Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-08 00:00:00

Позивач [PERSON] подав до суду позовну заяву у якій просить зобов'язати виконавчий комітет Новодністровської міської ради Чернівецької області позачергово надати судді Новодністровського міського суду Чернівецької області [PERSON] та членам його сім'ї службове жиле приміщення у вигляді окремої квартири в м. Новодністровськ Чернівецької області, яка відповідає встановленим санітарним і технічним вимогам, в межах норми житлової площі, з урахуванням права на додаткову площу. Представник відповідача - виконавчого комітету Новодністровської міської ради Чернівецької області - Соловей М.М. до суду не з'явився будучи належним чином повідомленим про час і місце розгляду справи. Соловей М.М. надіслав до суду заяву у якій визнав позовні вимоги у повному обсязі з підстав зазначених у позовній заяві. Представник відповідача зазначив, що зміст ч.4 ст. 174 ЦПК України йому відомий, а наслідки визнання позову зрозумілі. Позивач [PERSON] до суду не з'явився будучи належним чином повідомленим про час і місце розгляду справи. Соловей М.М. надіслав до суду заяву у якій просить розглядати справу у його відсутності. Позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Згідно до ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Згідно до ст. 61 ЦПК України обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Відповідно до ст. 174 ЦПК України відповідач може визнати позов протягом усього часу судового розгляду, зробивши усну заяву. Якщо визнання позову відповідачем викладено в адресованих суду письмових заявах, ці заяви приєднуються до справи. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Судом встановлено, що указом Президента України від 13 березня 2013 року [PERSON] переведений на посаду судді Новодністровського міського суду Чернівецької області. [PERSON] та члени його сім не мають житла в м. Новодністровськ. Позивач звернувся до виконавчого комітету Новодністровської міської ради Чернівецької області і згідно рішення вищевказаного виконавчого комітету №169/12 від 04 грудня 2013 року [PERSON] та члени його сім'ї були прийняті на квартирний облік для отримання житла позачергово. 12 лютого 2014 року виконавчий комітет Новодністровської міської ради відмовив [PERSON] у наданні йому службового житлового приміщення у вигляді окремої квартири у м. Новодністровськ за відсутністю такого. Згідно рішення Конституційного суду України у справі за конституційним поданням Верховного Суду України про офіційне тлумачення положень частин першої, другої статті 126 Конституції України та частини другої статті 13 Закону України „Про статус суддів" від 1 грудня 2004 року відповідно до статей 126, 130 Конституції України незалежність і недоторканність суддів гарантуються Конституцією і законами України. Держава забезпечує фінансування та належні умови для функціонування судів і діяльності суддів. Положення частини першої статті 126 Конституції України "незалежність і недоторканність суддів гарантуються Конституцією і законами України" у взаємозв'язку з іншими положеннями розділу VIII Основного Закону України треба розуміти так. Незалежність суддів є невід'ємною складовою їхнього статусу. Вона є конституційним принципом організації та функціонування судів, а також професійної діяльності суддів, які при здійсненні правосуддя підкоряються лише закону. Незалежність суддів забезпечується насамперед особливим порядком їх обрання або призначення на посаду та звільнення з посади; забороною будь-якого впливу на суддів; захистом їх професійних інтересів; особливим порядком притягнення суддів до дисциплінарної відповідальності; забезпеченням державою особистої безпеки суддів та їхніх сімей; гарантуванням фінансування та належних умов для функціонування судів і діяльності суддів, їх правового і соціального захисту; забороною суддям належати до політичних партій та профспілок, брати участь у будь-якій політичній діяльності, мати представницький мандат, займатися за сумісництвом певними видами діяльності; притягненням до юридичної відповідальності винних осіб за неповагу до суддів і суду; суддівським самоврядуванням. Додаткові гарантії незалежності і недоторканності суддів, крім уже передбачених Конституцією України, можуть встановлюватися також законами. Такі гарантії визначені, зокрема, статтею 13 Закону України „Про статус суддів". Не допускається зниження рівня гарантій незалежності і недоторканності суддів в разі прийняття нових законів або внесення змін до чинних законів. Згідно ст. 132 Закону України „Про судоустрій і статус суддів" після призначення на посаду суддя Конституційного Суду України, Верховного Суду України, вищого спеціалізованого суду, апеляційного, місцевого суду, який потребує поліпшення житлових умов, забезпечується службовим житлом за місцем знаходження суду. Згідно ст. 118 Житлового кодексу України службові жилі приміщення призначаються для заселення громадянами, які у зв'язку з характером їх трудових відносин повинні проживати за місцем роботи або поблизу від нього. Жиле приміщення включається до числа службових рішенням виконавчого комітету районної, міської, районної в місті Ради народних депутатів. Під службові жилі приміщення виділяються, як правило, окремі квартири. Згідно ст. 46 Житлового кодексу України поза чергою жиле приміщення надається: інвалідам Великої Вітчизняної війни і прирівняним до них у встановленому порядку особам протягом двох років з дати прийняття рішення про включення їх до списку на позачергове одержання жилого приміщення, а з них інвалідам першої групи з числа учасників бойових дій на території інших держав - протягом року з визначенням переважного права інвалідів Великої Вітчизняної війни і прирівняних до них у встановленому порядку осіб на одержання жилих приміщень перед всіма іншими категоріями позачерговиків; громадянам, житло яких внаслідок стихійного лиха стало непридатним для проживання; особам, направленим у порядку розподілу на роботу в іншу місцевість; дітям-сиротам та дітям, позбавленим батьківського піклування, після завершення терміну перебування у сім'ї опікуна чи піклувальника, прийомній сім'ї, дитячому будинку сімейного типу, закладах для дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування, а також особам з їх числа у разі відсутності житла або неможливості повернення займаного раніше жилого приміщення в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України; громадянам, незаконно засудженим і згодом реабілітованим, у разі неможливості повернення займаного раніше жилого приміщення; дітям-інвалідам з числа дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування, які проживають у сім'ях піклувальників, прийомних сім'ях, дитячих будинках сімейного типу, державних або інших соціальних установах, після досягнення повноліття, у разі якщо за висновком медико-соціальної експертизи вони можуть здійснювати самообслуговування і вести самостійний спосіб життя; сім'ям, які мають п'ятьох і більше дітей, та у разі народження у однієї жінки одночасно трьох і більше дітей; особам, обраним на виборну посаду, коли це зв'язано з переїздом в іншу місцевість; членам сім'ї народного депутата України у разі його смерті в період виконання депутатських обов'язків у Верховній Раді України на постійній основі; працівникам протитуберкульозних закладів у разі виникнення професійного захворювання на туберкульоз. Громадяни, які мають право на позачергове одержання жилих приміщень, включаються до окремого списку. Згідно ст. 30 Закону України „Про місцеве самоврядування в Україні" до відання виконавчих органів сільських, селищних, міських рад належить облік громадян, які відповідно до законодавства потребують поліпшення житлових умов; розподіл та надання відповідно до законодавства житла, що належить до комунальної власності; вирішення питань щодо використання нежилих приміщень, будинків і споруд, що належать до комунальної власності. Суд також враховує, що позивач вимагає надання йому житла, що має статус „службового". Відповідно до п.8 Положення про порядок надання службових жилих приміщень і користування ними в Українській РСР затвердженого Постановою Ради Міністрів УРСР від 4 лютого 1988 року №37 „Про службові жилі приміщення" службові жилі приміщення надаються включеним до згаданого в пункті 7 цього Положення переліку працівникам, які постійно проживають, а також прописані в населеному пункті за місцем розташування відповідного підприємства, установи, організації. З дозволу виконавчого комітету районної, міської, районної в місті Ради народних депутатів службове жиле приміщення може бути надано працівникові, який проживав в іншому населеному пункті. Зазначені приміщення надаються незалежно від перебування працівників на квартирному обліку, без додержання черговості та пільг, установлених для забезпечення громадян житлом. Відповідно до п. 12 вищевказаного Положення службові жилі приміщення надаються у межах 13,65 квадратного метра жилої площі на одну особу, але не менше рівня середньої забезпеченості громадян жилою площею в даному населеному пункті, визначеному в установленому порядку. Таким чином виконавчий комітет Новодністровської міської ради Чернівецької області зобов'язаний забезпечити службовим житлом [PERSON] як суддю Новодністровського місцевого суду, який потребує поліпшення житлових умов житлом за місцем знаходження суду, як особа, обрана на виборну посаду, коли це зв'язано з переїздом в іншу місцевість. Своєю бездіяльністю , яка полягає у незабезпеченні судді Стасіва І.С. який потребує поліпшення житлових умов житлом за місцем знаходження суду, виконавчий комітет Новодністровської міської ради Чернівецької області порушує права позивача. Встановлюючи цю обставину суд враховує, що відповідач визнав позов. Враховуючи наведене, суд вважає, що позов слід задовольнити повністю. На підставі ст. 132 Закону України „Про судоустрій і статус суддів", ст. 30 Закону України „Про місцеве самоврядування в Україні", ст.ст. 46,118 Житлового кодексу України, Положення про порядок надання службових жилих приміщень і користування ними в Українській РСР затвердженого Постановою Ради Міністрів УРСР від 4 лютого 1988 року №37 „Про службові жилі приміщення",

Outcome: approved