Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-26 00:00:00

Позивач ПАТ КБ „ПриватБанк" подало до Кельменецького районного суду позовну заяву у якій просить: стягнути з відповідача [PERSON] на користь ПАТ КБ „ПриватБанк" заборгованість у розмірі 18939,62 (Долар США), що за курсом 21,77 відповідно до службового розпорядження НБУ від 16.03.2015 року складає 412315 гривень 61 копійку за кредитним договором №CVKWG40000007003 від 17.04.2008 року. Стягнути з відповідача судові витрати . Відповідачка [PERSON] в судове засідання не з'явилась, будучи належним чином повідомленою про дату, час та місце розгляду справи. Представник позивача Горячук О.А. подав до суду заяву, в якій просить слухати справу в його відсутності. Позовні вимоги підтримує повністю. Враховуючи згоду представника позивача на заочний розгляд справи, суд визнав можливим провести заочний розгляд справи у відсутності відповідачки на підставі наявних в справі доказів. Судом досліджені наступні докази: розрахунки заборгованості за договором № CVKWG40000007003 від 14.07.2008 року укладеного між „Приватбанком" та [PERSON] станом на 16.03.2015 року, копію договору про іпотечний кредит № CVKWG40000007003 від 14.07.2008 року, копію додатку №1 до кредитного договору № CVKWG40000007003 від 14.07.2008 року, копію заяви [PERSON] від 03.09.2008 року, копію додаткової угоди до договору про іпотечний кредит № CVKWG40000007003 від 14.07.2008 року. Судом встановлено, що між ЗАТ КБ „ПриватБанк", в подальшому реорганізоване в публічне акціонерне товариство комерційний банк „ПриватБанк" та відповідачкою [PERSON] 17 квітня 2008 року був укладений договір про іпотечний кредит № CVKWG40000007003 . Згідно даного договору відповідачка [PERSON] отримала кредит в розмірі 150000 гривень зі сплатою відсотків у розмірі 15% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом, винагороду на надання фінансового інструменту у розмірі 3% від суми виданого кредиту в момент надання кредиту, з кінцевим терміном повернення 17 квітня 2018 року. Отже, між позивачем та відповідачкою відповідно до ст. 1046 Цивільного кодексу України склалися зобов'язальні правовідносини з приводу позики грошей, тобто грошові зобов'язання. Згідно даного договору відповідачка зобов'язалася щомісячно сплачувати відповідні платежі за цим договором. Сторонами було визначено щомісячний платіж за договором в сумі 2439 гривень 20 копійок. 30 вересня 2008 року сторони уклали додаткову угоду до договору про іпотечний кредит № CVKWG40000007003. Згідно цієї угоди відповідачка [PERSON] отримала кредит в розмірі 29996,71 долара США зі сплатою відсотків у розмірі 14,04% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом, винагороди за резервування ресурсів у розмірі 3% річних від суми зарезервованих ресурсів, з кінцевим терміном повернення 17 квітня 2018 року. Сторони погодили, що залишок заборгованості по договору про іпотечний кредит складає 149383 гривні 60 копійок, що еквівалентно 29996,71 долара США. Сторони домовились, що при порушенні позичальником зобов'язань з погашення кредиту, позичальник сплачує банку пеню у розмірі 0,15 % від суми простроченої заборгованості по кредиту за кожний день прострочки. Згідно пункту 5.3 додаткової угоди при порушенні позичальником строків платежів по будь-якому з грошових зобов'язань передбачених кредитним договором більше як на 30 днів , позичальник зобов'язаний сплатити банку штраф у розмірі 250 гривень + 5% від ціни позову. Проте, станом на 17.04.2015 року відповідачка [PERSON] не виконала свої зобов'язання за договором, щодо оплати частки боргу у встановлений договором строк та прострочила заборгованість по відсотках в сумі 651,91 долара США. Відповідно до умов договору відповідачці нараховані штрафи: 11,48 доларів США штрафу (фіксована частина), 901,34 доларів США штраф (процентна складова) та пеня за несвоєчасність виконанням зобов'язань за договором в сумі 10,36 доларів США. Вказані обставини стверджуються дослідженими судом доказами. У справі немає будь-яких фактичних даних про те, що відповідачка [PERSON] своєчасно виконала своє грошове зобов'язання за вказаним вище договором і не порушувала умов договору, а відповідачка не надала відповідно до ст. 60 ЦПК України суду доказів, які б підтвердили ту обставину, що вона повернула позивачу борг за кредитним договором. Відповідно до ст.1049 Цивільного кодексу України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно ст.1050 Цивільного кодексу України позичальник зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу України, якою передбачено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст.1048 ЦК України. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно ст. 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства. Проте, відповідачка в порушення умов договору, який згідно ст. 629 Цивільного кодексу України є обов'язковим до виконання, в порушення ст. 525 Цивільного кодексу України односторонньо відмовилася від своїх зобов'язань за цим договором, порушила свої зобов'язання по поверненню суми позики за цим договором. Згідно ст. 612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив зобов'язання якщо він не виконав його у строк встановлений договором. Згідно ч.1. ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше, як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданими відповідно до цього кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до положень ст. ст. 526, 527, 530 ЦК України зобов'язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. За правилами ч. 1 ст. 546 та ст. 549 ЦК України виконання зобов'язання забезпечується, зокрема, неустойкою, яка визначається як пеня та штраф і є грошовою сумою або іншим майном, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення зобов'язання (п. 3 ч. 1 ст. 611 ЦК України). Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання (ч. 2 ст. 549 ЦК України). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасного виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання (ч. 3 ст. 549 ЦК України). Виходячи з аналізу зазначених статей, штраф є відповідальністю, яка залежить лише від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання й у часі визначається з настанням однієї з подій як невиконання або неналежне виконання зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасного виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання, тобто встановлює певні юридичні наслідки у вигляді обов'язку сплатити певну суму, яка залежить не тільки від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання, а й від часу такого невиконання. Тобто, пеня та штраф є різними видами неустойки як засобу юридичної відповідальності, а не окремими видами штрафних санкцій. Штраф має разовий характер, тобто вичерпується з настанням самого факту порушення зобов'язання. Вказані вище обставини стверджується взаємним зв'язком доказів, досліджених судом у їх сукупності. Дані докази є належними та допустимими. Враховуючи викладене вище суд вважає, що позовну заяву публічного акціонерного товариства комерційний банк „ПриватБанк" до [PERSON] про стягнення заборгованості слід задовольнити частково і з відповідачки слід стягнути на користь позивача борг в сумі 18928,14 долара США та 250 гривень. Зокрема основний борг в сумі 17364,53 долара США, заборгованість по відсотках в сумі 651,91 доларів США, пеню в сумі 10,36 доларів США, штрафи: 250 гривень штрафу (фіксована частина), та 901,34 доларів США штраф (процентна складова). При цьому суд враховує, що згідно умов договору між сторонами, розмір штрафу в фіксованій частині визначено в сумі 250 гривень, а не 11,48 доларів США як зазначено у позовній заяві. Суд вважає, що з відповідачки на користь позивача слід стягнути 3654 гривні в рахунок відшкодування витрат понесених по сплаті судового збору. Офіційний курс гривні щодо долара США станом на 27 серпня 2015 року становить 2142,5702 гривень за 100 доларів США. Згідно до ст. 533 ЦК України грошове зобов'язання має бути виконане у гривнях. Якщо у зобов'язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу. Таким чином 18928,14 долара США складає 405548 гривень 69 копійок. На підставі ст. ст.ст. 11, 16, 526, 530, 533, 1046, 1049, 1050, 1054 ЦК України,

Outcome: partial