Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-03 00:00:00

В липні 2018 року ТДВ СК "Альфа-Гарант" звернулось до Шевченківського районного суду м. Києва з позовом до відповідач [PERSON] , в якому просило суд: стягнути з відповідача на свою користь виплачене страхове відшкодування в порядку регресу в розмірі 50 000, 00 грн., а також понесені судові витрати. Вимоги обґрунтовує тим, що 30 вересня 2017 року, сталася дорожньо-транспортна пригода за участі автомобілів "Хюндай", номерний знак [NUMBER] під керуванням відповідача та автомобілів: "Опель" державний номерний знак [NUMBER] та ЗАЗ, державний номерний знак [NUMBER] . Внаслідок ДТП автомобілі зазнали механічних пошкоджень та заподіяно матеріальної шкоди. Вартість відновлюваного ремонту автомобіля ЗАЗ, державний номерний знак [NUMBER] , згідно розрахунку вартості матеріального збитку з урахуванням ПДВ становить 69 488,45 грн. На час виникнення дорожньо-транспортної пригоди цивільно-правова відповідальність водія автомобіля ЗАЗ, державний номерний знак [NUMBER] була застрахована в ТДВ СК "Альфа -Гарант". На виконання договору страхування ТДВ СК "Альфа Гарант", було виплачено суму страхового відшкодування за завдану відповідачем шкоду при вчиненні ДТП у розмірі - 50 000, 00 грн. Позивач, як страховик вважає, що виплативши страхове відшкодування, має право подати позов до особи, яка завдала шкоди застрахованому у позивача автомобілю, так як отримання страхового відшкодування від страхової компанія винної особи є маловірним. Представник позивача, в судовому засіданні позов підтримав та просив його задовольнити, з підстав, викладених у позові. Відповідач в судове засідання не з`явився; про час та місце розгляду справи повідомлений у встановленому законом порядку; причини неявки суду не сповістив; відзив на позов не надіслав; по справі зібрано достатньо матеріалів про права та взаємовідносини сторін. Третя особа пояснень у справі до суду не направила. Суд, розглянувши подані сторонами документи, повно і всебічно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав. Як вбачається із матеріалів справи і це встановлено судом, що 30 вересня 2017 року, сталася дорожньо-транспортна пригода за участі автомобілів "Хюндай", номерний знак [NUMBER] під керуванням відповідача та автомобілів: "Опель" державний номерний знак [NUMBER] та ЗАЗ, державний номерний знак [NUMBER] , в результаті якої вказані транспортні засоби отримали значні механічні пошкодження. Постановою Шевченківського районного суду міста Києва від 12 грудня 2017 року, відповідача [PERSON] було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП. Відповідно до ч.6 ст.82 ЦПК України, вирок в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мани місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Згідно розрахунку вартості матеріального збитку №17-D/36/1 та консультації №17-D/36/1 від 05 січня 2018 року з визначення вартості матеріального збитку, завданого власнику колісного транспортного засобу "ЗАЗ Vida", д.н.з. [NUMBER] вартість відновлювального ремонту з урахуванням фізичного зносу запчасин КТЗ складає 69 488,45 грн. Із Договору страхування наземного транспортного засобу "Пряме врегулювання до автоцивілки" №06-GR/01-044-01602 від 23 лютого 2017 року вбачається, що за вказаним договором, укладеним між страхувальником автомобіля ЗАЗ, державний номерний знак [NUMBER] СВта ТДВ СК "Альфа-Гарант", страховиком визначено: пошкодження транспортного засобу внаслідок ДТП без вини водія транспортного засобу та виключно за участю двох і більше транспортних засобів за умови, що всі учасники ДТП є встановленими і згідно із Законом "Про обов`язкове страхування ЦПВВНТЗ", виникла цивільно-правова відповідальність іншого/інших учасників вищезазначеної пригоди" (а.с.5-6). З наявних в матеріалах справи доказів, також вбачається, що на момент ДТП цивільно-правова відповідальність відповідача, як власника автомобіля "Хюндай", номерний знак [NUMBER] була застрахована в ПрАТ "Європейський страховий союз", ліміт відповідальності за шкоду, заподіяну майну становить 100 000 грн.(а.с.33) 04 жовтня 2017 року власник автомобіля "ЗАЗ Vida", д.н.з. [NUMBER] звернувся до ТДВ СК "Альфа -Гарант" із заявою про настання страхової події та в подальшому подав заяву про виплату страхового відшкодування, яка була виплачена 16 січня 2018 року, в розмірі 50 000 грн.(а.с. 32) Як пояснив представник позивача ТДВ СК «Альфа -Гарант» після виплати страхового відшкодування не зверталось до страхової компанії відповідача з листом про поверння виплаченої страхової суми застрахованій особі, так як вважає таке поверненя маловірним. Доказів зворотного матеріали справи не містять. Згідно з ст.979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події ( страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. Відповідно до ст. 6 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів », страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого. У разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи (п.п.22.1. ст.22 Закону України " Про обов`язкове страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів "). Відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, що згідно з цим договором або Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування (зокрема, у випадках, передбачених у статті 37), чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування. Покладання обов`язку з відшкодування шкоди у межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності (стаття 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»). Уклавши договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, страховик на випадок виникнення деліктного зобов`язання бере на себе у межах суми страхового відшкодування виконання обов`язку страхувальника, який завдав шкоди (див. пункт 35 цієї постанови). Аналогічні висновки містяться у постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2018 року у справі №755/18006/15-ц, провадження №14-176цс18. За таких обставин, суд не приймає до уваги посилання позивача на правовий висновок ВСУ у справі №2-2097цс16 (постанова від 21 грудня 2016 року). Як вбачається з матеріалів справи позивачем не пред`являлася вимога до ПрАТ "Європейський страховий союз" про відшкодування виплаченого страхового відшкодування і таких доказів в судовому засіданні не здобуто. З урахуванням вищевикладеного, суд прийшов до висновку, що саме страхова компанія відповідача повинна відшкодовувати виплачене позивачем страхове відшкодування, оскільки цивільна відповідальність відповідача [PERSON] на час дорожньо-транспортної пригоди була застрахована у ПрАТ "Європейський страховий союз". Оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд, вважає , що вимоги до відповідача [PERSON] є передчасними та не підлягають до задоволення. На підставі ст.ст.22, 38, 40, 41 Закону України " Про обов`язкове страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів ", ст.979 Цивільного Кодексу України та

Outcome: dismissed