність своєї вини (у зв'язку із наявністю вини іншої особи або у зв'язку із дією об'єктивних обставин). Відповідно до частини 2 ст.1166 ЦК України особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкода завдана не з її вини. Згідно ч. 2 ст. 1192 ЦК України розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Судом встановлено, що вина відповідача підтверджується постановою Шевченківського районного суду м. Києва від 30 вересня 2015 року. 20 вересня та 15 вересня 2015 року позивачем перераховано Товариству з обмеженою відповідальністю «Світ-Авто» страхове відшкодування у загальному розмірі 3 918,04 грн. у відшкодування матеріальних збитків, завданих неправомірними діями відповідача. Отже, з урахуванням викладеного позовні вимоги Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ПЗУ Україна» до [PERSON] про відшкодування збитків, понесених у результаті виплати страхового відшкодування підлягають задоволенню повністю: стягнути з [PERSON], [INFO], реєстраційний номер облікової картки платника податків [NUMBER], зареєстрованої за адресою: [ADDRESS], на користь Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ПЗУ Україна» (ЄДРПОУ 20782312, знаходиться за адресою: 04053, вул. Січових Стрільців, 40, м. Київ) у відшкодування збитків, понесених у результаті виплати страхового відшкодування у розмірі 3 918 (три тисячі дев'ятсот вісімнадцять) грн. 04 коп. При поданні позовної заяви позивачем сплачено судовий збір в сумі 1762 грн. 00 коп., відповідно до Закону України "Про судовий збір". Відповідно до ч.1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до ст.ст. 133, 141 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню судовий збір на користь позивача в сумі 17 62,00 грн.

Outcome: approved