Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-18 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, по якому просить суд в рахунок погашення заборгованості [PERSON] перед АТ "Банк "Фінанси та Кредит" за кредитним договором № к-2972 від 04.09.2008 року у розмірі 9754842,49 гривень; з метою вжиття заходів щодо забезпечення предмета іпотеки, а саме: квартири № 6, загальною площею 132,4 кв. м., житловою площею 94,7 кв. м., що знаходиться за адресою: [ADDRESS], передати предмет іпотеки в управління ПАТ "Банк "Фінанси та Кредит" до моменту реєстрації права власності на предмет іпотеки за ПАТ "Банк "Фінанси та Кредит"; стягнути з відповідача на користь позивача витрати по сплаті судового збору в розмірі - 3654,00 грн. Представник позивача про дату, час та місце проведення судового засідання повідомлений належним чином. Надав до суду заяву відповідно до якої позовні вимоги підтримує, просить суд справу розглядати за його відсутності, на заочний розгляд справи згодний. Відповідач про час, дату та місце судового засідання сповіщався належним чином, однак до суду не з'явився без поважних причин, заяв та клопотань про відкладення розгляду справи чи розгляд справи за його відсутності суду не надавав та не заявляв. Суд у зв'язку з неявкою відповідача, ухвалив слухати справу у відсутності відповідача та за згодою позивача, у порядку ст. ст. 224-225 ЦПК України при заочному розгляді справи на підставі наявних у справі доказів. Суд, ознайомившись з матеріалами справи, дослідивши надані докази, вважає позов підлягаючим задоволенню на підставі встановлених фактичних обставин по справі. Правовідносини між сторонами по справі є цивільно-правовими та урегульовані положеннями ЦК України. По справі встановлені наступні фактичні обставини. 04.09.2008 року між банком та [PERSON] укладено кредитний договір № к-2972, згідно умов якого банк надав позичальнику кредит в сумі 200 000, дол.. США з процентною ставкою 16% річних, строком до 04.09.2023 року. Позивач свої зобов'язання за кредитним договором виконав та надав відповідачу кошти, що підтверджується копією меморіального валютного ордеру № 18 від 04.09.2008 року, наданою представником позивача до суду. Згідно ч.2 п.3.2, 4.3 Кредитного договору [PERSON] зобов'язався щомісячно в термін з 1 по 10 число ( включно) кожного місяця здійснювати погашення позичкової заборгованості за виданими кредитними ресурсами та сплачувати відсотки згідно графіка зниження розміру заборгованості, викладеному у додатку № 1 до Кредитного договору. Крім того, за прострочення повернення кредитних ресурсів та/або сплати процентів відповідач, згідно п.6.1 кредитного договору повинний сплачувати пеню із розрахунку 1% від простроченої суми за кожний день прострочення. В забезпечення виконання зобов'язань за вищезазначеним кредитним договором між банком та [PERSON] та [PERSON] укладено договір поруки №1522/08 від 04.09.2008 року, відповідно до умов якого [PERSON] зобов'язалась відповідати у повному обсязі за своєчасне та повне виконання [PERSON] своїх зобов'язань за кредитним договором. Також між банком та [PERSON] укладено Іпотечний договір, посвідчений 04.09.2008 року приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу [PERSON] за реєстровим № 5464, згідно якого банку було передано в іпотеку нерухоме майно, а саме: квартиру №6, загальною площею 132,4 кв.м., житловою площею 94,7 кв.м., що розташована за адресою: [ADDRESS] Відповідно до п.5 Іпотечного договору узгоджена сторонами правочину ліквідаційна вартість іпотечного майна становить 1 343 367,00 грн. Згідно п. 4 Іпотечного договору, предмет іпотеки передається в іпотеку, як забезпечення повернення кредитних ресурсів, виданих за кредитним договором , а також процентів за користування кредитними ресурсами, неустойки та іпотечним договором або за кредитним договором , враховуючи відшкодування збитків, завданих простроченням платежів за основним зобов'язанням, відшкодування витрат по зверненню стягнення на предмет іпотеки в повному обсязі, визначеному на момент фактичного задоволення вимог. Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 02.12.2011 року, яке набрало законної сили 23.10.2012 року, по справі № 2/1522/9138/11 з [PERSON] та [PERSON] стягнуто на користь АТ « Банк « Фінанси та Кредит» в особі філії « Одеське РУ АТ « Банк « Фінанси та Кредит» заборгованість за кредитним договором № к-2972 від 04.07.2008 року в сумі 2 096 433,98 грн. в солідарному порядку. Вищезазначене рішення суду на даний час виконано не було. Згідно до ст. ст. 526, 527, 530 ЦК України зобов'язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. У порушення вимог договору кредиту та норм чинного законодавства в строк та на умовах кредитного договору відповідачем умови договору належним чином не виконуються, внаслідок чого виникла прострочена заборгованість, яка станом на 29.09.2014 року становить 9 754 842,49 грн., яка складається з: - 119 421,05 дол. США, що еквівалентно 1 541 510,80 грн. - строкова заборгованість по основному боргу кредиту; - 57 448,90 дол. США, що еквівалентно 741 561,89 грн. - сума простроченої заборгованості по основному боргу кредиту;- 2 279,66 дол. США, що еквівалентно 29 426,31 грн. - сума строкової заборгованості по відсоткам; - 5 910 484, 67 грн. - пеня за прострочення заборгованості по основному боргу кредиту та відсоткам. У відповідності до ст. 611 ЦК України у випадку невиконання зобов'язання боржником настають правові наслідки у виді відшкодування збитків. Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Згідно з вимогами ст. 526 ЦК України зобов'язання мають виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначеним змістом зобов'язання. Відповідно до ст. 614 ЦК України особа, яка порушила зобов'язання, несе відповідальність за наявності її вини, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно з вимогами ст. 623 ЦК України боржник, який порушив зобов'язання, має відшкодувати кредиторові завдані цим збитки. Відповідно до вимог ст. 1049 ЦК України боржник зобов'язаний повернути позивачеві гроші в строк та в порядку, встановленими договором. Наслідками порушення відповідачем зобов'язань щодо повернення суми кредиту є право позивача достроково вимагати повернення всієї суми кредиту, що вбачається з положень ч. 2 ст. 1050 ЦК України. Відповідно до ч.1 ст.33 Закону України «Про іпотеку» у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Відповідно до ч.3 ст.33 Закону України « Про іпотеку» звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотеко держателя. Відповідно до ч.1 ст. 11 Закону України «Про іпотеку» майновий поручитель несе відповідальність перед іпотекодавцем за невиконання боржником основного зобов'язання включно в межах вартості предмета іпотеки. Відповідно до ст. 7 ЗаконуУкраїни « Про іпотеку» за рахунок предмета іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити свою вимогу за основним зобов'язанням у повному обсязі або в частині, встановленій іпотечним договором, що визначена на час виконання цієї вимоги, включаючи сплату процентів, неустойки, основної суми боргу та будь-якого збільшення цієї суми, яке було прямо передбачене умовами договору, що обумовлює основне зобов'язання. Як зазначено в п. 37 Постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 30.03.2012 №5 « Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин», невиконання вимог частини першої статті 35 Закону України «Про іпотеку» про надіслання іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмової вимоги про усунення порушення зобов'язання не є перешкодою для реалізації права іпотекодержателя звернутись у будь-який час за захистом своїх порушених прав до суду (на відміну від інших способів звернення стягнення (частина третя статті 33 цього Закону), оскільки іпотекодавець у судовому засіданні має можливість заперечувати проти вимог іпотекодержателя, що відповідає положенням статті 124 Конституції України. Таким чином суд вважає за можливе позов в частині звернення стягнення на предмет іпотеки задовольнити. Також позивач просить суд звернути стягнення на предмет іпотеки шляхом визнання права власності на іпотечне майно за ПАТ « Банк «Фінанси та Кредит». Як зазначено в п. 39 Постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 30.04.2012 року, суди мають виходити з того, що не виключається можливості звернення стягнення на предмет іпотеки і набуття іпотекодержателем права власності на нього за рішення суду. В разі встановлення такого способу звернення стягнення на предмет іпотеки в договорі, іпотекодержатель на підставі ч.2 ст. 16 ЦК України має право вимагати його судом. Враховуючи невизнання та порушення прав іпотекодержателя, існують підстави для звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом передачі предмету іпотеки у власність іпотекодержателю. Таким чином, враховуючи спосіб захисту прав, передбачений ст.. 16 ЦК України, існують всі підстави для визнання права власності за позивачем. Відповідно до ст.. 386 ЦК України, власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право або з вимогою про вчинення нею дій для запобігання такому порушенню. Відповідно до ст. 391 ЦК України , власника майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Згідно до ст.. 321 ЦК України, ніхто не може бути обмежений у здійсненні права власності. Відповідно до ст.. 19 Закону України « Про державну реєстрацію прав на нерухоме майно», державна реєстрація прав проводиться на підставі документів, що підтверджують виникнення, перехід та припинення прав на нерухоме майно. Відповідно до ст. 346 ЦК України, право власності припиняється у разі звернення стягнення на майно за забов'язаннями власника. Відповідно до ст. 317 ЦК України, змістом права власності є право володіння, користування та розпорядження майном. Таким чином, колишній власник втратив усі прав на квартиру. Судом приймається до уваги той факт, що житлове приміщення, яке є предметом іпотеки призначено для задоволення вимог іпотекодержателя та для передачі його у власність позивача. Відповідно до ст. 116 ЖК України, якщо наймач, члени його сім'ї або інші особи, які проживають разом з ним використовують житлове приміщення не за призначенням виселення винних на вимогу наймодавця або інших заінтересованих осіб провадиться без надання іншого жилого приміщення. Відповідно до ст.. 814 ЦК України, у разі зміни власника житла, переданого у найм, до нового власника переходять права наймодавця. Згідно зі ст.. 39 Закону України « Про іпотеку», одночасно з рішенням про звернення стягнення на предмет іпотеки суд за заявою іпотекожержателя виносить рішення про виселення мешканців за наявності підстав, передбачених законом, якщо предметом іпотеки є житловий будинок або житлове приміщення. Таким чином, зважаючи на вищевикладене суд вважає позовні вимоги законними, обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Враховуючи, що через порушення відповідачем прав позивача останній був вимушений звернутись до суду з позовом, сплатив судові витрати у розмірі 3 441,00 грн.,що підтверджується квитанцією, наявною в матеріалах справи, який підлягає відшкодуванню шляхом стягнення з відповідача на користь позивача. Відповідач по справі до судового засідання не з'явилась, не скористалась своїм правом надати суду докази на підставу своїх заперечень проти позову. Також представником позивача надана до суду заява про надання відстрочки виконання рішення суду, посилаючись на ту обставину, що на даний час неможливо встановити чи підпадають спірні правовідносини під дію Закону України « Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» № 1304 від 03.06.2014 року. Мораторій - це відстрочення виконання зобов'язань, що встановлюються владою на певний термін або до закінчення яких-небудь надзвичайних подій. Законом України « Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» мораторій введено тимчасово, на певний строк, до моменту прийняття закону, яким буде визнано порядок переведення в гривню непогашеної основної суми заборгованості, вираженої в іноземній валюті, порядок погашення ( урахування) курсової різниці, що виникає у позичальників, а також порядок списання пені та штрафів, які нараховуються ( були нараховані) на таку основну суму заборгованості. Тобто, Закон України « Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредиторів в іноземній валюті» не звільняє від відповідальності, а вводить тимчасові обмеження на примусове стягнення нерухомого житлового майна, до моменту прийняття відповідного закону, яким буде врегульований порядок переведення іноземної валюти в гривню. Слід звернути уваги, що вищезазначений закон не містить прямої заборони на розгляд судами справ про звернення стягнення на предмет іпотеки та ухвалення рішень за результатами такого розгляду, не відміняє дії конституційної норми щодо гарантій звернення до суду за захистом порушених прав та не вносить змін до Закону України « Про іпотеку». Звернення стягнення на предмет іпотеки передбачено нормами чинного законодавства, а саме нормами Цивільного кодексу України та нормами Закону України « Про іпотеку», але застосування цих норм тимчасово призупинено Законом України « Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті», після скасування якого стане можливим виконання рішення суду. Тобто суд вважає за можливе виконання рішення суду відстрочити до закінчення часу дії Закону України « Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» № 1304 від 03.06.2014 року. У рішенні суду повно відображені обставини, які мають значення для даної справи, висновки суду про встановлені обставини і правові наслідки, які є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються достовірними доказами, дослідженими в судовому засіданні. Суд, виконавши всі вимоги цивільно-процесуального законодавства і всебічно перевіривши обставини, вирішив справу у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин. Таким чином, з урахуванням тієї обставини, що боржником не були виконані зобов'язання по поверненню коштів, суд вважає, що позов є законним та обґрунтованим, у зв'язку з чим підлягає задоволенню. На підставі викладеного та

Outcome: approved