Jurisdiction: civil
Date: 2020-07-13 00:00:00

20 лютого 2020 року позивач [PERSON] звернувся до суду із вищезазначеним позовом, в обґрунтування якого посилався на те, що він є рідним дідом [PERSON] , [INFO] , та рідним батьком відповідача [PERSON] , [INFO] . Його малолітній онук фактично проживає разом з ним, перебуває на його повному утриманні, а відповідач матеріальної допомоги на утримання сина не надає та вихованням останнього не займається, тобто не виконує своїх батьківських обов`язків, а кошти, які остання отримує від держави, як соціальну допомогу, витрачає на погашення кредитів та на купівлю алкоголю. Він не чинить будь-яких перешкод для виконання відповідачем своїх батьківських обов`язків, навпаки неодноразово пропонував спілкуватись із дитиною, купувати йому одяг і харчі та брати іншу участь у вихованні дитини, однак відповідач свідомо ухиляється від своїх батьківських обов`язків. Батька дитини було позбавлено батьківських прав на підставі рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 23 лютого 2018 року, відповідач працездатна, має нерегулярний і мінливий дохід, однак має змогу матеріально допомагати дитині. У зв`язку з чим, позивач, посилаючись на вимоги ст.ст. 150, 164, 165, 184, 258 СК України, а також на ст.ст. 60-63 ЦК України, просив суд: - позбавити [PERSON] , [INFO] , батьківських прав відносно її сина [PERSON] , [INFO] ; - призначити його опікуном над неповнолітнім онуком [PERSON] , [INFO] , та передати дитину йому на виховання; - стягувати з відповідача [PERSON] , [INFO] , на його користь аліменти на утримання дитини - [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частини від її заробітку (доходу), але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня пред`явлення позову і до досягнення дитиною повноліття. Ухвалою суду від 31 березня 2020 року було прийнято позовну заяву до розгляду і відкрито провадження у справі з призначенням підготовчого засідання (а.с. 46). Ухвалою суду від 18 червня 2020 року було закрито підготовче провадження у справі та її призначено до судового розгляду по суті (а.с. 70-71). У судове засідання позивач [PERSON] та його представник [PERSON] не з`явились, але представником позивача суду подано письмові пояснення, у яких він позовні вимоги підтримав у повному обсязі (а.с. 79-80). Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явилась, подала суду заяву про розгляд справи за її відсутності, заявлені вимоги вона визнала, зазначила, що претензій матеріального та морального планів до позивача вона не має, рішення суду першої інстанції оскаржувати не буде (а.с. 31). Представник третьої особи - Органу опіки та піклування виконавчого комітету Новомосковської міської ради у судове засідання не з`явилась, подала суду заяву про розгляд справи за її відсутності та надавши суду висновок про доцільність позбавлення відповідача батьківських прав та подання про призначення позивача опікуном над малолітньою дитиною (а.с. 63, 65-66, 67-69). У зв`язку з неявкою осіб, які приймають участь у справі, суд розглядає справу у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, приходить до переконання, що позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Судом установлено, що [INFO] народилась [PERSON] , батьками якої записані [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується відповідним свідоцтвом про народження, наданим суду у засвідченій позивачем копії (а.с. 18). 24 квітня 2004 року [PERSON] , [INFO] , одружилась із [PERSON] , [INFO] , про що в Книзі реєстрації актів про одруження Відділом реєстрації актів цивільного стану Жовтневого районного управління юстиції м. Дніпропетровська зроблено відповідний запис за № 187 та видане свідоцтво про одруження. Після державної реєстрації шлюбу прізвище [PERSON] було змінено на " [PERSON] " (а.с. 18). Відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого повторно 17 липня 2019 року Соборним районним у місті Дніпрі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, актовий запис № 1924, та наданого у засвідченій позивачем копії, [PERSON] народився [INFO] , батьком дитини зазначений [PERSON] , матір`ю - [PERSON] (а.с. 16). Згідно з Витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про народження із зазначенням відомостей про батька відповідно до частини першої статті 135 Сімейного кодексу України № 00023415709 від 17 липня 2019 року, наданого суду у засвідченій позивачем копії, відомості про батька [PERSON] записані відповідно до ч. 1 ст. 135 СК України (а.с. 27). Таким чином, судом установлено, що позивач [PERSON] є рідним дідом малолітнього онука [PERSON] , [INFO] . Рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 23 лютого 2018 року, ухваленим заочно у цивільній справі № 201/15331/17, було виключено відомості про [PERSON] , [INFO] , громадянина України, як батька з актового запису про народження [INFO] [PERSON] , складеного 18 листопада 2016 року Жовтневим районним у місті Дніпрі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області за № 1924 (а.с. 23-26). Судом установлено, що малолітній [PERSON] , [INFO] , проживає разом із позивачем [PERSON] , що підтверджується відповідним актом від 25 лютого 2020 року, наданим суду у засвідченій позивачем копії (а.с. 39), з 23 квітня 2019 року і по теперішній час відвідує Комунальний заклад "Заклад дошкільної освіти (ясла-садок) № 8 "Черемушки" (а.с. 41). Позивач [PERSON] фізично здоровий, працездатний, працює на посаді завідуючого складу готової продукції Товариства з обмеженою відповідальністю "Дніпровський хлібокомбінат № 11", отримує стабільний дохід у вигляді заробітної плати, виключно позитивно характеризується за місцем роботи та на обліках у лікарів нарколога та психіатра не перебуває (а.с. 10, 11, 13, 14). Відповідно до висновку органу опіки та піклування виконавчого комітету Новомосковської міської ради про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно її малолітнього сина [PERSON] , [INFO] , вбачається, що ураховуючи інтереси дитини, а також те, що [PERSON] самоусунулась від виконання своїх батьківських обов`язків щодо виховання та утримання дитини, орган опіки та піклування виконавчого комітету міської ради вважає доцільним позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно її малолітнього сина [PERSON] , [INFO] (а.с. 67-69). Відповідно до положень статті 150 Сімейного кодексу України, статті 12 Закону України "Про охорону дитинства" батьки зобов`язані виховувати дітей, піклуватися про їх здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку їх природних здібностей, поважати гідність дітей, готувати їх до самостійного життя та праці. За приписами статті 164 Сімейного кодексу України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо буде встановлено, що вони ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дітей. Відповідно до положень статті 165 Сімейного кодексу України, право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років, суд встановлює опіку над малолітньою особою, якщо при розгляді справи буде встановлено, що вона позбавлена батьківського піклування, і призначає опікуна за поданням органу опіки та піклування. Суд встановлює піклування над неповнолітньою особою, якщо при розгляді справи буде встановлено, що вона позбавлена батьківського піклування, і призначає піклувальника за поданням органу опіки та піклування. Згідно з положеннями частин 3, 4 статті 60 ЦК України суд встановлює опіку над малолітньою особою, якщо при розгляді справи буде встановлено, що вона позбавлена батьківського піклування, і призначає опікуна за поданням органу опіки та піклування. Суд встановлює піклування над неповнолітньою особою, якщо при розгляді справи буде встановлено, що вона позбавлена батьківського піклування, і призначає піклувальника за поданням органу опіки та піклування. Пленум Верховного Суду України в пункті 15 Постанови № 3 від 30 березня 2007 року "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" роз`яснив, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно їх утримують та інше), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Пунктом 16 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року № 3 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення батьківських прав" визначено, що ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток, як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. За загальним правилом позбавлення батьківських прав спрямоване насамперед на захист інтересів малолітніх та неповнолітніх дітей та є засобом стимулювання батьків щодо належного виконання своїх обов`язків. Таким чином, факт нехтування відповідачем своїми батьківськими обов`язками відносно дитини підтверджується перевіреними судом вищезазначеними доказами у справі, разом з тим відповідач визнала позовні вимоги та не заперечувала проти позбавлення її батьківських прав відносно її сина [PERSON] , [INFO] . На підставі викладеного, суд прийшов до висновку про обґрунтованість позовної вимоги у цій частині та про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] , [INFO] , відносно її сина [PERSON] , [INFO] . Щодо позовної вимоги про призначення позивача опікуном над [PERSON] , [INFO] , суд зазначає наступне. Відповідно до ст. 55 ЦК України, опіка та піклування встановлюються з метою забезпечення особистих майнових та немайнових прав та інтересів малолітніх, неповнолітніх осіб, а також повнолітніх осіб, які за станом здоров`я не можуть самостійно здійснювати свої права і виконувати обов`язки. Положеннями ст.ст. 58-59 ЦК України передбачено, що опіка встановлюється над малолітніми особами, які є сиротами або позбавлені батьківського піклування, та фізичними особами, які визнані недієздатними. Піклування встановлюється над неповнолітніми особами, які є сиротами або позбавлені батьківського піклування, та фізичними особами, цивільна дієздатність яких обмежена. У відповідності до ч. 3, ч. 4 ст. 60 ЦК України, суд встановлює опіку над малолітньою особою, якщо при розгляді справи буде встановлено, що вона позбавлена батьківського піклування, і призначає опікуна за поданням органу опіки та піклування. Суд встановлює піклування над неповнолітньою особою, якщо при розгляді справи буде встановлено, що вона позбавлена батьківського піклування, і призначає піклувальника за поданням органу опіки та піклування. Відповідно до подання органу опіки та піклування Новомосковської міської ради, наданого суду, орган опіки та піклування вважає за можливе виконання опікунських обов`язків над [PERSON] , [INFO] , громадянином України [PERSON] , [INFO] (а.с. 65-66), у зв`язку позовні вимоги у цій частині є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Разом з тим, статтею 180 СК України передбачено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Вказаний обов`язок щодо утримання дитини покладений на обох батьків та є однаковим для них. Відповідно до ч.ч. 1, 2, 3 ст. 181 СК України, способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. У відповідності до приписів статті 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати. Згідно з ч. 1 ст. 183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Відповідно до Закону України "Про Державний бюджет України на 2020 рік" розмір прожиткового мінімуму для дітей віком до 6 років: з 1 січня 2020 року - 1 779 гривень, з 1 липня - 1 859 гривень, з 1 грудня - 1 921 гривня. Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви. Судом установлено, що відповідач [PERSON] є працездатною, нею не надано суду доказів наявності у неї на утриманні інших неповнолітніх дітей або непрацездатних батьків та наявності інших обставини, що мають істотне значення для визначення розміру аліментів. Таким чином, з урахуванням всіх обставин справи, встановленого законом розміру прожиткового мінімуму для неповнолітніх дітей відповідного віку, приймаючи до уваги положення ст. 182 СК України, суд приходить до переконання, що розмір аліментів, які підлягають стягненню з відповідача на користь позивача на утримання малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , має становити 1/4 частку з усіх видів заробітку (доходів) відповідача, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісяця, починаючи стягнення із 20 лютого 2020 року і до досягнення дитиною повноліття, у зв`язку з чим, позовні вимоги в цій частині підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. На підставі викладеного,

Outcome: approved