Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-28 00:00:00

Представник позивача звернувся до суду з вищевказаним позовом, посилаючись на те, що ПАТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] 15.06.2007 року уклали кредитний договір CVI0AK10090011, згідно умов якого , ПАТ КБ «ІІриватБанк» зобов'язався надати [PERSON]. кредит у розмірі 27761,31Доларів США на термін до 14.04.2014 p., а [PERSON] зобов'язався повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитними коштами в строки та в порядку, встановлених кредитним договором. Згідно умов договору, у випадку порушення зобов'язань за кредитним договором, [PERSON] сплачує банку відсотки за користування кредитом, у подвійному розмірі на місяць, нараховані від суми непогашеної в строк заборгованості за кредитом. Стверджує, що ПАТ КБ «ПриватБанк» свої зобов'язання за договором та угодою виконав в повному обсязі, а саме видав відповідачу кредит у розмірі 27761,31 Доларів США. В забезпечення виконання зобов'язання за Договором CVI0AK10090011 між ПАТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] було укладено договір поруки. У зв'язку із невиконанням відповідачем зобов'язань за кредитним договором станом на 13.11.2015 року утворилась заборгованість в сумі 35 251,09 доларів США, яка складається з наступного:7 138,05 доларів США - заборгованість за кредитом; 6 661,20 доларів США - заборгованість по процентам за користування кредитом; 1 161,86 доларів США -заборгованість по комісії; 20 289,98 доларів США - заборгованість по пені. Стверджує, що 29.03.2013 року Індустріальним районним судом м.Дніпропетровська винесено рішення за позом ПАТ КБ "ПриватБанк" та стягнуто з [PERSON], [PERSON] на користь ПриватБанку заборгованість за кредитним договором № CVI0AK10090011 від 15.06.2007 року в сумі 16 052,63 доларів США, (заборгованість станом на 30.01.2013 р.), яка складається з наступного:5 830, 86 доларів США - заборгованість за кредитом;4 302,50 доларів США - заборгованість по процентам за користування кредитом; 891,66 доларів США - заборгованість по комісії; 5 027,61 доларів США - заборгованість по пені. Після винесення рішення суду та набрання ним законної сили, позичальником не здійснювалися платежі в рахунок погашення заборгованості за кредитом. За період з 31.01.2013 р. по 13.11.2015 р. заборгованість за кредитним договором №СVІ0АК10090011 від 15.06.2007 року збільшилась до 19 184,08 доларів США, з яких 1 307,19 доларів США заборгованість по тілу кредиту;2 352,09 доларів США - заборгованість по відсоткам за користування кредитом; 270,20 доларів США - заборгованість по комісії; 15 254,60 доларів США - заборгованість по пені. На підставі викладеного, зменшуючи позовні вимоги просить суд стягнути солідарно з відповідачів на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором CVI0AK10090011 від 15.06.2007 року у розмірі 19 184,08 Доларів США , що за курсом 22,9172 відповідно до службового розпорядження НБУ від 13.11.2015 року складає 439 645,40 грн. Представник позивача у судовому засіданні змінені позовні вимоги підтримала в повному обємі, посилаючись на обставини , викладені в позовній заяві. В судовому засіданні представник відповідача [PERSON], позовні вимоги не визнала, посилаючись на обставини, викладенні в запереченні на позовну заяву. Крім того, вказала, що період, за який нараховується пеня становить з 02.03.2009 р. по13.11.2015 року. Розмір пені з урахуванням зменшення позовних вимог становить 15262,37 дол. США.,тому щодо стягнення пені необхідно застосувати строк позовної давності. Просила відмовити у задоволенні позову та визнати договір поруки припиненим у зв"язку із зміною умов договору і погіршення у зв"язку з цим фінансової відповідальності відповідачки. В судове засідання відповідач [PERSON] не з»явився, хоча був належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи. Про причини своєї неявки до суду не повідомив. Суд вважає, за можливе розглянути справу за відсутності відповідача [PERSON], оскільки у справі наявні достатні матеріали про права та взаємовідносини сторін Згідно ч.3 ст.10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Дане правило також закріплене у ст. 60 цього ж Кодексу Відповідно до ч. ч. 1-3 ст. 212 ЦПК суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Дослідивши письмові докази, суд вважає, що позов слід задовольнити частково, виходячи з наступного: Дані правовідносини у системному звязку регулюються: - ст.526 ЦК України, відповідно до якої зобовязання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться; - згідно ч.1,2,3 ст.553 ЦК України, за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обовязку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобовязання боржником. Порукою може забезпечуватися виконання зобовязання частково або у повному обсязі. Поручителем може бути одна особа або кілька осіб; - договір є обовязковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України); - ст.1048 ЦК України, з якої вбачається, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. - ст.1049 ЦК України передбачає, що позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. - ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Судом встановлено,що ПАТ КБ «Приватбанк» та [PERSON] 15.06.2007 року уклали кредитний договір CVI0AK10090011, згідно умов якого, ПАТ КБ «ІІриватбанк» зобов'язався надати [PERSON] кредит у розмірі 27761,31 Доларів США на термін до 14.04.2014 p., а [PERSON] зобов'язався повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитними коштами в строки та в порядку, встановлених кредитним договором. Згідно умов договору, у випадку порушення зобов'язань за кредитним договором, [PERSON] сплачує банку відсотки за користування кредитом, у подвійному розмірі на місяць, нараховані від суми непогашеної в строк заборгованості за кредитом. Умовами договору, встановлено , що банк на власний розсуд,окрім іншого, має право змінити умови договору./а.с.55-56/. У зв'язку із невиконанням [PERSON] зобов'язань за кредитним договором, станом на 13.11.2015 року він має заборгованість - 35 251,09 доларів США, яка складається з наступного: 7 138,05 доларів США - заборгованість за кредитом; 6 661,20 доларів США - заборгованість по процентам за користування кредитом; 1 161,86 доларів США - заборгованість по комісії; 20 289,98 доларів США - заборгованість по пені. 29.03.2013 року Індустріальним районним судом м.Дніпропетровська винесено рішення за позовом ПАТ КБ "ПриватБанк"до [PERSON], [PERSON] та стягнуто з відповідачів на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором № CVI0AK10090011 від 15.06.2007 року в сумі 16 052,63 доларів США, (заборгованість станом на 30.01.2013 р.), яка складається з наступного: 5 830, 86 доларів США - заборгованість за кредитом;4 302,50 доларів США - заборгованість по процентам за користування кредитом; 891,66 доларів США - заборгованість по комісії; 5 027,61 доларів США - заборгованість по пені. За період з 31.01.2013 р. по 13.11.2015 р. заборгованість за кредитним договором №СVІ0АК10090011 від 15.06.2007 року збільшилась до 19 184,08 доларів США, з яких 1 307,19 доларів США заборгованість по тілу кредиту;2 352,09 доларів США - заборгованість по відсоткам за користування кредитом; 270,20 доларів США - заборгованість по комісії; 15 254,60 доларів США - заборгованість по пені. Вищевказана заборгованість підтверджується відповідними розрахунками, які містяться у матеріалах справи. Посилання представника відповідачки [PERSON] на те, що позовні вимоги щодо стягнення заборгованості за договором поруки є необгрунтованими і безпідставними, а тому слід застосувати строк позовної давності щодо стягнення заборгованості за даним кредитним договором та відмовити в позові щодо [PERSON], спростовуються наданими у судовому засіданні представником позивача доказами . Відповідно до договору поруки , укладеного між ПАТ КБ « Приватбанк» та [PERSON] 15.06.2007 року, предметом цього договору є надання поруки поручителем перед кредитором за виконання [PERSON]., зобов'язань за кредитним договором, укладеним між Банком та Позичальником. Поручитель відповідає перед кредитором, за виконання зобов'язань за Кредитним договором в тому ж розмірі, що і боржник, включаючи сплату кредиту, відсотків за користування кредитом, комісій,винагород, штрафів, пені та інших платежів, відшкодування збитків. Поручитель з умовами Кредитного договору, ознайомлений. У випадку невиконання боржником зобов'язань за Кредитним договором, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники. Відповідно до п.12 цього ж договору, порука за цим договором припиняється після закінчення п»яти років з дня настання терміну повернення кредиту за Кредитним договором. Крім того, у своєму запереченні представник відповідачки [PERSON] з підстав необґрунтованості заборгованості за кредитним договором, просила відмовити у задоволенні позову до [PERSON], оскільки банком змінювався обсяг відповідальності за ним , без погодження з [PERSON] Дане посилання не знайшло свого підтвердження у судовому засіданні та відповідно до договору поруки ( п. 15) сторони домовились, що усі спори, розбіжності або вимоги, які виникають з даного договору або у зв»язку з ним, у тому числі такі, що стосуються його виконання, порушення, припинення або визнання недійсним підлягають вирішенню у Жовтневому районному суді м. Дніпропетровська. Крім того, відповідно до ст.ст.\~202\~ч.1,\~203\~ч.ч.1-5,\~215 ЦК України- правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами 1-3, 5, 6\~ст. 203 цього Кодексу. Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин). Частинами 1 та 4 ст. 559 ЦК України\~передбачено, що порука припиняється з припиненням забезпеченого нею зобовязання, а також у разі зміни зобовязання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності. Статтями 626\~ч.1,\~627,\~628\~ч.1\~ЦК України передбачено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості, а у договорах за участю фізичної особи - споживача враховуються вимоги законодавства про захист прав споживачів. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Враховуючи вищевказані норми законодавства, суд не знаходить підстав для відмови у задоволенні позову в частині стягнення з [PERSON] ,як солідарного боржника, заборгованості за невиконання [PERSON] умов кредитного договору. Відповідно до п. п. 2,22 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ №5 « Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин», які передбачають, що договір поруки має додатковий (акцесорний) до основного зобов'язання - кредитного договору - характер і укладається саме для забезпечення виконання останнього, а поручитель згідно з частиною першою статті 554 ЦК відповідає перед кредитором, за загальним правилом, солідарно із позичальником, якщо договором поруки не встановлено його додаткову (субсидіарну) відповідальність. Відповідно до частини першої статті 559 ЦК припинення договору поруки пов'язується зі зміною забезпеченого зобов'язання за відсутності згоди поручителя на таку зміну та за умови збільшення обсягу відповідальності поручителя. При цьому обсяг зобов'язання поручителя визначається як умовами договору поруки, так і умовами основного договору, яким визначено обсяг зобов'язань боржника, забезпечення виконання яких здійснює поручитель. Проте якщо в договорі поруки передбачено, зокрема, можливість зміни розміру процентів за основним зобов'язанням і строків їх виплати тощо без додаткового повідомлення поручителя та укладення окремої угоди, то ця умова договору стала результатом домовленості сторін (банку і поручителя), а отже, поручитель дав згоду на зміну основного зобов'язання. Щодо вимоги представника про застосування строку позовної давності до вимог про стягнення пені , суд приходить до наступного, Згідно ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю три роки. Спеціальна позовна давність в один рік застосовується до вимог про стягнення неустойки (штрафу). Відповідно до правової позиції у справі № 6-160цсі4 від 19.11.2014р. Верховного Суду України зазначено, що несплачені до моменту звернення кредитора до суду платежі підлягають стягненню в межах позовної давності по кожному із платежів. Відповідно до вимог ст. 266, ч. 2 ст. 258 ЦК України стягнення неустойки (пені, штрафу) обмежується останніми 12 місяцями перед зверненням кредитора до суду та починається з дня (місяця), з якого вона нараховується, у межах строку позовної давності за основною вимогою. Згідно листа ВСС України «Про окремі питання застосування строків позовної давності» від 16.01.2013р. № 10-70/0/4-13 у разі, якщо відповідач подав заперечення проти позову, пославшись на сплив позовної давності, то зазначена заява є підтвердженням того, що відповідач зробив заяву про застосування позовної давності. На вимогу суду, позивачем був наданий детальний розрахунок нарахованої заборгованості по роках. Відповідно до розрахунку , який міститься у матеріалах справи на 149 аркуші, сума нарахованої пені за період з 01.01.2015 року по 13.11.2015 рік становить 5781,40 доларів США. Враховуючи надане клопотання представником відповідачки [PERSON] про застосування строку позовної давності щодо стягнення пені, суд приходить до висновку, що слід стягнути з відповідачів пеню, нараховану за період з 01.01.2015 року по 13.11.2015 рік у сумі 5781,40 доларів США. Отже, враховуючи зменшені позовні вимоги позивачем та застосування строку позовної давності щодо вимог про сплату пені, загальна сума заборгованості , яку слід стягнути з відповідачів складає 9710,88 доларів США, що згідно курсу НБУ станом на 13.11.2015 року еквівалентно 222573,37 грн. (двісті двадцять дві тисячі п»ятсот сімдесят три грн. 37 коп.) Згідно ч.1 ст.88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, оскільки позивач документально підтвердив понесені ним судові витрати, тому підлягають стягненню з відповідачів, витрати позивача по зверненню до суду . Враховуючи положення ст. 214 ЦПК України, згідно якої під час ухвалення рішення суд вирішує чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються, на основі повно та всебічно з'ясованих обставин справи, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин, та правові норми, які підлягають застосуванню,

Outcome: partial