Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-10 00:00:00

[PERSON] звернувся з позовом до Акціонерного товариства «Перший Український міжнародний банк" про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконаннню, вказавши третіми особами - приватного виконавця виконавчого округу Хмельницької області Банадигу В.В. та приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Бригіду В.О. В обгрунтування позовних вимог позивач вказує, що з 17.07.2021 р. на виконанні приватного виконавця виконавчого округу Хмельницької області Банадиги В.В. знаходиться виконавче провадження ВП № 66112086, відкрите на підставі виконавчого напису № 1573 від 27.05.2021 р., вчиненого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Бригідою В.О. про звернення стягнення з нього за Кредитним договором №ОР-6561002 від 14.07.2014 р., укладеного з ПАТ «Перший Україиский міжнародний банк», право вимоги за яким перейшло до АБ «Перший Україиский міжнародний банк» заборгованість в розмірі 24 455,28 грн., із них: прострочена заборгованість за сумою кредиту -11 124,1 грн., прострочена заборгованість за комісією - 5 057,39 грн., строкова заборгованість за процентами - 1 293,76 грн., неустойка за порушення зобов`язання по кредиту - 6 729,95 грн., за вчинення виконавчого напису - 250,00 грн. Загальна сума заборгованості, яка пред`явлена до примусового виконання приватному виконавцю становить 24455,28 грн. Позивач вказує, що він за вищеназваним кредитним договором повністю провів розрахунки із позичальником кредиту ПАТ «Перший Український міжнародний банк», з яких підстав проведено доиарахування інших платежів Відповідачем йому не відомо. Про існування відкритого, відносно нього вищеназваного виконавчого провадження дізнався після надіслання на його адресу листа №7479 від 03 серпня 2021 року приватним виконавцем Банадигою В.В. з копіями процесуальних документів документів та виконавчого напису нотаріуса. Позивач вважає, що виконавчий напис слід визнати таким, що не підлягає виконанню оскільки нотаріус повинен вчиняти виконавчі написи, за умови, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років. Під час вчинення виконавчого налисту приватний нотаріус повинен був діяти у відповідності положення Постанови КМ України від 29 червня 1999 року № 1172 «Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованиості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» із змінами і доповненнями. Зокрема, розділ вищеназваного переліку «Стягнення заборгованиості з підстав, що випливають з кредитних відносин» Постановою КМ України від 26 листопада 2014 року №662, було доповнено пунктом 2 «Кредиті договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями». Для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованності та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашений розмір заборгованності. Однак вищеназваний пункт 2 Постанови КМ України від 26 листопада 2014 року №662 було зупинено постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14, яка залишена без змін ухвалою Вищого адміністративного суду України від 04 квітня 2017 року у вищеназваній справі. Натомість, під час вчинення спірного виконавчогот напису приватним нотаріусом було застосовано нечинний пункт 2 Постанови КМ України від 26 листопада 2014 року №662, що призвело до незаконного і необгрунтованого його вчинення. Позивач просить суд Визнати виконавчий напис зареєстровано в реєстрі за № 1573 від-27.05.2021 року, вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Бригідою В.О. про звернення стягнення з нього за Кредитним договором №GР-6561002 від 14 липня 2014 року, укладеним з ПАТ «Перший Українский міжнародний банк», заборгованість в розмірі 24 455,28 грн., таким, що не підлягає виконанню. Представник позивача подав суду заяву про розгляд справи без його участі, просить позов задовольнити, не заперечив щод винесення заочного рішення по справі. Представник відповідача в судове засідання не з`явився, про розгляд справи неодноразово повідомлявся судовими повістками, причини неявки суду не повідомив, відзив на позов суду не подав. Суд вважає за можливе розгляд справи провести без його участі на підставі наявних в справі доказів із винесенням заочного рішення по справі. Треті особи по справі в судове засідання не з`явились, причини неявки суду не повідомили, письмові пояснення по справі суду не подали. Суд вважає за можливе розгляд справи провести без їх участі. Фіксування судового процесу не здійснюється у відповідності до ч.2 ст.247 ЦПК України. Вивчивши матеріали справи, суд встановив наступне. Відповідно до наданої представником позивача суду копії пропозиції укласт договір(оферти) 14.07.2013 р. між позивачем та ПАТ «Перший Українский міжнародний банк» було укладено Кредитний договір №GР-6561002, строком дії з 14.07.2014 р. по 14.07.2017 р. на суму 13459,91 грн. з метою рефінансування його заборгованості, відсоткова ставка договором встановлена в розмірі 9% річних. Правонаступником ПАТ «Перший Українский міжнародний банк» є відповідач. 27.05.2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Бригідою В.О. було вчинено виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за № 1573 про звернення стягнення з гр. [PERSON] за Кредитним договором №GР-6561002 від 14 липня 2014 року, укладеним з ПАТ «Перший Українский міжнародний банк», заборгованість в розмірі 24 455,28 грн.,за період з 27.05.2021 р. по 22.12.2020 р. в т.ч.: прострочена заборгованість за сумою кредиту -11 124,1 грн., прострочена заборгованість за комісією - 5 057,39 грн., строкова заборгованість за процентами - 1 293,76 грн., неустойка за порушення зобов`язання по кредиту - 6 729,95 грн., за вчинення виконавчого напису - 250,00 грн. (а.с.5). Згідно зі ст.ст.15,16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес у один із способів, визначених ч. 1 ст. 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом. Відповідно до ст. 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і порядку, встановлених законом. Згідно зі ст. 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Відповідно до ст. 88 Закону України «Про нотаріат» нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку Підпунктом 3.2 пункту 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5 (далі - Порядок) визначено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів (далі - Перелік), затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172 При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у Переліку (підпункт 3.5 пункту 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку). Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14 постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 07 листопада 2016 року скасовано. Визнано незаконною та нечинною Постанову Кабінету Міністрів України № 662 від 26 листопада 2014 року «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» в частині, а саме: п. 1 Змін, що вносяться до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, в частині "а після слів "заставлене майно" доповнити словами "(крім випадку, передбаченого пунктом 1-1 цього переліку)"; доповнити розділ пунктом 1-1 такого змісту: "1-1.Іпотечні договори, що передбачають право звернення стягнення на предмет іпотеки у разі прострочення платежів за основним зобов`язанням до закінчення строку виконання основного зобов`язання. Для одержання виконавчого напису подаються: а)оригінал нотаріально посвідченого іпотечного договору; б)оригінал чи належним чином засвідчена копія договору, що встановлює основне зобов`язання; в)засвідчена стягувачем копія письмової вимоги про усунення порушення виконання зобов`язання, що була надіслана боржнику та майновому поручителю (вразі його наявності), з відміткою стягувача про непогашення заборгованості; г)оригінали розрахункового документа про надання послуг поштового зв`язку та опису вкладення, що підтверджують надіслання боржнику письмової вимоги про усунення порушення виконання зобов`язання; ґ) довідка фінансової установи про ненадходження платежу"; п.2 Змін, що вносяться до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів: "Доповнити перелік після розділу "Стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими договорами" новим розділом такого змісту: "Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин» 2.Кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Для одержання виконавчого напису додаються: а)оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості.". Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01 листопада 2017 року була залишена без змін зазначена постанова Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року. Постановою Великої Палати Верховного Суду від 20 червня 2018 року у справі № 826/20084/14 (провадження № 11-174ас18) відмовлено в задоволенні заяви Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Приватбанк» про перегляд ухвали Вищого адміністративного суду України від 01 листопада 2017 року. Відповідно до пункту 1 Переліку (в редакції на момент вчинення виконавчого напису нотаріусом): «Нотаріально посвідчені договори, що передбачають сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також право звернення стягнення на заставлене майно», для одержання виконавчого напису подаються: а) оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів); б) документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання. За обставинами даної справи, кредитний договір між сторонами по справі нотаріально не посвідчений, серед документів, наданих відповідачем для вчинення виконавчого напису, нотаріально посвідчений кредитний договір, за яким стягнення заборгованості може провадитися у безспірному порядку, відсутній. Отже, оскільки нотаріусу не були надані документи, передбачені Переліком (в редакції, на момент вчинення виконавчого напису) вказане є підставою для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. Вказане узгоджується з висновком КЦС ВС щодо схожих обставин в постанові від 12 березня 2020 року в справі № 757/24703/18-ц. При цьому, суд звертає увагу на те, що відповідач не надав нотаріусу докази, передбачені Переліком на підтвердження безспірності заборгованості та які б встановлювали прострочення виконання зобов`язання. Крім цього суд враховує, що підставами оскарження виконавчих написів може бути як порушення нотаріусом процедури вчинення напису, так і необґрунтованість вимог до боржника. Відповідачем не надано суду належних та допустимих доказів підтверджуючих розмір заборгованості позивача по кредитному договору. В той же час із змісту виконавчого напису видно, що в порушення вимог ст. 1048 та 1050 ЦК України відповідачем було нараховано позивачу заборгованість по відсоткам після закінчення строку кредитного договору. Відповідно до частини першої статті 1048 та частини першої статті 1054 ЦК України кредитодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми кредиту, розмір і порядок одержання яких встановлюються договором. Отже, припис абзацу 2 частини першої статті 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування. Після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється. Права та інтереси кредитодавця в охоронних правовідносинах забезпечуються частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Такий правовий висновок сформульований у постанові Постанова Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12 (провадження № 14-10цс18). З врахуванням наведеного оскільки стягнута за виконавчим написом сума заборгованості по кредитному договору №003-22545-261213 від 26.12.2013р., не відповідає умовам кредитного договору, фактично нотаріусом задоволено необґрунтовані вимоги відповідача до боржника, виконавчий напис вчинено з порушенням діючого законодавства регламентуючого порядок його вчинення, а тому позов підлягає до задоволення. На підставі викладеного,

Outcome: approved