Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-26 00:00:00

позивач звернувся в суд із позовом до відповідача у якому просить стягнути з відповідача майнову шкоду у розмірі 13641,35 грн та судовий збір у сумі 1762,00 грн. В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що в результаті дорожньо-транспортної пригоди, яка мала місце 16.03.2016 в м.Львові відбулось зіткнення автомобілів під керуванням відповідача та третьої особи. Винуватцем ДТП є відповідач, що встановлено судовим рішенням. Попри те, цивільно-правова відповідальність відповідача була застрахована. Потерпілий звернувся до страховика про виплату страхового відшкодування, оскільки подія є страховим випадком. Така виплата була здійснена у розмірі 12041,35 грн. Надалі, страхова компанія потерпілого звернулась до страхової компанії винної особи про виплату страхового відшкодування у порядку регресу, що остання і здійснила. Оскільки, винна особа не повідомила протягом трьох робочих днів про ДТП, таким чином порушила пп.33.1.4 п.33.1 ст. 33, пп 38.1.1 п. 38.1 ст. 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників транспортних засобів», а тому у позивача виникло право на подання регресного позову до неї. Вирішити питання судового збору у відповідності до ст. 141 ЦПК України. Просить позов задовольнити. Відповідачем не подано відзив, який містив би заперечення на позов. 12 листопада 2018 року ухвалою судді Галицького районного суду м. Львова справу передано за підсудністю на розгляд Сихівського районного суду м. Львова, яка отримана останнім 12 грудня 2018 року. 13 грудня 2018 року прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження. 22 березня 2019 року ухвалою суду задоволено заяву представника позивача Публічного акціонерного товариства «Київський страховий дім» та залучено до участі у справі правонаступника позивача - ТзОВ «ФК «Груп фактор». 02 травня 2019 року представником позивача подано до суду клопотання про розгляду справи у відсутності сторони позивача. Позовні вимоги підтримує повністю. 27 травня 2019 року відповідачкою подано до суду заяву про слухання справи у її відсутності. Заперечує проти позовних вимог та просить у позові відмовити. У судове засідання учасники справи не з`явились, хоча належним чином повідомлялись про час, дату та місце цього засідання, а тому з урахуванням поданих заяв, відсутністю відзиву на позову, суд вважає за можливе постановити ухвалу, яка внесена до протоколу судового засідання, про заочний розгляд справи з дотриманням вимог, встановлених ст. 281 Цивільного процесуального кодексу України. Згідно з ч.2 ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши дійсні обставини справи та оцінивши докази в їх сукупності, суд прийшов наступного. 09 серпня 2018 року між Приватним акціонерним товариством «Київський страховий дім» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Груп фактор» укладено договір про відступлення прав вимоги за основними договорами, зокрема за договором № АЕ/7810154 у розмірі 12041,35 грн. Суд установив, 08 червня 2016 року у місті Львові по вулиці Водогінна, 1 сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобілів "КІА" державний реєстраційний номер [NUMBER] під керуванням [PERSON] та "Peugeot" державний реєстраційний номер [NUMBER] під керуванням [PERSON] внаслідок ДТП автомобіль отримали механічні пошкодження. Винною особою визнано [PERSON] Дані обставини підтверджено постановою Сихівського районного суду м. Львова від 30 червня 2016 року № 464/5171/16-ц, а тому у відповідності до ст. 82 ЦПК України не підлягають доказуванню. Відповідно до полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів від 17 березня 2016 року № АЕ/7810154, укладеного між [PERSON] та Приватним акціонерним товариством «Київський страховий дім» цивільну відповідальність страхувальника було застраховано перед третіми особами при використанні транспортного засобу "КІА" державний реєстраційний номер [NUMBER] . 09 червня 2016 року [PERSON] , як особа яка зазнала збитків, звернувся до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «АХА Страхування» із заявою про страховий випадок та страхове відшкодування за пошкоджений транспортний засіб "Peugeot" державний реєстраційний номер [NUMBER] , що підтверджено страховими актами АХА Страхування від 16 червня 2016 року № АХА 2096580 та від 03 серпня 2018 року № АХА 2132975. Страхова компанія «АХА Страхування» здійснила потерпілій особі виплату страхового відшкодування у розмірі 12041,35 грн, що підтверджено матеріалами справи. В подальшому таке страхове відшкодування та судовий збір за подання позову до суду у розмірі 1600,00 грн було стягнуто у судовому порядку із Приватного акціонерного товариства «Київський страховий дім» на користь Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «АХА Страхування», що підтверджено платіжними дорученнями № 181 та №\~182 від 27.02.2018 / арк. спр. 15, 16/. Відповідно до ч. 1 ст. 1191 Цивільного кодексу України\~особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. У випадках, коли деліктні відносини поєднуються з відносинами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, боржником у деліктному зобов`язанні в межах суми страхового відшкодування виступає страховик завдавача шкоди. Цей страховик, хоч і не завдав шкоди, але є зобов`язаним суб`єктом перед потерпілим, якому він виплачує страхове відшкодування замість завдавача шкоди у передбаченому Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» порядку. Після такої виплати деліктне зобов`язання припиняється його належним виконанням страховиком завдавача шкоди замість останнього. Обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників (стаття 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»). Набуття страховиком завдавача шкоди права зворотної вимоги (регресу) за кожним страховим випадком суперечило б меті страхування цивільно-правової відповідальності, об`єктом якого є майнові інтереси завдавача шкоди, а тому стаття 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» визначає виключні випадки, за яких страховик може подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду. Так, відповідно до пп «ґ» підпункту 38.1.1 пункту 38.1 Закону України «Про обов`язкове\~страхування цивільно-правової\~відповідальності власників\~наземних транспортних\~засобів»,\~ст.\~38\~Закону України\~«Про обов`язкове\~страхування цивільно-правової\~відповідальності власників\~наземних транспортних\~засобів» (у редакції на дату виникнення спірних правовідносин) страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, якщо він не повідомив страховика у строки і за умов, визначених у підпункті 33.1.2 пункту 33.1 статті 33 цього Закону. Наведеними правовими нормами встановлено обов`язок учасників дорожньо-транспортної пригоди вжити заходів для невідкладного, але не пізніше трьох робочих днів, повідомлення страховика, з яким було укладено договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, або, у випадках, передбачених цим Законом. Такий обов`язок установлений законодавством для надання страховику можливості перевірити обставини дорожньо-транспортної пригоди власними силами і запобігти необгрунтованим виплатам. Зазначена правова позиція викладена у постанові Верховного суду України від 16 вересня 2015 року № 6-248цс15, постанові Верховного суду від 20 лютого 2019 року\~№ 61-34970 ск 18. Повертаючись до матеріалів справи, яка розглядається суд відмічає, що відповідач, як особа винна у ДТП притягнута до адміністративної відповідальності. Страхове відшкодування у розмірі 12041,35 грн було здійснено у межах страхової суми (ліміту відповідальності) розміру майнової шкоди, заподіяної майну у сумі сто тисяч гривень, відповідно до полісу від 17.03.2016 № АЕ/7810154. В подальшому страхове відшкодування було сплачено страховиком винної особи на користь страховика потерпілої особи, а відтак було визнано ДТП, як страховий випадок та виплачену страхову суму. Враховуючи наведене вище, суд прийшов висновку, що неповідомлення страховика про настання страхового випадку не є підставою для пред`явлення регресного позову, адже не ґрунтуються на правильному застосуванні пп.33.1.4 п.33.1 ст.33, пп. «ґ» 38.1.1 п.38.1 ст.38 вищевказаного Закону. \~ \~ \~ \~Таким чином, суд прийшов переконання, що відсутні правові підстави для задоволення позову, а тому у такому необхідно відмовити повністю. У відповідності до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позивачем при поданні позову до суду сплачено судовий збір у сумі 1762,00 грн, що підтверджено платіжним дорученням, яке міститься у матеріалах справи. Таким чином, на позивача необхідно покласти сплачений судовий збір у вказаній сумі.

Outcome: dismissed