Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-16 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся в суд із позовом до відповідачів [PERSON], товариства обмеженої відповідальності "Компанія" Добробуд", Державна реєстраційна служба Тернопільського міського управління юстиції про скасування їх державної реєстрації та визнання права власності, посилаючись на те, що 25 липня 2014 року по справі №607/11752/14-к Тернопільським міськрайонним судом було прийнято ухвалу, у відповідності до якої накладено арешт на майно [PERSON], а саме: автостоянку [NUMBER], нежитлове приміщення, стоянку [NUMBER], автостоянку [NUMBER], автостоянку [NUMBER], стоянку [NUMBER], нежитлове приміщення, стоянку [NUMBER], нежитлове приміщення, стоянку [NUMBER], нежитлове приміщення, стоянку [NUMBER], нежитлове приміщення, стоянку [NUMBER] та нежитлове приміщення, стоянку [NUMBER] по [ADDRESS]. Вважає, що вказане майно слід виключити з під арешту, виходячи з наведених нижче міркувань. В силу вимог ст. 328 ЦК України право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Обумовлене майно було фактично набуте відповідачем у власність за рахунок коштів позивача, а відповідач у відповідних відносинах сторін виступав формальним, а не реальним власником. Вказані обставини підтверджуються протоколом допиту підозрюваного від 14.08.14 та протоколом про виконання негласної слідчої (розшукової) дії - аудіо, відео контроль особи від 28.11.13 з кримінального провадження №12013210010003875. Відповідач набув право власності на вказане вище майно неправомірно і при цьому були порушені права позивача на відповідне майно. Згідно з інформаційнни довідок з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 16.05.14 вище вказані автостоянки по [ADDRESS] були зареєстрована за [PERSON] на підставі рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень. Вважає, що державна реєстрація права власності на обумовлене вище майно за [PERSON] підлягає до скасування як така, що порушує права та охоронювані законодавством інтереси позивача. Просить визнати недійсним укладений договір купівлі-продажу об"єктів нерухомовгомайна, а саме нежитлових приміщень - автостоянок [NUMBER], [NUMBER], [NUMBER], [NUMBER], [NUMBER], [NUMBER], [NUMBER], [NUMBER], [NUMBER], [NUMBER] по [ADDRESS] укладений між [PERSON] та ТОВ "Компанія "Добробуд", скасувати державну реєстрацію права власності на нежитлове приміщення, стоянку [NUMBER] по [ADDRESS], яка була проведена на підставі рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень №5281422 від 23.08.13, визнати за [PERSON] право власності на вказане майно та виключити таке майно з під арешту, застосованому ухвалою Тернопільського міськрайонного суду від 25.07.14 по справі №607/11752/14-к., скасувати державну реєстрацію права власності на автостоянку [NUMBER] по [ADDRESS], яка була проведена на підставі рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень №5340272 від 28.08.13, визнати за [PERSON] право власності на вказане майно та виключити таке майно з під арешту, застосованому ухвалою Тернопільського міськрайонного суду від 25.07.14 по справі №607/11752/14-к, скасувати державну реєстрацію права власності на автостоянку [NUMBER] по [ADDRESS], яка була проведена на підставі рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень №5335426 від 28.08.13, визнати за [PERSON] право власності на вказане майно та виключити таке майно з під арешту, застосованому ухвалою Тернопільського міськрайонного суду від 25.07.14 по справі №607/11752/14-к, скасувати державну реєстрацію права власності на автостоянку [NUMBER] по [ADDRESS], яка була проведена на підставі рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень №5344395 від 28.08.13, визнати за [PERSON] право власності на вказане майно та виключити таке майно з під арешту, застосованому ухвалою Тернопільського міськрайонного суду від 25.07.14 по справі №607/11752/14-к, скасувати державну реєстрацію права власності на нежитлове приміщення, стоянку [NUMBER] по [ADDRESS], яка була проведена на підставі рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень №5349453 від 23.08.13, визнати за [PERSON] право власності на вказане майно та виключити таке майно з під арешту, застосованому ухвалою Тернопільського міськрайонного суду від 25.07.14 по справі №607/11752/14-к, скасувати державну реєстрацію права власності на нежитлове приміщення, стоянку [NUMBER] по [ADDRESS], яка була проведена на підставі рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень №5422358 від 29.08.13, визнати за [PERSON] право власності на вказане майно та виключити таке майно з під арешту, застосованому ухвалою Тернопільського міськрайонного суду від 25.07.14 по справі №607/11752/14-к, скасувати державну реєстрацію права власності на нежитлове приміщення, стоянку [NUMBER] по [ADDRESS], яка була проведена на підставі рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень №5423145 від 29.08.13, визнати за [PERSON] право власності на вказане майно та виключити таке майно з під арешту, застосованому ухвалою Тернопільського міськрайонного суду від 25.07.14 по справі №607/11752/14-к, скасувати державну реєстрацію права власності на нежитлове приміщення, стоянку [NUMBER] по [ADDRESS], яка була проведена на підставі рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень №5494696 від 02.09.13, визнати за [PERSON] право власності на вказане майно та виключити таке майно з під арешту, застосованому ухвалою Тернопільського міськрайонного суду від 25.07.14 по справі №607/11752/14-к, скасувати державну реєстрацію права власності на нежитлове приміщення, стоянку [NUMBER] по [ADDRESS], яка була проведена на підставі рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень №5497299 від 02.09.13, визнати за [PERSON] право власності на вказане майно та виключити таке майно з під арешту, застосованому ухвалою Тернопільського міськрайонного суду від 25.07.14 по справі №607/11752/14-к. Позивач у судовому засіданні уточнені позовні вимоги підтримав з мотивів викладених у заяві та просив суд позов задовольнити. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явився, з невідомої суду причини, хоча про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, причин неявки у судове засідання відповідач суду не повідомив та не подав клопотання про розгляд справи у його відсутності. Представник відповідача товариства обмеженої відповідальності "Компанія" Добробуд" в судовому засіданні проти задоволення позову не заперечив. Представник відповідача Державної реєстраційної служби Тернопільського міського управління юстиції у судове засідання не з'явився, з невідомої суду причини, хоча про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, причин неявки у судове засідання відповідач суду не повідомив та не подав клопотання про розгляд справи у його відсутності. Заслухавши пояснення представників сторін, перевіривши та оцінивши наявні у справі докази у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов підлягає до часткового задоволення, виходячи з наступного. Частиною 2 статті 15 Цивільного кодексу України передбачено, що кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Згідно ч.1 ст.16 Цивільного кодексу України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Частиною другою цієї статті визначено способи захисту цивільних прав та інтересів. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. Відповідно до ст.20 Цивільного кодексу України, право на захист особа здійснює на свій розсуд. 11 листопада 2011 року між відповідачем [PERSON] (Довіритель) та ТІЗ "Добробуд" (Повірений) було укладено договори доручення, відповідно до яких Довіритель доручає, а Повірений бере на себе зобов'язання від імені та за рахунок Довірителя віднайти забудовника, який на відповідних умовах збудує приміщення автостоянок [NUMBER], [NUMBER], [NUMBER], [NUMBER], [NUMBER], [NUMBER], [NUMBER], [NUMBER], [NUMBER], [NUMBER] по [ADDRESS]. Згідно з інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 16.05.14 автостоянка [NUMBER] по [ADDRESS] була зареєстрована за [PERSON] на підставі рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень №5244294 від 22.08.13. Згідно з інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 16.05.14 нежитлове приміщення, стоянка [NUMBER] по [ADDRESS] була зареєстрована за [PERSON] на підставі рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень №5281422 від 23.08.13. Згідно з інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 16.05.14 автостоянка [NUMBER] по [ADDRESS] була зареєстрована за [PERSON] на підставі рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень №5340272 від 28.08.13. Згідно з інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 16.05.14 автостоянка [NUMBER] по [ADDRESS] була зареєстрована за [PERSON] на підставі рішення про державну реєстрацію та обтяжень №5335426 від 28.08.13. Згідно з інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 16.05.14 стоянка [NUMBER] по [ADDRESS] була зареєстрована за [PERSON] на підставі рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень №5344395 від 28.08.13. Згідно з інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 16.05.14 нежитлове приміщення, стоянка [NUMBER] по [ADDRESS] була зареєстрована за [PERSON] на підставі рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень №5349453 від 23.08.13. Згідно з інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 16.05.14 нежитлове приміщення, стоянка [NUMBER] по [ADDRESS] була зареєстрована за [PERSON] на підставі рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень №5422358 від 29.08.13. Згідно з інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 16.05.14 нежитлове приміщення, стоянка [NUMBER] по [ADDRESS] була зареєстрована за [PERSON] на підставі рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень №5423145 від 29.08.13. Згідно з інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 16.05.14 нежитлове приміщення, стоянка [NUMBER] по [ADDRESS] була зареєстрована за [PERSON] на підставі рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень №5494696 від 02.09.13. Згідно з інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 16.05.14 нежитлове приміщення, стоянка [NUMBER] по [ADDRESS] була зареєстрована за [PERSON] на підставі рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень №5497299 від 02.09.13. Як вбачається із протоколу допиту підозрюваного від 14.08.14 , протоколом про виконання негласної слідчої (розшукової) дії - аудіо, відео контроль особи від 28.11.13 3 кримінального провадження №12013210010003875, в присутності захисника [PERSON] зазначив , що вказані стоянки лише формально за ним зареєстровані, а фактичним власником, яких і здійснював їх оплату та придбання та користування є [PERSON] Згідно ст.207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв'язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Правочин, який вчиняє юридична особа, підписується особами, уповноваженими на це її установчими документами, довіреністю, законом або іншими актами цивільного законодавства, та скріплюється печаткою. Частинами 1, 3, 5 статті 203 ЦК України встановлено, що зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Недодержання в момент вчинення правочину стороною вимоги, встановленої зокрема частиною 1 ст.203 ЦК України, є, відповідно до ч.1 ст.215 цього Кодексу, підставою недійсності правочину. Відповідно до ст.215 ЦК України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним. Згідно з ч.1 ст.236 ЦК України, правочин визнаний судом недійсним є недійсним з моменту його вчинення. Відповідно до ч.1 ст.216 ЦК України, недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов'язані з його недійсністю. У відповідності до вимог ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ч.1 ст.3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Згідно із ст. 319 Цивільного кодексу України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. У відповідності до ч.1 ст. 328 Цивільного кодексу України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Відповідно до ст. 392 Цивільного кодексу України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою. Таким чином, встановлено, що фінансування будівництва стоянок не здійснювалось за рахунок коштів відповідача [PERSON], а за рахунок коштів позивача, відтак, вказані договори доручення не були спрямовані на реальне настання наслідків, що обумовлені ним, а тому їх слід визнати недійсними. Також, з метою захисту прав позивача слід скасувати державну реєстрацію праві власності на нежитлове приміщення за відповідачем [PERSON], зокрема автостоянок [NUMBER], [NUMBER], [NUMBER], [NUMBER], [NUMBER], [NUMBER], [NUMBER], [NUMBER], [NUMBER], [NUMBER] по [ADDRESS], які були проведені на підставі рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, визнати за позивачем право власності на вказані автостоянки. Вимоги про знаття арешту із вказаного майна до задоволення не підлягають, оскільки арешт накладено ухвалою слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 25.07.2014 року в межах кримінального провадження. На підставі наведеного,

Outcome: partial