Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-11 00:00:00

\~ \~ \~ \~Позивач Сільськогосподарське товариство з обмеженою відповідальністю "Канівці" (далі СТОВ «Канівці») звернулося до суду з даним позовом посилаючись на те, що 01 липня 2007 року між товариством та відповідачем [PERSON] укладено договір оренди земельної ділянки площею 3,2855 га, строком до 01 липня 2017 року, який зареєстрований у Чорнобаївському районному відділі Черкаської філії Центру ДЗК у 2007 році. Однак, 19 червня 2017 року відповідач-1 уклала з Товариством з обмеженою відповідальністю «Гранекс - Черкаси» (далі ТОВ «Гранекс-Черкаси») договір оренди належної їй земельної ділянки, яка перебувала в оренді СТОВ «Канівці». За захистом своїх прав СТОВ «Канівці» звернулося до суду з позовом визнання укладеного між відповідачами договору оренди землі недійсним та скасування права оренди земельної ділянки, визнання попереднього договору землі поновленим. Під час розгляду справи між ТОВ «Гранекс-Черкаси» та [PERSON] укладено угоду про припинення договору оренди землі від 19 червня 2017 року. В цій частині ухвалою суду провадження у справі закрито. В частині вимог про поновлення попереднього договору оренди землі судом першої інстанції відмовлено. 14 червня 2018 року Апеляційним судом Черкаської області дане рішення скасовано, вимоги позивача задоволено та визнано поновленим договір оренди землі від 01 липня 2017 року між СТОВ «Канівці» та [PERSON] 12 серпня 2019 року позивач звернувся до державного реєстратора з заявою про проведення державної реєстрації права оренди земельної ділянки [PERSON] на підставі рішення суду апеляційної інстанції. Проте реєстратором в проведенні державної реєстрації вказаного речового права було відмовлено, оскільки право оренди на дане нерухоме майно вже зареєстровано за ТОВ «Гранекс-Черкаси» на підставі договору оренди від 16 січня 2018 року. Укладення оспорюваного договору є недобросовісною поведінкою, зловживанням правом власника розпоряджатися своїм майном та суперечить попередній поведіні відповідачів. Тому звертаються до суду за захистом своїх прав, просили визнати недійсним договір оренди, укладений між відповідачами 16 січня 2018 року та скасувати право оренди земельної ділянки відповідача-1, зареєстроване за ТОВ «Гранекс-Черкаси». В судовому засіданні представник СТОВ «Канівці» Охріменко Н.І. позов підтримала, надавши аналогічні пояснення в обґрунтування позовних вимог, просила задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, у встановлений судом строк відзиву на позовну заяву до суду не подала, жодних заяв чи клопотань не надіслала. Представник відповідача ТОВ «Гранекс-Черкаси» Нечипоренко Ж.М. в судовому засіданні проти позову заперечувала, зазначивши, що підстави для визнання оспорюваного правочину недійсним, визначені статтями 215, 203 ЦК України, відсутні. На момент укладення договору жодних вимог законодавства сторонами договору не порушено. З цих підстав просила відмовити в задоволенні позову. Третя особа державний реєстратор Виконавчого комітету Деньгівської сільської ради Золотоніського району Черкаської області Скляр Т.А. в судове засідання не з`явилась. Про час, дату та місце розгляду справи третя особа повідомлена належним чином. Виходячи з приписів ст. 76, ч. 2 ст. 158 ЦПК України суд ухвалив слухати справу за відсутності нез`явившихся учасників процесу. \~ \~ \~ \~Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в сукупності, приходить до наступних висновків. \~ \~ \~ \~Судом встановлено, що відповідачу [PERSON] на праві власності належить земельна ділянка для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 3,0931 га, розташована в адміністративних межах Великоканівецької сільської ради Черкаської області, кадастровий номер 7125181600:03:000:0825 (копія державного акту, а.с. 21). 01 липня 2007 між СТОВ «Канівці» та [PERSON] укладено договір оренди землі, за яким відповідач передала в оренду позивачу належну їй земельну ділянку площею 3,2855 га строком на 10 років, з 01.07.2007 по 01.07.2017 року (копія договору, а.с. 16-20). \~ \~ \~ \~Також судом встановлено, що в період дії основного договору оренди землі з СТОВ «Канівці», а саме 19 червня 2017 року [PERSON] уклала договір оренди цієї ж земельної ділянки з іншою юридичною особою, а саме з ТОВ «Гранекс-Черкаси». За захистом своїх прав СТОВ «Канівці» звернулося до суду з позовом визнання укладеного між відповідачами договору оренди землі недійсним та скасування права оренди земельної ділянки, визнання попереднього договору землі поновленим. Під час розгляду справи між ТОВ «Гранекс-Черкаси» та [PERSON] укладено угоду про припинення договору оренди землі від 19 червня 2017 року. В цій частині ухвалою суду провадження у справі закрито. В частині вимог про поновлення попереднього договору оренди землі Чорнобаївським районним судом відмовлено (копія рішення суду, а.с. 10-11). 14 червня 2018 року Апеляційним судом Черкаської області дане рішення суду першої інстанції скасовано, вимоги позивача задоволено та визнано поновленим договір оренди землі від 01 липня 2017 року між СТОВ «Канівці» та [PERSON] на той самий строк і на тих самих умовах, які були передбачені цим договором (а.с. 14-15). 12 серпня 2019 року позивач звернувся до державного реєстратора з заявою про проведення державної реєстрації права оренди земельної ділянки [PERSON] на підставі рішення суду апеляційної інстанції. 14 червня 2019 року державний реєстратор прав на нерухоме майно виконавчого комітету Васютинської сільської ради Бабенко Л.В. відмовила у державній реєстрації права оренди земельної ділянки [PERSON] за СТОВ «Канівці», оскільки право оренди зареєстровано за іншим суб`єктом ТОВ «Гранекс-Черкаси» на підставі договору від 16 січня 2018 року (а.с. 9). Судом встановлено, що 16 січня 2018 року між ТОВ «Гранекс-Черкаси» та [PERSON] дійсно укладено оспорюваний договір, копія якого надана суду представником відповідача-2 (а.с. 97-98). З метою захисту своїх прав як орендаря земельної ділянки [PERSON] за рішенням Апеляційного суду Черкаської області від 14 червня 2018 року, СТОВ «Канівці» звернулися до суду. Відносини, пов`язані з орендою землі, регулюються нормами Земельного кодексу України (далі - ЗК України), Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), Закону України «Про оренду землі» та Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». Статтею 13 Закону України «Про оренду землі» визначено, що договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства. Право оренди земельної ділянки - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для провадження підприємницької та іншої діяльності (ст. 93 ЗК України). \~ \~ \~ \~Відповідно до положень ст.203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом та має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. \~ \~ \~ \~Згідно ст.14 Закону України «Про оренду землі» договір оренди землі укладається у письмовій формі і за бажанням однієї із сторін може бути посвідчений нотаріально. \~ \~ \~ \~Частиною 1 ст. 638 ЦК України передбачено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однією із сторін має бути досягнуто згоди. Отже, сторони договору, дійшовши згоди щодо істотних умов договору оренди скріплюють його своїми підписами, що і є моментом укладення договору. \~ \~ \~ \~У відповідності до ч. 4 ст. 124, ст.125 ЗК України передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у власності громадян і юридичних осіб, здійснюється за договором оренди між власником земельної ділянки і орендарем. Право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав. \~ \~ \~ \~Відповідно до ст. 35 Закону України «Про оренду землі» спори, пов`язані з орендою землі, вирішуються у судовому порядку. \~ \~ \~ \~За положеннями ч. 3 ст. 215 ЦК України якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним. \~ \~ \~ \~Відповідно до правової позиції Верховного суду України, викладеній у постанові від 15 квітня 2015 року у справі № 6-55цс15, в разі невизнання орендодавцем права орендаря, передбаченого ст.33 Закону України «Про оренду землі», на укладення договору оренди земельної ділянки на новий строк таке право підлягає захисту судом за позовом орендаря шляхом визнання недійсним договору оренди цієї самої земельної ділянки, укладеного орендодавцем з іншим орендарем, на підставі п.2 ч.2 ст.16 ЦК України. \~ \~ \~ \~Правовий аналіз зазначених норм дає підстави для висновку, що оскільки в установленому законом порядку здійснено державну реєстрацію спірного договору оренди землі, він є укладеним, а отже - оспорюваним та за рішенням суду може бути визнаний недійсним. \~ \~ \~ \~Відповідно до ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права та інтересу. \~ \~ \~ \~Згідно ст.152 ЗК України держава забезпечує громадянам та юридичним особам рівні умови захисту прав власності на землю, а власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Одним із способів захисту прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки є визнання правочину (угоди) недійсним (ч.2 ст.16 ЦК України та ч.3 ст.152 ЗК України). Частиною 1 ст.27 Закону України «Про оренду землі» передбачено, що орендареві забезпечується захист його права на орендовану земельну ділянку нарівні із захистом права власності на земельну ділянку відповідно до закону. Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом, зокрема застосування інших, передбачених законом, способів. Як було встановлено судом, між відповідачем [PERSON] та ТОВ «Гранекс-Черкаси» був укладений договір оренди земельної ділянки під час розгляду судом позову СТОВ «Канівці» про поновлення договору між Буряк та СТОВ «Канівці», і відповідач-2 був стороною даної справи, відповідно володів інформацією щодо стадії розгляду спору. Крім цього, попередній договір між [PERSON] та ТОВ «Гранекс-Черкаси», який оспорював ся в суді, було припинено 2\~січня 2018\~рокуза згодою сторін, і на підставі цього судом постановлено ухвалу про закриття провадження у цивільній справі за позовом СТОВ "Канівці" до [PERSON] , ТОВ "Гранекс-Черкаси", державного реєстратора виконавчого комітету Деньгівської сільської ради Золотоніського району Черкаської області Скляр Т.А., про визнання договору оренди землі недійсним, скасування рішення про державну реєстрацію цього договору, визнання договору оренди землі поновленим в частині позовних вимог про визнання недійсним договору оренди землі та скасування рішення, прийнятого державним реєстратором про державну реєстрацію прав та їх обтяжень. При таких обставинах суд вважає, що спірний договір оренди земельної ділянки від 16 січня 2018 року, укладений між ТОВ «Гранекс-Черкаси» та [PERSON] , порушує права позивача та вбачає підстави для визнання його недійсним. \~ \~ \~ \~Заперечення ТОВ "Гранекс-Черкаси" щодо відсутності підстав для визнання договору недійсним, визначених ст. 203 ЦК України, суд до уваги не приймає з огляду на положення ч. 3 ст. 215 ЦК України. \~ \~ \~ \~Щодо вимог СТОВ «Канівці» про скасування права оренди землі, зареєстрованого за ТОВ «Гранекс-Черкаси» відповідно до договору оспорюваного договору слід зазначити наступне. Відповідно до\~абз.\~2\~ч.\~3\~ст.\~26\~Закону України\~«Про державну\~реєстрацію речових\~прав на\~нерухоме майно\~та їх\~обмежень» у разі скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав на підставі судового рішення чи у випадку, передбаченому\~підпунктом "а"\~пункту 2 частини шостої статті 37 цього Закону, а також у разі визнання на підставі судового рішення недійсними чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, скасування на підставі судового рішення державної реєстрації прав, державний реєстратор чи посадова особа Міністерства юстиції України (у випадку, передбаченому\~підпунктом "а"\~пункту 2\~частини шостої\~статті 37\~цього Закону)\~проводить державну\~реєстрацію набуття,\~зміни чи\~припинення речових\~прав відповідно\~до цього\~Закону. Згідно абзацу 3 вказаної норми ухвалення судом рішення про скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав, визнання недійсними чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, а також скасування державної реєстрації прав допускається виключно з одночасним визнанням, зміною чи припиненням цим рішенням речових прав, обтяжень речових прав, зареєстрованих відповідно до законодавства (за наявності таких прав). За змістом\~статті 15 Цивільного кодексу України\~право кожної особи на звернення до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу визначено\~статтею 16 цього Кодексу. Відповідно до ч. 3\~ст. 12, ч. 1\~ст.\~81\~ЦПК\~України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. За ч. 1, 3 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.\~ Як зазначалося вище, вимоги СТОВ «Канівці» сформульовано саме як «скасування права оренди», що не відповідає ст. 26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень» \~ \~ \~ \~Враховуючи зазначене, беручи до уваги, що сторона по справі самостійно розпоряджається своїми правами і суд не вправі вийти за межі позовних вимог, суд вважає за необхідне в задоволенні другої вимоги позову відмовити, оскільки позивачем неправильно обрано спосіб захисту своїх прав. А відтак, позов підлягає до часткового задоволення. Стороною позивача заявлено про наступні судові витрати: 3842 грн. судового збору при подачі позову, 960,50 грн. судовий збір за заяву про забезпечення позову, витрати на правову допомогу 500 грн. за складання позову та по 300 грн. за кожне судове засідання. Враховуючи, що в задоволенні заяви про забезпечення позову відмовлено, з двох позовних вимог задоволено одну, проведено три судові засідання за участі адвоката Охріменко Н.І., згідно ст. 141 ЦПК України сума судових витрат яка підлягає стягненню з відповідачів пропорційно до розміру задоволених позовних вимог становить 2621 грн., по 1310,50 грн. з кожного. Враховуючи наведене та

Outcome: partial