Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-13 00:00:00

[PERSON] (позивач-1, поручитель) та [PERSON] (позивач-2, боржник) звернулися до суду з позовом до ПАТ «КБ «Експобанк» про визнання договору поруки б/н від 05.11.2007 року укладеного між позивачами та ТОВ Комерційний банк «Експобанк», правонаступником якого є ПАТ «КБ «Експобанк», припиненим. Свої вимоги мотивують тим, що 14.05.2008 року між [PERSON] та ВАТ «Комерційний банк «Експобанк» укладено угоду до Договору кредиту № 158/АК-2007 від 05.11.2007 року, відповідно до якої збільшився обсяг відповідальності поручителя ([PERSON].), оскільки термін виплати кредиту, нарахованих процентів та комісії скоротився з 04.11.2014 року до 21.05.2008 року і відповідно збільшилися суми для його погашення, а згоду на збільшення обсягу своєї відповідальності [PERSON] не давав. По-друге, оскільки строк виконання основного зобов'язання Угодою був встановлений 21.05.2008 року і протягом 6 місяців кредитор не пред'явив до [PERSON] вимоги про виконання договору кредиту № 158/АК-2007 від 05.11.2007 року, це також є додатковою умовою того, що договір поруки є припиненим. Позивач -1 [PERSON] в останнє судове засідання не з"явився, будучи присутнім в минулому судовому засіданні позовні вимоги підтримував, просив їх задовольнити з підстав викладених у позові. Позивач-2 [PERSON], яка водночас є представником позивача-1 в засіданні позов також підтримала, позовні вимоги просила задовольнити. Представник відповідача проти задоволення позовних вимог заперечувала, а тому просила в задоволенні позову відмовити. Суду пояснила, що пунктом 4.3 договору поруки встановлено, що порука за поручителя за цим договором не припиняється у разі зміни договору кредиту. Так, підписавши договір поруки, поручитель надав згоду на зміну договору кредиту, а отже порука не може бути припиненою із зазначеної підстави. Щодо припинення договору поруки у зв'язку із пропуском відповідачем строку у шість місяців на пред'явлення вимоги до поручителя представник відповідача зазначила, що згідно п. 3.5 договору поруки збільшено строк позовної давності за вказаним договором до п'яти років. Позивачі у власній позовній заяві вказали на заяву [PERSON] від 20.02.2012 року про добровільну передачу банку в рахунок погашення заборгованості предмет застави - автомобіля, а також про здійснення у зв'язку з цією обставиною перерахунку її боргу, вчинивши таким чином дію, що свідчить про визнання нею свого боргу, а тому відповідно до 264 ЦК України відбулось переривання позовної давності і нині строк пред'явлення вимоги до поручителя продовжений до 20.02.2017 року. Із позовом до боржника та поручителя про стягнення заборгованості за кредитним договором ПАТ «КБ «Експобанк» звернулось у грудні 2014 році в межах строків позовної давності. Також представник відповідача в подальшому пояснила, що укладена 14.05.2008 року між [PERSON] та ВАТ «Комерційний банк «Експобанк» угода до Договору кредиту № 158/АК-2007 від 05.11.2007 року не є зміною терміну виплати кредиту, оскільки така угода стосувалася зміни виключно погашення одного строкового платеже, згідно заяви [PERSON] від 14.05.2008 року, який на її прохання і було перенесено з 15 числа на 21 травня 2008 року, коли загальний термін виплати кредиту та графік погашень по кредиту, який є Додатком № 1 до кредитного договору не змінювалися, тобто таким терміном повернення кредиту і залишилося 04.11.2014 року. Позивач-2 у судовому засіданні додатково на вказане пояснила, що дійсно зверталася до Банку із проханням перенести число погашення кредиту з 04 числа, а саме травня 2008 року, як то визначено умовами кредитного договору та графіком прогнозних погашень по кредиту, який є Додатком № 1 до нього, спочатку до 15 числа, а потім до 21 травня 2008 року, вказуючи, що до 4 числа вона не могла здійснити погашення чергового платежу за вказаний місяць, оскільки її чоловікові затримували виплату заробітної плати. Заслухавши пояснення позивача-1, позивача-2, яка водночас є представником позивача-1, представника відповідача, дослідивши матеріали справи та надані суду докази у їх сукупності та співставленні, суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог з наступних підстав. Відповідно до ч.ч. 3,4 ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Суд сприяє всебічному і повному з»ясуванню обставин справи: роз»ясніє особам, які беруть участь у справі, їх права та обов»язки, попереджає про наслідки вчинення або не вчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим Кодексом. Згідно ч.1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. В силу зазначених норм сторона позивача обирає певний спосіб захисту з наведенням відповідних обрунтувань такого, який підлягає вирішенню у визначених межах. Так, сторона позивача заявляючи позовні вимоги про припинення дії договору поруки вказує на дві обставини такого припинення, а саме: зміну кредитного договору без відома поручителя в частині кінцевого строку повернення кредиту з 04.11.2014 року до 21.05.2008 року та у зв"язку із цим збільшення обсягу його відповідальності та пропущення Банком строку пред"явлення вимоги до поручителя з 21.05.2008 року. Так, судом встановлено, що 05.11.2007 року між [PERSON] та ТОВ КБ «Експобанк» укладено договір кредиту і забезпечення № 158/АК-2007 (далі - кредитний договір), відповідно до якого банк надає позичальнику кредит у сумі 34 000 доларів США, а позичальник повертає банку кредит строки/терміни, що визначені графіком, але не пізніше 04.11.2014 року та сплачує проценти у розмірі 12% річних та комісію за кредитне обслуговування в розмірі 0,2 % від залишку заборгованості за кредитом в останній день місяця, які позичальник сплачує щомісяця до 4 числа, що слідує за розрахунковим періодом. Водночас 05.11.2007 року з метою забезпечення виконання кредитного зобов'язання, між [PERSON], [PERSON] та ТОВ Комерційний банк «Експобанк» укладено договір поруки, відповідно до умов якого поручитель поручається перед кредитором за виконання позичальником договору кредиту і забезпечення № 158/АК-2007 від 05.11.2007, зокрема за повернення кредиту 34 тис. дол. США у встановлений договором кредиту термін (строк). Відповідно до пп. 4.2, 4.3 договору поруки, цей договір набирає чинності з дати його укладення і діє до повного виконання сторонами своїх обов'язків, порука поручителя за цим договором не припиняється зміни договору кредиту (у т.ч. у разі зміни розміру кредиту). 03 березня 2008 року між ВАТ «Комерційний банк «Експобанк», правонаступником якого є ПАТ КБ «Експобанк» та [PERSON] укладено угоду про внесення змін до договору кредиту і забезпечення № 158/АК-2007 від 05.11.2007 року, відповідно до якої проценти за користування кредитом та комісію за кредитне обслуговування позичальник сплачує до 15 числа місяця, що слідує за розрахунковим періодом. Між [PERSON] та ВАТ «Комерційний банк «Експобанк» 14.05.2008 року укладено угоду до Договору кредиту № 158/АК-2007 від 05.11.2007 року. Відповідно до п. 1 Угоди, позичальник зобов'язується сплатити банку кредит, нараховані проценти та комісію згідно договору кредиту не пізніше 21.05.2008 року. Свою згоду на зміну умов кредитного договору [PERSON] в кожному конкретному випадку не давав, однак сторонами в договорі поруки було обумовлено, що порука поручителя за цим договором не припиняється у разі зміни договору кредиту. Крім того, у судовому засіданні встановлено, що фактично зміни кінцевого терміну виплати кредиту, процентів та комісії, який визначено п. 1.3 кредитного договору та Графіком прогнозних погашень по кредиту, який є Додатоком №1 до кредитного договору 04 листопада 2014 року, згідно укладеної угоди до договору кредиту від 14.05.2008 року не відбулося, таким кінцевим терміном повернення кредиту і залишилася дата 04.11.2014 року, що свідчить про те, що обсяг відповідальності поручителя також не збільшився. Так, із наданих суду документів вбачається, що за заявою [PERSON] від 03.03.2008 року, 03.03.2008 року між «Експобанк» та [PERSON] було укладено угоду про внесення змін до договору кредиту і забезпечення № 158/АК-2007 від 05.11.2007 року, за якою було змінено лише число щомісячної сплати процентів за користування кредитом та комісії за кредитне обслуговування з 04 числа до 15 числа місяця, що слідує за розрахунковим періодом, яке визначалося п. 3.5 та п. 4.5.1 кредитного договору, тоді як жодних змін в частині кредитного договору щодо кінцевого терміну повернення кредиту, зокрема в пункт 1.3 чи-то Графік рогнозних погашень по кредиту, який є Додатоком №1 до кредитного договору зміни не вносилися. Також, згідно заяви [PERSON] від 14.05.2008 року між «Експобанк» та [PERSON] було укладено угоду до Договору кредиту № 158/АК-2007 від 05.11.2007 року, згідно якої було визначено, що така має сплатити банку кредит, нараховані проценти та комісію, тобто щомісячний платіж за травень місяць 2008 року замість 15 числа не пізніше 21.05.2008 року. Про вказане у судовому засіданні 14.12.2015 року зазначила сама [PERSON], яка суду пояснила, що дійсно зверталася до банку із проханням перенести щомісячний платіж з 15 числа до 21, оскільки не встигала вчасно здійснити таке погашення щомісячного платежу у травні 2008 року, з причини затримки виплати заробітної плати її чоловікові. Вказане підтверджується також згаданою вище заявою [PERSON] від 14.05.2008 року в якій чітко зазначено прохання останньої щодо відстрочки платежу до 21.05.2008 року, а не зміни кінцевого строку повернення всього кредиту. Про таке свідчить і те, що жодних змін в частині кредитного договору щодо кінцевого терміну повернення кредиту, зокрема в пункт 1.3 чи-то Графік рогнозних погашень по кредиту, який є Додатоком №1 до кредитного договору зміни не вносилися. Всі послідуючі повідомлення - вимоги, листи складені «Експобанк» та направлені [PERSON] та [PERSON], а саме від 16.08.2014 року, 17.01.2014 року, 31.05.2012 року, 20.05.2009 року, 22.04.2009 року, а також заяви самої [PERSON] від 05.10.2009 року, 15.12.2008 року, 20.02.2012 року, які наявні в матеріалах цієї цивільної справи, свідчать про відсутність змін кредитного договору в частині кінцевого терміну повернення кредиту, оскільки стосуються певник кредитних відносин вже після строку 21.05.2008 року, з посиланнями на кінцевий строк виконання договору кредиту у 2014 році. Все це вказує на відсутність зміни кінцевого терміну повернення кредиту, який згідно всього вище зазначеного та умов кредитного договору та Графіку прогнозних погашень по кредиту, який є Додатоком №1 до кредитного договору є 04 листопада 2014 року та відповідно на відсутність збільшення обсягу відповідальності поручителя, оскільки зміна лише дати погашення щомісячного платежу не впливає на обсяг такої відповідальності в цілому. Щодо припинення поруки з огляду на закінчення терміну пред"явленя Банком вимоги до поручителя, то слід вказати таке. За ст. 11 ЦК України, підставами виникнення цивільних прав і обов'язків є, зокрема договори та інші правочини. Відповідно до статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно ч. 1 ст. 553 ЦК України, за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. Згідно зі ст.ст. 525, 526 Цивільного кодексу України зобов'язання мають виконуватися належним чином та у встановлений строк. Одностороння відмова від виконання зобов'язань не допускається. У разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки (ч.1, 2 ст. 554 ЦК України). Статтею 559 ЦК України встановлений перелік випадків припинення поруки. Так частиною 4 вказаної статті встановлено, що порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя. Якщо строк основного зобов'язання не встановлений або встановлений моментом пред'явлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор не пред'явить позову до поручителя протягом одного року від дня укладення договору поруки. Таким чином, порука - це строкове зобов'язання і незалежно від того, встановлений строк її дії договором чи законом, його сплив припиняє суб'єктивне право кредитора. Відповідно до ст. 251 ЦК України, строком є певний період у часі, зі спливом якого пов'язана дія чи подія, яка має юридичне значення. Строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами. (ч. 1 ст. 252 ЦК України). Разом з тим, із настанням певної події, яка має юридичне значення, законодавець пов'язує термін, який визначається календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати (ст.ст. 251, 252 ЦК України). Таким чином, умови договору поруки про його дію до повного припинення зобов'язань боржника не свідчать про те, що цим договором встановлено строк припинення поруки в розумінні ст. 251 ЦК України, ч. 4 ст. 559 ЦК України, тому в цьому випадку підлягають застосуванню норми ч. 4 ст. 559 ЦК України про те, що порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимогу до поручителя. Так, в п. 4.2 договору поруки від 05.11.2007 року, укладеного між ТОВ КБ «Експобанк», [PERSON] та [PERSON] сторони встановили, що вказаний діє до повного виконання сторонами своїх обов'язків. Оскільки, в зазначеному договорі поруки не встановлено строку припинення поруки, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя. Слід вказати, що строк дії поруки, відповідно до ст. 559 ЦК України не є строком захисту порушеного права, а є строком існування суб'єктивного права кредитора й суб'єктивного обов'язку поручителя, після закінчення якого вони припиняються. Це означає, що зі збігом цього строку (який є преклюзивним) жодних дій щодо реалізації свого права за договором поруки, у тому числі застосування судових заходів захисту свого права (шляхом пред'явлення позову), кредитор вчиняти не може. З огляду на преклюзивний характер строку поруки й обумовлене цим припинення права кредитора на реалізацію даного виду забезпечення виконання зобов'язань застосоване в другому реченні частини четвертої статті 559 ЦК України словосполучення "пред'явлення вимоги" до поручителя протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання як умови чинності поруки слід розуміти як пред'явлення кредитором у встановленому законом порядку протягом зазначеного строку саме позовної, а не будь-якої іншої вимоги до поручителя. Зазначене положення при цьому не виключає можливість пред'явлення кредитором до поручителя іншої письмової вимоги про погашення заборгованості за боржника, однак і в такому разі кредитор може звернутися з такою вимогою до суду протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання. Отже, виходячи з положень другого речення частини четвертої статті 559 ЦК України слід дійти висновку про те, що вимогу до поручителя про виконання ним солідарного з боржником зобов'язання за договором повинно бути пред'явлено в судовому порядку в межах строку дії поруки, тобто протягом шести місяців з моменту настання строку погашення чергового платежу за основним зобов'язанням (якщо умовами договору передбачено погашення кредиту періодичними платежами) або з дня, встановленого кредитором для дострокового погашення кредиту в порядку реалізації ним свого права, передбаченого частиною другою статті 1050 ЦК України, або з дня настання строку виконання основного зобов'язання (у разі якщо кредит повинен бути погашений одноразовим платежем). Таким чином, закінчення строку, установленого договором поруки, так само як сплив шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання або одного року від дня укладення договору поруки, якщо строк основного зобов'язання не встановлений, припиняє поруку за умови, що кредитор протягом строку дії поруки не звернувся з позовом до поручителя. Слід зазначити, що така правова позиція викладена Верховним Судом України в рішенні від 17.09.2014 року № 6-53 цс 14, яка згідно ч. 1 ст. 360-7 ЦПК України є обов'язковою для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права. Отже, вимогу до поручителя про виконання ним солідарного з боржником зобов'язання за договором повинно бути пред'явлено в судовому порядку в межах строку дії поруки, тобто протягом шести місяців з моменту настання строку погашення чергового платежу за основним зобов'язанням, якщо умовами договору передбачено погашення кредиту періодичними платежами. Оскільки, умови вказаного кредитного договору передбачають повернення кредиту саме періодичними платежами, тому відповідний позов має бути пред"явлений в межах строку дії поруки, тобто протягом шести місяців з моменту настання строку погашення чергового платежу, тоді як у судовому засіданні встановлено, що ПАТ «Комерційний банк «Експобанк» звернувся до Святошинського районного суду м.Києва із позовом до [PERSON] та [PERSON] про стягнення кредитної заборгованості лише у грудні 2014 року, що підтверджується ухвалою Святошинського районного суду м.Києва від 20.01.2015 року про відкриття провадження у справі та визнається в даному судовому засіданні сторонами, зокрема і представником ПАТ «Комерційний банк «Експобанк», яка пояснювала, що окрім вказаного позову інших до суду не подавали. Отже, вище викладене є підставою для задоволення позовних вимог частково, а саме підлягає визнанню договір поруки, що укладений між Товариством з обмеженою відповідальністю Комерційний банк «Експобанк» та [PERSON], [PERSON] від 05 листопада 2007 року, припиненим в частині до 04 червня 2014 року, а в іншій частині така порука не є припиненою, оскільки звернувшись до суду із позовом до [PERSON] та [PERSON] про стягнення кредитної заборгованості у грудні 2014 року, ПАТ «Комерційний банк «Експобанк» має право на захист свого порушеного права, оскільки такі вимоги пред"явлені в час дії поруки, тоді як така порука припинила свою дію до 04 червня 2014 року. Щодо припинення договору поруки в цілому, як того просить сторона позивача, то такі вимоги є необгрунтованими, свого підтвердження в судовому засіданні не знайшли, зокрема те, що було змінено кінцевий термін повернення кредиту на 21.05.2008 року, у зв"язку з чим припинено дію договору поруки в цілому за не пред"явленням позову протягом шести місяців від 21.05.2008 року. Щодо заперечень сторони відповідача в частині дії поруки у зв"язку із визначеним в п. 3.5 договору поруки строком позовної давності за вказаним договором у п'ять років, то такі посилання представника також є необгрунтованими, оскільки строк позовної давності та дія договору поруки є різними правовими визначеннями, які по своїй суті не є тотожними поняттями. Про вказане також існує висновок Верховного Суду України у рішенні у справі за № 6-263 цс 15, яка згідно ч. 1 ст. 360-7 ЦПК України є обов'язковою для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права, в якому зокрема зазнаено, що строк дії поруки не є строком захисту порушеного права (строком позовної давності), а є строком існування су"єктивного права кредитора й суб"єктивного обов"язку поручителя, після закінчення якого вони припиняються. Якщо договір поруки припинився (у тому числі й на підставі непред"явлення кредитором відповідної вимоги до поручителя протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов"язаня), то інститут позовної давності застосовано бути не може, тому що всі права та обов"язки сторін за цим договором слід вважати припиненими. При вирішенні вказаного спору суд також враховує і такий висновок Верховного Суду України, як у справі за № 6-134 цс 12 щодо звернення поручителя до суду із позовом про визнання договору поруки припиненим. Відповідно до ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої постановлено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. З матеріалів справи вбачається, що позивачами понесено наступні судові витрати - судовий збір в розмірі 244, 00 грн. Зазначені витрати підлягають стягненню з відповідача на користь позивачів. Також, оскільки відповідно до ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір», за подання позову немайнового характеру встановлено ставку судового збору в розмірі 0,4 розміру мінімальної заробітної плати, що становить 487, 20 грн., з відповідача підлягає стягненню на користь держави різниця між вказаною сумою та сплаченим позивачами судовим збором, що становить 243, 20 грн.

Outcome: partial