Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-14 00:00:00

Позивач Публічне акціонерне товариство Комерційний банк «Приватбанк» звернувся до суду з позовом про стягнення заборгованості за договором кредиту з відповідача [PERSON] Позовні вимоги обґрунтовує тим, що 03.06.2006 року між ним та відповідачем було укладено договір, згідно якого відповідач одержав кредит в розмірі 10 000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 256,40 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Відповідачем вчасно чергові платежі не сплачуються у зв'язку із чим у нього виникла заборгованість, яка станом на 29.05.2013 року становить 26 306,55 грн., з яких 10 000,00 грн. - заборгованість за кредитом, 14 433,11 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом, 1 873,44 грн. - заборгованість по комісії за користування кредитом, що змусило позивача звернутись до суду з даним позовом, в якому він просив стягнути з відповідача заборгованість у розмірі 26 305,55 грн. за кредитним договором від 03.10.2006 року та судові витрати. В судове засідання представник позивача не з'явився, подав заяву про розгляд справи за його відсутності, позов підтримав. Відповідач та його представник в судове засідання не з'явилися, про час розгляду справи повідомлені належним чином. Представник подав до суду заяву, в якій просив застосувати при розгляді даної справи строк позовної давності, передбачений діючим законодавством та наслідки його пропуску, передбачені ст. 267 ЦК України. Суд, виконавши всі вимоги цивільного процесуального законодавства й всебічно перевіривши обставини справи, розглянувши справу у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, дійшов до наступних висновків. Відповідно до ст. 16 ЦК Україна кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Як встановлено в судовому засіданні, 03.10.2006 року між [PERSON] та Закритим акціонерним товариством комерційний банк "ПриватБанк", правонаступником якого є ПАТ КБ "ПриватБанк" (Банк), було укладено договір про відкриття картрахунку та обслуговування платіжної картки, згідно умов якого Банк відкрив Клієнту картковий рахунок у національній валюті та випустив платіжну картку строком дії один рік. Таким чином, строк виконання зобов'язання [PERSON] було встановлено в межах строку дії картки та кредитного ліміту, тобто один рік, а саме до 03.10.2007 р. Згідно до ч.1 ст. 631 ЦК України строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і обов'язки відповідно до договору. Зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки, що передбачено ст.257 ЦК України. Перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Позивач звернувся до суду з даним позовом 25.12.2013 року. Враховуючи ст. 267 ч.2 ЦК України заява про захист цивільного права або інтересу має бути прийнята судом до розгляду незалежно від спливу позовної давності. Ст. 267 ч.3 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Ст. 267 ч.4 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Як видно із заяви відповідача, він просить застосувати позовну давність до даного позову . З урахуванням викладених обставин справи та норм законодавства суд приходить до висновку, що позивачем пропущено строк звернення до суду, оскільки строк позовної давності почав свій перебіг з 03.10.2007 року та закінчився 03.10.2010 р., а позивач звернувся до суду 25.12.2013 року. Отже, у позові ПАТ КБ "ПриватБанк" до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором слід відмовити. На підставі наведеного, ст.ст. 257, 267, 546-547, 550, 553-554, 612, 625, 1046-1054 ЦК України та

Outcome: dismissed