Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-20 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] , [PERSON] про усунення перешкод у користуванні правом власністю, шляхом визнання втратившим право користування житлом, мотивуючи тим, що вона є власником житлового будинку [ADDRESS] на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 30.12.2003 року. У даному житловому будинку зареєстрований її колишній чоловік [PERSON] та його знайомий [PERSON] . 18 травня 2018 року шлюб між позивачкою [PERSON] та відповідачем [PERSON] було розірвано. [PERSON] з травня 2018 року у помешкані не проживає, а [PERSON] взагалі ніколи не проживав, не приймають участі в його утриманні та не сплачують комунальні послуги. На даний час реєстрація відповідачів у будинку [PERSON] не дозволяє останній розпоряджатись будинком на власний розсуд, та значно обмежує законні права, а тому звернулася до суду з даним позовом. Позивачка [PERSON] в судове засідання не з`явилася, однак подала заяву, в якій просить справу розглядати у її відсутності, позовні вимоги просить задовольнити частково, лише в частині усунення перешкод у користуванні правом власністю, шляхом визнання втратившим право користування житлом [PERSON] , проти заочного рішення не заперечує. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] в судове засідання не з`явилися, хоча про час та місце судового засідання повідомлялися належним чином, про що свідчать поштові повідомлення, причин неявки суду не повідомили, заяв про розгляд справи в судовому засіданні у їх відсутності не подавали, відзив на позов до суду не направляли. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.ст.280-287 ЦПК України. Відповідно до ч.2 ст.247 Цивільного процесуального кодексу України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає до часткового задоволення. Судом встановлено, що [PERSON] є власником будинку, який знаходиться за адресою: [ADDRESS] на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 30.12.2003 року, виданим Дунаєвецькою міською радою Хмельницької області. 18 травня 2018 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано, що підтверджується копією свідоцтва про розірвання шлюбу серії [NUMBER] . Із довідки про склад сім`ї або зареєстрованих у житловому приміщенні (будинку) від 23 листопада 2020 року № 4681 виданої Дунаєвецької міської ради Управління « Центр надання адміністративних послуг» вбачається, що за адресою: [ADDRESS] зареєстровані: власник - [PERSON] , [INFO] , [PERSON] . [INFO] - колишній чоловік, [PERSON] , [INFO] - син, [PERSON] , [INFO] - син, [PERSON] , [INFO] , знайомий колишнього чоловіка. З актів обстеження будинку [ADDRESS] від 06.01.2020, 26.06.2020, 24.11.2020, складеного депутатом Дунаєвецької міської ради Хмельницької області за участю свідків вбачається, що [PERSON] та [PERSON] зареєстровані за адресою: [ADDRESS] однак за даною адресою не проживають з травня 2018 року, оскільки фактично проживають с. Куровечка Волочиського району Хмельницької області. Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. У пункті 33 постанови № 5 від 07.02.2014 "Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав" Пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ роз`яснив, що "відповідно до положень статей 391, 396 ЦК позов про усунення порушень права, не пов`язаних із позбавленням володіння, підлягає задоволенню у разі, якщо позивач доведе, що він є власником або особою, яка володіє майном (має речове право) з підстави, передбаченої законом або договором, і що діями відповідача, не пов`язаними з позбавленням володіння, порушується його право власності чи законного володіння". Судом встановлено, що відповідачі разом з позивачкою в будинку не проживають і вони не ведуть спільне господарство і не несуть обов`язків по утриманню житла. Згідно довідки про зняття з реєстрації місця проживання за відомостями управління " Центр надання адміністративних послуг" Дунаєвецької міської ради №566 від 24.03.2021 [PERSON] , [INFO] , знятий з реєстрації за адресою [ADDRESS] . Відповідно до абз.6 ст.3 Закону України від 11.12.2003 року "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" реєстрація - внесення відомостей до паспортного документа про місце проживання або місце перебування із зазначенням адреси житла особи та внесення цих даних до реєстраційного обліку відповідного органу спеціально уповноваженого центрального органу виконавчої влади з питань реєстрації. Тобто правовою підставою для перебування на реєстраційному обліку є проживання чи перебування в житлі за певною адресою. Відповідно до встановлених обставин у даній справі, відповідач [PERSON] не проживає разом з позивачкою - власником житла та не веде із нею спільного господарства, а тільки зареєстрований в будинку позивачки, а тому на нього не можуть розповсюджуватись гарантії, які закріплені в статті 405 ЦК України, щодо збереження права на користування житлом. Зважуючи і на ту обставину, що відповідач [PERSON] вибув на інше місце проживання, будь-яких дій щодо врегулювання питання свого проживання у будинку позивачки на умовах найму, зі сплатою відповідної плати, як це передбачено ст.ст.156, 162 ЖК України, не вчинив і про свої наміри на майбутнє з даного приводу не повідомив, тому, на думку суду, в даному випадку слід вважати, що між сторонами в справі відсутні правовідносини, які випливають із користування відповідачем жилим приміщенням, власником якого є позивачка, відповідно до положень статті 107 ЖК України. Відповідно до вимог ст.ст. 316, 317, 319 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд і має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Наявність реєстрації відповідача [PERSON] за адресою жилого приміщення, власником якого є позивачка, за відсутності законних підстав для користування цим жилим приміщенням, створює перешкоди позивачці [PERSON] у користуванні своєю власністю, а тому позов підлягає задоволенню та слід визнати відповідача [PERSON] таким, що втратив право користування житлом - будинком [ADDRESS] . Рішення суду про втрату конкретною особою права користування житловим приміщенням є підставою для зняття такої особи з реєстрації місця постійного проживання, адже згідно положень ч. 1 ст.7 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні", зняття з реєстрації місця проживання здійснюється на підставі рішення суду про позбавлення права користування житловим приміщенням.

Outcome: partial