Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-09 00:00:00

[PERSON] в м. Донецьку Донецької області в Донецькому клінічному територіальному медичному об`єднанні [INFO] народила дитину чоловічої статті - [PERSON] , що підтверджується дублікатом медичного свідоцтва про народження № 481/804 від 20.08.2019 року. [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , з 06.05.2017 року перебувають у зареєстрованому шлюбі, що підтверджується свідоцтвом про шлюб, виданим Оболонським районним у місті Києві ВДРАЦС ГТУЮ у місті Києві від 06.05.2017 року, актовий запис № 521. Заявник зверталася до Краматорського міського відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області із заявою про державну реєстрацію народження дитини. Однак, в реєстрації було відмовлено, оскільки наданий медичний документ не відповідає формі, визначеній наказом МОЗ України від 08.08.2006 року № 545, що підтверджується відмовою у проведенні державної реєстрації народження від 06.09.2019 року № 15.13-25/1-975/3. Таким чином, факт народження [PERSON] дитини чоловічої статі підтверджується. Відповідно до ст. 7 Закону України "Про громадянство України", особа, батьки якої на момент її народження були громадянами України, є громадянином України. Особа, яка має право на набуття громадянства України за народженням, є громадянином України з моменту народження. Міжнародне право не забороняє державам визнавати дійсність деяких юридичних актів органів, невизнаних держав. Ця позиція підтверджується як практикою Міжнародного Суду ООН (наприклад, винесений ним Консультативний висновок «Про юридичні наслідки тривавшої, незважаючи на резолюцію Ради Безпеки 276 (1970), присутності Південної Африки в Намібії»), так і практикою Європейського Суду з прав людини (ЄСПЛ) (постанова від 18.12.1996 по справі «Лоизиду проти Туреччини»). У Консультативному висновку «Про юридичні наслідки тривавшої, незважаючи на резолюцію Ради Безпеки 276 (1970), присутності Південної Африки в Намібії» Міжнародний Суд ООН констатував; «Невизнання (суверенітету Південної Африки над територією Намібії) не повинно спричинити позбавлення населення Намібії яких би то не було переваг, одержуваних від міжнародного співробітництва. Зокрема, нелегітимність або недійсність актів Уряду Південної Африки від імені чи відносно Намібії [...] не може поширюватися на такі акти, як реєстрація народжень, смертей і шлюбів». Цієї позиції дотримується і ЄСПЛ. У рішенні по справі «Кіпр проти Туреччини» від 10.05.2001 ЄСПЛ зазначив, що «Консультативний висновок Міжнародного Суду ООН, розуміється в сукупності з виступами і поясненнями деяких членів суду, чітко показує, що в ситуаціях, подібних тим, що наводяться у цій справі, зобов`язання ігнорувати, не брати до уваги дії існуючих de facto органів та інститутів далеко від абсолютної. Для проживаючих на цій території людей життя триває. І це життя потрібно зробити більш терпимим і, вона повинна бути захищена від влади de facto, включаючи і їх суди, і саме в інтересах жителів цієї території дії згаданих властей, що мають відношення до сказаного, не можуть просто ігноруватися третіми країнами або міжнародними організаціями, особливо судами в тому числі і цим. Думати інакше означало б зовсім позбавляти проживають на цій території людей всіх їх прав всякий раз, коли вони обговорюються в міжнародному контексті, це означало б позбавлення їх навіть мінімального рівня прав, які їм належать». Сам ЄСПЛ, розглядаючи питання легітимності актів Турецької Республіки Північного Кіпру (ТРПК), не визнаною світовим співтовариством як незалежної держави, у постанові від 18.12.1996 по справі «Лоизиду проти Туреччини» констатував: «міжнародне право визнає законність деяких юридичних домовленостей і дій (невизнаної території), наприклад, реєстрацію народження, смерті та шлюбу, наслідки яких можуть ігноруватися лише на шкоду мешканцям тієї чи іншої території». З цього випливає, що в контексті викладеного, можна зробити висновок, що міжнародне право визначає в якості критерію законності та дійсності того чи іншого акту невизнаного освіти відповідність такого акту правам та інтересам його мешканців, особливо прав, гарантованих міжнародним правом. Згідно ч.1 ст.144 Сімейного кодексу України, батьки зобов`язані невідкладно, але не пізніше одного місяця від дня народження дитини, зареєструвати народження дитини в органі державної реєстрації актів цивільного стану, а Конвенцією про права дитини від 20.11.1989 року, ратифікованою постановою Верховної ради України №789-ХІІ від 27.02.1991 року, встановлено, що дитина має бути зареєстрована зразу ж після народження і з моменту народження має право на ім`я і набуття громадянства, а також, наскільки це можливо, право знати своїх батьків і право на їх піклування. Згідно зі ст. 18 ЦПК України, судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами. Встановлення даного факту, що має юридичне значення, необхідно заявнику для державної реєстрації народження дитини. Відповідно до ст.13 Закону України "Про державну реєстрацію актів цивільного стану", державна реєстрація народження дитини проводиться з одночасним визначенням її походження та присвоєнням їй прізвища, власного імені та по батькові. Походження дитини визначається відповідно до Сімейного кодексу України. Державна реєстрація народження дитини проводиться за письмовою або усною заявою батьків чи одного з них за місцем її народження або за місцем проживання батьків. Якщо державна реєстрація народження дитини проводиться за місцем проживання батьків чи одного з них, то за їх бажанням місцем народження дитини в актовому записі про народження може бути визначене фактичне місце її народження або місце проживання батьків чи одного з них. У разі смерті батьків або в разі якщо вони з інших причин не можуть зареєструвати народження дитини, державна реєстрація проводиться за заявою родичів, інших осіб, уповноваженого представника закладу охорони здоров`я, в якому народилася дитина чи в якому вона перебуває. Державна реєстрація народження дитини проводиться не пізніше одного місяця з дня її народження, а у разі народження дитини мертвою - не пізніше трьох днів. Підставою для проведення державної реєстрації народження дитини є визначені центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері охорони здоров`я документи, що підтверджують факт народження. У разі народження дитини поза закладом охорони здоров`я документ, що підтверджує факт народження, видає заклад охорони здоров`я, який проводив огляд матері та дитини. У разі якщо заклад охорони здоров`я не проводив огляд матері та дитини, документ, що підтверджує факт народження, видає медична консультаційна комісія в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України. Порядок утворення медичної консультаційної комісії та положення про неї затверджуються центральним органом виконавчої влади у сфері охорони здоров`я. Медична консультаційна комісія видає документ про народження у разі встановлення факту народження жінкою дитини. За відсутності документа закладу охорони здоров`я або медичної консультаційної комісії, що підтверджує факт народження, підставою для проведення державної реєстрації актів цивільного стану є рішення суду про встановлення факту народження. Відповідно до ст.9 Закону України "Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України" дублікат медичного свідоцтва про народження № 481/804 від 20.08.2019 року, видане Донецьким клінічним територіальним медичним об`єднанням, є недійсним і не створює правових наслідків. За наведених обставин, вимоги заявниці, є обґрунтованими, оскільки надані докази достовірно свідчать про факт народження [PERSON] дитини чоловічої статі.Суд приходить до висновку про задоволення заяви про встановлення факту народження дитини, тому що законом не передбачено іншого порядку встановлення цього факту, що надасть можливість отримати заявниці свідоцтво про народження дитини, виданого державним органом України.

Outcome: approved