Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-10 00:00:00

21.10.2020 року АТ КБ "Приват Банк" звернувся в суд з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості. Свої вимоги мотивує тим, що 19.02.2018 року [PERSON] звернулася до АТ КБ "Приват Банк" з метою отримання банківських послуг та підписала заяву б/н з кінцевим розміром кредитного ліміту у розмірі 48000 грн. Посилаючись на те, що Банк свої зобов`язання за кредитним договором виконав у повному обсязі, проте [PERSON] порушила кредитні зобов`язання, в зв`язку з чим станом на 14.07.2020 року виникла заборгованість у розмірі 64081,14 грн., яка складається з: 46624,71 грн. - заборгованості за тілом кредита, 17456,43 грн. - заборгованості за простроченими відсотками, позивач просив суд стягнути з відповідачки на свою користь 64081,14 грн. та судові витрати по справі. Ухвалою від 26.10.2020 року суддя прийняв позовну заяву до розгляду та відкрив провадження у справі, а також у відповідності до ст. 274 ЦПК України вирішив розглядати дану справу за правилами спрощеного позовного провадження. Заочним рішенням Єланецького районного суду Миколаївської області 30.12.2020 року позовні вимоги АТ КБ "Приват Банк" до [PERSON] про стягнення заборгованості задоволено, стягнуто з [PERSON] на користь АТ КБ "Приват Банк" заборгованість за кредитним договором б/н від 19.02.2018 року в сумі 64081,14 грн. та 2102 грн. в рахунок відшкодування сплаченого судового збору. Ухвалою Єланецького районного суду Миколаївської області від 07.06.2021 року задоволено заяву представника відповідачки [PERSON] про перегляд заочного рішення, заочне рішення Єланецького районного суду Миколаївської області від 30.12.2020 року скасовано та призначено справу до підготовчого засідання. Представник позивача в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Відповідачка та її представник у судове засідання не з`явилися, до суду направили заяву про розгляд справи в їх відсутність, проти задоволення позовних вимог заперечували та просили відмовити в задоволенні позову посилаючись на його недоведеність, необґрунтованість, незаконність. Вважають, що із наданої позивачем копії анкети-заяви не вбачається який саме вид банківської платіжної картки отримала відповідачка та розмір встановленого кредитного ліміту. Позивачем не доведено існування між сторонами кредитних правовідносин саме на підставі Анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг від 19.02.2018 року. Доданий до матеріалів справи Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карток "Універсальна" та "Універсальна "GOLD", в якому зазначено, що ця інформація актуальна та зберігає чинність в період з 19.02.2018 року по 06.03.2018 року. В Анкеті-заяві не зазначено, який саме продукт/послугу споживач хоче отримати від Банку та розмір процентної ставки. Крім того, зазначали, що розрахунок заборгованості без надання доказів отримання кредитних коштів відповідачкою не може бути належним та допустимим доказом наявності заборгованості та її розміру. У наданому позивачем розрахунку заборгованості відсутні дані про те, за якою карткою такий розрахунок здійснено. Також зазначили, що у відповідачки відсутня заборгованість за поточним тілом кредиту, а наявна заборгованість в сумі 46624,71 грн. за простроченим тілом кредита та 17456,43 грн. - заборгованість за простроченими відсотками. Разом з тим, а ні "прострочене тіло" кредиту, а ні "прострочені відсотки", як складова не передбачені договором. Вважають, що оскільки позивач не підтвердив належними доказами письмового укладення кредитного договору, фактичне отримання відповідачкою саме кредитних коштів, підстав для стягнення з відповідачки заборгованості за кредитом немає. Відповідно, не підлягають стягненню і заборгованість по відсоткам. Крім того, як вбачається з розрахунку заборгованості, наданого позивачем, заборгованість за поточним тілом кредиту та нарахованими відсотками відсутня. У поданій представником позивача відповіді на відзив, зазначено, що [PERSON] підписала заяву про відкриття поточного рахунку, згідно якої остання приєдналася до Умов та правил надання банківських послуг. Крім того зазначила, що відповідачкою була заповнена анкета заява від 19.02.2018 року, з якої вбачаються персональні дані, адреса проживання та інша додаткова інформація для отримання кредитної картки. Відповідно до вищевказаної заяви, яку відповідачка підписала, їй роз`яснено усі умови кредитування. Крім того, у відповіді на відзив, представник позивача пояснила, що після отримання кредитних коштів, відповідачка протягом тривалого часу сплачувала чергові платежі по кредиту відповідно до графіку погашення заборгованості, відсотки, таким чином прийнявши пропозиції укладання договору дією. Оскільки зобов`язання має виконуватись відповідно до умов договору, просила позов задовольнити повністю. Відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. З урахуванням викладеного, оскільки усіма сторонами по справі надані до суду заяви про розгляд справи за їх відсутності, судом було ухвалено провести розгляд справи за відсутності сторін по справі та їх представників в судовому засіданні призначеному на 11 жовтня 2021 року. Дослідивши письмові матеріали справи, встановивши факти та відповідні до них правовідносини, суд приходить до наступного висновку. Так, відповідно до ч.ч. 1, 2 статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). Як вбачається з матеріалів справи, 19.02.2018 року між ПАТ КБ «ПриватБанк», правонаступником якого є АТ КБ «ПриватБанк», та відповідачкою [PERSON] укладено кредитний договір № б/н (а. с. 27), згідно якого відповідачці було відкрито кредитний рахунок та встановлено початковий кредитний ліміт у розмірі 34000 грн., який в подальшому збільшився до 48000 грн. та видано кредитну картку. Так, 19.02.2018 року відповідачці встановлено кредитний ліміт у розмірі 34000 грн., 08.03.2018 року кредитний ліміт збільшено до 39000 грн., 13.08.2018 року до 48000 грн. 21.02.2019 року розмір кредитного ліміту зменшено до 47340,38 грн., 30.11.2019 року зменшено до 47306,24 грн. А з 24.03.2020 року розмір кредитного ліміту встановлено у сумі 0,00 грн. У Анкеті-заяві про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у Приватбанку зазначено, що відповідачка згодна з тим, що ця заява разом із Пам`яткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг і Тарифами становить між нею та банком договір про надання банківських послуг, а також, що вона ознайомилася з договором про надання банківських послуг до його укладення, згодна з його умовами, примірник договору про надання банківських послуг згодна отримати шляхом роздруківки з офіційного сайту та зобов`язалася виконувати вимоги Умов та Правил надання банківських послуг. До кредитного договору банк додав Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» «Універсальна, 30 днів пільгового періоду» та Витяг з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку ресурс: Архів Умов та правил надання банківських послуг розміщені на сайті https://privatbank.ua (а. с. 28-30). Крім того, банком надано до суду виписку з картки відповідачки станом на 15.07.2020 року, з якої слідує, що відповідачка користувалася наданими їй кредитними коштами шляхом зняття готівки в банкоматах та здійснення безготівкових операцій, купувала продукти харчування, одяг, ліки, книги, розраховувалася карткою в ресторанах, стоматологічній лікарні, кінотеатрі, басейні аквапарк Коблево, сплачувала комунальні послуги та аварійно-рятувальні роботи, поповнювала мобільний телефон, вносила щомісячний платіж за сервісом "Оплата частинами" за купівлю мобільного телефону, між тим, погашення виниклої у результаті таких дій заборгованості здійснювала не регулярно (а. с. 16-24). Згідно з наданим банком розрахунком, заборгованість відповідачки [PERSON] за порушення умов кредитного договору від 19.02.2018 року станом на 14.07.2020 року становить 64081,14 грн., яка складається з: 46624,71 грн. - заборгованості за тілом кредита, в тому числі 46624,71 грн. - заборгованості за простроченим тілом кредита, 17456,43 грн. - заборгованості за простроченими відсотками (а. с. 14-15). За змістом статті 1056-1 ЦК України розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно зі статтею 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. За змістом статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Частинами першою, другою статті 551 ЦК України визначено, що предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства. Згідно із частиною першою статті 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Таким чином, в разі укладення кредитного договору проценти за користування позиченими коштами та неустойка поділяються на встановлені законом (розмір та підстави стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі). Зі змісту заяви позичальника від 19.02.2018 року слідує, що в ній не зазначено розмір процентної ставки за користування кредитними коштами. Банк, пред`являючи вимоги про погашення кредиту, просив суд стягнути з відповідачки, крім тіла кредиту (сума, яку фактично отримав в борг позичальник), також складові його повної вартості, зокрема, заборгованість за відсотками за користування кредитом. Позивач, обґрунтовуючи право вимоги в цій частині, в тому числі їх розмір і порядок нарахування, крім самого розрахунку кредитної заборгованості за договором від 19.02.2018 року, посилався на Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» «Універсальна, 30 днів пільгового періоду» та Витяг з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку ресурс: Архів Умов та правил надання банківських послуг розміщені на сайті: https://privatbank.ua як невід`ємні частини спірного договору. Витягом з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» «Універсальна, 30 днів пільгового періоду» та Витягом з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку ресурс: Архів Умов та правил надання банківських послуг розміщені на сайті: https://privatbank.ua, визначені, в тому числі: пільговий період користування коштами, процентна ставка, права та обов`язки клієнта (позичальника) і банку, відповідальність сторін та інші умови. При цьому, матеріали справи не містять підтверджень, що саме з цим Витягом з Тарифів та Витягом з Умов відповідачка ознайомилася і погодилася з вищевказаними умовами, підписуючи заяву-анкету про приєднання до умов та Правил надання банківських послуг ПриватБанку, а також те, що вказані документи на момент отримання відповідачкою кредитних коштів взагалі містили умови, зокрема й щодо сплати процентів за користування кредитними коштами та, зокрема, саме у зазначеному в цих документах розмірах і порядках нарахування. Крім того, суд вважає, що роздруківка із сайту позивача не є належним доказом у відповідності до ст. 77 ЦПК України, оскільки цей доказ повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони (банку), яка може вносити і вносить відповідні зміни в умови та правила споживчого кредитування з власної ініціативи. За таких обставин та без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачці Умови та правила банківських послуг, відсутність у анкеті-заяві домовленості сторін про сплату відсотків за користування кредитними коштами, надані банком Витяг з Тарифів та Витяг з Умов не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма вищевказаних документів, з якими і була ознайомлена відповідачка. При цьому, згідно з частиною 6 ст. 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Обґрунтування наявності обставин повинні здійснюватися за допомогою належних, допустимих і достовірних доказів, а не припущень, що й буде відповідати встановленому статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод принципу справедливості розгляду справи судом. Крім того, суд вважає, що Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» «Універсальна, 30 днів пільгового періоду» та Витяг з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку ресурс: Архів Умов та правил надання банківських послуг розміщені на сайті: https://privatbank.ua, які містяться в матеріалах даної справи не містять підпису відповідача, тому їх не можна розцінювати як частину кредитного договору, укладеного між сторонами 19.02.2018 року шляхом підписання заяви-анкети. Отже відсутні підстави вважати, що сторони обумовили у письмовому вигляді ціну договору, яка встановлена у формі сплати відсотків за користування кредитними коштами. Вимог про стягнення процентів за користування позиченими коштами та інших сум за прострочення виконання грошового зобов`язання, з підстав та у розмірах встановлених актами законодавства, зокрема статтями 625, 1048 ЦК України, позивач не пред`явив. До того ж, в долученому до матеріалів справи типу кредитного продукту, який підписано відповідачкою, зазначено, що інформація вказана в ньому актуальна та зберігає чинність в період з 19.02.2018 року по 06.03.2018 року (а.с. 28-30). З урахуванням основних засад цивільного законодавства та необхідності особливого захисту споживача у кредитних правовідносинах, суд приходить до висновку, що пересічний споживач банківських послуг з урахуванням звичайного рівня освіти та правової обізнаності, не може ефективно здійснити свої права бути проінформованим про умови кредитування за конкретним кредитним договором, який укладений у вигляді заяви про надання кредиту та Умов та правил надання банківських послуг, оскільки Умови та правила надання банківських послуг це значний за обсягом документ, що стосується усіх аспектів надання банківських послуг та потребує як значного часу, так і відповідної фахової підготовки для розуміння цих правил тим більше співвідносно з конкретним видом кредитного договору. Тому відсутні підстави вважати, що при укладенні договору з відповідачкою [PERSON] АТ КБ «ПриватБанк» дотримав вимог, передбачених частиною другою статті 11 Закону України "Про захист прав споживачів" про повідомлення споживача про умови кредитування та узгодження зі споживачем саме тих умов, про які вважав узгодженими банк. Безпосередньо укладений між сторонами кредитний договір від 19.02.2018 року у вигляді заяви-анкети, підписаної сторонами, не містить і строку повернення кредиту (користування ним). Однак, враховуючи, що фактично отримані та використані позичальником кошти в добровільному порядку АТ КБ «ПриватБанк» не повернуті, а також, беручи до уваги вимоги частини другої статті 530 ЦК України за змістом якої, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання в будь-який час, що свідчить про порушення його прав, суд вважає за необхідне стягнути з відповідачки за користь позивача фактично отриману суму кредитних коштів у вигляді тіла кредиту у розмірі 46624,71 грн. В ході розгляду справи відповідачкою розрахунок заборгованості не спростований, клопотання про призначення судово-економічної експертизи не надходили. Відповідачка до моменту надходження в суд позовної заяви про стягнення з неї заборгованості до АТ КБ "Приват Банк" з повідомленням про незгоду з існуванням між сторонами кредитних відносин не зверталася та не ініціювала розірвання договору, а продовжувала користуватися карткою, а тому прийняла діючі умови банківського обслуговування. Посилання відповідачки на відсутність у неї заборгованості за поточним тілом кредиту, а наявна заборгованість в сумі 46624,71 грн. за простроченим тілом кредита, як складова не передбачена договором, суд не приймає до уваги, оскільки заборгованість в сумі 46624,71 грн. - це заборгованість за тілом кредиту, строк сплати якого минув, тобто це частина витраченого відповідачкою кредитного ліміту, яка вже має бути погашена останньою станом на конкретну дату. Оскільки, суд прийшов до висновку про часткове задоволення позовних вимог, то у відповідності до ст. 141 ЦПК України з відповідачки на користь позивача підлягають стягненню 1529,39 грн. в рахунок відшкодування сплаченого судового збору пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи вищевикладене,

Outcome: partial