Jurisdiction: civil
Date: 2019-06-03 00:00:00

МТСБУ звернулося до суду з позовною заявою, в якій зазначає, що в якій зазначає, що 02 травня 2017 року [PERSON] здійснював рух по вул.Заречній с.Гандрабури Ананьївського Одеської області, керуючи мотоциклом марки «МТ-9» державний номер « [NUMBER] » при здійсненні зміни напрямку руху не впевнився в безпечності свого маневру в наслідок чого допустив зіткнення з автомобілем TOYOTA "CAMRY" державний номер « [NUMBER] » під керуванням гр-на [PERSON] , в результаті якого вказані транспорті засоби отримали механічні пошкодження. Вина відповідача в скоєнні ДТП підтверджується постановою Ананьївського районного суду Одеської області №491/494/17 від 18 травня 2017 року. На момент скоєння ДТП, відповідач [PERSON] не мав чинного договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, тому заподіяна відповідачем шкода, яка виникла внаслідок ДТП не була відшкодована потерпілій особі. В зв`язку з наведеним, власник пошкодженого автомобіля, з метою отримання відшкодування звернулась до МТСБУ з відповідною заявою, до якої було додано копію полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Моторне (транспортне) страхове бюро України (МТСБУ) 14 квітня 2014 року здійснило виплату відшкодування потерпілій особі в розмірі 10767 гривень 80 копійок, за шкоду заподіяну в результаті пошкодження транспортного засобу. Таким чином, МТСБУ виконало покладений на нього обов`язок по відшкодуванню шкоди, заподіяної з вини власника транспортного засобу, який не застрахував свою цивільно-правову відповідальність. На підставі викладеного, після проведення виплат потерпілій особі у МТСБУ виникло право зворотної вимоги до відповідача, що й стало підставою для звернення позивача до суду з вказаним позовом, який представник позивача просить задовольнити в повному обсязі. У судове засідання на розгляд справи представник позивача, діючий на підставі довіреності (а.с.4) не з`явився, однак надав на адресу суду письмову заяву (а.с.38), відповідно до якої просить справу розглянути у його відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить задовольнити, не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач - [PERSON] в судове засідання на розгляд справи не з?явився, причину своєї неявки не повідомив, хоча про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем проживання, що відповідає вимогам ст.128, 130 ЦПК України, про що свідчать поштові повідомлення, які повернулися на адресу суду (а.с.29) та з відміткою «за закінченням терміну зберігання» (а.с.35). Згідно п.4 ч.8 ст.128 ЦПК України, днем вручення судової повістки є день вручення судової повістки під розписку, день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси. Враховуючи те, що сторони по справі в судове засідання не з`явилися, а розгляд справи здійснюється за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється в порядку ч.2 ст.247 ЦПК України. Ухвалою Ананьївського районного суду Одеської області від 25 березня 2019 року було відкрито провадження по справі, призначено справу до розгляду у порядку спрощеного провадження з повідомленням учасників справи. Окрім того відповідачу було надано строк для подання відзиву на позовну заяву. Відповідач [PERSON] , отримавши 02 квітня 2019 року ухвалу про відкриття провадження, в установлені ч.7 ст.178 ЦПК України строки не подав до суду відзив на позовну заяву, будучи повідомленим належним чином про розгляд вказаної цивільної справи та необхідністю подання відзиву, в судове засідання на розгляд справи не з`явився, будучи повідомленим належним чином про день, час та місце розгляду справи, тому суд вирішує справу за наявними матеріалами, що передбачено ч.8 ст.178 ЦПК України. Суд ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасним існуванням умов, що відповідає положенням ст.280 ЦПК України: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Згідно ст.282 ЦПК України, за формою і змістом заочне рішення повинно відповідати вимогам, встановленим статтями 263 і 265 цього Кодексу, і, крім цього, у ньому має бути зазначено строк і порядок подання заяви про його перегляд. Відповідно до ст.283 ЦПК України, відповідачам, які не з`явилися в судове засідання, направляється копія заочного рішення в порядку, передбаченому статтею 272 цього Кодексу. Взявши до уваги заяву представника позивача, неявку відповідача, вивчивши документи справи та давши оцінку в сукупності доказам, наданим сторонами, суд вважає, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню в повному обсязі і такий висновок суду ґрунтується на наступному. Судом встановлено, що 13 січня 2017 року між Моторним (транспортним ) страховим бюро України та [PERSON] укладений договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, предметом якого є страхування транспортного засобу «TOYOTA CAMRY», державний реєстраційний номер [NUMBER] , строком до 12 січня 2018 року (а.с.7 зворот). Згідно копії постанови Ананьївського районного суду Одеської області від 18 травня 2017 року по справі про адміністративне правопорушення №491/494/17, [PERSON] , визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень передбачених ст.ст.122-4, 124 та ч.1 ст.130 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 10200 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік, за те, що 2 травня 2017 року біля 17 години 55 хвилин, гр-н [PERSON] здійснював рух по вул.Заречній с.Гандрабури Ананьївського Одеської області, керуючи мотоциклом марки «МТ-9» державний номер «[NUMBER] » при здійсненні зміни напрямку руху не впевнився в безпечності свого маневру в наслідок чого допустив зіткнення з автомобілем TOYOTA "CAMRY" державний номер « [NUMBER] » під керуванням гр-на [PERSON] , в результаті якого вказані транспорті засоби отримали механічні пошкодження. Крім того, 2 травня 2017 року біля 17 години 55 хвилин, гр-н [PERSON] здійснював рух по вул.Заречній с.Гандрабури Ананьївського Одеської області, керуючи мотоциклом марки «МТ-9» державний номер « [NUMBER]» допустив зіткнення з автомобілем TOYOTA "CAMRY" державний номер « [NUMBER] » під керуванням гр-на [PERSON] , в результаті якого вказані транспорті засоби отримали механічні пошкодження, та після цього покинув місце дорожньо-транспортної пригоди. Також, 2 травня 2017 року біля 17 години 55 хвилин, гр-н [PERSON] рухаючись по вул.Заречній с.Гандрабури Ананьївського Одеської області, здійснював керування мотоциклом марки «МТ-9» державний номер « [NUMBER] », перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, що підтверджується висновком щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 02 травня 2017 року №122, виданого лікарем КЗ «Ананьївська центральна районна лікарня» (а.с.6). Як вбачається зі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії [NUMBER] автомобіль «TOYOTA CAMRY», н/з [NUMBER] , 1997 року випуску, зареєстрований за [PERSON] (а.с.8 зворот.). Згідно висновку №262/17 про оцінку автомобіля «TOYOTA CAMRY», реєстраційний номер [NUMBER] від 26 червня 2017 року ФОП [PERSON] , вартість матеріального збитку, нанесеного власнику автомобіля «TOYOTA CAMRY», н/з [NUMBER] , пошкодженого внаслідок ДТП, становить 12921 гривня 36 копійок (а.с.10-17). З заяви від 01 червня 2017 року, адресованої Моторному (транспортному) страховому бюро України, вбачається, що [PERSON] звернувся з питання виплати суми страхового відшкодування оціненої шкоди, заподіяної внаслідок ДТП, що сталася 02 травня 2017 року по вул.Зарічній в с.Гандрабури, Ананївського району, Одеської області, за участю транспортного засобу ««TOYOTA CAMRY», н/з [NUMBER] , під керуванням [PERSON] та транспортного засобу ««МТ-9» державний номер [NUMBER] , під керуванням [PERSON] (а.с.7 зворот). Згідно Наказу №8567 від 20 вересня 2017 року Моторного (транспортного) страхового бюро України, наказано сплатити на рахунок [PERSON] 10767 гривень 80 копійок в рахунок шкоди, заподіяної в результаті дорожньо-транспортної пригоди. Вказана сума сплачена [PERSON] , що підтверджується платіжним дорученням №1259876, платником якого є Моторне (транспортне) страхове бюро України (а.с.9,9 зворот). Крім того, як вбачається з платіжного доручення від 11 липня 2017 року №262/17рв, Моторне (транспортне) страхове бюро України сплатило послуги аварійного комісара (експерта) в розмірі 624 гривні 40 копійок на підставі рахунку №262/17 від 26 червня 2017 року (а.с.9 зворот). Відповідно до ст.81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ст.8 ЗУ «Про страхування», страховий випадок - це подія, передбачена договором страхування або законодавством, яка відбулась і з настанням якої, виникає обов`язок страховика здійснити виплату страхової суми (страхового відшкодування) страхувальнику, застрахованій або іншій третій особі. Згідност.41.1 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом, у разі її заподіяння транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім шкоди, заподіяної транспортному засобу, який не відповідає вимогам пункту 1.7 статті 1 цього Закону, та майну, яке знаходилося в такому транспортному засобі. У відповідності до ст.979 ЦК України, за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. Відповідно до ст.990 ЦК України, страховик здійснює страхову виплату відповідно до умов договору на підставі заяви страхувальника або іншої особи, визначеної договором, і страхового акту. Відповідно до ст.993 ЦК України та ст.27 ЗУ «Про страхування», до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи відповідної за заподіяні збитки. За змістом ч.2 ст.1187 ЦК України, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди, тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Згідно ч.1 ст.1191 ЦК України, особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Відповідно підпункту «г» пункту 38.1.1. статті 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик, після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, якщо дорожньо-транспортна пригода визначена в установленому порядку безпосереднім наслідком невідповідності технічного стану та обладнання транспортного засобу існуючим вимогам Правил дорожнього руху. В зв`язку з наведеним, вина відповідача в скоєні правопорушення встановлена та не підлягає доказуванню. Відповідно роз`яснень Пленуму Верховного Суду України в п. 2 постанови №6 від 27 березня 1992 року «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» (з наступними змінами та доповненнями) шкода, заподіяна особі і майну громадянина, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи. Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. Таким чином, дослідивши матеріали справи в повному обсязі, враховуючи те, що вина відповідача в скоєні правопорушення (дорожньо-транспортної пригоди) встановлена та не підлягає доказуванню, а встановлені та зазначені в даному рішенні факти, вказують на те, що МТСБУ після проведення страхового відшкодування на користь третьої особи, набуло право зворотної вимоги до відповідача - [PERSON] в рахунок страхового відшкодування, тому суд приходить до висновку, що виплачена позивачем сума на користь третьої особи ( [PERSON] ) підлягає стягненню з відповідача на користь позивача у порядку регресу. Вирішуючи питання про судові витрати, суд приходить до висновку, що вони підлягають стягненню з відповідача на користь позивача, що відповідає положенням ст.141 ЦПК України.

Outcome: approved