Jurisdiction: civil
Date: 2019-08-05 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про усунення перешкод у користуванні та розпорядженні майном, в якому просить зобов`язати [PERSON] не чинити будь-яких перешкод [PERSON] у користуванні та розпорядженні житловим будинком, який в цілому складається з: житлового будинку літ. "А", загальною площею - 45,0 кв.м., житловою площею - 28,4 кв.м., літ. "Б" - літньої кухні, літ. "Г"- душу, літ. "Д" - вбиральні, споруди 1-5, який розташований за адресою: [ADDRESS] частки якого належить [PERSON] та зобов`язати [PERSON] утриматись від будь-яких дій, які спрямовані на порушення права користування та розпорядження [PERSON] житловим будинком; судові витрати покласти на відповідача. Свої позовні вимоги [PERSON] обгрунтовує тим, що сторонам по справі на праві приватної (спільної часткової) власності, а саме по 1/2 частині кожному належить житловий будинок за адресою: [ADDRESS] . Відповідач своїми діями чинить [PERSON] перешкоди у користуванні та розпорядженні належною позивачу часткою житлового будинку. Зокрема відповідач не надає доступу позивачу до належної їй частки будинку. Відповідач не надав до суду відзиву на позовну заяву. Разом із позовною заявою, [PERSON] надала до суду клопотання про витребування доказів; заяву про виклик свідків та клопотання про допит сторони як свідка. Ухвалою від 18.07.2018 року було відкрите провадження по вказаній справі, визначено спрощений порядок розгляду справи. Задоволено клопотання позивача про витребування доказів та задоволена заява [PERSON] про виклик у судове засідання свідків. 06.08.2018 року на виконання ухвали про витребування доказів Білгород-Дністровський ВП ГУНП в Одеській області надало до суду копії завірених матеріалів ЖЄО. Представник позивача [PERSON]., який діє на підставі довіреності, у судовому засіданні підтримав позовні вимоги та просив їх задовольнити. Представник відповідача [PERSON] - адвокат Сорокалет С.І., який діє на підставі ордеру у судовому засіданні заперечував проти задоволення позовних вимог позивача з огляду на їх необгрунтованість. Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення присутніх у судовому засіданні учасників процесу, суд приходить до наступних висновків. Як вбачається з матеріалів справи, [PERSON] , [INFO] , на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 16 серпня 2017 року, виданого державним нотаріусом Білгород-Дністровської міської державної нотаріальної контори Кушнір І.В. та зареєстрованого в Реєстрі за № 3039 (спадкова справа № 17/2016), належать 1/2 частки житлового будинку, розташованого за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 16.08.2018 року, право власності зареєстроване 16.08.2017 року, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 1311534351103, номер запису про право власності 21897301 (а.с. 20). Власником іншої 1/2 частки житлового будинку є відповідач, що підтверджується інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно від 06.07.2018 року (а.с. 27). Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Європейський суд з прав людини зауважує, що принцип «процесуальної рівності сторін» передбачає, що у випадку спору, який стосується приватних інтересів, кожна зі сторін повинна мати розумну можливість представити свою справу, включаючи докази, в умовах, які не ставлять цю сторону в істотно більш несприятливе становище стосовно протилежної сторони (DOMBO BEHEER B.V. v. THE NETHERLANDS, № 14448/88, § 33, ЄСПЛ, від 27 жовтня 1993 року). Згідно вимог ст. 263 ЦПК України, - судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Стаття 68 Конституції України встановлює, що кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей. Частиною 2 статті 13 ЦК України встановлено, що при здійсненні своїх прав особа зобов`язана утримуватись від дій, які могли б порушити права інших осіб, завдати шкоди довкіллю або культурній спадщині. Не допускаються дії особи, що вчинюються з наміром завдати шкоди іншій особі, а також зловживання правом в інших формах. При здійсненні цивільних прав особа повинна додержуватися моральних засад суспільства. Згідно з ч.1 ст. 316 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. За положеннями ч.1 ст. 317 та ч. 1 ст. 319 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном і він реалізовує їх на власний розсуд. Частиною 1 статті 321 ЦК України передбачено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ч.1 ст. 356 Цивільного кодексу України власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю. Згідно до ч.1 ст. 391 Цивільного кодексу України, ст.155 Житлового кодексу Української РСР власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Жилі будинки (квартири), що є у приватній власності громадян, не може бути в них вилучено, власника не може бути позбавлено права користування жилим будинком (квартирою), крім випадків, установлених законодавством Союзу РСР і Української РСР. Статтями 41, 47 Конституції України, ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ст. 316-319, 321 ЦК України визначено та законодавчо закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає, що кожна особа має право на безперешкодне користування своїм майном, а також задекларовано право власника володіти, користуватись та розпоряджатись належним йому майном, на власний розсуд здійснювати щодо свого майна будь-які дії, вчиняти будь-які угоди відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Згідност. 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на повагу до свого приватного і сімейного життя, до свого житла і кореспонденції. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав, згідно ч. 3 ст. 319 ЦК України. Позивач, як на підставу позову посилається на те, що відповідач чинить перешкоди їй у користуванні та розпорядженні належною їй 1/2 частиною житлового будинку, зокрема, не надає доступу до вказаного житлового будинку. Відповідно до ч. 1 статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик наслідків, пов`язаних із ненаданням доказів. Відповідно до ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин(фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами; 1)письмовими, речовими і електронними доказами; 2)висновками експертів 3)показань свідків. На підтвердження того, що [PERSON] чинить [PERSON] перешкоди у користуванні будинком позивач надала наступні письмові докази: - лист Білгород-Дністровського ВП ГУ НП в Одеській області від 13 червня 2017 року № 42/11505, в якому зазначено, що в ході проведення перевірки встановлено, що гр-н [PERSON] не пускає [PERSON] , працівників МБТІ, та працівників поліції до домоволодіння за адресою: [ADDRESS] , так як між сторонами склалися цивільно-правові відносини [PERSON] було роз`яснено її право звернутися до суду в приватному порядку. Перевірку з даного приводу - закінчено (а.с. 29); - заява [PERSON] від 10.07.2018 року про вжиття превентивних та профілактичних поліцейських заходів відносно [PERSON] (а.с. 31-32); - лист від Білгород-Дністровського ВП ГУ НП в Одеській області від 29.08.2017 року № 42/17574, в якому зазначено, що відділом поліції було розглянуто повідомлення [PERSON] щодо конфлікту з братом. Білгород-Дністровським відділом поліції за цим фактом проведено перевірку. Враховуючи, що в матеріалах перевірки вбачається цивільно-правові відносини, які відповідно до ст. 15 ЦПК України розглядаються судом у порядку цивільного судочинства, рекомендовано [PERSON] звернутися до суду в порядку цивільного судочинства (а.с. 30). - матеріали ЖЄО № 5874 від 30 травня 2017 року, де у висновку про результати повідомлення від 09.06.2017 року зазначається, що 30.05.2017 року з ГУНП в Одеській області до Б-Дністровського ВП ГУНП в Одеській області поступило повідомлення [PERSON] , яка повідомила про конфлікт з братом [PERSON] Проведеною перевіркою встановлено, що у гр-ки [PERSON] на протязі тривалого часу недобрі стосунки з її братом гр-м [PERSON] , з яким вони прийняли спадщину, після смерті матері, однак в мирному порядку не можуть поділити будинок, за адресою: [ADDRESS] . За вказаною адресою проживає [PERSON] , який не пускає [PERSON] на територію домоволодіння для проведення розмірів працівниками МБТІ, тому заявниця звернулася з заявою про допомогу в ОГП. На вказану адресу був здійснений виїзд, однак гр-н [PERSON] відмовився впускати на територію домоволодіння заявницю, працівників МБТІ, та працівників поліції, пояснюючи, що між ним та його сестрою [PERSON] виникли цивільно-правові відносини (а.с. 46-57); - лист Білгород-Дністровського ВП ГУ НП в Одеській області від 29 серпня 2017 року № 42/17574, в якому зазначено, що розглянуто звернення [PERSON] щодо конфлікту, який виник між нею та братом, рекомендовано останній звернутися до суду (а.с. 68); - матеріали ЖЄО № 11827 від 23 серпня 2017 року, в яких наявний - висновок поліцейського СРПП №1 Б-Дністровського ВП ГУ Національної поліції в Одеській області С.С. Бурківського від 27.08.2017 року в якому зазначено, що 23.08.2017 року до Б-Дністровського ВП ГУНП в Одеській області надійшло повідомлення зі служби 102 про те, що 23.08.2017 року в м. Білгород - Дністровському по [ADDRESS] у заявниці [PERSON] з братом виник конфлікт з приводу розподілу майна. Враховуючи, що в матеріалах перевірки вбачалися цивільно-правові відносини, заявниці рекомендовано було звернутися до суду за захистом своїх прав (а.с. 59-68); - матеріали ЖЄО №9298 від 10.07.2018 року, в яких наявний висновок ДОП Б-Дністровського ВП ГУНП в Одеській області Стеценка О.С. згідно якого розглянуто заяву [PERSON] , який діє в інтересах [PERSON] та просить прийняти міри до [PERSON] , який перешкоджає [PERSON] в користуванні будинком [ADDRESS] . Рекомендовано заявнику звернутися до суду для захисту своїх прав (а.с. 69-97). Вказані вище письмові докази підтверджують факт неприязних стосунків, які склалися між сторонами по справі та наявності між ними конфлікту щодо поділу будинку, однак не містять у собі доказів з приводу доводів позивача про те, що відповідач чинить позивачу перешкоди у користуванні належним їй на праві приватної (спільної часткової) власності житловим будинком. Крім того за клопотанням сторін по справі у судовому засіданні були допитані свідки зі сторони позивача: [PERSON] та [PERSON] , які пояснили, що [PERSON] дійсно чинить перешкоди [PERSON] у користуванні будинком, а саме не пускає останню у будинок. В свою чергу свідки зі сторони відповідача: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , пояснили протилежне, а саме, що сторони конфліктують, крім того ініціатором конфлікту виступає саме [PERSON] , однак будь-яких дій з приводу здійснення перешкод [PERSON] у користуванні будинком [PERSON] не вчиняє. Таким чином, на підставі показань свідків достовірно встановити факт вчинення [PERSON] перешкод [PERSON] у користуванні будинком за адресою: [ADDRESS] є неможливим з огляду на суперечливість наданих свідками поясненнями. Позивачем не надано належних та допустимих доказів вчинення відповідачем позивачу перешкод у користуванні та розпорядженні будинком за адресою: [ADDRESS] , не зазначено яким саме чином відповідач не надає їй доступу до будинку. Визначаючи спосіб захисту своїх прав у вигляді усунення перешкод у користуванні та розпорядженні житловим будинком, позивачем не було конкретизовано, яким саме чином вказані перешкоди мають бути усунені. З огляду на викладені обставини, суд вважає позовні вимоги в цій частині необгрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Частиною першою ст. 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим кодексом звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Захист цивільних прав - це передбачені законом способи охорони цивільних прав у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення. Згідно ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України. Спосіб захисту цивільних прав - це закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених чи оспорюваних прав та впив на правопорушника. Загальний перелік способів захисту порушених (невизнаних) прав міститься в ст. 16 ЦК України та крім цього зазначено, що суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. Таким чином, особа, право якої порушено або оспорено, має право звернутись за захистом свого права не будь-яким способом, а конкретним передбаченим законом способом захисту. З огляду на викладене, суд прийшов до висновку, що не підлягають задоволенню вимоги щодо зобов`язання відповідача утриматись від будь-яких дій, які спрямовані на порушення права користвання та розпорядження [PERSON] житловим будинком, оскільки відповідно до положень ст. ст. 4,5 ЦПК України судовому захисту підлягає порушене, невизнане або оспорюване право, тобто право, яке вже є порушеним, невизнаним або оспорюваним на момент звернення особи до суду, а не право яке виникне в майбутньому. У відповідності до ст. 141 ЦПК України у зв`язку з відмовою у задоволенні позовних вимог, сплата судового збору покладається на позивача.

Outcome: dismissed