Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-23 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом, в якому просив стягнути з відповідача матеріальну шкоду в сумі 124754,00 грн. - вартість пошкодженого автомобіля, 1936,50 грн. - вартість дитячих крісел, які знаходились в автомобілі в момент викрадення, 8000,00 грн. - моральної шкоди, 1200,00 грн. - вартість експертизи, проведеної на стадії досудового розслідування кримінальної справи, та судовий збір. В обґрунтування позовних вимог позивач посилався на те, що між ним та відповідачем було укладено договір зберігання. Позивач розміщував на автомобільній стоянці "Кам'янка" для зберігання власний автомобіль марки "Hundai Accept", державний номер [NUMBER], 2011 року випуску. 20.11.2011 року вказаний транспортний засіб був незаконно викрадений з території автомобільної стоянки [PERSON], який в подальшому був визнаний винним за вчинення злочину та засуджений за ст. 289 КК України. Позивач вважає, що викрадення автомобіля з території автостоянки сталось у зв'язку з порушенням правил зберігання транспортних засобів, оскільки охоронці не вжили необхідних заходів для збереження автомобіля, допустили на територію стоянки сторонню особу, не перевіривши, хто виїхав на автомобілі. В подальшому автомобіль був пошкоджений, оскільки [PERSON], керуючи вказаним транспортним засобом, потрапив в дорожньо-транспортну пригоду. Згідно висновку експерта відновлювальний ремонт автомобіля є недоцільним, а тому вартість його пошкоджень визначена на рівні ринкової вартості автомобіля та становить 124 754,00 грн. Крім того, зазначає, що в момент викрадення в автомобілі знаходились два дитячі крісла вартістю 1336,50 грн. та 600,00 грн. Посилаючись на ст.ст. 23, 1167 ЦК України позивач зазначив, що неправомірними діями відповідача йому були заподіяні моральні страждання, які він оцінив в сумі 8000,00 грн. Відповідно до ухвали суду від 15.05.2012 року до участі в справі залучено співвідповідача - [PERSON], оскільки вона є співвласником автомобіля на підставі ст. 60 СК України (том І а.с. 40-41). Позивачі та їх представник [PERSON] в судових засіданнях позовні вимоги підтримували з підстав, викладених в позові. З огляду на проведення по справі судової автотоварознавчої експертизи позивачі зменшили розмір позовних вимог в частині стягнення вартості автомобіля до 119763, 34 грн. згідно висновку експерта № 17 від 22.08.2014 року (том ІІ а.с. 43-44). Представники відповідача в судових засіданнях позовні вимоги не визнавали в повному обсязі, просили відмовити в задоволенні позову. В обґрунтування заперечень зазначали, що викрадення автомобіля з території автостоянки сталось через безвідповідальне ставлення позивачів до свого майна. Крім того, згідно вироку Богунського районного суду м. Житомира від 14.05.2012 року [PERSON] був визнаний винним у викраденні автомобіля, який належить позивачам, а тому матеріальна шкода, завдана внаслідок вчинення злочину, підлягає стягненню з винної особи. Відповідачем в повному обсязі дотримані правила зберігання транспортного засобу на території автостоянки, а тому позовні вимоги є безпідставними і задоволенню не підлягають. Письмові заперечення приєднані до матеріалів справи (том І а.с. 44-47). В судове засідання 24.12.2014 року представник відповідача не з'явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. Судом визнано неповажною причину неявки представника відповідача в судове засідання у зв'язку із розірванням договору про надання правової допомоги з попереднім представником. Відповідач мав достатньо часу для підготовки до судового розгляду та залучення іншого представника, а тому відповідно до ст. 169 ЦПК України розгляд справи проведено в його відсутності. Вислухавши учасників судового розгляду, допитавши свідків, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, суд приходить до висновку про часткове задоволення позову, виходячи з наступного. Судом встановлено, що згідно довідки Управління державтоінспекції № 58 від 17.01.2012 року власником автомобіля марки "Hundai Accept", державний номер [NUMBER], 2011 року випуску, був зареєстрований [PERSON] з 05.08.2011 року. Згідно квитанції № 6282 від 21.10.2011 року, виданої БТОВ "Кам'янка" від [PERSON] прийнято плату за стоянку автомобіля за період з 21.10.2011 року по 21.11.2011 року в сумі 186,00 грн. Відповідачі в судовому засіданні не заперечували, що автомобіль позивачів був переданий на зберігання на автостоянку (том 1 а.с. 9). Частиною 1 статті 936 ЦК України визначено, що за договором зберігання одна сторона (зберігач) зобов'язується зберігати річ, яка передана їй другою стороною (поклажодавцем), і повернути її поклажодавцеві у схоронності. Відповідно до ч. 1 ст. 937 ЦК України договір зберігання укладається у письмовій формі у випадках, встановлених статею 208 цього Кодексу. Письмова форма договору вважається дотриманою, якщо прийняття речі на зберігання посвідчене розпискою, квитанцією або іншим документом, підписаним зберігачем. З огляду на викладене, між сторонами в належній формі, що підтверджується квитанцією № 6282 від 21.10.2011 року, укладено договір зберігання транспортного засобу строком на один місяць - з 21.10.2011 року по 21.11.2011 року. Матеріалами справами підтверджено, що в ніч з 19 на 20 листопада 2011 року з автомобільної стоянки "Кам'янка" було викрадено автомобіль марки "Hundai Accept", державний номер [NUMBER], 2011 року випуску, який на праві власності належав [PERSON] та [PERSON] Вироком Богунського районного суду м. Житомира від 14.05.2012 року [PERSON] був визнаний винним у вчиненні злочину по епізоду незаконного заволодіння транспортним засобом "Hundai Accept", державний номер [NUMBER], 2011 року випуску, який на праві власності належав [PERSON] та [PERSON] Відповідно до ч.3 ст. 61 ЦПК України обставини, визнані судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Згідно вироку суду від 14.05.2012 року встановлено та не підлягає додатковому доказуванню обставина, що автомобіль "Hundai Accept", державний номер [NUMBER], 2011 року випуску, був викрадений з території автомобільної стоянки БТОВ "Кам'янка" в ніч з 19.11.2011 року на 20.11.2011 року та під керуванням [PERSON] відбулась дорожньо-транспортна пригода, внаслідок чого транспортний засіб отримав механічні пошкодження. Згідно висновку № 3155 судової автотоварознавчої експертизи від 21.11.2011 року відновлювальний ремонт автомобіля марки "Hundai Accept", державний номер [NUMBER], 2011 року випуску, виконувати недоцільно через відсутність у продажу кузова автомобіля, який виробником в продаж не поставляється, а відтак автомобіль слід рахувати знищеним в ДТП. З тієї ж причини неможливо визначити і вартість деталей, вузлів та агрегатів, які були пошкоджені внаслідок дорожньо-транспортної пригоди. У зв'язку із недоцільністю проведення відновлювального ремонту даного автомобіля з викладених вище причин матеріальний збиток визначається на рівні ринкової вартості автомобіля та становить 124754,00 грн. (том І а.с. 10-16). В межах даної цивільної справи за клопотанням представника відповідача була призначена судова автотоварознавча експертиза, яка, за згодою сторін, була проведена на підставі письмових матеріалів, які знаходяться в справі у зв'язку з відсутністю досліджуваного об'єкта. Згідно висновку № 17 судової автотоварознавчої експертизи від 22.08.2014 року вартість матеріального збитку, який заподіяний власникам автомобіля марки "Hundai Accept", державний номер [NUMBER], 2011 року випуску, визначено в сумі 119763,34 грн. В судовому засіданні позивачі просили стягнути вартість матеріального збитку, який був заподіяний автомобілю, згідно висновку експерта № 17 від 22.08.2014 року в розмірі 119763,34 грн. (том ІІ а.с. 24-34, 43-45). Частиною 1 ст.942 ЦК Українипередбачено обов'язок зберігача вживати усіх заходів, встановлених договором, законом, іншими актами цивільного законодавства, для забезпечення схоронності речі. Відповідно до положень ч. 1 та 2 ст. 949 ЦК Українизберігач зобов'язаний повернути поклажодавцеві річ, яка була передана на зберігання, або відповідну кількість речей такого самого роду та такої самої якості. Річ має бути повернена поклажодавцю в такому стані, в якому вона була прийнята на зберігання, з урахуванням зміни її природних властивостей. Згідно із статтею 951 ЦК Українизбитки, завдані поклажодавцеві втратою (нестачею) або пошкодженням речі, відшкодовуються зберігачем: у разі втрати (нестачі) речі - у розмірі її вартості; у разі пошкодження речі - у розмірі суми, на яку знизилася її вартість. Якщо внаслідок пошкодження речі її якість змінилася настільки, що вона не може бути використана за первісним призначенням, поклажодавець має право відмовитися від цієї речі і вимагати від зберігача відшкодування її вартості. Пунктом 27 Правил зберігання транспортних засобів на автостоянках, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 22 січня 1996 р. № 115 (далі за текстом - Правила), передбачено, що автостоянки гарантують схоронність транспортних засобів, прийнятих на зберігання згідно з цими Правилами, а у разі їх зникнення, розукомплектування чи пошкодження під час зберігання несуть відповідальність у встановленому законодавством порядку. Згідно п. 8 Правил на території автостоянки забороняється знаходитись стороннім особам. Відповідальність за охорону транспортних засобів несуть працівники автостоянки. Відповідно до п.п. 21, 22 Правил транспортний засіб видається з автостоянки після здавання черговому приймальнику перепустки у разі його довготермінового зберігання чи пред'явлення квитанції (касового чека) про оплату у разі тимчасового зберігання та після того, як одержувач розпишеться в журналі обліку щоденного та одноразового заїзду і виїзду транспортних засобів. Наступна постановка транспортного засобу на зберігання посвідчується відміткою і розписом чергового приймальника в журналі. При цьому перепустка чи квитанція (касовий чек) повертається володільцеві транспортного засобу. Транспортний засіб може бути виданий іншій особі за умови пред'явлення оформленого відповідно до законодавства доручення власника та перепустки чи документа, що посвідчує особу одержувача транспортного засобу. Як вбачається з показів допитаного в якості свідка [PERSON], останній потрапив на територію автомобільної стоянки через відкриті в'їзні-виїзні ворота та піднятий шлагбаум, охоронник знаходився в службовому приміщенні, на його вхід на територію стоянки не відреагував, документи не перевіряв. Територію автомобільної стоянки [PERSON] залишив на автомобілі марки "Hundai Accept", ворота та шлагбаум були відкриті, охоронник не виходив зі службового приміщення для того, щоб перевірити, хто виїздить на автомобілі (том І а.с. 113-116). Судом досліджувався Журнал обліку транспортних засобів довготермінового зберігання, в якому відсутній запис, що автомобіль марки "Hundai Accept" 20.11.2011 року був виданий під розпис уповноваженій особі згідно Правил. Таким чином, суд приходить до висновку, що позивачами дотримані правила передачі транспортного засобу на зберігання, автомобіль був поставлений на визначене місце, двері були замкнені. Позивачі правомірно розраховували, що за умови дотримання Правил зберігання транспортного засобу на автостоянках автомобіль буде збережено. В судовому засіданні встановлено, що працівниками автостоянки БТОВ "Кам'янка" не дотримано п.п. 8,21 Правил щодо видачі транспортних засобів, вони допустили безперешкодний доступ сторонньої особи на територію стоянки, що призвело до викрадення автомобіля, належного позивачам, який в подальшому був пошкоджений викрадачем. Суд відхиляє доводи представника відповідача, що викрадення автомобіля відбулось через недбале ставлення власників до свого майна. Позивачем були вжиті необхідні та можливі заходи щодо забезпечення схоронності належного їм майна. Безпідставними є доводи представника відповідача щодо необхідності залучення до участі в справі в якості співвідповідача [PERSON], виходячи з наступного. Відповідно до ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних і юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Суд залучає до участі в справі співвідповідача виключно за клопотанням позивача, який самостійно визначає до якої особи, в якому обсязі і на якій правовій підставі заявлені позовні вимоги. Позивачем в даній цивільній справі заявлені позовні вимоги до відповідача на підставі ст.ст. 936-955 ЦК України як неналежне виконання договірних зобов'язань, а не на підставі глави 82 ЦК України, норми якої регулюють відшкодування шкоди, завданої внаслідок деліктних зобов'язань. Обрання способу порушеного права належить виключно до права позивача по справі. При визначенні розміру заподіяного збитку, завданого викраденням автомобіля позивачів, суд керується висновком судової автотоварознавчої експертизи № 17 від 22.08.2014 року, який вважає належним доказом по справі, і стягує з відповідача 119763, 34 грн. - вартість матеріального збитку автомобіля марки "Hundai Accept", державний номер [NUMBER], 2011 року випуску. На користь кожного з позивачів, які в силу статей 60,70 СК України є в рівних частинах співвласниками спільно нажитого майна, підлягає стягненню по 59881,92 грн. В задоволенні вимог про стягнення вартості дитячих крісел в сумі 1936,50 грн., відшкодування моральної шкоди в сумі 8000,00 грн. та стягнення 1200,00 грн. за проведення експертизи суд відмовляє за безпідставністю, виходячи з наступного. Згідно вироку Богунського районного суду м. Житомира від 14.05.2012 року речові докази - дитяче автомобільне сидіння, частину дитячого автомобільного сидіння "Максі-Козі" повернуто потерпілому [PERSON], а витрати за проведення автортоварознавчої експертизи на користь потерпілого [PERSON] в сумі 1200,00 грн. стягнуто з засудженого [PERSON] Підстави для повторного стягнення витрат за проведення експертизи з відповідача в межах даної цивільної справи відсутні. Крім того, відповідач відповідно до Правил не несе відповідальність за збереження майна, яке знаходилось в транспортному засобі, якщо воно не було передано на зберігання в установленому порядку. В матеріалах справи відсутні докази, що дитячі крісла були передані на зберігання відповідачу. Обгрунтовуючи вимоги щодо стягнення моральної шкоди позивачі посилались на ст.ст. 23, 1167 ЦК України. Проте з такими доводами позивачів суд не погоджується. Між позивачами та відповідачем склались договірні відносини, а відповідальність за нормами статей 23, 1167 Цивільного кодексувитікає з недоговірних зобов'язань. Відшкодування моральної шкоди, передбачене статтею 1167 ЦК України, може мати місце лише у разі існування між сторонами недоговірних зобов'язань. У випадках наявності між сторонами договірних зобов'язань моральна шкода може стягуватись, якщо це прямо передбачено законом, який регулює певні правовідносини, або укладеним між сторонами договором. Така відповідальність не передбачена ні главою 66 Цивільного кодексу України, що регулює правовідносини зберігання, ні укладеним між сторонами у справі договором зберігання, а тому суд відмовляє в задоволенні вимоги про стягнення моральної шкоди. Відповідно до ст. 88 ЦПК України суд стягує з відповідача на користь кожного з позивачів судовий збір в сумі 598 грн. 82 коп. пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Outcome: partial