Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-08 00:00:00

Позивач поштою звернувся до суду з позовом, в якому просить ухвалити рішення, яким стягнути з [PERSON] на користь ТДВ «Експрес Страхування» завдану шкоду у розмірі 10204,25 грн, а також судові витрати, понесені у зв`язку із розглядом справи, а саме: 2270 грн сума сплаченого судового збору та 2550 грн сума витрат на правничу допомогу. В обґрунтування заявленого позову представник позивача посилається на те, що 29.03.2019 року між ТДВ «Експрес Страхування» та Представництвом «Берлін-Хемі/А. Менаріні Україна ГмбХ» було укладено Генеральний договір №207.19.000003, яким застраховано майнові інтереси страхувальника, пов`язані з володінням, користуванням та розпорядженням транспортними засобами та їх додатковим обладнанням, зазначеним у додатку №19, серед яких є транспортний засіб марки «Skoda Fabia», державний номерний знак [NUMBER] . 27.10.2020 року [PERSON] , керуючи транспортним засобом марки «Mazda 6», державний номерний знак [NUMBER] (попередній номерний знак [NUMBER] ), кузов № [NUMBER] біля будинку [ADDRESS] здійснив наїзд на припаркований транспортний засіб марки «Skoda Fabia», державний номерний знак [NUMBER] . Постановою Комінтернівського районного суду Одеської області від 21.12.2020 року (справа №504/3740/20) [PERSON] було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП. Цивільна відповідальність [PERSON] на момент вчинення дорожньо-транспортної пригоди була застрахована в АТ «СГ «ТАС» з лімітом відповідальності за шкоду, заподіяну майну у розмірі 130000 грн та франшизою 0 грн, що підтверджується полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АО 007099302. 28.10.2020 року представництво «Берлін-Хемі/А. Менаріні Україна ГмбХ» звернулось до ТДВ «Експрес Страхування» з заявою про виплату страхового відшкодування для відновлення транспортного засобу марки «Skoda Fabia», державний номерний знак [NUMBER] на розрахунковий рахунок станції технічного обслуговування філії «Автомобільний дім Одеса» ПрАТ «Одеса-Авто». Вартість відновлювального ремонту транспортного засобу марки «Skoda Fabia», державний номерний знак [NUMBER] склала 30570,24 грн, що підтверджується рахунком філії «Автомобільний дім Одеса» ПрАТ «Одеса-Авто» №0000006271 від 02.11.2020 року та актом виконаних робіт. ТДВ «Експрес Страхування» було здійснено виплату страхового відшкодування у розмірі 30570,24 грн, що підтверджується платіжним дорученням №ЦО06047 від 04.11.2020 року. АТ «СГ «ТАС» здійснило виплату страхового відшкодування полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АО 007099302 з урахуванням зносу запчастин у розмірі 20365,99 грн, що підтверджується платіжним дорученням №150999 від 12.01.2021 року. Нездійснення відповідачем компенсації різниці між реальними збитками та сумою виплаченого страхового відшкодування зумовило звернення ТДВ «Експрес Страхування» до суду із відповідним позовом. Відповідно до автоматизованої системи документообігу цивільну справу було розподілено судді Литвинюк А.В. Ухвалою суду від 16.08.2021 року було прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у цивільній справі. Розгляд справи призначено в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними матеріалами у справі, у строки передбачені ст.275 ЦПК України. Визначено відповідачеві п`ятнадцятиденний строк з дня отримання даної ухвали для подання відзиву на позовну заяву. Вказана ухвала суду була направлена за місцем реєстрації відповідача [PERSON] , яка зазначена у позовній заяві та не змінювалася, про що свідчить довідка з відділу адресно-довідкової роботи Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області від 06.08.2021 року, а саме за адресою: [ADDRESS] та за місцем фактичного проживання, а саме за адресою: [ADDRESS] . Однак, судова повістка, що направлялася на адресу відповідача за зареєстрованим місцем проживання, повернулася до суду без вручення з відміткою поштового відділення "адресат відсутній за вказаною адресою". Відповідно до п.п.91,99,101 Правил надання послуг поштового зв`язку, затверджених постановою Кабінету міністрів України №270 від 05.03.2009 року інформація про надходження реєстрованого поштового відправлення, поштового переказу, рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення, поштового переказу надсилається адресату у вигляді смс-повідомлення за номером мобільного телефону, зазначеним на поштовому відправленні, поштовому переказі, а у разі відсутності номера мобільного телефону - шляхом вкладення до абонентської поштової скриньки бланку повідомлення встановленого зразка. Рекомендовані листи з позначкою "Судова повістка", рекомендовані повідомлення про вручення поштових відправлень, адресовані фізичним особам, під час доставки за зазначеною адресою або під час видачі у приміщенні об`єкта поштового зв`язку вручаються адресату, а у разі його відсутності - будь-кому з повнолітніх членів сім`ї, який проживає разом з ним. У разі відсутності адресата або повнолітніх членів його сім`ї до абонентської поштової скриньки адресата вкладається повідомлення про надходження зазначеного реєстрованого поштового відправлення, поштового переказу, рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення, поштового переказу. У разі, коли адресата неможливо повідомити про надходження реєстрованого поштового відправлення, поштового переказу за номером телефону, зазначеним відправником у поштовій адресі, до його абонентської поштової скриньки вкладається повідомлення про надходження такого поштового відправлення, поштового переказу. Відповідно до ч.ч.3,9 ст.130 ЦПК України, якщо особу, якій адресовано судову повістку, не виявлено в місці проживання, повістку під розписку вручають будь-кому з повнолітніх членів сім`ї, які проживають разом з нею. У такому випадку особа, якій адресовано повістку, вважається належним чином повідомленою про час, дату і місце судового засідання, вчинення іншої процесуальної дії. У разі відмови адресата одержати судову повістку особа, яка її доставляє, робить відповідну помітку на повістці і повертає її до суду. Особа, яка відмовилася одержати судову повістку, вважається повідомленою. Крім того, відповідно до правової позиції, висловленої Верховним Судом у постанові №922/1714/18 від 17.04.2019 року, яка, з точки зору ч.4 ст.263 ЦПК України має враховуватися судом, неотримання судових повісток особою, які направлялися за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем проживання є свідомими, спрямовані на затягування розгляду справи та свідчать про зловживання процесуальними правами, які направлені на перешкоджання здійснення своєчасного розгляду справи. Виходячи з цього, порядку повідомлення адресата про надходження судової повістки, неявка адресата за її отриманням у поштовому відділенні є відмовою від її отримання, а тому повідомлення відповідача про час розгляду справи суд вважає належним. Тобто, судом були використані всі можливі способи сповіщення відповідача про наявність справи у суді та виклик до суду, але вони результатів не дали. З урахуванням викладеного, суд вважає за можливе розглядати справу за відсутності відзиву на позов та заперечень проти розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження. Відповідно до ст.ст.280,281 ЦПК України судом вирішено проводити заочний розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження. Суд, дослідивши матеріали справи дійшов до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що між 29.03.2019 року ТДВ «Експрес Страхування» та Представництвом «Берлін-Хемі/А. Менаріні Україна ГмбХ» було укладено Генеральний договір №207.19.000003, яким застраховано майнові інтереси страхувальника, пов`язані з володінням, користуванням та розпорядженням транспортними засобами та їх додатковим обладнанням, зазначеним у додатку №19 серед яких є транспортний засіб марки «Skoda Fabia», державний номерний знак [NUMBER] . 27.10.2020 року [PERSON] , керуючи транспортним засобом марки «Mazda 6», державний номерний знак [NUMBER] (попередній номерний знак [NUMBER] ), кузов № [NUMBER] біля будинку [ADDRESS] здійснив наїзд на припаркований транспортний засіб марки «Skoda Fabia», державний номерний знак [NUMBER] . Постановою Комінтернівського районного суду Одеської області від 21.12.2020 року (справа №504/3740/20) [PERSON] було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП. Постанова суду набрала законної сили. Відповідно до ч. 6 ст. 82 ЦПК України, вирок в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. В силу ч.4 ст.82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Тобто, наявність вини в діях [PERSON] у вчиненні дорожньо-транспортної пригоди, яка мала місце 27.10.2020 року, додатковому доказуванню не підлягає. В насідок дорожньо-транспортної пригоди автомобілі отримали механічні пошкодження. 28.10.2020 року представництво «Берлін-Хемі/А. Менаріні Україна ГмбХ» звернулось до ТДВ «Експрес Страхування» з заявою про виплату страхового відшкодування для відновлення транспортного засобу марки «Skoda Fabia», державний номерний знак [NUMBER] на розрахунковий рахунок станції технічного обслуговування філії «Автомобільний дім Одеса» ПрАТ «Одеса-Авто». Вартість відновлювального ремонту транспортного засобу марки «Skoda Fabia», державний номерний знак [NUMBER] склала 30570,24 грн, що підтверджується рахунком філії «Автомобільний дім Одеса» ПрАТ «Одеса-Авто» №0000006271 від 02.11.2020 року та актом виконаних робіт. ТДВ «Експрес Страхування» було здійснено виплату страхового відшкодування у розмірі 30570,24 грн, що підтверджується платіжним дорученням №ЦО06047 від 04.11.2020 року. Згідно ст.1 ЗУ «Про страхування» 07.03.1996 року №85/96-ВР страхування - це вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів фізичних осіб та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати фізичними особами та юридичними особами страхових платежів (страхових внесків, страхових премій) та доходів від розміщення коштів цих фондів. Ст.16 ЗУ «Про страхування» встановлено, що договір страхування - це письмова угода між страхувальником і страховиком, згідно з якою страховик бере на себе зобов`язання у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату страхувальнику або іншій особі, визначеній у договорі страхування страхувальником, на користь якої укладено договір страхування (подати допомогу, виконати послугу тощо), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі у визначені строки та виконувати інші умови договору. Відповідно до ст.979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. Ст.21 Закону встановлено, що страхувальник зобов`язаний зокрема повідомити страховика про настання страхового випадку в строк, передбачений умовами страхування. Страховик в свою чергу у відповідності до ст.20 Закону зобов`язаний зокрема протягом двох робочих днів, як тільки стане відомо про настання страхового випадку, вжити заходів щодо оформлення всіх необхідних документів для своєчасного здійснення страхової виплати або страхового відшкодування страхувальнику; при настанні страхового випадку здійснити страхову виплату або виплату страхового відшкодування у передбачений договором строк. Страховик несе майнову відповідальність за несвоєчасне здійснення страхової виплати (страхового відшкодування) шляхом сплати страхувальнику неустойки (штрафу, пені), розмір якої визначається умовами договору страхування або законом. Ст.1192 ЦК України визначено порядок відшкодування шкоди в натурі або відшкодування завданих збитків в повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Відповідно до ст.22 ЦК України збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Цивільна відповідальність [PERSON] на момент вчинення дорожньо-транспортної пригоди була застрахована в АТ «СГ «ТАС» з лімітом відповідальності за шкоду, заподіяну майну у розмірі 130000 грн та франшизою 0 грн, що підтверджується полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АО 007099302. АТ «СГ «ТАС» здійснило виплату страхового відшкодування полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АО 007099302 з урахуванням зносу запчастин у розмірі 20365,99 грн, що підтверджується платіжним дорученням №150999 від 12.01.2021 року. Позивач просить стягнути на його користь різницю між фактичними збитками і страховим відшкодуванням у сумі 10204,25 грн. Відповідно до ч.1 ст.1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Ч.1 ст.1166 ЦК України передбачено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно зі ст.993 ЦК України та ст.27 Закону України "Про страхування" до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. Як вбачається з ч.2 ст.1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Відповідно до п.1 ч.1 ст.1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. Відповідно ч.2 ст.1192 ЦК України розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Таким чином, суд вважає вимоги позивача про відшкодування витрат, пов`язаних з виплатою страхового відшкодування є обґрунтованими та підлягають задоволенню, а саме стягненню з відповідача на користь позивача підлягає різниця між реальними збитками та сумою виплаченого страхового відшкодування у розмірі 10204,25 грн. Щодо вимог сторони про відшкодування судових витрат слід зазначити наступне. Відповідно до вимог ч.1 ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Як вбачається з платіжного доручення №7917 від 14.06.2021 року позивачем було сплачено судовий збір в розмірі 2270 грн. Відповідно до положень ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. З урахуванням задоволення позову в частині стягнення завданої шкоди у розмірі 10204,25 грн з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сплачена сума судового збору в розмірі у розмірі 2270 грн. Щодо стягнення з відповідача на користь позивача витрат з правничої допомоги, суд дійшов наступного висновку. Положеннями ч.1 ст.137 ЦПК України визначено, що витрати пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Як вбачається з ч.3 ст.137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу, учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 27.06.2018 року у справі №826/1216/16 (провадження №11-562ас18) зроблено висновок про те, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. Відповідно до положень ч.4 ст.10 ЦПК України та ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» при розгляді справи, суд застосовує Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (далі Конвенція) і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України та практику Європейського суду з прав людини як джерело права (далі ЄСПЛ). ЄСПЛ присуджуючи судові витрати на підставі ст.41 Конвенції, зокрема у рішеннях від 12.10.2006 року у справі «Двойних проти України» (п. 80), від 10.12.2009 року у справі «Гімайдуліна і інших проти України» (п.п. 34-36), від 23.01.2014 року у справі «East/WestAllianceLimited проти України», від 26.02.2015 року у справі «Баришевський проти України» (п.95), в рішенні у справі «Схід/Захід Альянс Лімітед» проти України» (п.268) (заява № 19336/04) зазначив, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір обґрунтованим. Згідно з п.4 ч.1 ст.1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» від 05.07.2012 року визначено, що договір про надання правової допомоги це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору. Як вбачається з матеріалів справи до позову додано лише копію свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю та ордер на надання правничої (правової) допомоги від 20.07.2021 року, відтак представником позивача не доведено наявність витрат з надання правничої допомоги, тому позовні вимоги в цій частині не підлягають задоволенню.

Outcome: partial