Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-28 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON], в якому з урахуванням заяви про збільшення позовних вимог від 12.01.2017 просив визнати дійсним договір купівлі-продажу автомобіля та стягнути кошти в сумі 63370 грн. за невиконання зобовязань за договором. Позовні вимоги мотивовано тим, що 28.06.2014 р. між ним та відповідачем в усній формі було укладено угоду, згідно якої останній запропонував [PERSON] частинами викупити автомобіль марки "RENAULT TRAFIK" та 30.06.2014 року передав автомобіль у користування. Згідно усної домовленості сторонами було погоджено графік щомісячних платежів, відповідно до якого позивач сплатив відповідачу за період з 30.06.2014 року по 02.02.2015 року 2310 доларів США. 15.02.2015 року відповідач забрав у позивача зазначений автомобіль та не повернув сплачені позивачем кошти. В свою чергу, [PERSON] звернувся до суду з зустрічним позовом до [PERSON], в якому з урахуванням останньої редакції зустрічного позову, вимоги викладені в якому позивач за зустрічним позовом підтримав в судовому засіданні, просить стягнути з [PERSON] матеріальну шкоду в сумі 28318,00 грн. Вимоги за зустрічним позовом обґрунтовані тими обставинами, що [PERSON] у червні 2014 року передав у користування з можливістю подальшого викупу [PERSON] автомобіль марки "RENAULT TRAFIK". Автомобіль було передано у задовільному технічному стані та додатково комплект зимової гуми вартістю 4000 грн. В грудні 2014 року [PERSON] порушив графік розрахунків, а в лютому 2015 року заявив, що не має можливості продовжувати виконувати угоду. Після користування автомобілем протягом восьми місяців автомобіль відповідачем за зустрічним позовом повернуто в непридатному для його подальшого використання технічному стані та не повернуто комплект літньої гуми. [PERSON] змушений був здійснити ремонт автомобіля, на що витратив 20318 грн., які просив стягнути з [PERSON] в судовому порядку. У судовому засіданні представник позивача за первісним позовом вимоги викладені у первісному позові підтримав в повному обсязі, проти зустрічного позову заперечував. Представник відповідача за первісним позовом в судовому засіданні проти первісного позову заперечував, вимоги за зустрічним позовом підтримав в повному обсязі та просив їх задовольнити. Заслухавши позиції учасників судового процесу, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази у їх сукупності, суд приходить до висновку, що первісний та зустрічний позови не підлягають задоволенню з урахуванням наступного. Згідно ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Згідно ст.10 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставі своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Судом встановлено, що відповідно до усної домовленості [PERSON] передав у користування [PERSON] автомобіль [NUMBER]. Згідно письмового розрахунку, який містить підпис [PERSON], та не заперечувалось ним у судовому засіданні, останнім було отримано від [PERSON] грошові кошти на загальну суму 2310,00 доларів США. Положеннями ст.627,628 ЦК України визначено, що відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Відповідно до ст. 205 ЦК України, правочин може вчинятися усно або в письмовій формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Ст. 202 ЦК України\~передбачено, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.\~\~\~\~\~ Згідно зі\~ст.218 ЦК України\~недодержання сторонами письмової форми правочину, яка встановлена законом, не має наслідком його недійсність, крім випадків встановлених законом. Якщо правочин, для якого законом встановлена його недійсність у разі недодержання вимоги щодо письмової форми, укладений усно і одна із сторін вчинила дію, а друга сторона підтвердила її вчинення, зокрема шляхом прийняття виконання, такий правочин у разі спору може бути визнаний судом дійсним. Статтею 655 ЦК України передбачено, що за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобовязується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець зобовязується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму. Згідно з ч.2\~ст. 220 ЦК України, якщо сторони домовились щодо всіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. Згідно з ч.1\~ст. 334 ЦК України\~право власності у набувача майна за договором виникає з моменту передання майна, якщо інше не встановлено договором або законом. Частиною 4 цієї статті встановлено, що у випадку якщо договір про відчуження майна підлягає державній реєстрації, право власності у набувача виникає з моменту такої реєстрації. Відповідно до вимог п.п.6, 8 Порядку державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів, затвердженого\~постановою Кабінету Міністрів України від 07.09.1998 року № 1388, транспортні засоби реєструються за юридичними та фізичними особами в сервісних центрах МВС. Таким чином, враховуючи те, що право власності на транспортний підлягає обов'язковій державній реєстрації сервісних центрах МВС, суд вважає, що позовна вимога щодо визнання дійсним договору купівлі-продажу транспортного засобу є необґрунтованою на вимогах закону, а тому не знаходить правових підстав для задоволення позову в даній частині. Суд вважає, що фактично між позивачем та відповідачем за первісним позовом укладено угоду щодо оренди транспортного засобу, а саме: "RENAULT TRAFIK" державний номер [NUMBER], відповідно до якого позивач надав відповідачу в оренду транспортний засіб. У період з 30.06.2014 року по 02.02.2015 року [PERSON] використовував автомобіль для роботи в таксі та сплачував за користування ним орендну плату щомісячно на загальну суму 2310 доларів США. Підстав для повернення [PERSON] вказаних коштів позивачу за первісним позовом суд не вбачає, оскільки останнім не доведено та не підтверджено жодними доказами те, що кошти в сумі 2310 доларів США передані в рахунок купівлі автомобіля, яким позивач користувався. Договір оренди письмово між сторонами також не укладався, умови щодо порядку розірвання договору та щодо розміру коштів, що підлягають поверненню сторонами не передбачались та не погоджувались. Тому сплачені [PERSON] кошти в сумі 2310 доларів США суд вважає орендною платою за використання автомобіля для роботи в таксі, які не підлягають поверненню. На підставі викладеного, оцінюючи зібрані по справі докази позовну заяву [PERSON] до [PERSON] про визнання дійсним договору купівлі-продажу автомобілю та стягнення коштів за невиконання договірних зобовязань слід залишити без задоволення. Щодо вимог заявлених [PERSON] суд дійшов висновку про наступне. Відповідно до ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної особи або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. З огляду на презумпцію вини завдавача шкоди (частина друга статті 1166 ЦК) відповідач звільняється від обов'язку відшкодувати шкоду, якщо доведе, що шкоду було завдано не з його вини. Потерпілий подає докази, що підтверджують факт завдання шкоди за участю відповідача, розмір завданої шкоди, а також докази того, що відповідач є завдавачем шкоди або особою, яка відповідно до закону зобов'язана відшкодувати шкоду. Позивач за зустрічним позовом в обґрунтування вимог надав наступні документи: наряд-замовлення на виконання робіт №17 від 21.03.2015 року, товарний чек від 11.03.2015 року та квитанції №№29,30 від 21.03.2015 року, що підтверджують виконання ПП [PERSON] ремонтних робіт автомобіля [NUMBER]. Позивачем за зустрічним позовом не доведено та не надано належних доказів, що б підтверджували стан автомобіля до передачі його в користування [PERSON] і після повернення його власнику, а також, що саме в результаті дій [PERSON] автомобілю спричинено пошкодження, а тому відсутні підстави для відшкодування шкоди, в зв"язку з чим вимоги за зустрічним позовом задоволенню не підлягають.

Outcome: dismissed