Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-20 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду із позовом до відповідачів [PERSON] , ПАТ «Страхова компанія «Перша» про відшкодування матеріальної та моральної шкоди внаслідок ДТП, зокрема у розмірі 52 494 грн. відшкодування збитків, спричинених майну в результаті ДТП, 50 000 грн. на відшкодування моральної шкоди , 5000 грн. - витрати за проведенн технічної експертизи. Ухвалою суду від 03.01.2020 відкрито провадження у вказаній справі, яку постановлено розглядати за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Позовні вимоги обгрунтовані тим, що внаслідок винних дій відповідача [PERSON] в ДТП, яке сталося 01 квітня 2017 року за участю транспортного засобу марки „Hyndai" державний номерний знак [NUMBER] під керуванням позивача та транспортного засобу марки „Renault" д.н.з. [NUMBER] , за кермом якого на момент ДТП перебував відповідач [PERSON] , що застрахував свою цивільну-правову відповідальність у відповідача Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Перша», позивачу заподіяно матеріальну шкоду у розмірі 52 494 грн. яка є вартістю ремонту її пошкодженого в ДТП авта, яку і мають їй відшкодувати відповідачі, зокрема [PERSON] , як винна в ДТП особа та «Страхова компанія «Перша», яка страхувала цивільно-правову відповідальність [PERSON] . Також, вимогу про відшкодування моральної шкоди, яку позивач оцінює у розмірі 50 000 грн. , обгрунтовує тим, що саме з вини відповідачів позивач витратила більше двох років на судову тяганину щоб встановити вину [PERSON] у ДТП, відвідини страхової компанії, переписку з нею, тим, що така ситуація порушила тривалий час звичного способу її життя. Крім того, позивачка була змушена позичити гроші на ремонт пошкодженого в ДТП авта та їх повертати, що позбавило її можливості на гідний відпочинок, тощо. Зазначила і про стрес її мами, яка в момент ДТП також була в її машині. Також, вимогу про стягнення 5000 грн. обгрунтовано тим, що такі кошти позивач витратила за проведенн технічної експертизи в довеені вини [PERSON] у ДТП, а тому такі також необхідно стягнути з відповідачів. Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити з підстав викладених у позовній заяві. Додатково представник позивача зазначила, що більше двох років позивач намагалася в судовому порядку довести вину в ДТП саме відповідача [PERSON] з огляду на що відмову «Страхової компанії «Перша» у виплаті страхового відшкодування вважає неправомірною, як і відмову самого [PERSON] відшкодувати заподіяну позивачу шкоду. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з"явився, про дату, час і місце проведення судового розгляду був повідомлений належним чином, причин неявки суду не повідомив, відзиву на позовну заяву не направляв, з огляду на що суд вважає за можливе розглядати справу без участі такого за наявними у справі документами. Представник відповідача «Страхової компанії «Перша» у судове засідання не з"явився, про дату, час і місце проведення судового розгляду був повідомлений належним чином, причин неявки суду не повідомив, подав суду письмовий відзив на позовну заяву та матеріали страхової справи, які витребовувалися судом згідно відповідної ухвали, з огляду на що суд вважає за можливе розглядати справу без участі такого представника за наявними у справі документами. Дослідивши матеріали справи, надані докази у їх сукупності та співставленні, вислухавши пояснення сторони позивача та вивчивши доводи і аргументи письмового відзиву «Страхової компанії «Перша», суд дійшов наступного висновку. Судом встановлено, що згідно постанови Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська 26.06.2018 року 01 квітня 2017 року, о 16 годині 40 хвилин на вул. Кільцева дорога поблизу вул. Зодчих в м. Києві водій [PERSON] , керуючи автомобілем Renault RNI 440 номерний знак [NUMBER] , не стежив за дорожньою обстановкою, не витримав безпечний інтервал та допустив зіткнення з автомобілем «Hyunday», номерний знак [NUMBER] , під керуванням водія [PERSON] , яка здійснювала рух в попутному напрямку з правої сторони, чим порушив вимоги п.п. 2.3-б, 11.1, 13.1 Правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів з матеріальними збитками, у зв"язку з чим [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КпАП України. Відповідно до ч. 6 ст. 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Автомобіль марки „Renault" д.н.з. [NUMBER] на момент вчинення ДТП, відповідно до умов Договору обов`язкового страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів серії та №АІ/9819283 було застраховано в ПрАТ „СК „Перша із франшизою у розмірі 510,00 грн. (п`ятсот десять гривень 00 копійок). Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» встановлено обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та майну потерпілих при експлуатації наземних транспортних засобів на території України. Згідно ст. 6 цього Закону страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого. Відповідно до п. 22.1 ст. 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Покладання обов`язку з відшкодування шкоди у межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності (стаття 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»). Аналогічні висновки викладені в Постанові Великої Палати Верховного Суду в постанові від 04.07.2018 року в справі № 755/18006/15-ц (провадження № 14-176 цс 18). Таким чином, відповідальною особою за заподіяний збиток внаслідок експлуатації транспортного засобу є, зокрема, страховик у межах, визначених чинним законодавством та договором страхування цивільно-правової відповідальності власника транспортного засобу, а не винна в ДТП особа. Оскільки, заподіяна шкода позивачу в межах страхування цивільно-правової відповідальності відповідача [PERSON] , тому такі вимоги про стягнення з відповідача [PERSON] 52 494 грн. збитків, спричинених майну в результаті ДТП, є необгрунтованими, а тому задоволенню не підлягають, за виключенням суми франшизи у розмірі 510,00 грн. (п`ятсот десять гривень 00 копійок), яка має відшкодовуватися саме заподіювачем такої шкоди. Отже, з [PERSON] на користь позивача слід стягнути у порядку відшкодування матеріально шкоди завданої внаслідок ДТП - 510 (п"ятсот десять) грн. Щодо аналогічних позовних вимог до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Перша», то слід зазначити наступне. Пунктом 2.1. ст.2 Закону України „Про обов`язкове страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" встановлено, що відносини у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів регулюються Конституцією України, Цивільним кодексом України, Законом України "Про страхування", цим та іншими законами України і нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до них. Якщо норми цього Закону передбачають інше, ніж положення інших актів цивільного законодавства України, то застосовуються норми цього Закону. Згідно з приписами п.п.35.1, 35.2 ст.35 ЗУ „Про обов`язкове страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, протягом 30 днів з дня подання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду подає страховику (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) заяву про страхове відшкодування. У цій заяві має міститися: а) найменування страховика, якому подається заява, або МТСБУ; б) прізвище, ім`я, по батькові (найменування) заявника, його місце проживання (фактичне та місце реєстрації) або місцезнаходження; в) зміст майнової вимоги заявника щодо відшкодування заподіяної шкоди та відомості (за наявності), що її підтверджують; г) інформація про вже здійснені взаєморозрахунки осіб, відповідальність яких застрахована, або інших осіб, відповідальних за заподіяну шкоду, та потерпілих; ґ) підпис заявника та дата подання заяви. До заяви додаються:а) паспорт громадянина, а в разі його відсутності інший документ, яким відповідно до законодавства України може посвідчуватися особа заявника, якщо заявником є фізична особа; б) документ, що посвідчує право заявника на отримання страхового відшкодування (довіреність, договір оренди, свідоцтво про право на спадщину), у разі якщо заявник не є потерпілим або його законним представником; в) довідка про присвоєння одержувачу коштів ідентифікаційного номера платника податку (за умови його присвоєння), якщо заявником є фізична особа; г) документ, що підтверджує право власності на пошкоджене майно на день скоєння дорожньо-транспортної пригоди, - у разі вимоги заявника про відшкодування шкоди, заподіяної майну; ґ) свідоцтво про смерть потерпілого - у разі вимоги заявника про відшкодування шкоди, пов`язаної із смертю потерпілого; д) документи, що підтверджують витрати на поховання потерпілого, - у разі вимоги заявника про відшкодування витрат на поховання потерпілого;є) документи, що підтверджують перебування на утриманні потерпілого, його доходи за попередній (до настання дорожньо-транспортної пригоди) календарний рік, розміри пенсій, надані утриманцям внаслідок втрати годувальника, - у разі вимоги заявника про відшкодування шкоди у зв`язку із смертю годувальника; є) відомості про банківські реквізити заявника (за наявності). Документи, зазначені у підпунктах "а" - "ґ" цього пункту, надаються для огляду та зняття копії або в копіях, засвідчених заявником. Страховик та МТСБУ мають право вимагати для огляду оригінали зазначених документів. Решта документів надаються в оригіналі або належним чином оформленій копії. Належно оформленою копією документа є копія, посвідчена органом, установою чи організацією, що його видала, або нотаріально посвідчена або посвідчена особою, якій подається заява про страхове відшкодування. У відповідності до до підп. 37.1.4. п.37.1. ст.37 ЗУ „Про ОСЦПВ", підставою для відмови у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати) є: неподання заяви про страхове відшкодування впродовж одного року, якщо шкода заподіяна майну потерпілого, і трьох років, якщо шкода заподіяна здоров`ю або життю потерпілого, з моменту скоєння дорожньо-транспортної пригоди. В судовому засіданні встановлено, що позивач звернувся до ПрАТ „СК „Перша" із заявою про виплату страхового відшкодування лише 18 січня 2019 року, за фактом ДТП від 01 квітня 2017 року. Згідно Постанови від 21 березня 2019 рокусправа № 758/16132/16-ц провадження № 61-30263св18 Верховний Суд Закон № 1961-IV є спеціальним законом, що регулює правовідносини у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. У цьому Законі визначено, що особами, відповідальність яких вважається застрахованою, є страхувальник та інші особи, які правомірно володіють забезпеченим транспортним засобом, тобто таким, який зазначається у чинному договорі обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, за умови його експлуатації особами, відповідальність яких застрахована (пункти 1.4, 1.7 статті 1). Відповідно до пункту 37.1.4 статті 37 Закону № 1961-IV підставою для відмови у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати) є: неподання заяви про страхове відшкодування впродовж одного року, якщо шкода заподіяна майну потерпілого, і трьох років, якщо шкода заподіяна здоров`ю або життю потерпілого, з моменту скоєння дорожньо-транспортної пригоди. При цьому зазначений у пункті 37.1.4 статті 37 Закону № 1961-IV строк є присічним і поновленню не підлягає. Згідно п.6.10 Постанови Великої Палати Верховного Суду у справі № 910/7449/17 від 05 червня 2018 року «При цьому, закріплюючи в положеннях указаної норми відповідні правові наслідки, законодавець не ставив їх настання в залежність від суб`єкта звернення із заявою до страховика за договором (полісом) ОСЦПВВНТЗ про здійснення страхового відшкодування, а навпаки, презюмував те, що з відповідною заявою має звернутися потерпілий або інша особа, яка має право на отримання відшкодування, що закріплено в положеннях статті 35 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Отже, оскільки заява на виплату страхового відшкодування була подана позивачем поза межами річного строку з моменту ДТП, що визначено Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», а такий строк поновленню не підлягає, тому позовні вимоги про відшкодування матеріальної шкоди до ПрАТ „СК „Перша" є необгрунтованими, а тому задоволенню не підлягають. Щодо відшкодування моральної шкоди, то слід зазначити наступне. Відповідно до ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав, що полягає у душевних стражданнях яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в іншій спосіб, незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Пунктом 9 постанови Пленум Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 „Про судову практику в справах про відшкодування моральної( немайнової) шкоди" передбачено, що розмір відшкодування моральної шкоди суд визначає в межах заявлених вимог залежно від характеру та обсягу заподіяних страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. У судовому засіданні встановлено, що позивачу завдана моральна шкода відповідачем [PERSON] , оскільки саме з його вини було пошкоджено майно позивача, внаслідок чого у позивача настали вимушені зміни у життєвому укладі, стосунках, хвилювання. Виходячи з вищенаведеного, враховуючи конкретні обставини справи, а також виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, суд вважає необхідним стягнути моральну шкоду з відповідача у розмірі 5000 грн., задовольнивши частково позовні вимоги по відшкодуванню моральної шкоди до відповідача [PERSON] . Щодо таких позовних вимог до відповідача ПрАТ „СК „Перша", то слід зазначити наступне. Розмір моральної шкоди, що підлягає стягненню зі страховиків чітко регламентований приписами Закону. Так, ст.26-1 ЗУ Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» встановлено, що страховиком (у випадках, передбачених підпунктами „г" і „ґ" пункту 41.1 та підпунктом „в" пункту 41.2 статті 41 цього Закону,- МТСБУ) відшкодовується потерпілому - фізичній особі, який зазнав ушкодження здоров`я під час дорожньо-транспортної пригоди, моральна шкода у розмірі 5 (п`яти) відсотків страхової виплати за шкоду, заподіяну здоров`ю. Окрім того, п.27.3 ст.27 ЗУ Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що страховик (у випадках, передбачених підпунктами „г" і „ґ" пункту 41.1 та підпунктом „в" пункту 41.2 статті 41 цього Закону, - МТСБУ) відшкодовує моральну шкоду, заподіяну смертю фізичної особи, її чоловіку (дружині), батькам (усиновлювачам) та дітям (усиновленим). Загальний розмір такого страхового відшкодування (регламентної виплати) цим особам стосовно одного померлого становить 12 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законодавством на день настання страхового випадку, і виплачується рівними частинами. Тобто, іншого виду відповідальності страховик за моральну шкоду аніж заподіяну здоров"ю, життю потерпілої не несе в силу Закону. Оскільки, під час зазначеного ДТП, на щастя, ніхто не загинув та не зазнав тілесних ушкоджень, вимога позивача щодо відшкодування їй моральної шкоди не може бути задоволена за рахунок ПрАТ „СК „Перша". Щодо стягнення з відповідачів 5000 грн. за проведення технічної експертизи в доведені вини [PERSON] у ДТП, то така вимога задоволенню не підлягає, оскільки вказана експертиза проводилась в рамках адміністративної справи по встановленню винної особи у ДТП від 01 квітня 2017 року. Тобто, такі витрати не відповідають нормі ст. 133 ЦПК України в даному цивільному провадженню, є доказом певних обставин по іншій адміністративній справі, а тому не можуть бути стягнуті з відповідачів в рамках цієї справи. Слід зазначити, що ПрАТ „СК „Перша" не має взагалі жодного стосунку до вищевказаного процесу та відповідно до норм чинного законодавства жодним чином не зобов`язана відшкодовувати вартість експертизи. Крім того, дії позивача, що були направлені на отримання технічної експертизи являються вільним волевиявленням гр. [PERSON] та її особистий вибір інструментів, способів та методів при доказуванні наявності чи відсутності вини кожного з учансиків ДТП від 01 квітня 2017 року. Отже, такі витрати позивача не підлягають відшкодуванню за рахунок відповідачів. Таким чином, враховуючи вищенаведені норми законодавства, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, враховуючи встановленні в судовому засіданні обставини, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню в обсязі зазначеному вище. Згідно ст. 141 ЦПК України підлягаюють розподіленню судові витрати. Зокрема, необхідно стягнути з [PERSON] на користь позивача сплачений при подачі позову судовий збір у розмірі 1536 (одна тисяча п"ятсот тридцять шість) грн. 80 коп., оскільки виоги до нього задоволено частково і про відшкодування матеріальної шкоди, і про відшкодування моральної шкоди. На підставі викладеного та

Outcome: partial