Jurisdiction: civil
Date: 2020-07-30 00:00:00

Позивач звернувся до Попаснянського районного суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення матеріальної та моральної шкоди спричиненої внаслідок ДТП , мотивуючи вимоги тим , що 16 січня 2014 року відбулося ДПТ за участю його та відповідача [PERSON] . Поданий позов позивач обгрунтував тим, що Постановою Попаснянського районного суду Луганської області від 07.02.2014 р. по справі № 423/121/14-п відповідача визнано винним у ДТП та притягнуто до адміністративної відповідальності. Поданий позов був уточнений позивачем в частині суми матеріального стягнення, в зв`язку із проведенням повторної експертизи . Розмір матеріального збитку, заподіяного відповідачем внаслідок пошкодження належного позивачу автомобіля ОРЕL АSTRA д/н [NUMBER] , згідно висновку експерта № 16/17 від 15.01.2018 року склав 128151,30 грн. Максимальний розмір відшкодування, який може бути проведений страховою компанією ПрАТ «Страхова компанія «Провідна» становить 17 111,50 грн. Позивач вважає, що [PERSON] , як власник джерела підвищеної небезпеки - автомобіля ВМW 316 д/н [NUMBER] . повинен відшкодувати позивачу різницю відшкодування у розмірі 111039,80 грн. , які він витратив для відновлення первинного стану свого автомобіля ОРЕL АSTRA д/н [NUMBER] , пошкодженого внаслідок ДТП, у вчиненні якого визнаний винним [PERSON] . За викладних обставин позивач просить сягнути із відповідача матеріальне відшкодування у сумі 111039,80 грн. Також, у поданому позові, позивач зазначає, що крім матеріального збитку, позивачу було завдано моральну шкоду, яка полягає у душевних стражданнях у зв`язку з протиправними діями відповідача і пошкодженням майна позивача. Розмір заподіяної моральної шкоди позивач оцінює в 10 000 грн. Сричинення моральної шкоди позивач обгрунтовує наступним. Після ДТП автомобіль отримав серйозні пошкодження, тому невідомі приховані наслідки цього ДТП, які можуть проявитися при подальшій експлуатації автомобіля. В результаті ДТП порушена цілісність кузова, що негативно позначиться на стійкості до корозії, в місцях зварювання. Крім того, що позивач страждав через пошкодження автомобіля, втрачений його товарний вид, різко знизилася ринкова вартість. При визначенні розміру грошового відшкодування моральної шкоди позивач виходить ще з того, що незадовго до ДТП придбав його, зарядився позитивними емоціями. але замість позитивних емоцій від придбання автомобіля, позивач опинився в стресовій ситуації, викликаної ДТП. Позивач зазначає, що його душевні страждання були посилені ще й тим, що [PERSON] , будучи винним, взагалі не захотів прийняти будь-яку участь в тому , щоб зменшити негативні наслідки ДТП, говорив, що не має ніяких коштів, ні копійки зі своєї кишені він не заплатить і позивач може розраховувати тільки на суму, яку виплатить страхова компанія. Окрім того, протягом тривалого часу у зв`язку з пошкодженням автомобіля позивачу довелося самостійно шукати гроші для ремонту автомобіля, через що тривалий час він не міг вночі спокійно спати, і до того, його сімейний бюджет довелося спрямувати на ремонт пошкодженого в результаті ДТП автомобіля. Зазначене спричинило виникнення пригніченого стану, внаслідок чого позивач почав до всього нервово ставитися, крім того це був і улюблений автомобіль. Від такого стану та нецільового використання сімейних грошей постраждали крім позивача самого і члени його родини, родичі, що призвело до розладу стосунків у родині позивача. А так, у поданому позові позивач просить стягнути із [PERSON] на свою користь у якості відшкодування моральної шкоди , завданої йому відповідачем суму 10 000грн. Також у поданому позові позивач просить стягнути із відповідача судові витрати. Позивач [PERSON] у судовому засіданні підтримав свої вимоги, при тім в подальшому надав суду заяву та просив закінчити розгляд справи без його участі. У розгяляді справи приймав участь представник відповідача (за довіреністю) [PERSON] . Відповідач позов не визнав, його представник обґрунтував незгоду із позовними вимогами тим, що відповідач був застрахований відповідно до ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» в ПрАТ «Провідна» і позивач отримав визначену страховиком суму відшкодування без заперечень та зауважень. Також, представник відповідача зазначив, що наданий в якості доказів до позову звіт експертного автотоварознавчого обстеження від 12 червня 2014 року, виконаний на замовлення позивача експертом [PERSON] - складений із порушенням Методики товарознавчої експертизи оцінки колісних транспортних засобів, затверджений наказом Міністерства Юстиції України від 24.11.2003р., оскільки для проведення експертизи позивач надав частково відремонтований автомобіль і в такому разі експерт не мав би робити калькуляцію відновлювального ремонту і проводити дослідження . Враховуючи зазначене, відповідач та представник відповідача просили відмовити у задоволенні позову [PERSON] . Також з боку відповідача та його представника була надана заява про закінчення розгляду справи без їх участі, представник відповідача до цього, ж надав заяву, в якій послався на рішення Верховного Суду України від 04 липня 2018 року щодо аналогічних спірних відносин. З боку позивача, в зв`язку із запереченнями відповідача та посиланням на рішення Верховного Суду України від 04 липня 2018 року щодо аналогічних спірних відносин, надані письмові тези судових дебатів, де він зазначив, що посилання відповідача на вищезазначене рішення Верховного Суду є хибним, оскільки страхова компанія неналежним чином виконала свої обов`язки з відшкодування йому шкоди і тому він звернувся до суду із дійсним позовом, оскільки іншого способу захисту порушеного справа не існує. Представник третьої соби - ПрАТ «Страхова компанія «Провідна» - у судове засідання не з`явився , про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності. Свідки, допитані за клопотання відповідача [PERSON] - [PERSON] та [PERSON] - у судовому засіданні пояснили, що у квітні-травні 2014 року бачили автомобіль позивача частково відремонтованим, позивач пересувався автомобілем. Вислухавши пояснення сторін, свідків, дослідивши матеріали справи , суд приходить до наступного. Предметом даного позову є вирішення питання відшкодування шкоди (матеріальної та моральної), що регулюється положеннями Цивільного Кодексу України. Так, відповідно до ст.22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Відповідно до ч.1 ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи , а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи , відшкодовується в повному обсязі особою , яка її завдала. Відповідно до ч.1, 2 ст.1187 ЦК України, джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин , утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Згідно ст.1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. Відповідно до п.7 Постанови Пленуму Верховного Суду України №4 від 31.03.1995 року "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" (із подальшими змінами), заподіяна моральна шкода відшкодовується тій фізичній чи юридичній особі, права якої були безпосередньо порушені протиправними діями (бездіяльністю) інших осіб. Згідно з п.5 вищезазначеного Пленуму ВСУ відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача, а також вини останнього в її заподіянні. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності та справедливості. Відповідно до ст.12, 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Вирок у кримінальному провадженні, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов`язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Враховуючи визначені правові положення, суд зазначає. Матеріалами справи встановлено, що відповідно до копії свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії [NUMBER] , власником автомобіля OPEL ASTRA, білого кольору, реєстраційний номер [NUMBER] є [PERSON] , який відповідно до копії довіреності від 04.11.2013 року уповноважив [PERSON] продати належний йому автомобіль та для виконання вказаних у цій довіреності повноважень представнику надається право користуватися та керувати автомобілем, а також виконувати усі інші дії, пов`язані з цією довіреністю. Довіреність видана строком на десять років, з правом передоручення наданих повноважень та виїзду за кордон. (а.с.6) Постановою Попаснянського районного суду Луганської області від 07.02.2014 року [PERSON] визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення , передбаченого ст. 124 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу (а.с.8) В тексті вказаної постанови зазначено: «16 січня 2014 року о 07 год. 20 хв. у м. Попасна по вул. Артемівська [PERSON] , керуючи транспортним засобом - автомобілем "BMW" 316 д/н [NUMBER] , виїжджаючи з прилеглої території на головну дорогу, не врахував дорожню обстановку та не надав перевагу у русі транспортному засобу - автомобілю "OPEL ASTRA" д/н [NUMBER] , під керуванням [PERSON] , який рухався по головній дорозі, внаслідок чого скоїв зіткнення з вищевказаним автомобілем, чим порушив п. 10.2 ПДР України. В результаті дорожньо-транспортної пригоди згідно додатку до протоколу про адміністративне правопорушення від 16.01.2014р. пошкоджено: "OPEL ASTRA" д/н [NUMBER] - деформовано праве переднє крило, праві передні та задні двері, ліві передні двері, ліве переднє крило, розбито передній бампер, розбито передній блок фар; "BMW" 316 д/н [NUMBER] - деформовано ліве переднє крило, передній капот, розбито фару, пошкоджено лакофарбове покриття.» Відповідно до Висновку судового експерта Барановського С.І. № 13/18 від 15.01.2018 року по оцінці транспортного засобу встановлено, що ринкова вартість автомобіля "OPEL ASTRA" р/н [NUMBER] на дату ДТП складає 128 151грн. 30 коп. Вартість матеріальної шкоди, заподіяної власнику автомобіля "OPEL ASTRA" р/н [NUMBER] на дату оцінки з урахуванням ПДВ складає 128 151грн. 30 коп. Таким чином судом встановлено, що внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, яка відбулася 16.01.2014р. приблизно о 07-20год. з вини відповідача [PERSON] позивачу [PERSON] була спричинена матеріальна шкода у вигляді пошкодження автомобілю, який належить йому на праві довіреності. Вирішуючи питання про обґрунтованість позовних вимог суд виходить з наступного. Відповідно до п. 14 Постанови Пленуму Верховного Суду України №4 від 01.03.2013р. «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки», при визначенні розміру та способу відшкодування шкоди, завданої майну потерпілого, судам слід враховувати положення статті 1192 ЦК. Наприклад, з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ такого ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Коли відшкодування шкоди в натурі неможливе, потерпілому відшкодовуються в повному обсязі збитки відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Як при відшкодуванні шкоди в натурі, так і при відшкодуванні реальних збитків потерпілий має право вимагати відшкодування упущеної вигоди. Відповідно до ч.1 ст.22 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками, згідно п.1 ч.2 ст.22 ЦК України, є витрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). З урахуванням вищевикладеного суд зазначає, що матералами справи доведено, що вартість матеріального збитку, завданого позивачу на момент пошкодження становить 128 151грн.30 коп.. Згідно матеріалів страхової справи, № 2300034742, наданої з боку ПрАТ «СК «Провідна» - потерпілому [PERSON] від ДТП яке сталося 16.01.2014 року в м.Попасна Луганської обл..на вул Некрасова за участю [PERSON] , який є страхувальником ПрАТ «СК «Провідна» - нарахована сума збитку 17 111,50 грн.. Отже, сума позовних вимог у розмірі 111039,80грн. є обґрунтованою. Щодо стверджень відповідача та його представника того, що не було підстав для призначення та проведення повторної експертизи межах розгляду цієї справи, суд зазначає. Згідно положень Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка ратифікована в Україні Законом № 475/97-ВР від 17.07.97, положень ст.6 - Кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. Згідно положень ЗУ «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини, ст.17 Закону - Суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод, та практику Суду як джерело права. А так, вирішуючи в межах даної справи питання про проведення повторної експертизи, суд згідно із вищезазначеними правовими положеннями, враховуючи практику ЄСПЛ (саме рішення у справі «Ассенов та інші проти Болгарії», у справі «Танрікулу проти Туреччини», «Гюль проти Туреччини», в яких наголошено, що органи влади мають завжди намагатися встановити події та не покладатися на поспішні або безпідставні висновки для закінчення розслідування чи обґрунтування своїх рішень , в тому числі свідчення очевидців та результати експертиз) - суд призначив повторну експертизу з метою надання позивачу можливості на захист своїх прав а дотримання положень ЦПК України щодо верховенства права при розгляді справи. При тім, суд також звертає увагу на те, що відповідач, не погоджуючись із позовом та посилаючись на Постанову Верховного Суду від 04 липня 2018 року - некоректно застосовує зазначену Постанову, а саме: - Обставини справи, яка розглядалась Великою палатою ВС з внесенням Постанови 04 липня 2018року - не аналогічні із обставинами дійсної справи, оскільки за обставинами справи вирішувалося питання відшкодування шкоди між позивачем - страховою кампанією та відповідачем - винною особою у настанні ДТП. Страхова кампанія добровільно сплатила потерпілої (за її заявою) суму страхового відшкодування (на рахунок станції технічного обслуговування), а страховик ( винна особа) не зверталась до страхової кампанії із повідомленням про ДТП і тому в даній справі позовні вимоги стосувались відшкодування винною особою страховій кампанії вже виплаченого страхового відшкодування на рахунок станції технічного обслуговування . Натомість, в данній справі, саме в зв`язку із невиконанням страховою кампанією обов`язків щодо відшкодування позивачу ( потерпілій стороні у ДТП) матеріальної шкоди - позивач звертається до відповідача із вимогами про стягнення суми збитків після ДТП, оскільки відповідач визнаний винним у настанні ДТП. Також, суд звертає увагу, що відповідач та його представник, посилаючись на Постанову Верховного Суду від 04 липня 2018 року не зазначили, який саме висновок за вказаною Постановою вони вважають необхідним для використанні при вирішення даної справи, а тільки послались на дату зазначеної Постанови. Щодо позовних вимог про стягнення з відповідача моральної шкоди у сумі 10 000 грн., суд зазначає. Згідно з ч. 2 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Також, питання щодо підстав та порядку відшкодування моральної шкоди регулює положення Постанови Пленуму ВСУ N 4 від 31.03.95 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди». Однак, позивач, не надав ніяких доказів щодо спричинення йому моральної шкоди про що він зазначив у позові та доказів щодо обґрунтування заявленого у позові розміру моральної шкоди, відповідно до вимог зазначеного законодавства . Тому, суд вважає, що в частині вимог щодо стягнення з відповідача моральної шкоди, поданий позов не доведений в зв`язку з чим в цій частині позову необхідно відмовити. Вирішуючи позов таким чином, суд також вирішує питання щодо судових витрат. В даній справі є судові витрати щодо сплати судового збору у сумі 551,21 грн. та витрат пов`язаних з проведенням судових експертиз у сумі 2500,00 грн., відповідно до ст.133, 139 ЦПК України, які були сплачені позивачем. А так, згідно положень ст.141 ЦПК України, судові витрати, понесені позивачем необхідно стягнути із відповідача. На підставі викладеного, ст.ст.22, 1166, 1167 ЦПК України, положень Постанови Пленуму ВСУ Пленуму ВСУ N 4 від 31.03.95 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» ,

Outcome: partial