Jurisdiction: civil
Date: 2021-06-09 00:00:00

[PERSON] звернувся в суд із позовом до [PERSON] про стягнення з [PERSON] вартості матеріального збитку внаслідок пошкодження транспортного засобу у розмірі 365 532,97 грн., вартості послуг евакуатора, в якості відшкодування матеріальної шкоди у розмірі 2500,00 грн., заподіяної йому водієм [PERSON] внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася 13.11.2019 року та судових витрат. 22 вересня 2020 року згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями справу передано для розгляду судді Свалявського районного суду Закарпатської області Ганчак Л.Ф. Відповідно до ухвали Свалявського районного суду Закарпатської області від 23.09.2020 року (суддя Ганчак Л.Ф.) накладено арешт на все рухоме та нерухоме майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті [PERSON] і знаходяться у нього чи інших осіб в межах суми позову - 368032,97 грн. - до набрання законної сили рішення суду по даній справі (за заявою [PERSON] про забезпечення позову). Ухвалою Свалявського районного суду Закарпатської області від 28.09.2020 (суддя Ганчак Л.Ф.) прийнято позовну заяву за позовом [PERSON] до [PERSON] про відшкодування шкоди до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження. 10.02.2021 року суддею Ганчак Л.Ф. подано заяву про самовідвід в підготовчому судовому засіданні, відвід задоволено. Згідно протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 10.02.2021 року справу передано для розгляду судді Свалявського районного суду Закарпатської області Уліганинець П.І. 11.02.2021 року суддею Уліганинець П.І. подано заяву про самовідвід, відвід задоволено. Згідно протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 11.02.2021 року справу передано для розгляду судді Свалявського районного суду Закарпатської області [PERSON] . Ухвалою Свалявського районного суду Закарпатської області від 16.02.2021 року суд прийняв позовну заяву [PERSON] до [PERSON] про відшкодування шкоди, завданої внаслідок ДТП до розгляду та продовжив підготовче засідання. Судовий розгляд справи призначений відповідно до ухвали Свалявського районного суду Закарпатської області від 22.03.2021 року. В судовому засіданні позивач позовні вимоги про відшкодування шкоди, завданої внаслідок ДТП, яка сталася з вини [PERSON] підтримав повністю. Пояснив, що є всі підстави для відшкодування шкоди внаслідок пошкодження транспортного засобу у розмірі 365 532,97 грн., вартості послуг евакуатора, в якості відшкодування матеріальної шкоди у розмірі 2500,00 грн. Просить позов задовольнити в повному обсязі, посилаючись на докази, надані до позовної заяви. В судовому засіданні представник відповідача [PERSON] , яка діє в інтересах [PERSON] (на підставі ордеру на надання правничої (правової) допомоги серії АО №1017205 від 18.10.2020, свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю №21/865 від 08.02.2013) заявлений позов не визнала, просить відмовити в задоволенні позовних вимог. Пояснила, що у даному випадку має місце обоюдна вина водіїв транспортних засобів, адже позивач здійснював обгін транспортного засобу марки "Рено - Магнум" на перехресті рівнозначних доріг, чим порушив правила Дорожнього руху України. Отже відшкодування шкоди повинно здійснюватися пропорційно в залежності від ступеню вини кожного з водіїв. Відповідач [PERSON] та представник позивача [PERSON] , який діє в інтересах [PERSON] в судове засідання не з`явилися. Заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши матеріали справи,суд доходить такого висновку. Відповідно до ст. 4 ЦПК України - кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно ст. 13 ЦПК України - суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи. Відповідно до ч.3 ст. 12, ч.1 ст. 81 ЦПК України - кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень; ч.1 ст. 95 ЦПК України - письмовими доказами є документи, які містять дані про обставини, які мають значення для правильного вирішення спору; ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи; ч. 1, 2 ст. 80 ЦПК України - достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Надаючи правову оцінку обставинам справи, суд зазначає таке: Судом встановлено, що згідно протоколу про адміністративне правопорушення сері ДПР18 №216323 від 13.11.2019 року складеного начальником СРПП Свалявського ВП старшим лейтенантом поліції Попович В.В. громадянин [PERSON] 13 листопада 2019 року біля 17.50 год. керуючи транспортним засобом марки Opel Vectra, державний номерний знак [NUMBER] в с.Солочин по автодорозі Перечин-Свалява-Липча на 47 км на перехресті рівнозначних доріг, водій транспортного засобу зобов`язаний дати дорогу транспортному засобу, що рухається праворуч по головній дорозі, внаслідок чого допустив зіткнення з транспортним засобом марки Toyota, державний номерний знак [NUMBER] , після чого залишив місце дорожньо-транспортної пригоди. Транспортні засоби отримали механічні пошкодження. Згідно протоколу про адміністративне правопорушення сері ДПР18 №216322 від 13.11.2019 року громадянин [PERSON] 13 листопада 2019 року біля 17.50 год. керуючи транспортним засобом марки Opel Vectra, державний номерний знак [NUMBER] в с.Солочин по автодорозі Перечин-Свалява-Липча на 47 км на перехресті рівнозначних доріг, водій транспортного засобу зобов`язаний дати дорогу транспортному засобу, що рухається праворуч по головній дорозі, внаслідок чого допустив зіткнення з транспортним засобом марки Toyota, державний номерний знак [NUMBER] . Транспортні засоби отримали механічні пошкодження. Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ОБ № 059461 від 13.11.2019 року складеного поліцейським СРПП Свалявського ВП капралом поліції Желізник Ю.М. громадянин [PERSON] 13 листопада 2019 року біля 17.50 год. керував транспортним засобом марки Opel Vectra, державний номерний знак [NUMBER] в с.Солочин в стані алкогольного спяніння. Огляд на стан сп`яніння проводився у встановленому законом порядку. Постановою Свалявського районного суду Закарпатської області від 03 січня 2020 року [PERSON] , [INFO] визнано винним у вчиненні правопорушень, передбачених ст. ст. 122-4, 124, ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі шестиста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 10200 (десять тисяч двісті) грн., з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік. Транспортний засіб марки "Toyota", моделі "RAV4", державний номерний знак [NUMBER] належить на праві власності [PERSON] (позивачу), що підтверджується копією свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу [NUMBER] . Згідно висновку експертного автотоварознавчого дослідження № 13/25ЕД від 01.06.2020 року, наданого Закарпатським науково-дослідним експертно-криміналістичним центром - вартість відновлювального ремонту колісного транспортного засобу марки "Toyota", моделі "RAV4", д.н.з. [NUMBER] становить 329593,01 грн.; вартість матеріального збитку, завданого власнику колісного транспортного засобу марки "Toyota", моделі "RAV4", д.н.з. [NUMBER] становить 365532,97 грн; вартість ліквідних та працездатних залишків автомобіля марки "Toyota", моделі "RAV4", д.н.з. [NUMBER] становить станом на 25.05.2020 року - 262001,40 грн. Згідно акту огляду транспортного засобу позивача була проведена калькуляція вартості ремонту марки "Toyota", моделі "RAV4", д.н.з. [NUMBER] та вартості виконання ремонтних робіт на суму 329 593,01 грн. Представник відповідача в судовому засіданні не погоджувалася із висновком експертного автотоварознавчого дослідження № 13/25ЕД від 01.06.2020 року. Подала до суду клопотання про призначення в справі інженерно-транспортної експертизи з дослідженням обставин ДТП. На вирішення поставити питання: чи відповідають дії водія автомобіля "TOYOTA RAVA4" , д.н.з. [NUMBER] , яким керував [PERSON] та водія автомобіля "ОPEL VECTRA", д.н.з. [NUMBER] , яким керував [PERSON] вимогам Правил дорожнього руху? Дії якого з водіїв почали формування умови для виникнення ДТП? Яке відсоткове співвідношення вини кожного з учасників у ДТП, яка мала місце 13.11.2019 року. Проведення експертизи просила доручити судовому експерту Мигович І.Ю. В обгрунтування вимог клопотання посилалася на те, що у вчиненні ДТП має місце вина обох учасників ДТП, а у разі завдання шкоди внаслідок взаємодії джерел підвищеної небезпеки їх володільцями, питання про її відшкодування вирішується за принципом вини, а тому вважала за необхідне проведення у справі експертизи для визначення дії якого з водіїв почали формувати умови для виникнення ДТП та встановити відсоткове співвідношення вини кожного з учасників у дорожньо-транспортній пригоді, що мала місце 13 листопада 2019 року. Ухвалою Свалявського районного суду Закарпатської області від 16.04.2021 року у задоволенні клопотання представника відповідача [PERSON] - адвоката Новікової І.С. про призначення інженерно-транспортної експертизи з дослідженням обставин дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася 13.11.2019 року у справі № 306/1317/20 - відмовлено з підстав, що в судовому засіданні встановлено, що водій [PERSON] в порушення вимог - п. 2.10 Правил дорожнього руху після ДТП не зупинив свій транспортний засіб, (відповідно не було зафіксовано розташування слідів пригоди і положення автотранспорту після його зупинки) і, залишив місце ДТП разом з автотранспортним засобом. Матеріали справи та клопотання представника [PERSON] не містять даних щодо пошкоджень автомобіля "OPEL VECTRA", д.н.з. [NUMBER] , яким керував [PERSON] та автомобіля РЕНО МАГНУМ д.н.з. [NUMBER] (учасника ДТП). За таких обставин висновок експерта не міститиме висновків щодо всіх обставин ДТП та не може вважатися об`єктивним. Відповідно до ст. 1166 ЦК України - шкода завдана неправомірними діями майну фізичної чи юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка їх завдала. Відповідно до ч.1 ст. 1187 ЦК України - джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. (ч.2 ст. 1187 ЦК України) При цьому, особою, яка зобов`язана відшкодувати шкоду, завдану джерелом підвищеної небезпеки, є фізична або юридична особа, що на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди, позички тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. (суд ураховує роз`яснення Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки»: розглядаючи позови про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, суди повинні мати на увазі, що відповідно до статей 1166, 1187 ЦК шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала. Обов`язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини). Згідно п.1 ч.1 ст. 1188 ЦК України - шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. Відповідно до ч.ч. 4, 6 ст. 82 ЦПК України - обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. З огляду на презумпцію вини завдавача шкоди (частина друга статті 1166 ЦК) відповідач звільняється від обов`язку відшкодувати шкоду (у тому числі і моральну шкоду), якщо доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого (частина п`ята статті 1187 ЦК, пункт 1 частини другої статті 1167 ЦК). Потерпілий подає докази, що підтверджують факт завдання шкоди за участю відповідача, розмір завданої шкоди, а також докази того, що відповідач є завдавачем шкоди або особою, яка відповідно до закону зобов`язана відшкодувати шкоду. Судом доведено, що завдавачем шкоди є відповідач [PERSON] . Згідно ст. 1192 ЦК України - з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Шодо доводів представника відповідача про наявність взаємодії джерел підвищеної небезпеки та наявністю вини обох водіїі, суд зазначає таке. З досліджених в судовому засіданні доказів судом встановлено, що: - водій транспортного засобу марки марки "Toyota", моделі "RAV4" рухався автодорогою "Перечин-Свалява-Липча" з допустимою на даному відрізку швидкістю (інше не встановлено судом) та здійснював обгін транспортного засобу автомоблія "Рено-Магнум". Із доданої схеми ДТП встановлено, що обгін майже закінчено перед перехрестям з під`їзною дорогою до санаторію "Кришталеве Джерело" та ТОВ "Свалявські мінеральні води", ЖК "Сонячний квартал" (повідомлення Голубинської сільської ради №403/02-06 від 19.12.2019 року); - водій транспортного засобу автомобіля марки "OPEL VECTRA" рухався під`їзною дорогою до санаторію "Кришталеве Джерело" та ТОВ "Свалявські мінеральні води", ЖК "Сонячний квартал". Здійснюючи поворот на головну дорогу праворуч допустив зіткнення з рухаючимся по головній дорозі автомобілем "Toyotа RAV4". Зіткнення (згідно схеми ДТП) відбулося біля роздільної полоси, на головній дорозі, до перехрестя; - водій автомобіля "Toyotа RAV4" при здійсненні обгону повинен був дотриматися вимог п.п. 14.2, 14.6 ПДР України. Судом встановлено, що на час початку маневру обгону - за транспортним засобом "Toyotа RAV4" не рухалися транспортні засоби, водії яких розпочали обгін. Водій транспортного засобу, який рухається попереду по тій самій смузі руху не подав сигналу про поворот (перестроювання), смуга зустрічного руху була вільною від транспортних засобів на достатній для обгону відстані, після обгону водій автомобіля марки "Toyotа RAV4" мав можливість, не створюючи перешкоди транспортному засобу, якого він обганяє повернутися на займану смугу. Таким чином, водій транспортного засобу марки "Toyotа RAV4" не допустив порушення п.14.2 ПДР України при здійсненні маневру обгону. Також, позивач не допустив порушень п.14.6 ПДР України щодо встановлення заборон для здійснення обгону. Посилання представника відповідача на те, що обгін здійснювався на перехресті рівнозначних доріг суд не може прийняти до уваги, поскільки із схеми ДТП та характеру пошкоджень транспортного засобу (автомобіля "Toyotа RAV4") встановлено, що зіткнення відбулося до перехрестя, ближче до середини дороги в задню ліву дверку автомобіля марки "Toyotа RAV4". (тобто, коли вказаний транспортний засіб майже повністю повернувся на власну смугу руху після закінчення обгону).. Також, повністю спростовано доводи про те, що вказане перехрестя є перехрестям рівнозначних доріг, адже дорога, по якій рухався водій автомобіля "OPEL VECTRA" - є під`їзною дорогою. Судом не встановлено будь-яких обставин, які б свідчили про наявність в діях водія автомобіля "Toyotа RAV4" [PERSON] однак порушення ПДР України і за таких обставин, суд не має підстав для застосування пропорційності відповідальності. З огляду на вищезазначене, враховуючи, що в судовому засіданні було встановлено, що ДТП 13.11.2019 року відбулось з вини відповідача [PERSON] , який на правовій підставі керував транспортним засобом, та між його діями та наслідками, що настали є безпосередній причинний зв`язок, що встановлено постановою Свалявського районного суду Закарпатської області від 03.01.202 року, то сума відшкодування має бути стягнута саме з нього в розмірі спричиненої позивачу матеріальної шкоди, визначеної висновком автотоварознавчого експертного дослідження, тобто стягненню підлягає сума у розмірі 368 032,97 грн. (365532,97 грн. вартості матеріального збитку внаслідок пошкодження автомобіля позивача та 2500,00 грн. вартості послуг евакуатора, як відшкодування матеріальної шкоди, заподіяної внаслідок ДТП). Відповідно до п.2 ч.5 ст. 265 ЦПК України - у резолютивній частині рішення зазначаються розподіл судових витрат. Відповідно до п.6 ст. 264 ЦПК України - під час ухвалення судового рішення суд вирішує питання розподілу між сторонами судових витрат. Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України - судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Відповідно до п.1 ч.2 ст.141 ЦПК України у разі задоволення позову, судовий збір покладається на відповідача, а тому суд доходить висновку, що з відповідача на користь позивача слід стягнути сплачений судовий збір у розмірі 3680,33 грн. Статтями 55, 124 Конституції України передбачено, що права і свободи людини і громадянина захищаються судом, юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі. Статтею 129 - 1 Конституції України визначено: Суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Відповідно до ч.1 ст. 18 ЦПК України - судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України. Відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 ч.1 Перехідних положень (розділ ХІІІ) ЦПК України - до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи: апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Outcome: approved