Jurisdiction: civil
Date: 2020-12-03 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом, мотивуючи тим, що згідно договору оренди від 14.08.2013 року між [PERSON] та ТОВ «ім. Котовського», яке у листопаді 2016 року було перейменоване в Товариство з обмеженою відповідальністю "Олійникова Слобода" було укладено договір оренди землі № б/н, за яким [PERSON] передав позивачу в оренду свою земельну ділянку площею 2,3362 га з кадастровим номером 3220484400:03:003:0058, розташовану в межах Олійниково-Слобідської сільської ради Білоцерківського району Київської області, строком на 10 років. 02.07.2014 року відбулася державна реєстрація цього договору оренди. В порушення прав позивача, [PERSON] . За скаргою власника земельної ділянки Міністерство юстиції 15.03.2018р. своїм наказом скасувало державну реєстрацію права оренди на вказану земельну ділянку за позивачем. 05.03.2018 року [PERSON] уклав з іншим орендарем - ТОВ Агрокомплекс "Узин" договір оренди № б/н, за яким передав ту саму земельну ділянку в оренду, після чого державний реєстратор 15.03.2018 року прийняв рішення про державну реєстрацію права оренди на земельну ділянку за ТОВ Агрокомплекс «Узин». Позивач оскаржив в судовому порядку укладений з ТОВ Агрокоплекс «Узин» договір оренди земельної ділянки, але в [PERSON] з новим орендарем 04.12.2018р. уклали Договір про розірвання Договору оренди земельної ділянки та 30.11.2018 року в нотаріальному порядку була посвідчена заява [PERSON] про розподіл його земельної ділянки з кадастровим номером 3220484400:03:003:0058, в наслідок чого 10.12.2018р. державним кадастровим реєстратором були прийняті рішення про скасування держреєстрації земельної ділянки з кадастровим номером 3220484400:03:003:0058 та рішення про державну реєстрацію вже двох земельних ділянок з кадастровим номером 3220484400:03:003:0092 загальною площею 1,1681 га і з кадастровим номером 3220484400:03:003:0091 загальною площею 1,1681 га. 13.12.2018 року державним реєстратором Малоєрчиківської сільської ради Сквирського району Київської області Ілюшиною М.О. були прийняті рішення про державну реєстрацію права власності на сформовані внаслідок поділу нові спірні земельні ділянки за [PERSON] . Не зважаючи на те, що право оренди позивача за Договором оренди залишилось дійсним та продовжує діяти щодо спірних земельних ділянок, 10.12.2018 року [PERSON] уклав з ТОВ Агрокомплекс "Узин" договір оренди землі, за яким в оренду було передано обидві спірні земельні ділянки . Позивач зазначає, що на даний час триває порушення прав та інтересів позивача, як єдиного законного орендаря спірних земельних ділянок, а тому позивач, уточнивши свої позовні вимоги, просить суд : визнати недійсним договір оренди землі № б/н від 10.12.2018 року, укладений між [PERSON] та ТОВ Агрокомплекс "Узин" щодо земельної ділянки з кадастровим номером 3220484400:03:003:0092 загальною площею 1,1681 га та земельної ділянки з кадастровим номером 3220484400:03:003:0091 загальною площею 1,1681 га.; скасувати рішення державного реєстратора Малоєрчиківської сільської ради Сквирського району Київської області Ілюшиної М.О. про державну реєстрацію іншого речового права - права оренди земельної ділянки з кадастровим номером 3220484400:03:003:0092 загальною площею 1,1681 га, індексний номер: 44597764 від 13.12.2018 16:35:31 та припинити право оренди ТОВ Агрокомплекс Узин на земельну ділянку з кадастровим номером 3220484400:03:003:0092 загальною площею 1,1681 га, яке виникло на підставі договору оренди землі № б/н від 10.12.2018 року, укладеного між [PERSON] та ТОВ Агрокомплекс «Узин»; скасувати рішення державного реєстратора Малоєрчиківської сільської ради Сквирського району Київської області Ілюшиної М.О. про державну реєстрацію іншого речового права - права оренди земельної ділянки з кадастровим номером 3220484400:03:003:0091 загальною площею 1,1681 га, індексний номер: 44597463 від 13.12.2018 16:29:11 та припинити право оренди ТОВ Агрокомплекс Узин на земельну ділянку з кадастровим номером 3220484400:03:003:0091 загальною площею 1,1681 га, яке виникло на підставі договору оренди землі № б/н від 10.12.2018 року, укладеного між [PERSON] та ТОВ Агрокомплекс «Узин»; витребувати із незаконного володіння та користування ТОВ Агрокомплекс "Узин" на користь ТОВ "Олійникова Слобода" зазначені земельні ділянки; внести зміни до Договору оренди землі № б/н від 14.08.2013 року, укладеного між [PERSON] та ТОВ «ім. Котовського», правонаступником якого є ТОВ "Олійникова Слобода", шляхом його викладення у новій редакції, тобто із зміною ідентифікації об`єкту оренди, зазначивши, що в оренду передано земельну ділянку з кадастровим номером 3220484400:03:003:0092 загальною площею 1,1681 га та земельну ділянку з кадастровим номером 3220484400:03:003:0091 загальною площею 1,1681 га. на території Олійниково-Слобідської сільської ради Білоцерківського району, із зазначенням нормативно грошової оцінки цих земельних ділянок; вирішити питання відшкодування судових витрат. В судовому засіданні представник позивача підтримав уточнені позовні вимоги, подав письмово викладені додаткові пояснення по справі. Відповідачі в судове засідання не з`явилися, не направили своїх представників, відзиву не подали, про день та час розгляду справи були повідомлені належним чином, причини неявки суду не відомі. Відповідачі обізнані щодо даного судового спору, неодноразово справа перебувала в апеляційній інстанції в зв`язку з оскарженням ухвали про відкриття провадження у даній справі. За заявою [PERSON] від 23.06.2020р. про перегляд заочного рішення, ухвалою Білоцерківського міськрайонного суду від 15.10.2020 року було скасовано заочне рішення у даній справі від 14.05.2020 року (Т. 1 а.с.171-173). Заслухавши позицію сторони позивача у справі, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги ТОВ «Олійникова Слобода» не підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] з липня 2003 року був власником земельної ділянки площею 2,3362 га з кадастровим номером 3220484400:03:003:0058, розташованої в межах Олійниково-Слобідської сільської ради Білоцерківського району Київської області. Наведене підтверджено копією Державного акту на право приватної власності на землю та витягом з Державного земельного кадастру (Т.1 а.с. 22). Встановленим є те, що 14.08.2013 року між [PERSON] та ТОВ «ім. Котовського», яке з 2016 року було перейменоване в ТОВ "Олійникова Слобода", було укладено договір оренди землі № б/н, за яким [PERSON] передав позивачу в оренду, строком на 10 років, земельну ділянку площею 2,3362 га з кадастровим номером 3220484400:03:003:0058, розташовану в межах Олійниково-Слобідської сільської ради Білоцерківського району Київської області. Наведене підтверджено копією договору оренди землі та Актом приймання-передачі земельної ділянки (Т.1 а.с.17-18). 02.07.2014 року державний реєстратор Реєстраційної служби Білоцерківського міськрайонного управління юстиції Київської області Юхно Н.В. прийняла рішення про державну реєстрацію прав за індексним номером 14159795, яким зареєструвала право оренди на земельну ділянку з кадастровим номером 3220484400:03:003:0058 за позивачем, на підтвердження чого надано суду копію витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права оренди (Т.1 а.с.27). Встановлено, що за скаргою [PERSON] та інших осіб, наказом № 727/5 від 15.03.2018 року Міністерство юстиції України скасувало рішення державного реєстратора про державну реєстрацію права оренди на земельну ділянку з кадастровим номером 3220484400:03:003:0058 за позивачем (Т.1 а.с.44). Встановлено, що 05.03.2018 року [PERSON] уклав з іншим орендарем - ТОВ Агрокомплекс "Узин" договір оренди № б/н, за яким передав останньому в оренду земельну ділянку з кадастровим номером 3220484400:03:003:0058, і державний реєстратор КП Великодимерської селищної ради "Комунальна служба реєстрації речових прав" Мироненко Ю.Ю. 15.03.2018 року прийняла рішення про державну реєстрацію права оренди на неї за ТОВ Агрокомплекс "Узин" з індексним номером 40134901. Зі змісту позовної заяви слідує, що в зв`язку з наведеними обставинами та порушенням прав позивача щодо користування земельною ділянкою з кадастровим номером 3220484400:03:003:0058 та неможливістю відновити державну реєстрацію свого права оренди на неї в ДРРПНМ, внаслідок укладення 05.03.2018р. договору оренду землі з іншим орендарем, позивач звертався до суду з позовом про визнання недійсним цього договору оренди землі та скасування рішення про державну реєстрацію права оренди на земельну ділянку з кадастровим номером 3220484400:03:003:0058 за ТОВ Агрокомплекс "Узин". Однак, 04.12.2018 року [PERSON] та ТОВ Агрокомплекс "Узин" уклали договір про розірвання укладеного між ними договору оренди землі від 05.03.2018 року, після чого [PERSON] здійснив поділ своєї земельної ділянки з кадастровим номером 3220484400:03:003:0058. Встановлено, що 30.11.2018 року приватним нотаріусом Білоцерківського районного нотаріального округу Київської області Дерун К.А. була посвідчена заява [PERSON] про розподіл земельної ділянки з кадастровим номером 3220484400:03:003:0058. На підставі звернення [PERSON] 10.12.2018 року державним кадастровим реєстратором Відділу у Білоцерківському районі Міськрайонного управління у Білоцерківському районі та м. Біла Церква ГУ Держгеокадастру у Київській області були прийняті наступні рішення : про скасування державної реєстрації земельної ділянки з кадастровим номером 3220484400:03:003:0058 шляхом закриття Поземельної книги і скасування кадастрового номера цієї земельної ділянки за допомогою програмного забезпечення Державного земельного кадастру; про державну реєстрацію земельної ділянки з кадастровим номером 3220484400:03:003:0092 загальною площею 1,1681 га та державну реєстрацію земельної ділянки з кадастровим номером 3220484400:03:003:0091 загальною площею 1,1681 га, які утворилися внаслідок поділу. Наведене підтверджено інформаційною довідкою ГУ Держгеокадастру в Київській області та інформацією з Державного реєстру речових прав ( Т.1 а.с. 32-34, 52, 53-56). Встановлено, що 13.12.2018 року державним реєстратором Малоєрчиківської сільської ради Сквирського району Київської області Ілюшиною М.О. були прийняті рішення про державну реєстрацію права власності на сформовані внаслідок поділу вказані земельні ділянки за [PERSON] . Також, встановленим є те, що 10.12.2018 року [PERSON] уклав з ТОВ Агрокомплекс "Узин" договір оренди землі, за яким в оренду було передано обидві спірні земельні ділянки (Т.2 а.с.43-46). А 13.12.2018 року, державний реєстратор Іллюшина М.О. прийняла рішення про державну реєстрацію права оренди за ТОВ Агрокомплекс «Узин»: на земельну ділянку кадастровим номером 3220484400:03:003:0092 з індексним номером: 44597764 від 13.12.2018 16:35:31 та на земельну ділянку з кадастровим номером 3220484400:03:003:0091 з індексним номером: 44597463 від 13.12.2018 16:29:11 (Т.2 а.с. 46,47). Представник позивача в судовому засіданні, підтримуючи позов, пояснив, що законних підстав у [PERSON] розривати договір в односторонньому порядку не було, так само й у Міністерства юстиції не було законних підстав задовольняти скаргу та скасовувати рішення державного реєстратора про державну реєстрацію права оренди на земельну ділянку з кадастровим номером 3220484400:03:003:0058 за позивачем. Такі дії відповідачів призвели до незаконного позбавлення позивача права оренди земельної ділянки. Крім того, всупереч вимогам чинного законодавства України поділ земельної ділянки з кадастровим номером 3220484400:03:003:0058 було здійснено власником без погодження позивача як її законного орендаря та виключно з метою приховання юридичного факту наявності у ТОВ "Олійникова Слобода" дійсного права оренди на неї і перешкоджання йому у відновленні державної реєстрації цього права в ДРРПНМ. При вирішенні даної справи, суд виходить з наступного. Згідно ч.1 ст.210 ЦК України правочин підлягає державній реєстрації лише у випадках, встановлених законом. Такий правочин є вчиненим з моменту його державної реєстрації. Згідно із частиною першою статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків. Сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина перша статті 627 ЦК України). Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди (ч.1 ст.638 ЦК України). За частиною другою статті 792 ЦК України відносини щодо найму (оренди) земельної ділянки регулюються законом, зокрема, Земельним Кодексом України, Законом України «Про оренду землі». Аналогічні положення містить ст.6 Закону України «Про оренду землі», згідно якої орендарі набувають права оренди земельної ділянки на підставах і в порядку, передбачених Земельним кодексом України, Цивільним кодексом України, цим та іншими законами України і договором оренди землі. Також, передача в оренду земельних ділянок, які перебувають у власності, зокрема, громадян, здійснюється за договором оренди між власником земельної ділянки і орендарем (ст.124 ЗК України, ст.13 Закону України «Про оренду землі»). Статтею 1 Закону України "Про оренду землі" визначено, що оренда землі - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для проведення підприємницької та інших видів діяльності. Згідно ст. 31 Закону України "Про оренду землі" договір оренди землі припиняється в разі: закінчення строку, на який його було укладено; викупу земельної ділянки для суспільних потреб та примусового відчуження земельної ділянки з мотивів суспільної необхідності в порядку, встановленому законом; поєднання в одній особі власника земельної ділянки та орендаря;смерті фізичної особи-орендаря, засудження його до позбавлення волі та відмови осіб, зазначених у статті 7 цього Закону, від виконання укладеного договору оренди земельної ділянки;ліквідації юридичної особи-орендаря;відчуження права оренди земельної ділянки заставодержателем; набуття права власності на житловий будинок, будівлю або споруду, що розташовані на орендованій іншою особою земельній ділянці; припинення дії договору, укладеного в рамках державно-приватного партнерства (щодо договорів оренди землі, укладених у рамках такого партнерства). Договір оренди землі припиняється також в інших випадках, передбачених законом. Договір оренди землі може бути розірваний за згодою сторін. На вимогу однієї із сторін договір оренди може бути достроково розірваний за рішенням суду в порядку, встановленому законом.Розірвання договору оренди землі в односторонньому порядку не допускається, якщо інше не передбачено законом або цим договором. Особа, яка набула право власності на земельну ділянку, що перебуває в оренді, протягом одного місяця з дня державної реєстрації права власності на неї зобов`язана повідомити про це орендаря в порядку, визначеному статтею 148-1 Земельного кодексу України. За ст.27 Закону України «Про оренду землі» орендареві забезпечується захист його права на орендовану земельну ділянку нарівні із захистом права власності на земельну ділянку відповідно до закону. Згідно ст. 152 Земельного кодексу України, власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом: а) визнання прав; б) відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав; в) визнання угоди недійсною; г) визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування; ґ) відшкодування заподіяних збитків; д) застосування інших, передбачених законом, способів. Згідно ч. 2 ст. 640 ЦК України якщо відповідно до акта цивільного законодавства для укладення договору необхідні також передання майна або вчинення іншої дії, договір є укладеним з моменту передання відповідного майна або вчинення певної дії. Відповідно до ч.5 ст.6 Закону України «Про оренду землі» право оренди земельної ділянки підлягає державній реєстрації відповідно до закону. Відповідно до ст.17 Закону України «Про оренду землі» об`єкт за договором оренди землі вважається переданим орендодавцем орендареві з моменту державної реєстрації права оренди, якщо інше не встановлено законом. Згідно з ч.4 ст.124 ЗК України передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у власності громадян і юридичних осіб, здійснюється за договором оренди між власником земельної ділянки і орендарем. Підставою для укладення договору оренди може бути цивільно-правовий договір про відчуження права оренди. Згідно із ст.125 ЗК України право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав. Згідно ст.126 ЗК України право власності, користування земельною ділянкою оформлюється відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». Згідно п.1 ч.1 ст.2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень (далі - державна реєстрація прав) - офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Відповідно до ч.2 ст.3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації. А частиною 4 цієї ж статті, передбачено, що будь-які дії особи, спрямовані на набуття, зміну або припинення речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, що підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, можуть вчинятися, якщо речові права на таке майно зареєстровані згідно із вимогами цього Закону, крім випадків, коли речові права на нерухоме майно, що виникли до 1 січня 2013 року, визнаються дійсними згідно з частиною третьою цієї статті, та у випадках, визначених статтею 28 цього Закону. Судом встановлено, що укладений 14.08.2013 року між ТОВ «Олійникова Слобода» та [PERSON] договір оренди землі № б/н було у встановленому законом порядку зареєстровано 02.07.2014 року, однак наказом МЮ України № 727/5 від 15 березня 2018 року рішення державного реєстратора про реєстрацію права оренди за позивачем -скасовано. Зазначене підтверджується наданим суду наказом Міністерства юстиції України № 727/5 від 15.03.2018 року (Т.1 а.с.44). Зі скасуванням рішення державного реєстратора про реєстрацію за позивачем речового права на нерухоме майно - права оренди на спірну земельну ділянку та внесенням відповідних відомостей до Реєстру, втрачаються ті правові наслідки, які з них випливають, а саме - скасовується державна реєстрація речового права і особа у відповідності до ч. 2 ст. 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», ст. 125 ЗК України вважається такою, що не набула відповідного речового права. Отже, скасувавши рішення державного реєстратора про реєстрацію права оренди позивача, держава офіційно не визнає і не підтверджує факт набуття позивачем права оренди на спірну земельну ділянку, належну відповідачу [PERSON] , оскільки відповідні відомості були виключені з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно Доводи сторони позивача в частині незаконності вищезазначеного наказу Міністерства юстиції України, з огляду на його оскарження в судовому порядку, суд, наразі, не може взяти до уваги, оскільки на момент розгляду справи зазначений наказ є чинним і відповідного судового рішення про його скасування не надано. Крім того, оскарження позивачем в судовому порядку дій чи рішення Міністерства юстиції України не спростовують сам факт існування такого рішення державного реєстратора про скасування реєстрації права оренди позивача, станом на час поділу власником своєї земельної ділянки та на час укладення спірного договору оренди з іншим орендарем. Також, слід зазначити, що у відповідності до п. 37, укладеного між ТОВ «Олійникова Слобода» та [PERSON] , договору оренди, він набирає чинності після підписання сторонами та його державної реєстрації. А отже, суд критично оцінює позицію сторони позивача, викладену в додаткових поясненнях, щодо набрання чинності Договором оренди від 14.08.2013 року де орендарем є ТОВ «Олійникова Слобода», - з моменту його підписання сторонами. Позивач вважає, що скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію права оренди за цим договором не впливає на його дійсність. Позивач приводить аналіз трактувань застосування приписів ст. 18 Закону України «Про оренду землі», які були виключені з 01.01.2013 року, аналізує практику Верховного Суду в аналогічних спорах. Однак, в даному випадку, суд вважає за необхідне взяти до уваги, перш за все, саме умови Договору оренди від 05.06.2013р. ( пункт 37). Дані умови визначили й погодили сторони договору та ці умови відповідають нормам ст. 6, 627 ЦК України. Сторони погодили, що цей договір оренди набирає чинності після підписання та його державної реєстрації. За умови відсутності здійснення державної реєстрації договору, як і за умови скасування проведеної реєстрації, зазначений договір оренди землі є таким, що не набрав чинності, а відтак ТОВ «Олійникова Слобода» не набуло (втратило) права орендаря за таким договором. Аналогічна правова позиція викладена в Постанові Верховного суду України від 13 червня 2016 року у справі 6-643цс16, постанові ВС від 30.07.2020р. у справі №357/7734/18. Отже, наявність договору оренди землі, реєстрація якого була скасована і дію якого заперечує орендодавець, свідчить про те, що орендар не набув прав та обов`язків, на досягнення яких було спрямоване волевиявлення сторін при укладенні цього договору 14.08.2013р., а відтак не було перешкодою для власника земельної ділянки для її поділу, укладення та державної реєстрації іншого договору оренди землі з іншим орендарем. За таких обставин, поділ земельної ділянки з кадастровим номером 3220484400:03:003:0058 на дві з кадастровими номерами 3220484400:03:003:0092 та 3220484400:03:003:0091, державна реєстрація цих земельних ділянок за [PERSON] та передача їх в оренду іншому орендарю, після скасування реєстрації права оренди позивача ТОВ «Олійникова Слобода», не порушує прав останнього. У постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 27 січня 2020 року в справі № 761/26815/17 зроблено висновок, що недійсність правочину, договору, акту органу юридичної особи чи документу як приватно-правова категорія, покликана не допускати або присікати порушення цивільних прав та інтересів або ж їх відновлювати. По своїй суті ініціювання спору про недійсність правочину, договору, акту органу юридичної особи чи документу не для захисту цивільних прав та інтересів є недопустимим. Договір оренди земельної ділянки відповідно до положень ч.1 ст.210 ЦК України, ст.125 ЗК України, ч.5 ст.6, ст.17 Закону України «Про оренду землі», ч.2 ст.3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» є вчиненим з моменту державної реєстрації цих прав, а саме право оренди виникає з моменту державної реєстрації цих прав. Відповідно земельна ділянка за договором оренди вважається переданою орендодавцем орендареві теж з моменту державної реєстрації права оренди (ст.17 Закону України «Про оренду землі»). Такий правовий висновок викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 15 січня 2020 року у справі № 322/1178/17, де Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку, що право оренди земельної ділянки виникає на підставі відповідного договору з моменту державної реєстрації цього права, реалізувати свої суб`єктивні права та обов`язки сторони договору оренди земельної ділянки можуть лише після державної реєстрації такого договору. Частиною десятою статті 79-1 ЗК України передбачено, що державна реєстрація речових прав на земельні ділянки здійснюється після державної реєстрації земельних ділянок у Державному земельному кадастрі. Земельна ділянка вважається сформованою з моменту присвоєння їй кадастрового номера відповідно до частини четвертої статті 79-1 ЗК України. Станом на час розгляду цієї справи земельна ділянка, яка була передана в оренду позивачу, поділена, внаслідок чого сформовано інші земельні ділянки, яким присвоєно інші кадастрові номери. Отже, земельна ділянка площею 2,3362 га не існує як об`єкт цивільних прав, оскільки в її межах шляхом поділу утворені інші земельні ділянки. Об`єктивно відбулась зміна меж земельної ділянки та площі, припинилось існування земельної ділянки площею 2,3362га, що є перешкодою для ефективного захисту прав позивача шляхом внесення змін до договору оренди. Внесення рішенням суду запропонованих позивачем змін до Договору оренди від 14.08.2013 р. може призвести до порушень позивачем меж здійснення цивільних прав (ст. 13 ЦК України). Щодо позовних вимог до державного реєстратора Малоєрчиківської сільської ради Сквирського району Київської області Ілюшиної М.О., суд виходить з наступного. Способи захисту цивільних прав та інтересів визначені в ч. 2 ст. 16 ЦК України. Зі змісту ч. 3 ст. 16 ЦК України вбачається, що суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках. ТОВ «Олійникова Слобода» в обґрунтування позовних вимог про скасування рішень державного реєстратора щодо державної реєстрації припинення права ТОВ «Олійникова Слобода» оренди та державної реєстрації права ТОВ Агрокомплекс «Узин» оренди спірних земельних ділянок, посилається на порушення його прав як дійсного орендаря зазначених земельних ділянок. Рішення суб`єкта державної реєстрації прав про державну реєстрацію прав із внесенням відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно вичерпує свою дію, а тому після внесення такого запису скасування зазначеного рішення не може бути належним способом захисту права або інтересу позивача. За певних умов таким належним способом може бути скасування запису про проведену державну реєстрацію права. Проте у випадку, коли заявлена вимога про витребування майна з чужого незаконного володіння, скасування запису про проведену державну реєстрацію права, також, не є належним способом захисту прав позивача. Зазначеного правового висновку дійшла Велика Палата Верховного Суду у постанові від 29 травня 2019 року у справі 367/2022/15-ц . Встановленим є те, що спір у даній справі виник між ТОВ «Олійникова Слобода» та [PERSON] , ТОВ Агрокомплекс «Узин», а держреєстратор Малоєрчиківської сільської ради Сквирського району Київської області Ілюшиної М.О. є неналежним відповідачем у даній справі, а тому у задоволенні позовних вимог до неї слід відмовити із зазначеної підстави. Така правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 вересня 2018 року у справі № 823/2042/16 (провадження № 11-377апп18), де зокрема, зроблено висновок, що спір про скасування рішення, запису щодо державної реєстрації речового права на нерухоме майно чи обтяження такого права за іншою особою у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно є цивільно-правовим. А тому вирішення таких спорів здійснюється за правилами цивільного або господарського судочинства залежно від суб`єктного складу сторін. Належним відповідачем у справах за позовом про скасування рішення, запису щодо державної реєстрації права чи обтяження має бути особа, право чи обтяження якої зареєстровано. Аналогічні правові висновки містяться в постановах Великої Палати Верховного Суду 01.04.2020 року в справі № 520/13067/17, постанові Верховного Суду від 30.07.2020 року у справі № 357/ 7734/18. З огляду наведеного, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позову ТОВ «Олійникова Слобода» у повному обсязі. Згідно ч. 9 ст. 158 ЦПК України у випадку залишення позову без розгляду, закриття провадження у справі або у випадку ухвалення рішення щодо повної відмови у задоволенні позову суд у відповідному судовому рішенні зазначає про скасування заходів забезпечення позову. За ухвалою судді від 12.07.2019 року було забезпечено даний позов ТОВ «Олійникова Слобода» та накладено арешт на спірні земельні ділянки. Оскільки, суд відмовляє в задоволенні позову в повному обсязі, то підлягають до скасування й заходи забезпечення даного позову. Відповідно до ст. 141 ЦПК України понесені судові витрати залишаються за позивачем. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed