Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-11 00:00:00

Позивач звернувся до Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області з даною позовною заявою в якій просив стягнути на його користь з відповідача матеріальну шкоду заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди в розмірі 388281, 20 грн. та судовий збір в розмірі 3882,21 грн. (а.с.1-4). Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 10.05.2020 близько 13 год. 45 хв. [PERSON] , в м. Жмеринка Вінницької області по вул. Свободи, керуючи автомобілем «ИЖ-2125», державний номерний знак [NUMBER] , в напрямку вул. Птахіна, під час здійснення об`їзду припаркованого біля правого краю дороги автомобіля «DAEWOO SENS», виїхав на смугу зустрічного руху, де допустив зіткнення з автомобілем «CHERY TIGGO 7», державний номерний знак [NUMBER] , власником якого був позивач. В результаті дорожньо-транспортної пригоди транспортний засіб «CHERY TIGGO 7», державний номерний знак [NUMBER] , належний позивачу зазнав механічних пошкоджень, а самого позивача з тілесними ушкодженнями було госпіталізовано до Жмеринської ЦРЛ. Відомості щодо дорожньо-транспортної пригоди внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 12020020130000262 від 10.05.2020 за ч.1 ст.286 КК України. В ході проведення досудового розслідування встановлено, що дорожньо-транспортна пригода сталася внаслідок порушення [PERSON] п.10.1, 12.3, 13.3 Правил дорожнього руху України. Вказане вище кримінальне провадження 25.06.2020 було закрите, в зв`язку з відсутністю у потерпілої сторони тілесних ушкоджень середнього ступеню тяжкості, що передбачено диспозиціє ч.1 ст.286 КК України. Постановою Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області від 23.09.2020у справі №130/1480/20 [PERSON] було визнано винним у вчиненні вказаної вище дорожньо-транспортної пригоди та притягнуто до адміністративної відповідальності, передбаченого ст.124 КУпАП. В ході проведення досудового розслідування кримінального провадження, яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 12020020130000262 від 10.05.2020 за ч.1 ст.286 КК України, 15.06.2020 було проведено судову автотоварознавчу експертизу №126, якою встановлено, що вартість ремонтно-відновлювальних робіт автомобіля «CHERY TIGGO 7», державний номерний знак [NUMBER] , відповідно до механічних пошкоджень станом на 10.05.2020 становила 202208,45 грн., а розмір матеріального збитку склав 186072,75 грн. Будь-яких відшкодувань за полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів позивач не отримав, через невиконання відповідачем умов договору страхової компанії. Саме тому виникла підстава для відшкодування заподіяння матеріальної шкоди з винуватця дорожньо-транспортної пригоди (а.с.54). Ухвалою від 17.11.2020 відкрито провадження у даній справі у порядку загального позовного провадження. Одночасно з копією відповідної ухвали відповідачу було надіслано копію позовної заяви з копіями доданих до неї документів. Відповідачу встановлено строк до 09.12.2020 для подачі до суду відзиву на позовну заяву. Роз`яснено відповідачу, що у разі ненадання відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи (а.с.54). Як вбачається з поштового повідомлення, яке повернулося на адресу суду, відповідач [PERSON] 30.11.2020 отримав ухвалу від 17.11.2020 та копію позовної заяви разом з копіями доданих документів (а.с.57). Ухвалою від 09.12.2020 закрито підготовче провадження у даній справі та призначено справу до судового розгляду по суті (а.с.60). Позивач в судове засідання не з`явився, попередньо подавши до суду заяву про розгляд справи без його участі. Вказав, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі. (а.с.66). Відповідач в судове засідання не з`явився, хоча належним чином повідомлявся про дату, час та місце розгляду справи, що підтверджується рекомендованим поштовим повідомленням про вручення судової повістки (а.с. 63), також, повідомлявся шляхом виклику до суду по телефону (а.с. 64). Про причини своєї неявки суд не повідомив. У встановлений судом строк відзив на позовну заяву до суду не подав. Відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось, оскільки розгляд справи відповідно до положень цього Кодексу здійснювався судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі. Дослідивши матеріали справи, вивчивши та оцінивши докази у справі та співставивши їх у відповідності до норм чинного законодавства, судом встановлено наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Відповідно до копії постанови слідчого СВ Жмеринського ВП ГУНП у Вінницькій області Агдронюка Д.К. від 25.06.2020 про закриття кримінального провадження, [PERSON] 10.05.2020 близько 13 год. 45 хв., керуючи автомобілем «ИЖ-2125», державний номерний знак [NUMBER] , рухаючись по вул. Свободи в м.Жмеринка Вінницької області, в напрямку вул. Птахіна, під час здійснення об`їзду припаркованого біля правого краю дороги автомобіля «DAEWOO SENS», виїхав на смугу зустрічного руху, де допустив зіткнення з автомобілем «CHERY TIGGO 7», державний номерний знак [NUMBER] , під керуванням [PERSON] . В результаті дорожньо-транспортної пригоди водії транспортних засобів з тілесними ушкодженнями госпіталізовані до Жмеринської ЦРЛ. Відомості щодо дорожньо-транспортної пригоди внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за ознаками кримінального правопорушення. Згідно із свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу [NUMBER] , виданого 15.06.2018 ТСЦ 0541, власником транспортного засобу «CHERY TIGGO 7», державний номерний знак [NUMBER] , 2018 року випуску, чорного кольору є [PERSON] . Відповідно до висновку судово-токсикологічної експертизи від 19.05.2020 №1232 на момент ДТП водій [PERSON] керував транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння. Дорожньо-транспортна пригода сталася внаслідок порушення водієм [PERSON] п.10.1, 12.3, 13.3 Правил дорожнього руху України (а.с.41-46). Відповідно до постанови Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області від 23.09.2020 при розгляді справи про адміністративне правопорушення судом встановлено, що [PERSON] о 13 год. 45 хв. 10.05.2020, керуючи автомобілем "ИЖ 2125", державний номерний знак [NUMBER] , по вул. Свободи в м.Жмеринка Вінницької області, під час об`їзду припаркованого біля правого краю дороги автомобіля "Daewoo Sens"», виїхав на смугу зустрічного руху, де допустив зіткнення з зустрічним автомобілем "Chery Tiggo 7", державний номерний знак [NUMBER] , під керуванням [PERSON] , внаслідок чого водії та два пасажири доставлені у Жмеринську ЦРЛ. За результатами розгляду справи про адміністративне правопорушення суд дійшов висновку про наявність у діях [PERSON] події та складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП України, та наклав на останнього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить (340) грн. (а.с.8-10). Відповідно до висновку судового експерта Вінницького науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України Парфенюка П.М. №126 від 15.06.2020, вартість ремонтно-відновлювальних робіт автомобіля "Chery Tiggo 7", державний номерний знак [NUMBER] , відповідно до механічних пошкоджень останнього внаслідок ДТП станом на 10.05.2020 становила 202208,45 грн. з урахуванням ПДВ на матеріали та запасні частини. Розмір матеріального збитку, спричинений власнику пошкодженого внаслідок ДТП автомобіля "Chery Tiggo 7", державний номерний знак [NUMBER] , відповідно до технічного стану та строку експлуатації даного автомобіля станом на 10.05.2020 становив 186072,75 грн. (а.с.11-39). За таких обставин суд дійшов висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Відповідно до статей 4, 5 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. За змістом статей 15, 16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Способами захисту особистих немайнових або майнових прав та інтересів, з якими особа має право звернутися до суду, є, зокрема, відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди, відшкодування моральної (немайнової) шкоди. Відповідно до ч.1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ч.6 ст. 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Відповідно до ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Збитки відшкодовуються у повному обсязі. Відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди є способом захисту цивільних прав та інтересів (пункт 8 частини другої статті 16 ЦК України). Частиною 1 ст. 1166 ЦК України передбачено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно ч. 1 ст. 1187 ЦК України, джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Частиною 2 ст. 1187 ЦК України встановлено, що шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою (пункт 1 частини першої статті 1188 ЦК України). Відповідальність за шкоду несе безпосередньо боржник - особа, яка завдала шкоди. Така особа відповідно до статті 1192 ЦК України, має відшкодувати завдані збитки у повному обсязі, розмір яких визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Відповідно до правового висновку Постанови Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 28.03.2018 по справі № 204/3783/16-ц, провадження № 61-1141св18: особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого (частина п`ята статті 1187 ЦК України). Таким чином, закон містить вказівку на перерозподіл обов`язку доказування та зобов`язує саме відповідача довести, що шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, була спричинена внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого. Разом з тим шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, завжди є неправомірною та передбачає безвинну відповідальність власника такого джерела. У п. 2 постанови Пленум Верховного Суду України від 27.03.1992 № 6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» зазначено, що розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи. Згідно роз`яснень Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у пункті 8 постанови «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» № 4 від 01.03.2013 спір про відшкодування шкоди, завданої при цьому самим джерелам підвищеної небезпеки кожним із їх володільців перед іншим із них, вирішується за правилами статті 1188 ЦК, а саме: шкода, завдана одному з володільців із вини іншого, відшкодовується винним; не відшкодовується шкода, завдана володільцю лише з його вини; за наявності вини всіх володільців розмір відшкодування визначається судом у відповідній частці залежно від обставин, що мають істотне значення (тобто залежно від ступеня вини кожного); у разі відсутності вини володільців у взаємному завданні шкоди жоден із них не має права на відшкодування. Згідно з усталеною практикою ЄСПЛ, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Серявін та інші проти України» від 10.05.2011 (Заява N 4909/04) §58). Отже, причинний зв`язок між протиправним діянням заподіювача шкоди та шкодою, завданою потерпілому, є однією з обов`язкових умов настання деліктної відповідальності. Визначення причинного зв`язку є необхідним як для забезпечення інтересів потерпілого, так і для реалізації принципу справедливості при покладенні на особу обов`язку відшкодувати заподіяну шкоду. В судовому засіданні встановлено, що [PERSON] 10.05.2020 близько 13 год. 45 хв., в м. Жмеринка Вінницької області по вул. Свободи, керуючи автомобілем «ИЖ-2125», державний номерний знак [NUMBER] , в напрямку вул. Птахіна, під час здійснення об`їзду припаркованого біля правого краю дороги автомобіля «DAEWOO SENS», виїхав на смугу зустрічного руху, де допустив зіткнення з автомобілем «CHERY TIGGO 7», державний номерний знак [NUMBER] , власником якого був позивач. В результаті дорожньо-транспортної пригоди транспортний засіб «CHERY TIGGO 7», державний номерний знак [NUMBER] , належний позивачу зазнав механічних пошкоджень, внаслідок чого позивачу завдана матеріальна шкода. Вартість матеріального збитку, завданого позивачу пошкодженням автомобіля внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, яка сталась з вини відповідача [PERSON] ним не відшкодована, тому з відповідача, як із винної особи, на користь позивача підлягає стягненню матеріальна шкода в розмірі 388281,20 грн. Наданий позивачем висновок експерта №126 від 15.06.2020 про вартість ремонтно-відновлювальних робіт та розмір матеріального збитку, спричиненого власнику пошкодженого внаслідок ДТП автомобіля відповідач не спростував, доказів щодо іншого розміру шкоди не надав, клопотання про призначення судових експертиз щодо визначення розміру матеріальної шкоди не заявляв. Вказані обставини встановлені матеріалами справи. Відповідно до частин 1, 2, 3 ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін; учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом; кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Виходячи з вищевикладеного, на підставі ст. 141 ЦПК України, з відповідача [PERSON] на корить позивача [PERSON] слід також стягнути суму судових витрат по сплаті судового збору у розмірі 3882 грн. 21 коп. (а.с.4).

Outcome: approved