Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-14 00:00:00

ПАТ „Дельта Банк" 28.08.2015р. звернулось до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості у розмірі 142403,66 грн. Свої вимоги позивач мотивує тим, що 28.04.2005р. відповідно до укладеного договору №114П/2005 між ТОВ "Український промисловий банк" та [PERSON], банк надав відповідачу кредитні кошти у розмірі 10000 доларів США з розрахунку 15,0 % річних, на строк з 28.04.2005р. до повного виконання умов договору. Банк свої зобов'язання за договором виконав, надавши кредит на вказану суму. 30.06.2010р. між ПАТ "Укрпромбанк" та ПАТ "Дельта Банк" був укладений договір купівлі-продажу прав вимоги за кредитами, згідно умов якого Укрпромбанк передає (відступає) Дельта Банку право вимоги за кредитними та забезпечувальними договорами, внаслідок чого Дельта Банк стає новим кредитором у зазначених зобов'язаннях. Таким чином, ПАТ "Дельта Банк" набуло право вимоги за кредитним договором від 28.04.2005р. Відповідачем умови кредитного договору систематично порушувались, внаслідок чого, станом на 31.07.2015р. за ним обліковується заборгованість у розмірі : 142403,66 грн., яка складається з : 79752,85 грн. - тіло кредиту, 62650,81 грн. - відсотки. В зв'язку із чим, позивач просить стягнути із відповідача вказану суму заборгованості. У судове засідання сторони не з'явились. Від представника позивача надійшла заява про розгляд справи у відсутність представника, на задоволенні позову наполягає. Від представника відповідача надійшли заперечення проти позову, просить відмовити у задоволенні позову у зв'язку із пропуском позивачем строку позовної давності. Суд, дослідивши письмові докази по справі, вважає, що позов задоволенню не підлягає. Судом встановлено, що 28.04.2005р. укладено договір №114П/2005 між ТОВ "Український промисловий банк" та [PERSON], згідно умов якого банк надав відповідачу кредитні кошти у розмірі 10000 доларів США з розрахунку 15,0 % річних, на строк з 28.04.2005р. на 24 місяці, тобто до 27.04.2007 року /а.с. 5-7/. 30.06.2010р. між ТОВ "Укрпромбанк", АТ "Дельта Банк" та Національним банком України було укладено договір про передачу активів та кредитних зобов'язань ТОВ "Укрпромбанку" на користь АТ "Дельта Банк", згідно умов якого Укрпромбанк передає (відступає) Дельта Банку право вимоги за кредитними та забезпечувальними договорами, внаслідок чого Дельта Банк стає новим кредитором у зазначених зобов'язаннях, в тому числі і за кредитним договором від 28.04.2005р. № 114П/2005 /а.с. 11-16/. Таким чином, ПАТ "Дельта Банк" набуло право вимоги за кредитним договором від 28.04.2005р. Оскільки відповідач свої зобов'язання за кредитним договором виконував не належним чином, за ним станом на 31.07.2015р. обліковується заборгованість у розмірі 142403,66 грн., яка складається з : 79752,85 грн. - тіло кредиту, 62650,81 грн. - відсотки /а.с.8/. Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно ст.ст.525-526, 625, 629 ЦК України зобов'язання повинні виконуватися належним чином, згідно умов договору, відмова від виконання зобов'язання не припускається. Договір є обов'язковим для виконання сторонами. Згідно ст. 512 ч.1 п.1 ЦК України, кредитор у зобов'язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Відповідно до ст. 514 ЦК України, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсягах і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Статтею 516 ЦК України, передбачено, що заміна кредитора у зобов'язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором чи законом. Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Згідно ч. 1 ст. 631 ЦК України строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов'язки відповідно до договору. Закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору. Згідно зі ст. 599 ЦК України зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. У відповідності до ч. 1 та ч. 3 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Позика вважається повернутою в момент зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок або реального повернення коштів позикодавцеві. Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. Тобто, сплата процентів за користування грошовими коштами здійснюється боржником до виконання зобов'язань за кредитним договором. У судовому засіданні встановлено, що зобов'язання за кредитним договором відповідачем не виконані, заборгованість за кредитом у розмірі 79752,85 грн. не погашена, тому позивач має право на стягнення відсотків за користування кредитом. Представником відповідача заявлено клопотання про застосування позовної давності, вказане клопотання підлягає задоволенню. Так, відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (частина четвертастатті 267 ЦК України). Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (ст. 257 ЦК України). Відповідно до статті 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок. За загальним правилом перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила; за зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання (частини перша та п'ята статті 261 ЦК України). Початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд. У разі неналежного виконання позичальником зобов'язань за кредитним договором позовна давність за вимогами кредитора про повернення кредитних коштів та процентів за користування кредитом, повернення яких відповідно до умов договору визначено періодичними щомісячними платежами, повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення чергового платежу. Так, згідно кредитного договору кінцева дата повернення кредиту була визначена 27 квітня 2007 року, а з позовом до суду банк звернувся лише 21 серпня 2015 року, тобто з порушенням трирічного строку позовної давності. При цьому позивачем не надано доказів на підтвердження поважності причин пропуску такого строку чи доказів переривання перебігу позовної давності. Таким чином, позовні вимоги про стягнення заборгованості за тілом кредиту та про стягнення відсотків за кредитом, нарахованих станом по 01.09.2012 року, не підлягають задоволенню у зв'язку із пропуском строку позовної давності. Однак, оскільки законом та договором встановлено обов'язок позичальника сплачувати відсотки за користування кредитом до дня погашення зобов'язання, а зобов'язання на даний час відповідачем не виконано, то з відповідача на корись позивача підлягають стягненню відсотки за користування кредитними коштами за 3 роки до дня звернення до суду, а саме за період з 01.09.2012 року по 01.07.2015 року, що складає 1611,55 доларів США, що становить 34828,34 грн. (1611,55 доларів США х 21,6117 грн. - курс гривні до долара = 34828,34 грн.) /а.с. 93/. На підставі вищевикладеного, суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню у розмірі 34828,34 грн.. Оскільки на час подачі позову позивач був звільнений від сплати судового збору, згідно ст.88 ЦПК України судові витрати підлягають стягненню з відповідача на користь держави.

Outcome: partial