Jurisdiction: civil
Date: 2018-08-13 00:00:00

У травні 2017 року, відповідно до статті 1 Закону України "Про здійснення правосуддя та кримінального провадження у зв'язку з проведенням антитерористичної операції" та розпорядження голови Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 2710/38-14 від 02.09.2014 року, Публічне акціонерне товариство "Державний ощадний банк України" звернулося до Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області з позовною заявою до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, в якій просило суд стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором у розмірі 6 833,91 доларів США та судові витрати по справі. В обґрунтування заявленого позову позивач посилався на те, що відповідно до укладеного кредитного договору № 3904 від 25.07.2008 року [PERSON] отримала кредит у розмірі 30 569,00 доларів США строком до 24 липня 2015 року зі сплатою процентів у розмірі 16% річних. Банк свої зобовязання виконав повністю. Однак, у порушення норм законодавства та умов договору відповідач зобовязання за вказаним кредитним договором належним чином не виконала. У звязку з чим, за кредитним договором станом на 17.03.2017 року виникла заборгованість у розмірі 6 833,91 доларів США, яка складається з наступного: 3 859,64 доларів США заборгованість за тілом кредиту; 661,31 доларів США заборгованість по процентам; 2 036,80 доларів США - інфляційне збільшення заборгованості; 276,16 доларів США - три проценти річних від суми заборгованості. \~ \~ \~ \~Заочним рішенням Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 06 червня 2017 року позов Публічного акціонерного товариства "Державний ощадний банк України" до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором задоволено у повному обсязі, стягнуто з [PERSON] на користь Публічного акціонерного товариства "Державний ощадний банк України" заборгованість за кредитним договором № 3904 від 25.07.2008 року станом на 17.03.2017 року в розмірі 6 833,91 доларів США, яка складається з наступного: 3 859 доларів США 64 цента - заборгованість за тілом кредиту; 661 долар США 31 цент заборгованість по процентам; 2 036 доларів США 80 центів - інфляційне збільшення заборгованості; 276 доларів США 16 центів - три проценти річних від суми заборгованості. Ухвалою Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 13 квітня 2018 року вищевказане заочне рішення скасоване, цивільна справа призначена до розгляду в загальному порядку. У судове засідання представник позивача не зявився, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, в запереченнях наданих на відзив просив стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором № 3904 від 25.07.2008 року в розмірі 4 797,11 доларів США, без урахування суми інфляційних витрат, яка складається: 3 859 доларів США 64 цента - заборгованість за тілом кредиту; 661 долар США 31 цент заборгованість по процентам; 276 доларів США 16 центів - три проценти річних від суми заборгованості та не заперечував проти надання розстрочки виконання рішення суду по стягненню заборгованості за кредитним договором №3904 від 25.07.2008 року впродовж 12 місяців рівними частинами. Представник відповідача у судове засідання не зявився, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, та надав суду відзив на позов, в якому зазначив, що позовні вимоги визнає частково, а саме, визнає 3 859 доларів США 64 цента - заборгованість за тілом кредиту; 661 долар США 31 цент заборгованість по процентам. Три проценти річних в розмірі 276 доларів США 16 центів відповідач не визнає, оскільки відповідно до ст. 625 ЦК України нарахування 3% річних входить до складу грошового зобов'язання і є особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов'язання, яка відповідно до ст. 614 ЦК України виникла за наявності вини. У зв'язку з проведенням антитерористичної операції на території Донецької і Луганської областей, відповідач [PERSON], яка проживала у м. Донецьку, змушена була переселитися з зони АТО та займатися пошуком житла, роботи, внаслідок чого погіршилося її матеріальне становище, через що утворилася заборгованість за кредитним договором, тому умисної вини відповідача щодо несплати грошового зобов'язання не було. Просить, враховуючи її важке матеріальне становище, надати розстрочку виконання рішення суду про стягнення заборгованості за кредитним договором протягом 12 місяців рівними частинами. Суд, вивчивши матеріали цивільної справи, встановив наступне. Судом встановлено, що 25.07.2008 року між ВАТ "Державний ощадний банк України" та [PERSON] було укладено кредитний договір № 3904, за умовами якого [PERSON] отримала кредит у розмірі 30 569,00 доларів США, строком до 24 липня 2015 року, зі сплатою процентів у розмірі 16% річних. Банк свої зобовязання виконав повністю. Однак, у порушення норм законодавства та умов договору відповідач зобовязання за вказаним кредитним договором належним чином не виконала. У звязку з чим, за кредитним договором № 3904 від 25.07.2008 року виникла заборгованість в розмірі 4 797,11 доларів США, без урахування суми інфляційних витрат, яка складається: 3 859 доларів США 64 цента - заборгованість за тілом кредиту; 661 долар США 31 цент заборгованість по процентам; 276 доларів США 16 центів - три проценти річних від суми заборгованості. \~ \~ \~ \~ Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України. Статтею 1049 ЦК України зазначено, що позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, встановлені договором. Відповідно до ст. 1054 ЦК України по кредитному договору банк зобов'язується надати грошові кошти позичальнику в розмірі та на умовах передбачених договором, а позичальник зобов'язаний повернути кредит та сплатити відсотки. Згідно до ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Відповідно до ч. 1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Три відсотки річних від суми заборгованості входять до складу грошового зобов'язання і вважаються особливою мірою відповідальності боржника за прострочення виконання грошового зобов'язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування останнім утримуваними грошовими коштами, належними до сплати кредиторові. Таким чином, суд вважає, що позовні вимоги позивача доведені матеріалами справи, обґрунтовані та підлягають задоволенню в повному обсязі. \~ \~ \~ \~Що стосується розстрочення виконання судового рішення по стягненню суми заборгованості, то згідно ч.1 ст. 267 ЦПК України суд, який ухвалив рішення, може визначити порядок його виконання, надати відстрочення або розстрочення виконання, вжити заходів для забезпечення його виконання, про що зазначає в рішенні. Відповідно до ч.4 ст.435 ЦПК України, вирішуючи питання про відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення, суд враховує: 1) ступінь вини відповідача у виникненні спору; 2) щодо фізичної особи - тяжке захворювання її самої або членів її сім'ї, її матеріальний стан; 3) стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо. Відповідно до ч.5 ст.435 ЦПК України, розстрочка та відстрочення виконання судового рішення не може перевищувати одного року з дня ухвалення такого рішення, ухвали, постанови. Враховуючи, що відповідач була зареєстрована та проживала у м. Донецьку, але внаслідок проведення антитерористичної операції на території Донецької і Луганської областей у неї змінився матеріальний стан, суд вважає можливим розстрочити виконання рішення на дванадцять місяців, шляхом сплати заборгованості рівними частинами. На підставі ст. 141 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Outcome: approved