Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-03 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про\~стягнення аліментів на своє утримання в розмірі 1/6 частки від усіх видів доходів до досягнення [PERSON] шестирічного віку, тобто до 02.03.2021 року, починаючи з 04.12.2018 року. В обгрунтування позову вказано, що рішенням Кузнецовського міського суду Рівненської області від 06.06.2018 року шлюб між сторонами розірвано. В шлюбі у сторін народилося троє дітей: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO] Рішенням Кузнецовського міського суду від 19.08.2016 року визначено стягувати аліменти на утримання дітей в розмірі 1/3 частки заробітку (доходу) [PERSON] щомісячно, але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 11 червня 2016 року до досягнення найстаршою дитиною повноліття. До 02.03.2018 року позивач отримувала аліменти на її утримання в розмірі 1/6 частки від доходів відповідача на підставі рішення суду від 19.08.2016 року. Після досягнення трирічного віку найменшою дитиною, стягнення на її утримання було припинено. Однак, внаслідок постійних хвороб найменшої дитини, [PERSON] (8-10 разів на рік, що стало підставою для постановлення на «Д» - облік педіатром, позивач змушена була продовжити відпустку по догляду за дитиною. Оскільки, у звязку із хворобливістю найменшої дитини позивач не може приступити до роботи, тому вона позбавлена самостійного заробітку, а відтак вона не має коштів на своє утримання. Колишній чоловік проживає окремо. Це свідчить про те, що всі обовязки по вихованню, веденню домашнього господарства, догляду, розвитку дитини більшою мірою виконується позивачем. Тому можливість самореалізації в будь-якій сфері під час догляду, вихованню, опікою за малолітньою дитиною є обмеженою. Зважаючи на те, що відповідач працює начальником зміни ВП РАЕС СФЗ, а відтак має достойний дохід, тому він має змогу утримувати позивача як дружину після розірвання шлюбу, яка має на вихованні дитину, у розмірі 1/6 частки від усіх видів доходу. Від відповідача 12.02.2019 року до суду надійшов відзив на позовну заяву [PERSON] в якому, з урахуванням заяви від 28.02.2019 року, [PERSON] просить позовну заяву задовольнити частково та стягнути з нього на утримання [PERSON] аліменти на її утримання в розмірі 1/10 частки його доходу здня прийняття рішення судом до 02.03.2019 року. Решту позовних вимог не визнає. Позивачем [PERSON] подана відповідь на відзив в якій вважає аргументи наведені відповідачем у відзиві такими, що не заслуговують на увагу, її позовні вимоги аргументовані та виправдані, та є такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі. Вказує, що відповідач не врахував наявності довідки від 10.01.2019 року, виданої лікарем-педіатром [PERSON], з якої вбачається, що [PERSON], [INFO] "є дитиною, що часто хворіє на застудні захворювання (частота 8-10 разів на рік), та потребує домашнього режиму на 1 рік до 02.03.2020 року". Зазначена доідка стала підставою для рішення ЛКК №70 від 30.01.2019 року, у якій вказане заключення: "за станом здоров'я потребує домашнього режиму до 02.03.2020 року". В судове засідання позивачка [PERSON] не з'явилась, подала до суду заяву від 04.03.2019 року про розгляд справи за її відсутності на підставі наявних матеріалів. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, подав заяву від 28.02.2019 року в якій просить справу розглянути без його участі, позовні вимоги визнає частково, просить стягнути аліменти на утримання [PERSON], в розмірі 1/10 частки його доходу, з дня прийняття рішення суду по 02.03.2020 року на період її відпустки без збереження заробітної плати для домашнього догляду за дитиною. Суд, вивчивши матеріали справи,\~дійшов\~висновку про те, що\~позов\~підлягає задоволенню з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що згідно з рішенням Кузнецовського міського суду Рівненської області від 06 червня 2018 року шлюб між сторонами розірвано. Від шлюбу у сторін народилися діти: син - [PERSON], 15 жовтня 2006 року, що підтвержується свідоцтвом про народження серії 1-ГЮ №038287 від 23.10.2006 року, донька [PERSON], 21 липня 2012 року, що підтверджується свідоцтвом про народження серії І-ГЮ №173031, та донька [PERSON], 02 березня 2015 року, що підтверджується свідоцтвом про народження серії І-ГЮ №229365. Відповідно до довідок Управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Вараської міської ради №1251 від 25.05.2018 року та №28 від 14.01.2019 року виданих [PERSON] вбачається, що вона не отримує ніяких державних соціальних допомог та компенсацій. Копією довідки Сарненської ОДПІ та копією наказу № 22-о від 13.02.2019 року "Про надання відпусток працівникам", доводиться обставина, що позивач [PERSON] починаючи з 29.04.2016 року перебуває у відпустці по догляду за дитиною і перебуватиме до 02.03.2020 року. Згідно із витягом із медичної картки амбулаторного, стаціонарного хворого, яка видана по місцю вимоги від 31.05.2018 року вбачається, що [PERSON], [INFO] має часті простудні захворювання. В даний час часто хворіє простудними захворюваннями (8-10 раз на рік). Знаходиться на «Д» обліку у лікаря-педіатра. Відповідно до ч.4\~ст.84 СК України\~право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Згідно до ч.3\~ст.84 СК України, якщо дитина має вади фізичного або психічного розвитку, дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка до досягнення дитиною шести років. Судом встановлено, що дитина часто хворіє, проживає разом із матірю, яка перебуває у декретній відпустці та перебуває у скрутному стані, на її утриманні ще перебуває двоє малолітніх дітей. Так, відповідно до довідки лікаря [PERSON] від 10.01.2019 року, [PERSON], часто хворіє простудними захворюваннями (частота 8-10 разів на рік). Потребує домашнього режиму на 1 рік, до 02.03.2020 року. Відповідно до\~ст. 75 СК України\~дружина, чоловік повинні матеріально підтримувати один одного. Право на утримання (аліменти) має той з подружжя, який є непрацездатним, потребує матеріальної допомоги, за умови, що другий з подружжя може надавати матеріальну допомогу. Непрацездатним вважається той із подружжя, який досяг пенсійного віку, встановленого законом, або є інвалідом. Один із подружжя є таким, що потребує матеріальної допомоги, якщо заробітна плата, пенсія, доходи від використання його майна, інші доходи не забезпечують йому прожиткового мінімуму, встановленого законом. Частиною 1\~статті 80 Сімейного кодексу України\~передбачено, що аліменти присуджуються одному з подружжя у частці від заробітку (доходу) другого з подружжя і (або) у твердій грошовій сумі. \~\~\~\~ \~ \~ \~ \~Зі змісту ч. 1\~ст. 182 СК України\~вбачається, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Як слідує з матеріалів справи, відповідач в добровільному порядку матеріальної допомоги не надає, позивач не працює, перебуває у декретній відпустці по догляду за дитиною, яка потребує постійного нагляду лікарів та постійного лікування, що тягне за собою значні витрати, враховуючи вищевикладене суд вважає, що позов є обґрунтованим та підлягає задоволенню частково. Копіями клопотань щодо утримання після розірвання шлюбу та пропозиціями з якими зверталась позивачка до відповідача [PERSON] від 04.12.2018 року, від 06.12.2018 року, від 12.12.2018 року, від 17.12.2018 року та від 09.01.2018 року щодо врегулювання даного питання добровільно вбачається, що позивач вживала заходів для стягнення аліментів до дня подачі позову до суду і відповідач на таке прохання не відреагував. Відповідно до ст.79 СК України аліменти на утримання іншого із подружжя присуджуються за рішенням суду від дня подання позовної заяви. Якщо позивач вживав заходів щодо одержання аліментів від відповідача, але не міг їх одержати внаслідок ухилення відповідача від їх сплати, суд, залежно від обставин справи, може постановити рішення про стягнення аліментів за минулий час, але не більш як за один рік. Оскільки позивач починаючи з 04.12.2018 року неодноразово зверталася до відповідача з проханням на утримання, що підтверджується листами від 04.12.2018 року, 06.12.2018 року, 12.12.2018 року, 17.12.2018 року та від 09.01.2019 року, однак дане питання в добровільному порядку вирішено не було, а тому позивач має право на утримання не з дня подачі позовної заяви до суду, а з 04.12.2018 року.

Outcome: approved