Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-03 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить відстрочити сплату судового збору на строк 120 днів, але не довше ніж до ухвалення судового рішення по справі та встановити, що позивач користується частиною городу в розмірі: (305,2:100) х 44,03 = 134,4 кв.м., яка розташовується вздовж території городу, яка межує з вул. Жовтневою в м. Олександрія та має право встановити паркан по межі з городом, яким користується відповідач та встановити, що позивач користується частино двору в розмірі: (409,6:100) х 44,03 = 180,35 кв.м., яка розташовується по периметру тієї частини будинку де знаходиться квартира [ADDRESS] та має право встановити паркан по межі з двором, яким користується відповідач, а саме від стіни [ADDRESS] , яка розділяє [ADDRESS] та кімнату № 4 (площа кімнати 11,1 кв.м.) квартира [ADDRESS] та від входу [ADDRESS] до паркану по межі з городом, яким користується відповідач, а також для недопущення обмеження чи створення перешкод для позивача та відповідача в користуванні наявними в їх власності частиною будинку (для входу в будинок), частиною сараю під літ. «Б», частинами городу, необхідно залишити частину земельної ділянки перед цими об`єктами в спільному користуванні. Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що згідно договору дарування від 20.02.2012 року [PERSON] є власником [ADDRESS] в [ADDRESS] та ј сараю під літ. "Б",що розташовані за адресою: [ADDRESS] складається з двох відекремлених квартир: [ADDRESS] , яка знаходиться у власності [PERSON] , загальною площею 64,8 кв.м. та [ADDRESS] , яка знаходиться у власності [PERSON] , загальною площею 82,38 кв.м. Житловий [ADDRESS] розташований на земельній ділянці, що знаходиться у власності територіяльної громади м. Олександрії (комунальна вланість), загальна площа будинку 147,18 кв. м. та за вказаним житловим будинком закріплено площу землекористування у розмірі 918 кв.м. Дані обставини підтверджуються технічним паспортом на приватизовану [ADDRESS] , що знаходиться у власності позивача. У зазначеній квартирі зареєстровані: [PERSON] - позивач, [PERSON] - дружина, [PERSON] - син, [PERSON] - син, [PERSON] - дочка, яка є дитиною інвалідом. Співвласниками житлового [ADDRESS] був визначений порядок користування й розпорядження земельною ділянкою. Однак, такий порядок користування земельною ділянкою порушував права позивача та членів його сім`ї. У зв`язку з тим, що у позивача дочка є дитиною інвалідом їй необхідно, за доводами позивача, проводити більше часу на свіжому повітрі, однак вона позбавлена можливості це роботи, оскільки відповідач тримає у себе декілька собак, яких вигулює на подвір`ї [ADDRESS] , які часто залишаються без нагляду та є дуже агресивними, часто нападають на членів сім`ї позивача. У зв`язку з тим, що позивач не зміг дійти згоди з відповідачем щодо порядку користування вказаною вище земельною ділянкою він був змушений звернутися до суду. Обгрунтовуючи позов, позивач посилається на норми ч.4 ст.88, ч.2 ст.89, ч.4 ст.120, п. г ч.1 ст.121 ЗК України, ст.14 ЗУ "Про власність", ч.2 ст.377, ч.3 ст.415 ЦК України. Позивач [PERSON] у судове засідання не з`явився, про причини неявки не повідомив. У судовому засідання представник позивача [PERSON] підтримав позов із зазначених у ньому підстав. На запитання суду відповів, що всього у будинку є дві квартири, які належать позивачу у відповідачу, сторони не можуть досягнути згоди з приводу порядку користування земельною ділянкою навколо будинку, розмір і конфігурація цієї земельної ділянки відображена у наданому суду технічному паспорті на [ADDRESS] , ця земельна ділянка не передавалась сторонам у власність або постійне користування, землевпорядної документації на цю ділянку у позивача немає, клопотань про її витребування не подавав. Також представник позивача зазначив, що самостійно при поданні позову на підставі даних технічного паспорту розрахував частки сторін у зазначеному будинку і відповідно до цих часток сформулював вимоги про встановлення порядку користування землею. Клопотання про призначення земельно-технічної експертизи не подаватиме, оскільки позивач не має грошей для її оплати. Просив проводити розгляд справи за відсутності позивача. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явилась, причини неявки не повідомила, її зареєстроване місце проживання відповідно до довідки відповідного органу місцевого самоврядування та ДМС не встановлено, її виклик здійснювався через оголошення на офіційному веб-порталі судової влади України. Також надсилалась повіста за адресою місця проживання відпровідача, що зазначена у позовній заяві. Суд, заслухавши сторони та дослідивши матеріали справи, встановив. Відповідно до наданої позивачем копії договору дарування квартири від 20 лютого 2012 року [PERSON] на праві приватної власності належить квартира [ADDRESS] . Вказаний договір посвідчений державним нотаріусом Н.С. Півняк, зареєстрований в реєстрі за № 1-102. Суду також дослідив надану позивачем копію технічного паспорту на квартиру [ADDRESS] . У ньому відображені технічні параметри та план квартири а також зазначено, що площа присадибної ділянки становить 918 кв.м., наведено план будинку та присадибної ділянки. Суд також дослідив лист-відповідь Олександрійської міської ради № 197/10/2316 від 26.07.2019 р. на адвокатський запит, у якому зазначено, що інформація в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та Реєстрі прав власності на нерухоме майно щодо права власності на земельну ділянку за вказаною вище адресою, відсутні. розпорядником інформації щодо наявності або відсутності Державного акту на право власності на земельну ділянку по [ADDRESS] є Відділ в Олександрійському районі Головного управління Держгеокадастру у Кіровоградській області. За таких обставин, за відсутності в Олександрійській міській раді інформації щодо наявності чинного Державного акту на право власності на земельну ділянку по [ADDRESS], насторожливо надати запитувану інформацію. Відповідно до копії довідки № 1119 від 03.06.2019 року квартального комітету № 10 за адресою [ADDRESS] зареєстровані: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , чоловік, [PERSON] , [INFO] , син, [PERSON] - [INFO] , син, [PERSON] , [INFO] , дочка, яка є дитиною інвалідом, що підтверджується посвідченням Серії [NUMBER] . Суд, при вирішенні спірних правовідносин застосовує такі норми права. Відповідно до ст. 42 ЗК України земельні ділянки, на яких розташовані багатоквартирні будинки, а також належні до них будівлі, споруди та прибудинкові території державної або комунальної власності, надаються в постійне користування підприємствам, установам і організаціям, які здійснюють управління цими будинками. Земельні ділянки, на яких розташовані багатоквартирні будинки, а також належні до них будівлі, споруди та прибудинкова територія, що перебувають у спільній сумісній власності власників квартир та нежитлових приміщень у будинку, передаються безоплатно у власність або в постійне користування співвласникам багатоквартирного будинку в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Порядок використання земельних ділянок, на яких розташовані багатоквартирні будинки, а також належні до них будівлі, споруди та прибудинкові території, визначається співвласниками. Розміри та конфігурація земельних ділянок, на яких розташовані багатоквартирні будинки, а також належні до них будівлі, споруди та прибудинкові території, визначаються на підставі відповідної землевпорядної документації. Із аналізу цільового призначення земельних ділянок, на яких розташовані багатоквартирні жилі будинки, та норм статті 42 ЗК України випливає, що в разі приватизації громадянами квартир у такому будинку земельна ділянка як така, що входить до житлового комплексу, може передаватися безоплатно у власність або надаватись у користування лише об`єднанню співвласників будинку, створеному відповідно до Закону України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку» у порядку, передбаченому постановою Кабінету Міністрів України від 11 жовтня 2002 року № 1521 «Про реалізацію Закону України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку». У такому разі земельна ділянка належить співвласникам жилого будинку на праві спільної сумісної власності, яка разом із загальним майном і допоміжними приміщеннями є майном співвласників, які визначають порядок його використання. Нормами земельного законодавства не передбачено можливості передачі у власність чи користування окремим співвласникам багатоквартирних будинків земельної ділянки, на якій розташований багатоквартирний жилий будинок, або її частини. Таке тлумачення закону відповідає правовим висновкам, викладеним у постанові КЦС ВС від 18 березня 2019 року у справі № 263/68/17, провадження № 61-13354св18 Відповідно до ст 1 ЗУ "Про землеустрій" документація із землеустрою (землевпорядна документація) - затверджені в установленому порядку текстові та графічні матеріали, якими регулюється використання та охорона земель державної, комунальної та приватної власності, а також матеріали обстеження і розвідування земель, авторського нагляду за виконанням проектів тощо. Отже, технічний паспорт на квартиру не може бути прийнятий судом як землевпорядна документація. Тому є неможливим визначення розміру і конфігурації спірної земельної ділянки та встановлення порядку користування нею на підставі відомостей, відображених у технічному паспорті на належну позивачу квартиру. Відповідно загальнодоступної Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно відомості про реєстрацію права власності на будинок по [ADDRESS] відсутні. Натомість є відомості про те, що квартира [ADDRESS] на підставі договору купівлі-продажу від 14.08.2019, посвідченого приватним нотаріусом Чернишовим С.С., належить [PERSON]. Дата реєстрації права власності 14.08.2019. Таким чином на момент подачі позову зазначена квартира позивачу не належала. [ADDRESS] у зазначеному будинку належить [PERSON] . Враховуючи зазначену інформацію про реєстрацію права власності у Державному реєстрі речових прав, суд відхиляє як такі, що не відповідають дійсності, твердження позивача про те, що йому на підставі договору дарування належить квартира [ADDRESS] . Доказів реєстрації права власності на цю квартиру за позивачем суду не надано. Окрім цього, необґрунтованим є посилання позивача на те, що він має право на встановлення за ним права користування на частину присадибної ділянки зазначеного будинку. По-перше, як зазначено вище, позивач не довів, що він є власником цього будинку або квартири у ньому. По-друге, як вбачається із досліджених судом доказів та загальнодоступної інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, зазначений будинок є багатоквартирним. Право користування і власності на землі багатоквартирного будинку врегульоване ст.42 ЗК України. Посилання позивача на норми ч.4 ст.88, ч.2 ст.89, ч.4 ст.120, п. г ч.1 ст.121 ЗК України є безпідставними, оскільки зазначений будинок є багатоквартирним, і позивачу не належить ні квартира у цьому будинку, ні, як зазначено вище, частка у праві власності на цей будинок. Позивач також не надав жодних правовстановлюючих документів щодо права власності на спірну земельну ділянку та не навів достатніх доказів, що зазначена земельна ділянка перебуває у комунальній власності. Також позивач не надав жодних доказів того, що він вчинив будь-які дії для встановлення права користування земельною жінкою у передбаченому ст.41 ЗК України порядку, про який зазначено вище. Окрім цього, суду не надано і землевпорядної документації на спірну земельну ділянку. Наявність цієї документації відповідно до ч.4 ст.42 Земельного кодексу є обов`язкової для визначення розміру і конфігурації земельної ділянки. Суд відхиляє доводи позивача про те, що порядок користування земельною ділянкою може може бути визначений на підставі відомостей, відображених у плані квартири відповідно до технічного паспорту, оскільки відповідно до ст 1 ЗУ "Про землеустрій" технічний паспорт на квартиру не є документацією із землеустрою (землевпорядною документацією). З огляду на викладене, позовна заява [PERSON] є необгрунтованою та задоволенню не підлягає.

Outcome: dismissed