Jurisdiction: civil
Date: 2020-06-25 00:00:00

Позивач пред`явив у суд даний позов і просить стягнути солідарно з відповідачів заборгованість за кредитним договором №1 від 28.05.2009 року в сумі 618011 грн 99 коп, посилаючись на те, що між відповідачем [PERSON] та ВАТ «Державний ощадний банк України», правонаступником якого є позивач ПАТ "Державний ощадний банк України", 28 травня 2009 року було укладено кредитний договір, згідно якого ВАТ «Державний ощадний банк України" надав [PERSON] кредит в сумі 276000 грн 00 коп. В забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором між позивачем та [PERSON] , [PERSON] укладені договори поруки. Але позичальник порушила умови кредитного договору, що призвело до утворення заборгованості, яка становить 618011 грн 99 коп, з яких заборгованість по кредиту становить 241000 грн; заборгованість за нарахованими та не сплаченими відсотками становить 10267,19 грн; сума пені за порушення взятих на себе зобов`язань по поверненню основної суми кредиту та своєчасної сплати відсотків за користування кредитом становить 197322,52 грн, сума інфляційних втрат - 136961,71 грн, 3% річних від сум простроченої заборгованості 32460,57 грн, що підтверджується розрахунком станом на 30.05.2019 року. Добровільно позичальник та поручителі заборгованість погашати не бажають. Тому позивач і пред`явив даний позов. Відповідачем [PERSON] поданий відзив на позов (а.с.135-143) та заява від 12 березня 2020 року (а.с.188-189), згідно яких позов визнає частково, мотивуючи тим, що після направлення їй позивачем 05.01.2017 року письмової вимоги про дострокове погашення заборгованості кредитний договір припинив дію та позивач не може нараховувати після 05.01.2017 року пеню, а має право лише на отримання сум, передбачених частиною другою статті 625 ЦК України. Також, вважає незаконним нарахування трьох процентів річних на суму заборгованості зі сплати процентів. Просить стягнути з неї, а не солідарно, заборгованість по кредиту в сумі 241000 грн, заборгованість за відсотками в сумі 10267,19 грн, пеню за порушення зобов`язань по поверненню основної суми боргу в сумі 24876,84 грн та своєчасної сплати відсотків за користування кредитом в сумі 19156,36 грн, інфляційні втрати від простроченої заборгованості в сумі 136961,71 грн, 3% річних від простроченої заборгованості по основному боргу в сумі 21698,06 грн. Разом сума заборгованості, яка визнається нею становить 453 960,16 грн. В задоволенні решти позовних вимог просить відмовити. Також подано заяву про застосування позовної давності (а.с.145). Позивачем подано відповідь на відзив, позов просить задовольнити повністю, оскільки 09.02.2017 року відповідач [PERSON] направила на адресу банку відповідь на вимогу про відкликання кредиту, в якій просила не відкликати кредит та взяла на себе зобов`язання здійснювати погашення кредиту щомісячно в сумі по 5500 грн, починаючи з 09.02.2017 року по 09.08.2017 року, а починаючи з 10.08.2017 року щомісячно в розмірі 64327,87 грн та в термін до 09.02.2018 року повністю погасити кредит. Відповідачем були вчинені дії, які свідчать про визнання боргу, внаслідок чого відбулося переривання строку позовної давності, тому підстави для застосування строку позовної давності щодо тіла кредиту та пені є безпідставними (а.с.167-169). Представник позивача Пилипенко В.М. в судове засідання з`явився, позов підтримав та надав пояснення відповідно до змісту позовної заяви та відповіді на відзив. Зазначив, що строк позовної давності перерваний на підставі листа [PERSON] .. Пеня нарахована з моменту виникнення простроченої заборгованості, а саме з 29.05.2016 року. Пеня стягується за три роки згідно умов договору. Вимога про відкликання банком кредиту є чинною. Представник відповідача [PERSON] - адвокат Брус Т.М. в судове засідання з`явилася, надала пояснення відповідно до змісту відзиву та додаткової заяви(а.с. 135-143, 190-191) Відповідач [PERSON] в судове засідання з`явився, пояснив, що пред`явлений до нього, як до поручителя, позов не визнає повністю, вважає, що позивачем пропущено термін звернення до суду до нього з таким позовом, так як позивач на власний розсуд змінив строк виконання основного зобов`язання, пред`явивши 05.01.2017 року позичальнику вимогу про відкликання кредиту, а йому, як поручителю, вимогу про повне дострокове погашення заборгованості за кредитним договором і вказав у вимозі, що ця заборгованість має бути погашена протягом 60 днів з дня отримання вимоги. Позивач мав звернутися до нього, як до поручителя з позовом у межах шести місяців від цієї дати, а звернувся лише 13.06.2019 року, коли порука вже припинилася. 28.01.2020 року відповідачем [PERSON] подана заява про розгляд справи у його відсутність, просить відмовити у задоволенні позову (а.с.191). Відповідач [PERSON] у судове засідання повторно не з`явилася, про дату, час, місце розгляду справи була повідомлена в порядку ч.11 ст.128 ЦПК України шляхом опублікування оголошення про її виклик на офіційному веб-сайті судової влади України, причини неявки не повідомила, відзив на позов не подала (а.с.105, 114, 128, 162,). Суд, вислухавши пояснення сторін, з`ясувавши обставини справи та перевіривши їх доказами, вважає, що позов підлягає до задоволення частково в силу наступного. Судом встановлено, що 28 квітня 2009 року [PERSON] до ВАТ «Державний ощадний банк України» подана кредитна заявка про надання кредиту в сумі 276000 грн (а.с.5-7). На а.с.8-9 міститься копія повідомлення про умови кредитування. 28 травня 2009 року між відкритим акціонерним товариством «Державний ощадний банк України», в особі філії Корсунь-Шевченківського відділення №3285, (правонаступником якого є публічне акціонерне товариство "Державний ощадний банк України") та [PERSON] був укладений кредитний договір №1 (а.с.10-12). 18.07.2019 року змінено тип та назву публічного акціонерного товариства "Державний ощадний банк України" на акціонерне товариство "Державний ощадний банк України"(а.с.100-103). Відповідно до п.1.1. кредитного договору [PERSON] було видано кредит в сумі 276000,00 грн, зі сплатою 25% річних. Кредит надається на 120 місяців зі строком остаточного повернення кредиту, не пізніше 27.05.2019 року, на споживчі цілі, надання кредиту здійснюється одноразово готівкою, що зазначено в п.1.2., 1.3. Згідно п.1.5. за користування кредитом позичальник зобов`язаний сплачувати банку відповідну плату (проценти) в порядку, розмірах та строки, визначених в договорі. Згідно п.1.5.1.1. проценти нараховуються банком щомісячно за методом факт/факт на фактичний залишок заборгованості за кредитом, що був отриманий позичальником, починаючи з дати видачі кредиту до моменту закінчення терміну, на який надано кредит. Пунктом 1.5.1.3. передбачено, що сплата процентів здійснюється у валюті кредиту на день сплати частини кредиту згідно п.1.6. Згідно п.1.6. погашення кредиту здійснюється рівними частинами в сумі по 2300 грн. Згідно п.3.2.1. банк має право вимагати від позичальника належного виконання зобов`язань згідно договору та в п.3.3.1. закріплено обов`язок позичальника належним чином виконувати зобов`язання згідно договору. Згідно п.3.2.2 при виникненні простроченої заборгованості за кредитом та/або процентами Позивач має право вимагати дострокового повернення Кредиту. Відповідно до п.5.2. за порушення взятих на себе зобов`язань по своєчасному поверненню основної суми кредиту та/або процентів за користування кредитом позичальник зобов`язується сплатити на користь банку пеню в розмірі 0,05% від суми простроченого платежу за кожний день прострочення. Згідно п.7.8 кредитного договору сторони домовилися про збільшення строків позовної давності до трьох років для всіх грошових зобов`язань Позичальника. Згідно п.8.1. договір набуває чинності з моменту його підписання та діє до повного виконання сторонами взятих на себе зобов`язань. 09.02.2012 року між публічним акціонерним товариством «Державний ощадний банк України», в особі філії Корсунь-Шевченківського відділення №3285 та [PERSON] укладено додатковий договір до кредитного договору №1 від 28.05.2009 року, згідно якого п.п.1.6., 5.2. кредитного договору викладені в новій редакції (а.с.13). В забезпечення виконання умов кредитного договору 28 травня 2009 року між позивачем та [PERSON] , [PERSON] були укладені договори поруки №1/1, 1/2 (а.с.14-17). Відповідно до п. 1.1. договорів поруки поручителі зобов`язуються перед кредитором відповідати солідарно з боржником в повному обсязі за своєчасне та повне виконання зобов`язань за кредитним договором №1 від 28 травня 2009 року, а також додатковими угодами до нього. Відповідно до п.2.1. у разі порушення боржником виконання зобов`язання кредитор має право вимагати від поручителя виконання зобов`язання боржника перед кредитором згідно з умовами кредитного договору в порядку, передбаченому цим договором. Відповідно до п. 3.1. договору поруки поручитель відповідає по зобов`язаннях за кредитним договором перед кредитором у тому ж обсязі що і боржник. Відповідно до п. 3.2. договору поруки солідарні боржники залишаються зобов`язаними перед кредитором до тих пір, поки зобов`язання за кредитним договором не будуть виконані повністю. Відповідно до п.4.2 порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання зобов`язань за кредитним договором №1 від 28 травня 2009 року не пред`явить вимоги до поручителя. 05.01.2017 року позивач направив відповідачу позичальнику [PERSON] вимогу про відкликання кредиту, якою вимагав дострокового повернення частини позики, що залишилася в сумі 241 000.00 грн., нарахованих але несплачених відсотків в сумі 181967,19 грн., пені в сумі 321670,95 грн (а.с.73). Вимога отримана позичальником 24.01.2017 року. 05.01.2017 року позивач направив відповідачу [PERSON] претензію, якою вимагав дострокового повернення частини позики, що залишилася в сумі 241 000.00 грн., нарахованих але несплачених відсотків в сумі 181967,19 грн., пені в сумі 321 670,95 грн. (а.с.74). Претензія отримана поручителем 24.01.2017 року. 05.01.2017 року позивач направив відповідачу [PERSON] претензію, якою вимагав дострокового повернення частини позики, що залишилася в сумі 241 000.00 грн., нарахованих але несплачених відсотків в сумі 181 967,19 грн., пені в сумі 321 670,95 грн.(а.с.75). Претензія отримана поручителем 25.01.2017 року. 09.02.2017 року відповідач [PERSON] звернулася до позивача із заявою, якою просила не відкликати кредит та запропонувала погашати заборгованість за вказаним нею у цій заяві графіком (а.с.176). Позивач звернувся до суду з цим позовом 13.06.2019 року (а.с.85). Згідно наданого позивачем розрахунку заборгованості станом на 30.05.2019 року відповідачем [PERSON] на виконання умов кредитного договору було сплачено 35 000.00 грн основного боргу та 220 858.00 грн відсотків за користування кредитом. При вирішенні спору суд виходить з того, що спірні правовідносини врегульовані наступними положеннями закону. Відповідно до ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором кредитодавець зобов`язується надати грошові кошти позичальнику в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Позивач свої зобов`язання за Договором виконав в повному обсязі, а саме: надав відповідачу кредит у розмірі, встановленому Договором. Згідно зі ст.629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до ст.610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Тобто, ухиляючись від сплати заборгованості за кредитом, відповідач порушує зобов`язання за Договором. Статтею 525 ЦК України передбачена недопустимість односторонньої відмови від зобов`язання. Згідно ч.2 ст. 615 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов`язання. Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом, що передбачено ст.625 ЦК України. Згідно ч.2 ст.1050 ЦК України якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Позивач використав право вимоги дострокового повернення усієї суми кредиту, що залишилася несплаченою, а також сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 ЦК України, та пені за порушення умов договору, звернувшись 05.01.2017 року до позичальника з вимогою про відкликання кредиту. Такими діями позивач на власний розсуд змінив умови основного зобов`язання щодо строку дії договору, періодичності платежів, порядку сплати процентів за користування кредитом, а також неустойки, в зв`язку з чим втратив право на нарахування з 05.01.2017 року процентів та пені за кредитним договором. Статтею 1050 ЦК України передбачено, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. За змістом частини другої статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням установленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом, а також обумовлену в договорі неустойку припиняється після спливу визначеного цим договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Саме такі висновки містяться у постановах Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12 (провадження № 14-10цс18), від 04 липня 2018 року у справі 310/11534/13ц (провадження № 14-154цс18), від 31 жовтня 2018 року у справі № 202/4494/16-ц (провадження № 14-318цс18). Заява позичальника [PERSON] від 09.02.2017 року до позивача із проханням не відкликати кредит та пропозицією погашати заборгованість за вказаним нею у цій заяві графіком, була залишена позивачем без відповіді, заява про відкликання кредиту не скасовувалася банком, будь-які нові графіки погашення заборгованості за кредитом сторонами не підписувалися. Ці обставини у судовому засіданні підтвердили сторони, суду не надано доказів, які б це спростовували. За таких обставин суд приходить до висновку про чинність заяви позивача про відкликання кредиту та зміну строку виконання зобов`язання позичальника за кредитним договором відповідно до частини другої статті 1050 ЦК України після надіслання позивачем 05.01.2017 року позичальнику вимоги про дострокове повернення кредиту та сплати простроченої заборгованості. Зі зміною строку кредитування припинилося право позивача нараховувати передбачені договором проценти за кредитом, а також обумовлену в договорі неустойку. У такому разі після закінчення зміненого за ініціативою банку строку кредитування нарахування будь-яких платежів, окрім сум, передбачених частиною другою статті 625 ЦК України, є незаконним. Після надіслання позивачем 05.01.2017 року позичальнику вимоги про відкликання кредиту, позивач не нараховував позичальнику проценти за кредитом, але нарахував неустойку (пеню) за період з 29.05.2016 року по 29.05.2019 року - пеню по прострочених відсотках в сумі 65 325.96 грн. і пеню по простроченому основному боргу в сумі 131 996.56 грн. Однак, виходячи із вищевикладеного, суд стягує пеню за період з дати вказаної позивачем 29.05.2016 року і по 05.01.2017 року, тобто до дати відкликання позивачем кредиту. За період з 29.05.2016 року по 05.01.2017 року згідно таблиці 5 Розрахунку заборгованості (а.с.18-33) пеня по прострочених відсотках становить 20 589.16 грн ((95.72 грн х 12 днів)+ (94.72 грн х28 днів) + (93.73 грн х33дні) +(92.73 грн х56днів) +(91.73 грн х63 дні) + (90.74 грн х 25 днів)+ (90.98 грн х 5днів)). За період з 29.05.2016 року по 05.01.2017 року згідно таблиці 6 (а.с.18-33) пеня по простроченому основному боргу становить 26679.39 грн ((120.17х217 днів)+(120.5 грн х5 днів)). Суд вважає таким, що відповідає вимогам ст. 625 ЦК України нарахування позивачем 3% річних в сумі 21 698.06 грн. на суму простроченого основного боргу, і таким що не узгоджується з вимогами ст. 625 ЦК України нарахування позивачем 3% річних по всіх сумах прострочених відсотків в сумі 10 762.51 грн. Аналізуючи практику застосування ст. 625 ЦК України в цивільному судочинстві, саме до такого висновку прийшов Верховний Суд України (Лист Верховного Суду України від 01.07.2014 року). Відповідачем [PERSON] подана заява про застосування строку позовної давності (а.с.145). Позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу, що закріплено у ст.256 ЦК України. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (ст.257 ЦК України), Для окремих видів вимог законом може встановлюватися спеціальна позовна давність: скорочена або більш тривала порівняно із загальною позовною давністю (ч.1 ст.258 ЦК України). Згідно ч.3, 4 ст.267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Згідно ч.1 ст. 264 ЦК України перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов`язку. Суд відмовляє у задоволенні заяви відповідача [PERSON] про застосування позовної давності (а.с.145), так як встановлено, що вона, хоч і не в належному розмірі, але систематично щомісячно сплачувала на погашення заборгованості за кредитом кошти до 29.05.2019 року (таблиця 3 до Розрахунку заборгованості а.с. 19), що перериває перебіг позовної давності. Таким чином, суд приходить до висновку, що відповідач [PERSON] умови кредитного договору виконувала не належним чином, внаслідок чого допустила заборгованість перед позивачем у сумі 457 195.51 грн., яка складається з: 241 000.00 грн - заборгованості по кредиту, 10 267,19 грн - заборгованості за нарахованими та не сплаченими відсотками, 26 679.39 грн - пені за порушення взятих на себе зобов`язань по поверненню основної суми боргу, 20 589.16 грн -пені за порушення взятих на себе зобов`язань по поверненню відсотків за користування кредитом, 136 961,71 грн - сума інфляційних втрат від суми простроченої заборгованості, 21 698.06 грн - 3% річних від сум простроченої заборгованості по основному боргу. Щодо відповідальності поручителів - відповідачів [PERSON] , [PERSON] , то суд прийшов до таких висновків. Виконання зобов`язання може забезпечуватися порукою (частина перша статті 546 ЦК України). За договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником (частина перша статті 553 ЦК України). У разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя (частини перша статті 554 ЦК України). Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки (частина друга статті 554 ЦК України). Припинення поруки пов`язане, зокрема, із закінченням строку її чинності. Відповідно до частини четвертої статті 559 ЦК України у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов`язання не пред`явить вимоги до поручителя. Якщо строк основного зобов`язання не встановлений або встановлений моментом пред`явлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор не пред`явить позову до поручителя протягом одного року від дня укладення договору поруки. У п.4.2. договору поруки зазначено, що порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання зобов`язань за кредитним договором №1 від 28.05.2009 року не пред`явить вимоги до поручителя. Оскільки позивач відповідно до частини другої статті 1050 ЦК України пред`явив 05.01.2017 року позичальникові вимогу про повне дострокове погашення заборгованості за кредитним договором і вказав у вимозі, що ця заборгованість має бути погашена протягом 60 днів з дня отримання вимоги, то кредитор змінив строк виконання основного зобов`язання, яке згідно з цим договором мало виконуватися за графіком погашення кредиту і позивач повинен був звернутися звернутися до поручителів з позовом у межах шести місяців від цієї дати, а звернувся лише 13.06.2019 року, коли порука вже припинилася. Тому у цьому випадку має застосовуватися припис частини четвертої статті 559 цього кодексу про припинення поруки, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов`язання не пред`явить вимоги до поручителя. Строк, передбачений частиною четвертою статті 559 ЦК України, є преклюзивним, тобто його закінчення є підставою для припинення поруки, а отже, і для відмови кредиторові в позові у разі звернення до суду. Цей строк не можна поновити, зупинити чи перервати. Суд зобов`язаний самостійно застосовувати положення про строк, передбачений вказаним приписом, на відміну від позовної давності, яка застосовується судом за заявою сторін. До такого ж висновку прийшла Велика Верховного Суду у постанові від 22.08.2018 року у справі №2-1169/11, провадження №14-265цс18, вказавши в п. 80, що за умови пред`явлення банком до боржника та поручителя вимог про дострокове виконання зобов`язання повернути кредит змінюється в односторонньому порядку строк виконання основного зобов`язання, і порука припиняється, якщо кредитор не пред`явить вимоги до поручителя протягом шести місяців від зміненої дати виконання основного зобов`язання. Тому суд відмовляє у задоволенні позову до [PERSON] , [PERSON] . Частково задовольняючи позов до [PERSON] , суд стягує з неї на користь позивача заборгованість за кредитом в сумі 457195.51 грн . Згідно ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. При подачі позову позивачем сплачений судовий збір в сумі 9270,18 грн, ціна позову становить 618011,99 грн, судом позов задоволено частково та стягнуто 457195.51 грн, відсоток задоволених позовних вимог становить 74% (457195.51 грн*100%/618011,99 грн). Тому суд, відповідно до вимог ч.1 ст. 141 ЦПК України, стягує з відповідача [PERSON] на користь позивача судові витрати (сплачений судовий збір) пропорційно розміру задоволених позовних вимог і становить 6859,93 грн (9270,18 грн*74%/100%).

Outcome: partial