Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-06 00:00:00

Позивач [PERSON] пред'явила до суду позов до відповідача Мар'янівської сільської ради Тернопільського району Тернопільської області в якому просить визнати за нею право власності на житловий будинок [ADDRESS], в порядку спадкування за заповітом після померлої [INFO] року [PERSON]. В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що власниками житлового будинку [ADDRESS] є [PERSON], якому належала Ѕ частина вказаного житлового будинку та [PERSON], якій належала Ѕ частка житлового будинку. [INFO] року помер [PERSON], спадщину після якого прийняла його дружина [PERSON], оскільки на момент смерті проживала разом із спадкодавцем. Відтак, [PERSON] стала власником цілого житлового будинку [ADDRESS]. [INFO] року [PERSON] померла. У встановлений законом строк, вона ([PERSON]) як спадкоємець за заповітом після померлої [PERSON] звернулась у нотаріальну контору із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину. Однак, державним нотаріусом Тернопільської районної державної нотаріальної контори їй відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, у зв'язку із відсутністю правовстановлюючого документа на житловий будинок, та оскільки державна реєстрація права власності вказаного житлового будинку не проведена. З цих підстав позивач позбавлена можливості реалізувати свої спадкові права в нотаріальному порядку, у зв'язку із чим, змушена звертатись до суду з позовом. Позивач [PERSON] у судове засідання не з'явилася, однак її представник адвокат [PERSON] подала заяву про розгляд справи за її відсутності, вказавши,що заявлені позовні вимоги підтримує та просить задовольнити їх у повному обсязі . Від відповідача Мар'янівської сільської ради Тернопільського району Тернопільської області надійшла заява про розгляд справи за відсутності їх представника. За вказаних обставин, відповідно до ст. 223 ЦПК України справу слід розглянути у відсутності сторін на підставі наявних у справі доказів. Суд, дослідивши та оцінивши зібрані у справі докази, встановив такі обставини: Згідно Інформаційної довідки №698 виданої 14 липня 2017 року Тернопільським районним госпрозрахунковим бюро технічної інвентаризації за матеріалами бюро станом на 01 січня 2013 року житловий будинок [ADDRESS] зареєстровано за головою колишнього колгоспного двору [PERSON] на підставі свідоцтва про право особистої власності виданого Тернопільською районною радою 12 березня 1991 року на підставі рішення виконкому №40 від 27 лютого 1991 року та записано в реєстрову книгу за №1 за реєстром №1. Відповідно до Інформаційної довідки про технічний стан нерухомого майна №700 виданої 14 липня 2017 року Тернопільським районним госпрозрахунковим бюро технічної інвентаризації станом на 05 липня 2017 року по обліку бюро будинковолодіння [ADDRESS] рахується за [PERSON], [PERSON]. В будинковолодінні самочинних добудов та перепланувань не виявлено. [INFO] року [PERSON] помер, про що складено актовий запис №05 у с. Мар'янівка Тернопільського району Тернопільської області та 11 листопада 2005 року Мар'янівською сільською радою Тернопільського району Тернопільської області видано свідоцтво про смерть серії [NUMBER]. Довідкою №28 виданою 12 лютого 2018 року Мар'янівською сільською радою Тернопільського району Тернопільської області стверджується, що будинковолодіння, яке знаходиться по [ADDRESS] рахується за померлим [PERSON], станом на 01 липня 1990 року - колгоспний двір, членами якого були: голова двору - [PERSON], [INFO]; дружина - [PERSON], [INFO]. Згідно довідки №29 виданої 12 лютого 2018 року Мар'янівською сільською радою Тернопільського району Тернопільської області на день смерті [PERSON], який проживав [ADDRESS]'янівка Тернопільського району Тернопільської області в спадковому будинку були зареєстровані і проживали: [PERSON] - дружина. Відповідно до Інформаційної довідки №699 виданої 14 липня 2017 року Тернопільським районним бюро технічної інвентаризації за матеріалами бюро станом на 01 січня 2013 року державна реєстрація житлового будинку [ADDRESS] за [PERSON] в бюро не проведена. [INFO] року [PERSON] померла, про що складено актовий запис №3 Мар'янівської сільської ради Тернопільського району Тернопільської області, якою 17 квітня 2017 року видане свідоцтво про смерть серії [NUMBER]. Як убачається із довідки №30 виданої 12 лютого 2018 року Мар'янівською сільською радою Тернопільського району Тернопільської області, на день смерті [PERSON], яка проживала [ADDRESS]'янівка Тернопільського району Тернопільської області в спадковому будинку були зареєстровані і проживали - [PERSON] - син. Згідно заповіту складеного 19 лютого 2015 року у с. Мар'янівка Тернопільського району Тернопільської області, посвідченого секретарем виконавчого комітету Мар'янівської сільської ради Тернопільського району Тернопільської області Кіцак Н.Є. та зареєстрованого реєстрі за №03, на випадок своєї смерті [PERSON] заповіла [PERSON] все належне їй майно, де б воно не знаходилося, з чого б не складалося та все те, що належатиме їй на час смерті, а також майнові права та обов'язки. У встановлений законом строк позивач [PERSON] звернулася у Тернопільську районну державну нотаріальну контору із заявою про прийняття спадщини за заповітом після померлої [PERSON]. Постановою державного нотаріуса Тернопільської районної державної нотаріальної контори №136/0214 від 19 січня2018 року [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на житловий будинок після смерті баби [PERSON] померлої [INFO] року, у зв'язку із відсутністю правовстановлюючого документа на житловий будинок, та державної реєстрації права власності вказаного житлового будинку. Вказаною постановою стверджується, що Ѕ частка житлового будинку [ADDRESS] належить [PERSON] та Ѕ частка вказаного житлового будинку належить її померлому чоловіку [PERSON], спадщину після якого прийняла [PERSON], але не оформила своїх спадкових прав. [PERSON] подав заяву про відмову від обов'язкової частки у спадщині 05 липня 2017 року Тернопільським районним госпрозрахунковим бюро технічної інвентаризації виготовлено технічний паспорт на житловий будинок [ADDRESS]. Замовником технічної інвентаризації у вказаному технічному паспорті зазначена [PERSON] Згідно експлікації приміщень до плану житлового будинку [ADDRESS], загальна площа приміщень - 71,9 кв.м., загальна площа 41 кв.м. Проаналізувавши в сукупності досліджені докази, встановлені ними обставини та визначені відповідно до них правовідносини сторін, суд приходить до переконання, що позовні вимоги підлягають до задоволення. Судом установлено, що спірний житловий будинок є колгоспним двором. Статус майна колгоспного двору був врегульований статтями 120-126 ЦК України в редакції 1963 року, які були виключені з кодексу у 1993 році (Закон від 16 грудня 1993 року № 3718-XII "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України", який набрав чинності з 18 січня 1994 року). Частиною 1 статті 112 ЦК УРСР передбачено, що колгоспний двір - це сімейно-трудове об'єднання осіб, які використовують майно двору для ведення підсобного господарства і сімейних потреб. Майно колгоспного двору належить його членам на праві сумісної власності (стаття 112 цього Кодексу). Згідно зі ст.120 ЦК УРСР 1963 року, що діяла на час виникнення спірних правовідносин, майно колгоспного двору належить всім членам двору на праві спільної сумісної власності. За змістом ст.123 ЦК УРСР 1963 року розмір частки члена двору встановлюється виходячи з рівності часток усіх членів двору, включаючи неповнолітніх і непрацездатних. Частку працездатного члена двору в майні двору може бути зменшено або у її виділенні зовсім відмовлено у зв'язку з недовгочасним його перебуванням у складі двору або незначною участю своєю працею чи коштами в господарстві двору. Пунктом 6 Постанови Пленуму Верховного Суду від 22 грудня 1995 року № 20 «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» судам роз'яснено, що положення статей 17, 18 Закону «Про власність» щодо спільної сумісної власності поширюються на правовідносини, які виникли після введення в дію цього Закону (з 15 квітня 1991 року). До правовідносин, що виникли раніше, застосовується діюче на той час законодавство. Зокрема, спори щодо майна колишнього колгоспного двору, яке було придбане до 15 квітня 1991 року, мають вирішуватися за нормами, ще регулювали власність цього двору, а саме: а) право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. Такими, що втратили це право, вважаються працездатні члени двору, які не менше трьох років підряд до цієї дати не брали участі своєю працею і коштами у веденні спільного господарства двору (в цей строк не включається час перебування на дійсній строковій військовій службі, навчання в учбовому закладі, хвороба). Аналогічна правова позиція міститься у постановах Верховного Суду України від 14.01.2014 року у справі №6-145цс13 та від 18 листопада 2015 року № 6-350цс15. Таким чином, право на частку у колгоспному дворі мають всі члени двору, які до 15 квітня 1991 року не втратили право на таку частку. Як установлено судом, після 15 квітня 1991 року, із вступом в силу Закону України "Про власність" майно вказаного колгоспного двору не змінилося. Доказів того, що спірний житловий будинок станом на 15 квітня 1991 року було переведено до іншої суспільної групи, матеріали цивільної справи не містять. Відповідно до вимог ст. 1216-1217 Цивільного кодексу України (далі ЦК України) спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Вимогами ст.1218 ЦК України визначено, що до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до вимог ч.1 ст.1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. Згідно із вимогами ч. 1 ст. 182 ЦК України право власності та інші речові права на нерухомі речі, обмеження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації. Відповідно до статті 2 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень", державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень - офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Згідно зі статтею 3 зазначеного Закону, речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до 1 січня 2013 року, визнаються дійсними за наявності однієї з таких умов: реєстрація таких прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення; на момент виникнення таких прав діяло законодавство, що не передбачало їх обов'язкової реєстрації. Отже, право власності на збудоване до набрання чинності Законом України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" нерухоме майно набувається в порядку, який існував на час його спорудження, а не виникає у зв'язку із здійсненням державної реєстрації права власності на нього в порядку, передбаченому цим законом, яка є лише офіційним визнанням державою такого права, а не підставою його виникнення. За змістом зазначених нормативних актів виникнення права власності на житлові будинки, споруди не залежало від державної реєстрації цього права. У разі відсутності державної реєстрації права власності на нерухоме майно, створене та оформлене в передбаченому законом порядку до набрання чинності Законом України від 01 липня 2004 року "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень", спадкоємці, які прийняли спадщину, мають право на оформлення спадкових прав шляхом звернення до нотаріальної контори за видачею свідоцтва про право на спадщину. Відповідно до ст. 392 ЦК України, власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвічує його право власності. Аналізуючи в сукупності досліджені докази, встановлені ними обставини та визначені відповідно до них правовідносини сторін, враховуючи вимоги закону, які до них застосовуються, суд приходить до переконання про обґрунтованість позовних вимог позивача, а тому позов [PERSON] до Мар'янівської сільської ради Тернопільського району Тернопільської області про визнання права власності на спадкове майно підлягає до задоволення. На підставі викладеного та

Outcome: approved