Jurisdiction: civil
Date: 2018-08-15 00:00:00

03.05.2018 року Приватне акціонерне товариство "Українська пожежно-страхова компанія" (далі - позивач) звернувся до [PERSON] (далі - відповідач) з позовом про відшкодування шкоди заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди в порядку регресу, мотивуючи свої вимоги тим, що 12.12.2014р. в м. Житомирі по вул. Майдан Визволення мала місце дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля "Mercedes", державний реєстраційний номер [NUMBER], під керуванням відповідача та автомобіля "Volkswagen", державний реєстраційний номер [NUMBER], під керуванням [PERSON]. Внаслідок вищевказаної дорожньо-транспортної пригоди було завдано механічних пошкоджень транспортному засобу марки "Volkswagen", а власнику якого матеріального збитку. Відповідно до постанови Врадіївського районного суду від 29.01.2015р. відповідача було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та притягнуто до адміністративної відповідальності. На підставі страхового акту № 0Ц/123/450/15/8203 від 05.05.2015р. власнику автомобіля марки "Volkswagen" позивачем було виплачено страхове відшкодування в розмірі 7 695 грн. 00 коп. Відповідачем було порушено умови договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності № АС/7237060 та Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" щодо повідомлення про настання страхового випадку. З метою досудового врегулювання спору відповідачеві було направлено претензію про відшкодування збитків в порядку регресу. Ніяких дій зі сторони відповідача проведено не було щодо погашення заборгованості в добровільному порядку, а відтак позивач змушений звернутися з даним позовом до суду. Представник позивача в судове засідання не з'явився, проте звернувся до суду з заявою, в якій просить розглядати справу без його участі, заявлені позовні вимоги підтримує повністю, просить їх задовольнити. Відповідач в судове засідання не з'явився, проте 09.08.2018р. звернувся до суду із заявою, в якій просить винести рішення на розсуд суду та провести розгляд справи за його відсутності. Відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. Згідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Враховуючи вищевикладене та приписи ст. 223 ЦПК України суд визнав за можливе розглянути справу без участі учасників судового розгляду на підставі наявних у ній доказів. Дослідив письмові докази, судом встановлено наступне. Як вбачається з матеріалів справи, 12.12.2014р. в м. Житомирі по вул. Майдан Визволення відбулася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля "Mercedes", державний реєстраційний номер [NUMBER], під керуванням [PERSON] та автомобіля "Volkswagen", державний реєстраційний номер [NUMBER], під керуванням [PERSON]. Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди було завдано механічних пошкоджень транспортному засобу марки "Volkswagen», а власнику якого матеріального збитку. 29.01.2015р. постановою Врадіївського районного суду Миколаївської області відповідача було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та призначено адміністративне стягнення у виді штрафу на користь держави в розмірі 340 грн. Вказана постанова відповідачем в порядку визначеному КУпАП не оскаржувалась. Відповідно до полісу обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АС/7237060 від 30.03.2014р. автомобіль марки "Mercedes", державний реєстраційний номер [NUMBER], було застраховано у Приватному акціонерному товаристві "Українська пожежно-страхова компанія". З службової записки Генерального регіонального управління на ім'я директора департаменту врегулювання збитків з автотранспортних видів страхування [PERSON] слідує, що по страховій події від 12.12.2014р. поліс страхування № АС/7237060 від 30.03.2014р., страхувальник (експлуатант) не звертався. Згідно заяви від 12.12.2014р. про страхове відшкодування, страховик АТ "ПРОСТО-Страхування", пошкодженого внаслідок дорожньо-траспортної пригоди автомобіля "Volkswagen", державний реєстраційний номер [NUMBER], звернулося до позивача про виплату страхового відшкодування за полісом № АС/7237060 від 30.03.2014р. За заявою АТ "ПРОСТО-Страхування", на підставі звіту № 323 від 31.01.2015р. про оцінку автомобіля "Volkswagen", державний реєстраційний номер [NUMBER], страхових актів № 104392 від 18.02.2015р., № ОЦ/123/450/15/8203 від 05.05.2015р. та відповідно розрахунку № СИЖ-С-0003 від 21.01.2015р. позивачем було виплачено АТ "ПРОСТО-Страхування" страхове відшкодування в розмірі 7 695 грн. 00 коп., що підтверджується платіжним дорученням № 610 від 08.05.2015р. 15.07.2015р. позивач звертався до відповідача з вимогою вих. № РУ/2/8203/15/2 про сплату суми сплаченого страхового відшкодування в розмірі 7 695 грн. 00 коп., яка останнім в добровільному порядку виконана не була. У відповідності до ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до ч. 2 ст. 1187 ЦК України, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі володіє транспортним засобом. Частиною 1 ст. 1191 ЦК України визначено, що особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Відповідно до ст. 993 ЦК України, до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. Згідно із ст. 27 Закону України "Про страхування", до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток. Підпунктом "ґ" підпункту 38.1.1 пункту 38.1 статті 38 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" встановлено, що страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, якщо він не повідомив страховика у строки і за умов визначених у підпункті 33.1.2 пункту 33.1 статті 33 цього Закону. В свою чергу ст. 33 ЗУ "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" передбачено, що у разі настання дорожньо-транспортної пригоди, яка може бути підставою для здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати), водій транспортного засобу, причетний до такої пригоди, зобов'язаний невідкладно, але не пізніше трьох робочих днів з дня настання дорожньо-транспортної пригоди, письмово надати страховику, з яким укладено договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду встановленого МТСБУ зразка, а також відомості про місцезнаходження свого транспортного засобу та пошкодженого майна, контактний телефон та свою адресу. Відповідно до ч. 6 ст. 261 ЦК України, за регресним зобов'язанням перебіг позовної давності починається від дня виконання основного зобов'язання. На підставі вищевикладеного в сукупності вбачається, що вимоги позивача до відповідача про відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди в порядку регресу є законними та обґрунтованими, а відтак підлягають задоволенню. На підставі вимог ст. 141 ЦПК України, судові витрати зі сплати судового збору в сумі 1 762 грн. 00 коп., понесені позивачем при подачі позову до суду, підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.

Outcome: approved