Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-26 00:00:00

У лютому 2017 року до Кременчуцького районного суду Полтавської області звернулася [PERSON] з позовом до [PERSON] сільської ради Кременчуцького району, третя особа: Відділ Держземагенства у Кременчуцькому районі про визнання права власності на майно в порядку спадкування. Позивач в обґрунтування своїх позовних вимог вказувала, що 11 вересня 2003 року померла її бабуся- Чорноволюк [PERSON], яка до дня смерті була зареєстрована та проживала [INFO] Гориславської сільської ради Полтавської області. На день смерті [PERSON], позивачка проживала разом з нею в її домоволодінні та була зареєстрована за цією ж адресою. Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина на житловий будинок, розташований по вул. Жадова, 59 в с. Миловидівка Кременчуцького району та земельні ділянки, на яких він розташований: для обслуговування житлового будинку та господарських будівель площею 0,25 га та для ведення підсобного господарства площею 0,18 га, право власності на які посвідчені державним актом на землю 11-ПЛ № 014954 від 16.10.1997 року. Позивач зазначила, що у власності померлої [PERSON] була земельна ділянка для ведення сільськогосподарського виробництва в розмірі 3, 32 га, право власності на яку оформлено державним актом на право приватної власності на землю серії 111-ПЛ № 027644. [PERSON] відповідно до заповіту, посвідченого 07 лютого 1989 року Гориславською сільською радою Кременчуцького району, все своє майно вартістю 308664 грн. заповіла позивачу. Позивач зазначила, що все своє життя, в тому числі і на день смерті [PERSON], вона проживала разом зі своєю бабусею, однією сімєю, була зареєстрована за однією адресою та користувалася всім майном належним [PERSON] [PERSON] зазначила, що до своєї смерті [PERSON] оформила державний акт про право приватної власності на земельну ділянку розміром 3,32 га та державний акт на землю для обслуговування житлового будинку та господарських будівель площею 0,25 га та для ведення підсобного господарства площею 0,18 га. Проте, оригінальні примірники актів були втрачені, а право власності на житловий будинок з надвірними будівлями не було зареєстровано, в звязку з похилим віком її бабусі. [PERSON] звернулася з заявою про оформлення права власності в порядку спадкування на домоволодіння та земельну ділянку, що належали [PERSON] 04.08.2016 року державним нотаріусом Третьої Кременчуцької державної нотаріальної контори [PERSON] в оформленні права власності на майно було відмовлено та винесена постанова про відмову у вчиненні нотаріальної дії після померлої 11 вересня 2003 року [PERSON] в звязку з ненаданням правовстановлюючих документів на вказане майно. На підставі вищевикладеного просила суд ухвалити рішення, яким визнати за нею [PERSON], право власності на домоволодіння в с. Миловидівка, вул. Жадова, 59 Кременчуцького району Полтавської області, земельну ділянку для обслуговування житлового будинку та надвірних будівель площею 0,25 га, земельну ділянку для ведення особистого підсобного господарства площею 0,18 га, за адресою с. Миловидівка, вул. Жадова, 59 Кременчуцького району Полтавської області, відповідно до державного акту на землю 11-ПЛ № 014954 від 16.10.1997 року та земельну ділянку для ведення сільськогосподарського виробництва загальною площею 3,32 га, на території Гориславської сільської ради, відповідно до державного акта на право приватної власності на землю серії 111-ПЛ № 027644. Позивач в судове засідання не зявилась, проте надала заяву про розгляд справи у її відсутності за участі представника. Представник позивача надала заяву про розгляд справи у її відсутності, позов просила задовольнити в повному обсязі. Представник відповідача\~[PERSON] сільської ради Кременчуцького району Полтавської області в судове засідання не зявився, але на імя суду надійшла заява про розгляд справи за їх відсутності. Про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. Представник третьої особи\~Відділу держгеокадастру у Кременчуцькому районі в судове засідання не зявився. Про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. Представник третьої особи Третьої Кременчуцької державної нотаріальної контори в судове засідання не зявився. Про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. Розглянувши матеріали справи, вивчивши доводи позову, дослідивши наявні у справі докази в їх сукупності, проаналізувавши зміст норм матеріального і процесуального права, суд дійшов наступного висновку, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено та підтверджується наявними у справі доказами, що [PERSON], померла 11 вересня 2003 року, про що свідчить свідоцтво про смерть (повторне), видане 26.07.16 року виконавчим комітетом Гориславської сільської ради Кременчуцького району, серія І-КЕ № 329177. Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина на житловий будинок, розташований по вул. Жадова, 59 в с. Миловидівка Кременчуцького району та земельні ділянки, на яких він розташований: для обслуговування житлового будинку та господарських будівель площею 0,25 га та для ведення підсобного господарства площею 0,18 га, право власності на які посвідчені державним актом на землю 111-ПЛ № 014954 від 16.10.1997 року. Відповідно до висновку експертного оціночно-будівельного дослідження № 108-16 від 14.12.2016 року вартість домоволодіння становить 65976 грн. Встановлено, що окрім вказаного, у власності померлої [PERSON] була земельна ділянка для ведення сільськогосподарського виробництва в розмірі 3,32 га, право власності на яку оформлено державним актом на право приватної власності на землю серії 111-ПЛ № 027644, вартість якої, відповідно до звіту про експерту грошову оцінку земельної ділянки № 161213-1 складає 242\~688 грн. За життя, [PERSON] оформила державний акт про право приватної власності на землю серії 111-ПЛ № 027644 від 10.09.2002 року на земельну ділянку розміром 3,32, акт зареєстрований в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 77; та державний акт на землю 11-ПЛ № 014954 від 16.10.1997 року для обслуговування житлового будинку та господарських будівель площею 0,25 га та для ведення підсобного господарства площею 0,18 га. Оригінальні примірники актів втрачені. Згідно довідки № 442 від 10.08.16 року, виданої [PERSON] сільською радою Кременчуцького району Полтавської області, за [PERSON] 1921 року, яка померла 11.09.2003 року, згідно запису погосподарської книги Гориславської ради № 457-1 лічаться житловий будинок і надвірні будівлі, що знаходяться в селі Миловидівка Кременчуцького району Полтавської області по вул. Жадова, буд.59 і розташовані на земельній ділянці комунальної власності площею 0,43 га. Згідно довідки № 441 від 10.08.16 року, виданої [PERSON] сільською радою Кременчуцького району Полтавської області, до дня смерті [PERSON] була зареєстрована та проживала [INFO] Гориславської сільської ради, разом з позивачем. Після смерті [PERSON], позивачка звернулась до з заявою про оформлення права власності в порядку спадкування на домоволодіння та земельну ділянку, що належали померлій, та видачею свідоцтва про право власності на це майно. 04.08.2016 року державним нотаріусом Третьої Кременчуцької державної нотаріальної контори [PERSON] позивачці в оформленні права власності на майно було відмовлено та винесена постанова про відмову у вчиненні нотаріальної дії після померлої 11 вересня 2003 року [PERSON] в звязку з відсутністю оригіналів правовстановлюючих документів на вказане майно. Відповідно до Прикінцевих та перехідних положень про введення в дію Цивільного кодексу України від 1 січня 2004 року, новий Цивільний кодекс застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності. Оскільки цивільні відносини, що є предметом позову, виникли до 1 січня 2004 року, вони повинні регулюватися Цивільним кодексом Української РСР від 18 липня 1963 року. Згідно до ст. 548 ЦК УРСР, для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Стаття 549 ЦК УРСР передбачає, що про прийняття спадщини спадкоємцем свідчать наступні дії: п.1) якщо він фактично вступив в володіння або управління спадковим майном. Відповідно до абз. 3 п. 1\~ППВСУ від 30 травня 2008 року № 7. на час відкриття спадщини в період чинності\~ЦК УРСР\~його нормами було передбачено певні дії, які свідчили про прийняття спадщини, у тому числі прийняття спадщини шляхом вступу у володіння та управління спадковим майном (фактичне прийняття спадщини). При вирішенні спорів про спадкування, спадщина по яких відкрилась і була прийнята до 1 січня 2004 року, не допускається застосування судами норм\~ЦК 2003 року, а застосуванню підлягають норми законодавства, чинного на час відкриття спадщини, зокрема\~ЦК УРСР. На підставі абз. 2 п. 1 розділу X "Перехідні положення"\~ЗК\~рішення про передачу громадянам України безоплатно у приватну власність земельних ділянок, прийняті органами місцевого самоврядування відповідно до\~Декрету КМУ від 26 грудня 1992 року "Про приватизацію земельних ділянок"\~(втратив чинність на підставі\~Закону України від 14 вересня 2006 року № 139-V) є підставою для виготовлення та видачі цим громадянам або їх спадкоємцям державних актів на право власності на земельну ділянку за технічною документацією щодо складання документів, що посвідчують право на земельну ділянку (пункт 1 розділу X доповнено абз. 2 згідно із\~Законом від 16 вересня 2008 року № 509-VI). Отже, якщо видача державного акта про право власності на землю здійснюється на підставі рішення про передачу громадянам України безоплатно у приватну власність земельних ділянок, прийнятого органами місцевого самоврядування відповідно до\~Декрету КМУ від 26 грудня 1992 року "Про приватизацію земельних ділянок", до спадкоємців переходить право отримати державний акт про право власності на земельну ділянку. Зазначений порядок встановлений законодавством у разі набуття права власності на земельні ділянки шляхом їх приватизації громадянами (ч. 3 ст. 116\~ЗК). Таким чином, [PERSON] вступила в володіння та користування спадковим майном, тобто фактично прийняла спадщину. У відповідності до ч. 1\~статті 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Статтею 1 Протоколу до конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше, як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. З врахуванням встановлених обставин справи, суд оцінюючи, належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів приходить до висновку, що позов доведений і підлягає задоволенню.

Outcome: approved