Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-02 00:00:00

Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, заперечення проти позову від нього не надійшли. Представник відповідача КП ДМР "Дорожник" до судового розгляду справи надав суду заперечення поти позову. Моторне (транспортне) страхове бюро України звернулося до суду з позовом до [PERSON], Комунального підприємства Дніпродзержинської міської ради "Дорожник", в якому просить суд стягнути солідарно з відповідачів грошові кошти в розмірі понесених витрат в сумі 6254,87 грн. та судові витрати у справі в сумі 9797,40 грн. В обґрунтування позову посилається на те, що 16 лютого 2011 року з вини [PERSON], який керував автомобілем "КАВЗ", державний знак [NUMBER], сталася дорожньо-транспортна пригода, внаслідок якої був пошкоджений автомобіль "ЗАЗ", державний знак [NUMBER], яким керував власник цього автомобіля [PERSON] Вина відповідача у настанні ДТП встановлена постановою Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська від 24 лютого 2011 року. Розмір завданих збитків [PERSON] за пошкоджений автомобіль ЗАЗ, згідно висновку експерта, склав 7265,85 грн., з урахуванням 20% ПДВ. На момент скоєння ДТП [PERSON] в порушення вимог Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", не мав чинного договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників транспортних засобів. Відповідач [PERSON], який є винною особою у настанні ДТП та завданні [PERSON] шкоди, в добровільному порядку матеріальну шкоду не відшкодував. Тому 29 березня 2011 року [PERSON], скориставшись своїм правом, передбаченим Законом України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", подав відповідну заяву з метою отримання грошового відшкодування матеріальної шкоди, завданої відповідачем [PERSON], до позивача, який є єдиним об'єднанням страховиків, які здійснюють обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів за шкоду, заподіяну третім особам. Участь страховиків у МТСБУ є умовою здійснення діяльності щодо обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. На виконання п.1 ст. 41 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" позивач здійснив виплату відшкодування [PERSON] завданої матеріальної шкоди в розмірі 6054,87 грн.. Крім цього, позивач поніс витрати на послуги аварійного комісара в сумі 200 грн., а всього розмір витрат позивача склав 6254,87 грн., які повинні бути стягнуті з відповідачів солідарно на користь позивача у відшкодування витрат в порядку регресу, пов'язаних з виплатою страхового відшкодування. 16 вересня 2014 року, до судового розгляду справи, позивач надав суду додаткову заяву (а.с. 30-32), в якій зазначив, що МТСБУ є непідприємницькою (неприбутковою) організацією, яка створена державною виключно відповідно до Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", і відповідно до ст. 56 ЦПК України правову допомогу може надавати особа, яка є фахівцем у галузі права і за законом має право на надання правової допомоги. Особа, яка надавала правову допомогу, є фахівцем у галузі права і за законом має право на надання правової допомоги, що підтверджується свідоцтвом про право на зайняття адвокатською діяльністю № 687. 27 вересня 2012 року між МТ СБУ та [PERSON], яка змінила прізвище на [PERSON], було укладено контракт про надання правової допомоги, і 18 листопада 2013 року до зазначеного контракту було укладено додаткову угоду № 74, за умовами якої МТСБУ передало, [PERSON] прийняла завдання на ведення від імені позивача судової справи за позовом МТСБУ до [PERSON], а згідно платіжного доручення позивач оплатив їй 750 грн. за ведення даної судової справи, згідно п. 8 контракту про надання правової допомоги № 62 (вартістю послуг). Згідно Закону України "Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах" правова допомога оплачується як за участь у судовому засіданні, так і за вчинення окремих процесуальних дій поза судовими засіданнями, тобто складання процесуальних документів, які є необхідними для надання правової допомоги клієнту, тобто позовної заяви та інших заяв/ документів по справі. На виконання умов контракту всі передбачені ним дії виконано. Так, адвокатом, в інтересах МТСБУ, було отримано матеріали справи, які перед подачею позову було детально вивчено (ознайомлення 30 хвилин), після чого адвокатом було підготовлено позовну заяву з додатками до суду (60 хвилин), надіслано позовну заяву до суду (поштові витрати покриваються за рахунок оплаченої правової допомоги, 15 хвилин, без врахування часу на дорогу), після чого було підготовлено заяву про приєднання документів до матеріалів справи та копії документів страхової справи (50 хвилин). Враховуючи, що година роботи адвоката оплачується, виходячи з розміру 40 відсотків від мінімальної заробітної плати, тобто 487,20 грн., то розмір сплаченої правової допомоги в сумі 750 грн., покриває лише 1,5 години роботи, при тому, що фактично адвокатом в інтересах позивача витрачено 2 години 35 хвилин , та заявлений розмір правової допомоги в сумі 750 грн. є явно спів розмірним з виконаною роботою та відповідає чинному законодавству. Документи про сплату через банківську установу додані до матеріалів справи, тобто ці витрати дійсно понесені позивачем. Також зазначив, що позивачем не пропущений строк звернення до суду з цим позовом, який був направлений до суду поштовим відправленням 23 січня 2014 року, тобто протягом трьох років з моменту виплати страхового відшкодування [PERSON], яке відбулося 27 квітня 2011 року. До судового розгляду справи від відповідача КП ДМР "Дорожник" надійшли заперечення проти позову, в яких відповідач зазначив, що вважає позовні вимоги МТСБУ до КП "Дорожник" безпідставними та необґрунтованими, оскільки перехід права вимоги здійснюється в порядку, передбаченому п.1 ч.1 ст. 512 ЦК України, якою встановлено, що кредитор у зобов'язанні може бути замінено іншою особою внаслідок виконання обов'язку боржника третьою особою. Таким чином, перехід права вимоги від страхувальника до страховика є заміною кредитора у зобов'язанні внаслідок виконання обов'язку боржника третьою особою - суброгацією. В той час поняття регресу та суброгації не є тотожними, і між ними існує ряд відмінностей як у правовому регулюванні, так і щодо прядку виникнення та припинення зобов'язань за регресом і суброгацією. Так, у випадку суброгації відбувається лише зміна осіб у вже наявному зобов'язанні (зміна активного суб'єкта) зі збереженням самого зобов'язання. Це означає, що одна із сторін набуває прав і обов'язків іншої особи у конкретних правовідносинах. У процесуальному відношенні страхувальник передає свої права страховику на підставі договору і сприяє реалізації останнім прийнятих суброгаційних прав. При регресі одне зобов'язання змінює собою інше, але переходу прав від одного кредитора до іншого не відбувається. Крім цього, при суброгації перебіг строку позовної давності починає свій відлік із того моменту, коли настав страховий випадок, а при регресі - з часу виплати страхового відшкодування. Вважають, що позивачем в цілому не вірно надано правове обґрунтування тим правовідносинам, що склалися між позивачем та відповідачем КП "Дорожник", оскільки між сторонами виникли зобов'язальні відносини суброгації, а не регресу, а тому перебіг строків позовної давності відбувається з моменту виникнення ДТП (страхового випадку), а не сплати страхового відшкодування, як це передбачене у випадку регресних вимог. А отже позивачем пропущений строк звернення до КП "Дорожник" з позовом про захист свого порушеного права. Просять відмовити позивачу в задоволенні позовних вимог до КП "Дорожник" в зв'язку із спливом строку позовної давності, проти позовних вимог, заявлених до [PERSON] не заперечують. . Представник позивача Чишинський Роман Володимирович, який діє на підставі довіреності, в судове засідання не з'явився, до судового розгляду справи надав суду заяву з клопотанням про розгляд справи за його відсутності, також в заяві зазначив, що позов підтримує в повному обсязі, у випадку неявки відповідача [PERSON] згодний на розгляд справи за його відсутності. Представник відповідача КП ДМР "Дорожник" в судове засідання не з'явився, до судового розгляду справи надав суду заперечення проти позову та заяву про розгляд справи за його відсутності, позов до КП "Дорожник" не визнав, проти стягнення з [PERSON] страхового відшкодування не заперечує. Суд вважає за можливе розглянути справи за відсутності представника позивача та представника відповідача КП ДМР "Дорожник" згідно вимог ч. 2 ст.158 ЦПК України, відповідно до якої особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином - рекомендованим поштовими відправленнями, що направлялися йому за його зареєстрованим місцем проживання, про причину неявки суд не повідомив, заяв про розгляд справи за його відсутності суду не надав. Відповідно до статті 77 ч.2 ЦПК України сторони та інші особи, які беруть участь у справі, зобов'язані повідомляти суд про причини неявки в судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що сторони та інші особи, які беруть участь у справі, не з'явилися в судове засідання без поважних причин. В зв'язку з тим, що суд не має відомостей про причину неявки відповідача [PERSON], суд визнає, що він не з'явився до суду без поважних причин, потреба дачі ним особистих пояснень відсутня, і суд вважає за можливе розглянути справу за його відсутності без заочного розгляду справи, оскільки відповідно до ч. 2 ст. 224 ЦЦПК України заочний розгляд справи можливий лише у випадку неявки в судове засідання всіх відповідачів. Третя особа [PERSON] в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином згідно вимог ст. ст. 74,76 ЦПК України судовими повістками, які направлялися йому за його місцем проживання, про причини неявки суд не повідомив, заперечення або пояснення по суті позову суду не надав. Суд вважає за можливе розглянути справу за його відсутності. Судом досліджені письмові докази у справі: - постанова Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська від 24 лютого 2011 року (а.с. 6), якою підтверджується факт притягнення [PERSON] до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП за порушення 16 лютого 2011 року ПДР України і скоєння дорожньо-транспортної пригоди за участю автомобіля під його керуванням та автомобіля "ЗАЗ 1102", державний знак [NUMBER], внаслідок якого автомобілі отримали механічні ушкодження; - заява від 29 березня 2011 року (а.с. 7), якою підтверджується факт звернення [PERSON] до Моторного (транспортного) страхового бюро України про здійснення відшкодування шкоди, заподіяної в результаті пошкодження його транспортного засобу під час ДТП з вини [PERSON], який не мав договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності, чинного на час ДТП; - Наказ Моторного (транспортного) страхового бюро України № 1133 від 27 квітня 2011 року (а.с. 10), яким підтверджується факт видачі позивачем наказу про сплату [PERSON] страхового відшкодування, без врахування ПДВ, у відшкодування шкоди, заподіяної в результаті ДТП, в сумі 6054,87 грн.; - довідка № 1 від 18 квітня 2011 року (а.с. 11), платіжне доручення від 27 квітня 2011 року (а.с. 12), якими підтверджується факт відшкодування [PERSON] позивачем шкоди з фонду захисту потерпілих в сумі 6054,87 грн.; - платіжне доручення від 26 квітня 2011 року (а.с. 35), яким підтверджується факт перерахування позивачем ФОП [PERSON] 200 грн. за послуги аварійних комісарів; - звернення позивача до [PERSON] від 12 квітня 2011 року, 20 червня 2011 року (а.с. 36, 37), яким підтверджується факт звернення МТСБУ України до [PERSON] з проханням про надання чинного договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності та з вимогою про компенсацію позивачу виплаченого [PERSON] страхового відшкодування та витрат на послуги аварійного комісара; - повідомлення (а.с. 38), яким підтверджується факт звернення [PERSON] до МТСБУ із повідомленням про настання ДТП за участю його автомобіля та автомобіля КАВЗ, який належить КП "Дорожник" і яким керував [PERSON]; - доручення від 24 березня 2011 року ( а.с. 39), яким підтверджується факт доручення позивачем [PERSON], як аварійному комісару, здійснити збір документів по справі та надати потерпілому необхідні консультації, встановити розмір збитків, завданих транспортному засобу потерпілого; - рахунок від 31 березня 2011року (а.с.. 40). яким підтверджується вартість послуг аварійного комісара; - акт виконаних робіт від 24 березня 2011 року (а.с. 41), яким підтверджується виконання робіт аварійним комісаром [PERSON]; - свідоцтво про реєстрацію транспортного о засобу автомобіля ЗАЗ 1102, [NUMBER], посвідчення водія (а.с. 43), якими підтверджується належність зазначеного автомобіля [PERSON], - довідка (а.с. 44), якою підтверджується пошкодження 16 лютого 2011 року належного [PERSON] автомобіля ЗАЗ 1102, [NUMBER], - поліс № ВЕ/7791379 від 25 листопада 2010 року (а.с. 45), яким підтверджується факт страхування [PERSON] цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів; - копія паспорту [PERSON] (а.с. 46), якою підтверджується його особа громадянина України; - висновок експертного дослідження авто товарознавця по визначенню вартості матеріального збитку КТЗ від 01 березня 2011 року (а.с. 49-57), яким підтверджується вартість матеріальної шкоди, завданої [PERSON] внаслідок пошкодження його автомобіля ЗАЗ, д/з [NUMBER], в сумі 7265,85 грн. із врахуванням 20 відсотків податку на додану вартість; - контракт про надання правової допомоги від 27 вересня 2012 року (а.с. 58-60), додаткова угода № 74 від 18 листопада 2013 року, № 48 від 01 серпня 2013 року (а.с. 61, 63), якими підтверджується факт укладення між МТСБУ та [PERSON] контракту про надання правової допомоги. Вивчивши письмові докази та матеріали справи, з'ясувавши обставини справи та дослідивши їх доказами, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. У судовому засіданні судом встановлені наступні обставини та відповідні до них правовідносини. Судом встановлено, що 16 лютого 2011 року, о 12.45 годині, по пр. Аношкіна в м. Дніпродзержинську мала місце дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля "КАВЗ-3270", д/з [NUMBER], який належить КП ДР "Дорожник" (а.с. 38), під керуванням водія [PERSON], та автомобіля "ЗАЗ 1102", д/з [NUMBER], під керування водія [PERSON] Внаслідок ДТП, винним у скоєнні якого постановою Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська від 24 лютого 2011 року був визнаний відповідач [PERSON], автомобіль ЗАЗ 1102", д/з [NUMBER], який належить [PERSON], отримав механічні пошкодження. Тому суд вважає, що вина відповідача [PERSON] у скоєнні ДТП, повністю встановлена Дніпровським районним судом м. Дніпродзержинська при розгляді справи про адміністративне правопорушення (а.с. 6). Згідно висновку експертного дослідження автотоварознавця по визначенню вартості матеріального збитку КТЗ від 01 березня 2011 року (а.с. 49-57), вартість матеріальної шкоди завданої власнику автомобіля ЗАЗ, д/з [NUMBER], склала 7265,85 грн. із врахуванням 20 відсотків податку на додану вартість. В зв'язку з відсутністю у відповідача [PERSON] чинного полісу страхування цивільно-правової відповідальності згідно Закону України "Про обов'язкову цивільно-правову відповідальність власників наземних транспортних засобів", сума завданої матеріальної шкоди в розмірі 6054,87 грн., без врахування 20% податку на додану вартість, була компенсована [PERSON] за рахунок коштів Моторного ( транспортного) страхового бюро України. Крім цього, за рахунок позивача було здійснено оплату послуг аварійного комісара в сумі 200 грн. (а.с. 34, 35). Таким чином, після виплати [PERSON] страхового відшкодування, позивач отримав право вимоги в порядку регресу до водія транспортного засобу, який визнаний винним у скоєнні дорожньо-транспортної пригоди, а тому суд вважає, що саме з [PERSON] належить стягнути в порядку регресу на користь позивача страхове відшкодування в сумі 6054,87 грн.. Крім цього, підлягають стягненню з відповідача на користь позивача витрати, пов'язані із послугами аварійного комісара в сумі 200 грн. та витрати на правову допомогу. Що стосується стягнення з КП "Дорожник", як із солідарного боржника, сплаченої суми страхового відшкодування, витрат на послуги аварійного комісара та правову допомогу, то в цій частині позову МТСБУ належить відмовити з наступних підстав. Судом встановлено, що дійсно між позивачем та КП "Дорожник" відбулася зміна осіб у вже наявному зобов'язанні (зміна активного суб'єкта) зі збереженням самого зобов'язання, а саме відбувся перехід права вимоги від страхувальника до страховика, тобто заміна кредитора у зобов'язанні внаслідок виконання обов'язку боржника третьою особою (суброгація)., а не правовідносини регресу. А зміна сторони у зобов'язанні не змінює порядку обчислення та перебігу позовної давності . Отже, для потерпілого, а у даному випадку МТСБУ (страховик) замінило потерпілого [PERSON] (страхувальника) у правовідносинах про відшкодування матеріальної шкоди, і до нього перейшли права вимоги кредитора, який отримав право пред'явити позов у межах строків позовної давності, перебіг яких починається з моменту настання страхового випадку, тобто з моменту настання дорожньо-транспортної пригоди, з 16 лютого 2011 року. Отже позивач отримав право звернутися до КП "Дорожник" з позовом про відшкодування завданої [PERSON] шкоди протягом трьох років з дня настання ДТП, тобто до 16 лютого 2014 року. Але при цьому, позивач заявив про залучення КП "Дорожник" в якості співвідповідача у справі за позовом до [PERSON] про відшкодування шкоди в порядку регресу лише 16 вересня 2014 року (а.с. 67), тобто після спливу встановленого законом загального строку позовної давності. І в зв'язку з тим, що КП "Дорожник" заявило про застосування строку позовної давності, у задоволенні позову в частині стягнення з КП "Дорожник", як із одного із солідарних боржників, страхового відшкодування належить відмовити в зв'язку з пропуском строку позовної давності. Суд вважає встановленим наявність фактів, якими обґрунтовуються вимоги позивача, з таких мотивів. Відповідно до Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", п. 41.1 Моторне (транспортне) страхове бюро України за рахунок коштів фонду захисту потерпілих відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом, у разі її заподіяння: транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім шкоди, заподіяної транспортному засобу, який не відповідає вимогам пункту 1.7 ст. 1 цього закону, та майну, яке знаходилося в такому транспортному засобі. Відповідно до пп..38.2.1 пункту 38.2 ст. 38 Закону України "Про обов'язкове цивільне страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", МТСБУ після сплати страхового відшкодування має право подати регрес ний позов до власника або водія транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, який не застрахував свою цивільно-правову відповідальність. Згідно ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків, має право на їх відшкодування у розмірі витрат, які вона зробила чи мусить зробити для відновлення свого порушеного права. Відповідно до ст. 979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов'язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. Відповідно до п.3 ст. 980 ЦК України предметом договору страхування можуть бути майнові інтереси, які не суперечать закону і пов'язані з відшкодуванням шкоди, завданої страхувальником (страхування відповідальності). Відповідно до ч.1 ст.. 993 ЦК України до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. Відповідно до ч.1, 2 ст. 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов'язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Відповідно до п.1. ч.1 ст. 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою; Відповідно ч. 1 ст. 1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлено законом. Згідно ст. 256 ЦК України позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Згідно ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Згідно ч.6 ст. 261 ЦК України передбачено, що за регресними зобов'язаннями перебіг позовної давності починається від дня виконання основного зобов'язання. А отже саме з моменту виконання позивачем свого зобов'язання про виплачу [PERSON] страхового відшкодування, у позивача, як у страхувальника, виникло право подати регресний позов до суду. Судом встановлено, що страховане відшкодування було виплачено [PERSON] 27 квітня 2011 року, а отже з цього дня починається перебіг строку позовної давності на право звернення до суду з позовом до винної особи з регресними вимогами. Зважаючи на те, що позов про стягнення з відповідача [PERSON], як з винної у ДТП особи, збитків в порядку регресу направлений позивачем до суду 28 січня 2014 року, суд вважає, що позивачем не пропущений строк звернення суду з вимогою до [PERSON] про захист свого цивільного права, який спливав 27 квітня 2014 року. Належить стягнути з відповідача на користь позивача сплачений судовий збір в сумі 263,48 грн., витрати на правову допомогу в сумі 735,80 грн., так як відповідно до ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. На підставі Закону України "Про обов'язкове цивільне страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", ст. ст.. 22, 979, 980,933, 1187, 1188, 1191 ЦК України,

Outcome: partial