Jurisdiction: civil
Date: 2019-06-17 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом, в якому зазначає, що 20 вересня 2018 року між ним і Приватним акціонерним товариством «Страхова компанія «ПЗУ Україна» був укладений договір страхування подорожуючих за кордон № ЕМВ.06421078 зі спеціальною умовою (Sport class D - заняття спортом на любительському рівні, а саме керування двоколісними транспортними засобами, перебування у якості пасажира двоколісного транспортного засобу, парашутний спорт, дельтапланеризм, авто- і мотоспорт, будь-які стрибки за допомогою спеціальних засобів, рафтинг, дайвінг, кейв-дайвінг, серфінг, парусний спорт, водні лижі тощо, за виключенням зимових видів спорту). [INFO] року, перебуваючи на відпочинку у м. Брно Чехії, внаслідок падіння з мотоцикла він зламав ногу, після чого був доставлений в лікарню, де пройшов діагностування і отримав необхідну медичну допомогу. Медичні послуги, пов`язані з лікуванням перелому, були повністю оплачені ним у розмірі 230 євро відповідно до квитанції № 12 від 30.09.2018 року. Крім того, ним понесені витрати на проведення хірургічного втручання: 10403,00 грн. - за набір імплантатів для остеосинтезу (з урахуванням комісії банку) та 4607,00 грн. - за перебування у стаціонарі (з урахуванням комісії банку), а всього 15010,00 грн. Після повернення в Україну негайно повідомив страховика про настання страхового випадку та 02 жовтня 2018 року подав до ПрАТ СК "ПЗУ Україна" заяву про відшкодування витрат по страховому випадку. Однак листом від 18 жовтня 2018 року відповідач повідомив, що згідно з п. 3.5.4.38 частини «Б» договору прийнято рішення про відмову у виплаті страхового відшкодування. При цьому зазначив, що страховик не визнає страховим випадком події, які сталися із застрахованою особою та прямо чи опосередковано пов`язані з зайняттям спортом на професійному рівні, якщо не було сплачено додатково премію та не було зазначено «Sport Class С» в «спеціальних умовах» частини А «Особливі умови страхування» Договору. Позивач вважає відмову відповідача у відшкодуванні витрат по страховому випадку необґрунтованою та протизаконною, посилаючись на те, що він під час настання страхового випадку займався мотоспортом на любительському рівні, не отримував винагороди у будь-якій формі за участь у заїзді мотогонщиків 30 вересня 2018 року, непов`язаний контрактом із організатором, крім того, зазначена подія носила разовий, а не систематичний характер. На думку позивача, особлива умова договору страхування (Sport class D) відповідає обставинам настання страхового випадку. Отже, відповідно до ст. 991 ЦК України, ст. 20 Закону України "Про страхування", умов договору страхування відповідач зобов`язаний сплатити страхове відшкодування, а саме витрати на лікування в сумі 230 євро, що еквівалентно 7373,61 грн., та 15010 грн., а всього 22383,61 грн. Крім того, відповідно до п. 2.7.1.3 частини "Б" договору страхування відповідач повинен сплатити пеню за кожен день прострочення платежу в розмірі 0,1% від суми, що належить до сплати, але не більше подвійної облікової ставки НБУ, яка діяла за період прострочення, в сумі 1275,87 грн. (57 днів прострочення х 0,1% пені в день). Крім того, вказує, що внаслідок протиправної поведінки відповідача він зазнав моральну шкоду, яку оцінює в 50000 грн. За цих підстав позивач просить стягнути з відповідача Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ПЗУ Україна» на його користь страхову виплату за договором страхування в розмірі 22383,61 грн., пеню в розмірі 1275,87 грн. та відшкодування моральної шкоди в сумі 50000 грн. У судове засідання позивач та його представник не з`явилися. Представником позивача [PERSON] надана заява про розгляд справи без її участі, в якій позовні вимоги підтримує в повному обсязі. При цьому представником позивача були подані додаткові докази на підтвердження позовних вимог [PERSON] - відповідь на запит компанії «DT Bike Promotion Fahrertrainings» від 10 лютого 2019 року. Представник відповідача ПрАТ «Страхова компанія «ПЗУ Україна» у судове засідання також не з`явився, надав відзив на позов, у якому проти задоволення позовних вимог заперечує, посилаючись на те, що 20 вересня 2018 року з позивачем був укладений договір добровільного страхування подорожуючих за кордоном №ЕМВ.06421078 зі строком дії з 26.09.2018 року по 17.10.2018 року, ліміт перебування за кордон 7 днів, особливі умови: «Sport class D». Подію, яка сталася з позивачем 30 вересня 2018 року, не визнає страховим випадком, оскільки вона пов`язана із зайняттям спортом на професійному рівні, однак не було сплачено додаткову премію та не було зазначено відповідний клас спорту в спеціальних умовах частини А "Особливі умови страхування". Позивач професійно займається мотоспортом, є одним з провідних гонщиків з кільцевих мотогонок не лише в Україні та за її межами. Відповідно до загальнодоступної інформації позивач є співзасновником та керівником мотошколи в м. Дніпро. Позивача було запрошено компанією DT Bike Promotion до участі в змаганнях з кільцевих гонок з 28.09.2018 року по 30.09.2018 року на автомотодромі м. Брно. Крім того, відповідно до договору страхування страхування діє тільки на території, зазначеній у договорі, дія договору страхування закінчується з моменту перетину застрахованою особою державного кордону України під час в`їзду в Україну, але не пізніше вказаної у договорі дати закінчення строку його дії. Датою перетину позивачем державного кордону України є 01.10.2019 року, тобто з вказаної дати договір страхування не діяв. За цих підстав просить у задоволенні позову [PERSON] відмовити. Суд, з`ясувавши всі обставини справи та перевіривши їх доказами, приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з огляду на наступне: Судом встановлено, що 20 вересня 2018 року між [PERSON] та ПрАТ «Страхова компанія «ПЗУ Україна» був укладений договір страхування подорожуючих за кордон №ЕМВ.06421078 на період з 26.09.2018 року по 17.10.2018 року з лімітом перебування за кордоном - 7 днів, особливі умови страхування - «Sport class D». [INFO] позивач [PERSON] у м. Брно Чехії внаслідок падіння з мотоциклу травмував ногу, у зв`язку з чим ним за кордоном були понесені витрати на оплату медичних послуг у розмірі 230 євро, що підтверджується виданою йому квитанцією № 12 від 30.09.2018 року. Також у подальшому в період з 05.10.2018 року по 12.10.2018 року позивачем в Україні були понесені витрати на оперативне лікування в розмірі 8275 грн., набір імплантатів для остеосинтезу в розмірі 10300 грн., перебування у стаціонарі в розмірі 4600 грн. 2 жовтня 2018 року позивач подав до ПрАТ «Страхова компанія «ПЗУ Україна» заяву про настання страхового випадку та здійснення страхової виплати. Листом від 18 жовтня 2018 року ПрАТ «Страхова компанія «ПЗУ Україна» повідомило, що згідно п. 1.22, п. 1.22.3, п. 3.5.4.38 частини «Б» договору страхування прийнято рішення про відмову у відшкодуванні заявлених витрат, оскільки страховик не визнає страховим випадком події, які сталися із застрахованою особою та прямо чи опосередковано пов`язані з зайняттям спортом на професійному рівні, якщо не було сплачено додатково премію та не було зазначено «Sport Class С» в «спеціальних умовах» частини А «Особливі умови страхування» Договору. Зазначене зумовило позивача звернутися з дійсним позовом. Правовідносини між сторонами регулюються Цивільним кодексом України, Законом України "Про страхування" та укладеним договором страхування. Відповідно до статті 979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. Відповідно до статті 998 ЦК України страховик зобов`язаний у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату у строк, встановлений договором. Страховик здійснює страхову виплату відповідно до умов договору на підставі заяви страхувальника (його правонаступника) або іншої особи, визначеної договором, і страхового акта (аварійного сертифікату) (частина перша статті 990 ЦК України). Статтею 992 ЦК України передбачено, що у разі несплати страховиком страхувальникові або іншій особі страхової виплати страховик зобов`язаний сплатити неустойку в розмірі, встановленому договором або законом. Згідно зі статтею 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до частини другої статті 8 Закону України "Про страхування" страховий випадок - це подія, передбачена договором страхування або законодавством, яка відбулася і з настанням якої виникає обов`язок страховика здійснити виплату страхової суми (страхового відшкодування) страхувальнику, застрахованій або іншій третій особі. Згідно з пунктом 3 частини першої статті 20 Закону України "Про страхування" при настанні страхового випадку страховик зобов`язаний здійснити страхову виплату або виплату страхового відшкодування у передбачений договором строк. Страховик несе майнову відповідальність за несвоєчасне здійснення страхової виплати (страхового відшкодування) шляхом сплати страхувальнику неустойки (штрафу, пені), розмір якої визначається умовами договору страхування або законом. Як вбачається із Загальних умов страхування, які є складовою частиною укладеного між сторонами договору, зайняття спортом на любительському рівні - це нерегулярні зайняття будь-яким видом спорту під час перебування за кордоном. Так, укладений сторонами договір з умовою «Sport class D» передбачає керування застрахованою особою двоколісним транспортним засобом, перебування застрахованої особи у якості пасажира двоколісного транспортного засобу, парашутний спорт, дельтапланетаризм, авто- і мотоспорт, будь-які стрибки за допомогою спеціальних засобів, рафтинг, дайвінг, кейв-дайвінг, серфінг, парусний спорт, водні лижи тощо, за виключення зимових видів спорту. Відповідно до п. 2.4.5 даних умов договір страхування діє за межами України та країни постійного проживання страхувальника/застрахованої особи, в країні, вказаній у частині "Особливі умови страхування" договору та пунктом 2.4.3 цих же умов визначено, що дія договору страхування закінчується з моменту перетину страхувальником/застрахованою особою державного кордону України під час в`їзду в Україну, але не пізніше вказаної у договорі дати закінчення строку дії договору страхування. Відповідно до п. 2.7.1.3 даних умов страхування страховик зобов`язався при настанні страхового випадку здійснити страхову виплату у передбачений договором страхування строк та у встановленому договором порядку. За несвоєчасне здійснення страхової виплати з вини страховика страхувальнику/застрахованій особі сплачується пеня за кожний банківський день прострочення платежу в розмірі 0,1% від суми, що належить до сплати, але не більше подвійної облікової ставки НБУ, яка діяла за період прострочення платежу. Суд вважає, що матеріалами справи підтверджено настання страхового випадку, який мав місце з позивачем 30.09.2018 року у м. Брно Чехії і пов`язаний із зайняттям спортом на любительському рівні, що узгоджується з умовами договору страхування. Доводи відповідача ПрАТ «Страхова компанія «ПЗУ Україна» про відсутність страхового випадку у зв`язку із зайняттям позивачем спортом на професійному рівні, оскільки позивач професійно займається мотоспортом, є провідним гонщиком з кільцевих мотогонок, а також співзасновником та керівником мотошколи в м. Дніпро, суд не приймає, оскільки відповідно до статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом, та доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Між тим, належних доказів, що подія, яка сталася з позивачем 30.09.2018 року, пов`язана із зайняттям спортом на професійному рівні, а, отже, не є страховим випадком, відповідачем не надано. Натомість цього, з листа організатора заїзду мотоциклістів - компанії «DT Bike Promotion Fahrertrainings» від 10.02.2019 року, який долучений представником позивача, вбачається, що зазначений захід був виключно для мотогонщиків-любителів, а не для мотогонщиків-професіоналів. Отже, об`єктивні підстави вважати, що позивач отримав травму ноги під час зайняття спортом на професійному рівні відсутні. Той факт, що професія позивача пов`язана із зайняттям мотоспортом сам по собі не може свідчити про те, що травма отримана ним 30.09.2018 року під час зайняттям спортом на професійному рівні. Таким чином, враховуючи, що умови договору страхування ПрАТ «Страхова компанія «ПЗУ Україна» не були виконані, страхове відшкодування позивачу не виплачено, суд вважає, що з відповідача на користь позивача необхідно стягнути страхову виплату за договором страхування від 20 вересня 2018 року в національній валюті України згідно офіційного курсу НБУ на дату здійснення витрат (п. 3.3.3 Умов страхування), які склали 230 євро і були сплачені позивачем за медичні послуги під час перебування за кордоном, у розмірі 7619,62 грн. (230 х 3312,8775/100 - курс станом на 30.09.2018 р.). Крім того, у зв`язку з несвоєчасним здійсненням страхової виплати відповідно до п. 2.7.1.3 Умов страхування відповідач повинен сплатити позивачу пеню за 57 днів прострочення (в межах заявлених позовних вимог) у сумі 434 грн. 32 коп. (7619,62 х 0,1 % х 57). У той же час суд вважає такими, що не підлягають задоволенню позовні вимоги [PERSON] у частині стягнення з ПрАТ «Страхова компанія «ПЗУ Україна» на користь позивача витрат у сумі 15010 грн., які пов`язані з придбанням імплантатів для остеосинтезу та перебуванням у стаціонарі в жовтні 2018 року, оскільки відшкодування цих витрат страховиком не передбачено умовами укладеного між сторонами договору. Так, згідно з п. 3.2.1 Умов страхування страховим випадком за даним договором страхування в частині добровільного страхування медичних витрат вважаються медичні витрати та витрати, що з ними пов`язані, в залежності від Програми страхування (додаток № 1 до договору) на послуги, що надавалися застрахованій особі при раптовому захворюванні та/або нещасному випадку, коли відсутність негайного медичного втручання могла призвести до серйозних порушень функцій організму (в т. ч. стійкій дисфункції якого-небудь органу), або до виникнення загрози життю, а саме витрати, зокрема, на медичні послуги: швидкої медичної допомоги, виїзд бригади швидкої медичної допомоги до місця, де перебуває застрахована особа, діагностичні та лікувальні процедури, необхідні для надання невідкладної стаціонарної допомоги та стабілізації стану хворого, медикаментозне забезпечення в межах невідкладної допомоги, транспортування до лікувального закладу, невідкладної амбулаторно-поліклінічної допомоги в медичному закладі або лікарем, що має відповідну ліцензію, невідкладної стаціонарної допомоги тощо. Крім того, у випадку, якщо застрахована особа отримує послуги невідкладної стаціонарної допомоги, узгоджені з Асистуючою компанією та/або Страховиком, та під час перебування в стаціонарі закінчився ліміт днів перебування за кордоном, встановлений договором страхування, страховик залишає за собою право оплачувати послуги лікування застрахованої особи за кордоном та репатріації застрахованої особи до тих пір, доки стан здоров`я хворого не дозволить перевезти його в Україну, але не більше страхової суми (п.п. 3.2.1.1.5 ). Таким чином, аналіз наведених умов страхування свідчить, що договором, укладеним між сторонами, передбачено лише відшкодування медичних витрат, які понесені за кордоном у період дії договору страхування. Отже, приймаючи до уваги, що витрати з придбання імплантатів для остеосинтезу та перебування у стаціонарі, понесені позивачем після закінчення строку дії договору страхування, їх відшкодування прямо не було передбачено умовами укладеного між сторонами договору, підстави для відшкодування позивачу вказаних витрат відсутні. Також не може бути задоволена вимога позивача про відшкодування моральної шкоди, завданої невиконанням відповідачем свої зобов`язань, у розмірі 50 000 грн., оскільки спори про відшкодування заподіяної моральної (немайнової) шкоди розглядаються, коли право на її відшкодування безпосередньо передбачено нормами Конституції або випливає з її положень; у випадках, передбачених Цивільним кодексом та іншим законодавством, яке встановлює відповідальність за заподіяння моральної шкоди; при порушенні зобов`язань, які підпадають під дію Закону України "Про захист прав споживачів" чи інших законів, що регулюють такі зобов`язання і передбачають відшкодування моральної (немайнової) шкоди. Зокрема, відповідно до частини 4 статті 611 ЦК України моральна шкода підлягає відшкодуванню у разі порушення зобов`язань у договірних правовідносинах у випадку встановлення такої відповідальності договором або законом. Разом із тим, як вбачається з умов страхування, які є невід`ємною частиною укладеного між сторонами договору, страховик не відшкодовує моральні збитки (пункт 3.5.5). За таких обставин вимога позивача про відшкодування моральної шкоди є необґрунтованою. Виходячи з вищевикладеного, суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] необхідно задовольнити частково, стягнувши з ПрАТ «Страхова компанія «ПЗУ Україна» на користь позивача страхову виплату в розмірі 7619,62 грн. та пеню за несвоєчасну виплату страхової виплати в розмірі 434,32 грн., а всього 8053 грн. 94 коп. Відповідно до частини 1 статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Частиною 6 статті 141 ЦПК України визначено, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Оскільки позивач звільнений від сплати судового збору відповідно до ст. 22 Закону України «Про захист прав споживачів», у зв`язку з частковим задоволенням позову з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір пропорційно до розміру задоволеної майнової вимоги в сумі 261,56 грн. (34,04 %).

Outcome: partial