Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-04 00:00:00

28 вересня 2018 року АТ "Альфа-Банк" в особі представника за довіреністю Бабича О.В. звернувся з позовом до [PERSON] з вимогою про стягнення заборгованості за кредитним договором №500624849 від 19.10.2017 року в розмірі 54167,71 грн. Також просить стягнути судові витрати. Позовна заява мотивована тим, що позивач свої зобов'язання за договором виконав, надавши відповідачу кредит у сумі 50000,00 грн, а відповідач свої зобов'язання належним чином не виконав, в результаті чого утворилась заборгованість - 54167,71 грн, яка складається з заборгованості за кредитом - 44179,70 грн., заборгованості за відсотками- 2388,01 грн., заборгованості з комісії - 6000,00 грн. та штрафу - 1600, 00 грн. Ухвалою Дунаєвецького районного суду від 14 листопада 2018 року справу було призначено до розгляду у порядку спрощеного позовного провадження із повідомленням сторін. Представник позивача у судове засідання не з'явилася, однак направив до суду заяву про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги підтримує та просить задовольнити. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явився, правом подання відзиву не скористався; однак подав до суду заяву, в якій просить розглядати справу у його відсутності, позовні вимоги визнає повністю. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 19.10.2017 року між позивачем та відповідачем було укладено кредитний договір №500624849, відповідно до умов якого позивач зобов'язався надати відповідачу кредит у сумі 50000,00 грн у строк з 19.10.2017 року до 20.08.2020 року. Вказані зобов'язання позивач виконав, що підтверджується випискою з особового рахунку відповідача. Укладений між сторонами договір складається з Публічної пропозиції АТ "Альфа-Банк" на укладення Договору банківського обслуговування фізичних осіб з додатком, Оферти на укладення угоди про надання кредиту №500624849. За своєю правовою природою вказаний договір є одним із видів кредитного договору. Відповідач взяв на себе зобов'язання повернути суму кредиту, відсотків, винагороди відповідно до умов Договору. Із матеріалів справи вбачається, що позивач свої зобов'язання за кредитним договором виконав в повному обсязі, а відповідач всупереч договірним зобов'язанням, в установлені терміни не повернув належні грошові суми, внаслідок чого у нього утворилась заборгованість, яка підтверджується розрахунком та не спростована відповідачем. Розмір заборгованості [PERSON] перед позивачем станом на 20.07.2018 року становить - 54167,71 грн. та складається з заборгованості за кредитом - 44179,70 грн., заборгованості за відсотками- 2388,01 грн., заборгованості з комісії - 6000,00 грн. та штрафу - 1600, 00 грн. Відповідно до положень ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (ст. 627 Цивільного кодексу України). За приписом ч. 1 ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Згідно із ч. 1 ст. 638 та ч. 1 ст. 640 ЦК України договір є укладеним з моменту досягнення в належній формі згоди з усіх істотних умов договору. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Договір є обов'язковим для виконання сторонами (статті 629 ЦК). Згідно зі статтею 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання) (стаття 610 ЦК України). Одним із видів порушення зобов'язання є прострочення - невиконання зобов'язання в обумовлений сторонами строк. При цьому в законодавстві визначаються різні поняття як «строк дії договору», так і «строк (термін) виконання зобов'язання» (стаття 530 ЦПК України). Статтею 525 ЦК заборонено односторонню відмову від зобов'язання або односторонню зміну його умов. Наслідки прострочення позичальником повернення позики визначено у ст. 1050 ЦК України. Якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Відповідно до ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. За приписами ч.1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Надані позивачем докази суд визнає належними і допустимими, а також достовірними і достатніми, оскільки ці докази містять у собі інформацію щодо предмета позовних вимог, вони логічно пов'язані з тими обставинами, які підтверджують наявність підстав для стягнення з відповідача заборгованості. Відповідачем не надано суду доказів на підтвердження належного виконання ним зобов'язань та спростування суми заборгованості перед позивачем та позовних вимог взагалі. Враховуючи викладене, судом встановлено, що позовні вимоги АТ "Альфа-Банк" до [PERSON] про стягнення заборгованості є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Відповідно до ст.141 ЦПК України з відповідача [PERSON] на користь позивача АТ "Альфа-Банк" слід стягнути судовий збір у сумі 1792,00 грн. На підставі ст.ст.3, 509, 526, 527,5 30, 549, 551, 599, 616, 1049, 1054 ЦК України та

Outcome: approved