Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-23 00:00:00

[PERSON] звернулась до Заводського районного суду м. Дніпродзержинська із позовною заявою до Публічного акціонерного товариства "Укрсоцбанк", треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмет спору: Приватне підприємство "Автопорт", приватний нотаріус Кам'янського міського нотаріального округу Моісієнко В.М. про припинення іпотечного договору. В обґрунтування позовних вимог вказала, що їй на праві власності на підставі договору дарування належить двокімнатна квартира [ADDRESS]. В січні 2007 року вона укалала із відповідачем іпотечний договір в якості забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором, укладеним між ПП «Автопорт» і ПАТ «Укрсоцбанк» і передала відповідачу в іпотеку вищезазначену квартиру. Сума кредиту 269 000 грн. з кінцевим терміном повернення заборгованості до 14 січня 2009 року. В лютому 2009 року вона виїхала працювати за кордон, повернулась в Україну лише через 7 років - в грудні 2016 року. Відповідач ніяких вимог або претензій до неї щодо повернення кредиту протягом восьми років не заявляв. Про те, що іпотека не припинена, а борг ПП «Автопорт» не погашений дізналась лише після повернення в Україну. Вважає, що іпотечний договір має бути припинений на підставі ст. 559 ЦК України. Тому просить суд припинити дію іпотечного договору (іпотеку) від 15 січня 2007 року № 105/25-1-7 укладеного між акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк» та [PERSON], посвідчений приватним нотаріусом Дніпродзержинського міського нотаріального округу Моісієнко В.М., зареєстрованого в реєстрі за № 60. Представник позивача [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі, посилась на обставини зазначені в позові. Представник відповідача в судове засідання не з'явивився, надала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності. В запереченнях зазначає, позовні вимоги не визнає, просить в їх задоволенні відмовити, також зобов'язання по поверненню кредиту боржником - ПП «Автопорт» не виконані. Підстав для припинення іпотеки немає. Просить при розгляді справи застосувати позовну давність. Представник третьої особи ПП «Автопорт», третя особа приватний нотаріус Моісієнко В.М. в судове засідання не з'явились, причини не явки до суд не повідомили. Суд, заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] є власником квартири [ADDRESS] на підставі договору дарування від 05.04.2001 року, який посвідчений приватним нотаріусом Дніпродзержинського міського нотаріального округу Сидоренко А.В., зареєстрований в реєстрі за № 425. Право власності зареєстровано ОКП «Дніпродзержинське бюро технічної інвентаризації 29.05.2001 року в реєстровій книзі № 204 за реєстровим № 23579. 15 січня 2007 року між акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк» (в подальшому переіменованого ПАТ «Укрсоцбанк») та приватним підприємством «Автопорт» в особі директора Міненко Генадія Миколайовича був укладений договір про надання відновлюваної кредитної лінії № 105/2-1-7 на суму 269 000 грн. Кінцевий термін повернення заборгованості до 14 січня 2009 року. Як вбачається з матеріалів справи, 15 січня 2007 року між акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк» та [PERSON] був укладений іпотечний договір № 105/25-1-7 (з майновим поручителем), посвідчений приватним нотаріусом Дніпродзержинського міського нотаріального округу Моісієнко В.М., зареєстрований в реєстрі за № 59, згідно якого в іпотеку в якості забезпечення виконання основного зобов'язання передана двокімнатна квартира № 1 загальною площею 41,9 кв.м. , що знаходиться у будинку [ADDRESS]. За змістом п. 1.3.1; п. 6.3 іпотечного договору № 105/25-1-7 кінцевий термін погашення заборгованості за кредитом встановлений до 14.01.2009 року. Договір набирає чинності з моменту його нотаріального посвідчення і діє до припинення основного зобов'язання. Дія договору також припиняється з інших підстав, передбачених чинним законодавством України, зокрема законом України «Про іпотеку». Згідно п. 7 ч. 2 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права або інтересу. Способом захисту цивільних прав та інтересів може бути припинення правовідношення. Відповідно до частини першої статті 553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Згідно із частини четвертої статті 559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя. Якщо строк основного зобов'язання не встановлений або встановлений моментом пред'явлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор не пред'явить позову до поручителя протягом одного року від дня укладення договору поруки. Відповідно до частини першої статті 251 ЦК України строком є певний період у часі, зі спливом якого пов'язана дія чи подія, яка має юридичне значення. Строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами (частина перша статті 252 ЦК України). Таким чином із іпотечного договору поруки № 105/25-1-7, вбачається, що в ньому не встановлено строку, після якого майнова порука припиняється, а умова іпотечного договору (пункт 6.3 ) про його дію до припинення основого зобов'язання за кредитним договором не є встановленим сторонами строком припинення дії поруки, оскільки суперечить частині першій ст. 251 та частинні першій статті 252 ЦК України. Тому в цьому разі підлягають застосуванню норми частини четвертої статті 559 ЦК України про те, що порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя. Отже, порука - це строкове зобов'язання, і незалежно від того, встановлений строк її дії договором чи законом, його сплив припиняє суб'єктивне право кредитора. Це означає, що строк поруки відноситься до преклюзивних строків. Непред'явлення кредитором вимоги до поручителя протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання у разі, якщо строк дії поруки не встановлено, є підставою для припинення останнього, а отже, і обов'язку поручителя нести солідарну відповідальність перед кредитором разом із боржником за основним зобов'язанням. Аналіз зазначеної норми права дає підстави для висновку про те, що строк дії поруки (будь-який із зазначених у частині четвертій статті 559 ЦК України) не є строком захисту порушеного права, а є строком існування суб'єктивного права кредитора й суб'єктивного обов'язку поручителя, після закінчення якого вони припиняються. Це означає, що зі збігом цього строку (який є преклюзивним) жодних дій щодо реалізації свого права за договором поруки, у тому числі застосування судових заходів захисту свого права (шляхом пред'явлення позову), кредитор вчиняти не може. З огляду на преклюзивний характер строку поруки й обумовлене цим припинення права кредитора на реалізацію даного виду забезпечення виконання зобов'язань застосоване в другому реченні частини четвертої статті 559 ЦК України словосполучення "пред'явлення вимоги" до поручителя протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання як умови чинності поруки слід розуміти як пред'явлення кредитором у встановленому законом порядку (статті 61, 64 Господарського процесуального кодексу України, стаття 122 ЦПК України) протягом зазначеного строку саме позовної, а не будь-якої іншої вимоги до поручителя. Зазначене положення при цьому не виключає можливість пред'явлення кредитором до поручителя іншої письмової вимоги про погашення заборгованості за боржника, однак і в такому разі кредитор може звернутися з такою вимогою до суду протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання. Отже, виходячи з положень другого речення частини четвертої статті 559 ЦК України вимога до поручителя про виконання ним солідарного з боржником зобов'язання за договором повинна бути пред'явлена в судовому порядку в межах строку дії поруки, тобто протягом шести місяців з моменту настання строку погашення чергового платежу за основним зобов'язанням (якщо умовами договору передбачено погашення кредиту періодичними платежами) або з дня, встановленого кредитором для дострокового погашення кредиту в порядку реалізації ним свого права, передбаченого частиною другою статті 1050 ЦК України, або з дня настання строку виконання основного зобов'язання (у разі якщо кредит повинен бути погашений одноразовим платежем). Вказана позиція викладена в постановах Верховного суду України від 17.09.2014 р. 6-53цс14, від 14.09.2016 № 6-1451цс16 щодо застосування у подібних правовідносинах норм матеріального права, а саме частини четвертої статті 559, частини першої статті 251, частини першої статті 252 ЦК України. Враховуючи, що строк виконання основного зобов,язання договором про надання відновлюваної кредитної лінії № 105/2-1-7 (п. 1.1.1) встановлений до 14 січня 2009 року, шестимісячний строк для пред'явлення вимоги кредитора до поручителя підлягає обрахуванню до 14 липня 2009 року. Судом встановлено, що ПАТ «Укрсоцбанк» жодних позовних вимог саме до [PERSON] як поручителя про стягнення заборгованості не пред'являв. Надані в справу вимога від 12.07.2016 р., матеріали виконавчого провадження ВП № 47877058 стосуються стягнення боргу за договором про надання відновлюваної кредитної лінії № 105/2-1-7 з приватного підприємства «Автопорт» як боржника, а не з [PERSON] як поручителя. Строк позовної давності для пред'явлення вимог про припинення іпотеки підлягає обрахуванню до 14 липня 2012 року. За вимогами ст. ст. 256, 257 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутись до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється три роки. Перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалась або могла довідатись про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Згідно ст. 267 ч. 5 ЦК України якщо суд визнає поважними причини пропущення позовної давності порушене право підлягає захисту. Як вбачається із паспорту позивачки з 15.02.2009 року по 18.12.2016 року [PERSON] перебувала за межами України. Згідно до рішення Заводського районного суду м. Дніпродзержинська від 15.04.2014 року шлюб між позивачкою та [PERSON] було розірвано. [INFO] [PERSON] помер, що підтверджується актом про смерть за № 483/2014 м. Жари 04.09.2014 р. Про те, що іпотека не припинена, а борг ПП «Автопорт» не погашений позивачка дізналась лише після повернення в Україну. Суд вважає, що строк звернення до суду із вказаним позовом пропущений [PERSON] з поважних причин і підлягає поновленню. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги про припинення дії іпотечного договору (іпотеку) від 15 січня 2007 року № 105/25-1-7, укладеного між акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк» та [PERSON], посвідчений приватним нотаріусом Дніпродзержинського міського нотаріального округу Моісієнко В.М., зареєстрованого в реєстрі за № 60 підлягають задоволенню.

Outcome: approved