Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-08 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідача заборгованість по кредитному договору. При цьому посилається на те, що відповідно до укладеного договору від 15.10.2008 року відповідачем отримано кредит у розмірі 8000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36,00% річних на суму залишку заборгованості. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що вказана заява разом з Умовами та правилами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною картою та Тарифами становить собою укладений договір про надання банківських послуг. Умови договору відповідач не виконує належним чином, щомісячно кредит не погашає, внаслідок чого утворилась заборгованість, яка станом на 31.07.2017 р. становить 103823,31 грн., з яких: 7900,53 грн. - заборгованість за кредитом, 87540,72 грн. заборгованість за процентами за користування кредитом, 3200,00 грн. - заборгованість за пенею та комiсiєю; а також штрафи відповідно до пункту 8.6 Умов та правил надання банківських послуг: 250,00 грн. штраф (фіксована частина), 4932,06 грн. штраф (процентна складова). Позивач просить стягнути на свою користь заборгованість за кредитним договором та судові витрати. 22.02.2018 року Богунським районним судом винесено заочне рішення у справі, яким позов Публічного акціонерного товариства Комерційний банк "ПриватБанк" до [PERSON] про стягнення заборгованості задоволено, стягнуто з [PERSON] на користь Публічного акціонерного товариства Комерційний банк "ПриватБанк" заборгованість за кредитним договором від 15.10.2008 року у сумі 103823,31 грн., судові витрати по сплаті судового збору в сумі 1600,00 грн., а всього на загальну суму 105423,31 грн. 03.04.2018\~року представником\~відповідача\~[PERSON] подано до суду заяву про перегляд заочного рішення Богунського районного суду м. Житомира від 22.02.2018 року, яка умотивована тим, що справа розглянута у відсутність відповідача, яка не могла зявитися до суду через погане самопочуття, також вказала, що позивачем пропущено термін позовної давності, який встановлено законодавством для звернення до суду, а тому ці підстави є істотними для вирішення справи. Ухвалою суду від 17.05.2018 року заяву представника відповідача [PERSON] про перегляд заочного рішення по цивільній справі за позовною заявою Публічного акціонерного товариства Комерційний банк "ПриватБанк" до [PERSON] про стягнення заборгованості задоволено, заочне рішення Богунського\~ районного суду міста Житомира від 22.02.2018 року, ухваленому по цивільній справі за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційний банк "ПриватБанк" до [PERSON] скасовано, справу призначено до судового розгляду. 08.06.2018 року представником позивача надіслано до суду відповідь на заяву про перегляд заочного рішення, у якій представник позивача вказав, що відповідачем були вчинені дії, що свідчать про визнання ним свого боргу перед банком, оскільки відповідач неодноразового здійснював погашення заборгованості, останнє з яких було здійснено 30.01.2015 року, що підтверджується випискою по рахунку відповідача, тим самим здійснивши переривання строку позовної давності та відлік строку позовної давності розпочався з початку з цієї дати, а позовна заява була надіслана до суду 27.08.2017 року, тобто вмежах трирічного строку позовної давності. Відповідачем відзив не поданий, про наявність поважних причин ненадання відзиву суд не повідомлено, тому відповідно до ч. 8 ст. 178 ЦПК України, суд вирішує справу за наявними матеріалами. В судовому засіданні представник позивача позов підтримав та просив його задовольнити з підстав, викладених у позові. Відповідач у судове засідання не зявилася, її представник [PERSON] подала до суду заяву про розгляд справи без їх участі, у якій також просила зменшити штрафи та відсотки з урахуванням початкової ставки. Відповідно до ч. 3\~ст. 211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відстуності. Суд, на підставі повно і всебічно зясованих обставин цієї справи, на засадах верховенства права, відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права, прийшов таких висновків. Відповідно до ч. 1\~ст.\~13\~ЦПК\~України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно із ч.\~3 ст.\~12\~ЦПК\~України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. З матеріалів справи вбачається, що 15.10.2008 року між ПАТ "ПриватБанк" та [PERSON] укладено кредитний договір, за умовами якого [PERSON] отримала кредит в сумі 8000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку із сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Відповідач погодився з Умовами та правилами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною карткою та тарифами банку, що складає між ним та банком Договір, про що свідчить його підпис у заяві (а.с. 8). У зв'язку із невиконанням позичальником зобов'язань за кредитним договором, банком нараховано заборгованість, яка станом на 31.07.2017\~р.\~становить 103823,31\~грн.,\~з яких:\~7900,53\~грн.\~-\~заборгованість за\~кредитом,\~87540,72\~грн.\~заборгованість за\~процентами за\~користування кредитом,\~3200,00\~грн.\~-\~заборгованість за\~пенею та\~комiсiєю;\~а також\~штрафи відповідно\~до пункту\~8.6\~Умов та\~правил надання\~банківських послуг:\~250,00\~грн.\~штраф (фіксована\~частина),\~4932,06\~грн.\~штраф (процентна\~складова) (а.с. 4-6). Принцип свободи договору як один із загальних засад цивільного законодавства декларується в ст. 3 Цивільного кодексу України. Відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (ст. 627 Цивільного кодексу України). Підстави виникнення цивільних прав та обовязків визначені в статті 11 Цивільного кодексу України, зокрема з договорів та інших правочинів. Відповідно до змісту ст.ст.\~526, 527, 530 ЦК України, зобов'язання повинні виконуватися належним чином і у встановлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. Статтею 610\~ЦК\~України визначено, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Згідно зі статтею 1054\~ЦК\~України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові в розмірах та на умовах, установлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. Кредитний договір укладається у письмовій формі (ч. 1 статті 1055 ЦК України). За змістом статті 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. [PERSON] вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За ч. 1 ст. 610 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Відповідно до ч. 1 ст. 628 ЦК України, зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї зі сторін має бути досягнуто згоди (стаття 638 ЦК України). Згідно зі статтею 526\~ЦК\~України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання) (стаття 610 ЦК України). Одним із видів порушення зобов'язання є прострочення - невиконання зобов'язання в обумовлений сторонами строк. При цьому в законодавстві визначаються різні поняття як «строк дії договору», так і «строк (термін) виконання зобов'язання» (стаття 530 ЦПК України). Статтею 525\~ЦК заборонено односторонню відмову від зобов'язання або односторонню зміну його умов. Наслідки прострочення позичальником повернення позики визначено у ст. 1050 ЦК України. Якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Відповідно до ст.\~549\~ЦК\~України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. За приписами ч.1 ст.\~612\~ЦК\~України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. У постанові Верховного Суду від 21.01.2018р. у справі № 554/2743/14-ц зазначено, що правильними є такі складові при стягненні заборгованості: заборгованість за кредитом, заборгованість по процентам за користування кредитом, заборгованість по комісії за користуванням кредитом, пені. Таким чином, оскільки між сторонами укладено кредитний договір, що не заперечується сторонами, позивач належним чином виконав умови договору та надав відповідачу у користування грошові кошти - кредит, на платній основі, а відповідач допустив неналежне виконання зобов'язання, суд вважає обґрунтованими позовні вимоги щодо стягнення заборгованості за кредитом, заборгованості по процентам за користування кредитом, заборгованості по комісії за користуванням кредитом, штрафів. Разом з тим, судом також встановлено, що при підписанні договору від 15.10.2008 року сторони погодили, що за користування кредитом позичальник сплачує відсотки у розмірі 36,00% річних на суму залишку заборгованості, що вбачається із змісту позовної заяви та розрахунку заборгованості. Із розрахунку заборгованості по кредитному договору вбачається, що починаючи із 01.04.2015 року та у подальшому банк збільшував розмір відсотків за користування кредитом, який станом на день нарахування заборгованості становив вже 43,2 % річних (а.с. 5-7). За змістом ст. 55 Закону України «Про банки і банківську діяльність» банкам забороняється в односторонньому порядку змінювати умови укладених з клієнтами договорів, зокрема, збільшувати розмір процентної ставки за кредитними договорами або зменшувати її розмір за договорами банківського вкладу (крім вкладу на вимогу), за винятком випадків, встановлених законом. 10 січня 2009 року набрав чинності [PERSON] України від 12 грудня 2008 року № 661-VІ, яким ЦК України доповнено ст. 1056-1, якою передбачено, що фіксована процентна ставка є незмінною протягом усього строку кредитного договору; установлений договором розмір фіксованої процентної ставки не може бути збільшено банком в односторонньому порядку; умова договору щодо права банку змінювати розмір процентів в односторонньому порядку є нікчемною. [PERSON] не скасовує й не помякшує цивільної відповідальності особи, а отже, не має зворотної дії в часі. Таким чином, рішення банку щодо збільшення процентної ставки за кредитом в односторонньому порядку, які прийняті з 10 січня 2009 року, є неправомірними. Якщо ж умовами кредитного договору, щодо яких сторони дійшли згоди під час його укладення, передбачено право банку в односторонньому порядку збільшувати розмір процентної ставки за користування кредитом у разі настання певних умов з додержанням встановленої кредитним договором процедури повідомлення позичальника, то\~збільшення банком розміру процентної ставки за цим кредитним договором в односторонньому порядку є правомірним, за умови, що рішення банку про таку зміну розміру процентної ставки було прийнято до набрання чинності Закону України від 12 грудня 2008 року № 661-VI «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо заборони банкам змінювати умови договору банківського вкладу та кредитного договору в односторонньому порядку», тобто\~до 9 січня 2009\~року. [PERSON] позиція Верховного суду України викладена у\~ рішеннях від 19 грудня 2012 року у справі № 6-144цс12 та від 26 вересня 2012 року у справі № 6-89цс12). Згідно розрахунку заборгованості вбачається, що заборгованість за кредитом виникла з 30.01.2014 року, з урахуванням процентної ставки за користування кредитом у розмірі не більше, ніж 36,00 % на рік, суд приходить до висновку про необхідність стягнення з [PERSON] на користь позивача заборгованості зі сплати відсотків в сумі 7666,09 грн. На підставі вищевикладеного також підлягає зменшенню сума штрафу (процентної складової), оскільки сума відсотків за кредитом судом зменшена, а згідно з умовами кредитного договору процентна складова штрафу становить 5% від суми позову, тому суд приходить до висновку про необхідність стягнення з відповідача на користь позивача штрафу за порушення строків виконання грошового зобовязання, який обчислений відповідно до умов договору у розмірі 250,00 грн. (фіксована складова) + 938,33 грн. (процентна складова - 5% від суми заборгованості по тілу кредиту, заборгованості по відсотках та комісії). Нормою ч. 3\~ст. 267 ЦК\~встановлено, що суд застосовує позовну давність лише за заявою сторони у спорі, зробленою до ухвалення судом рішення. Представником відповідача у заяві про перегляд заочного рішення було вказано про те, що при зверненні з позовом до суду позивач пропустив строк позовної давності. Відповідно до\~статті 256 ЦК України, позовна давність\~це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Відповідно до статті 253 ЦК України\~перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок. Статтею 257 ЦК України\~встановлено загальну позовну давність тривалістю у три роки. За частинами першою, пятою\~статті 261 ЦК України\~перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. За зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання. За зобов'язаннями, строк виконання яких не визначений або визначений моментом вимоги, перебіг позовної давності починається від дня, коли у кредитора виникає право пред'явити вимогу про виконання зобов'язання. Якщо боржникові надається пільговий строк для виконання такої вимоги, перебіг позовної давності починається зі спливом цього строку. Відповідно до ч.1\~ст. 530 ЦК України\~якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Кредитна картка діє в межах визначеного нею строку. За договором, що визначає щомісячні платежі погашення кредиту та кінцевий строк повного погашення кредиту перебіг позовної давності (стаття 257 ЦК України) щодо місячних платежів починається після несплати чергового платежу, а щодо повернення кредиту в повному обсязі зі спливом останнього дня місяця дії картки (стаття 261 ЦК України), а не закінчення строку дії договору. Аналогічна позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 19 березня 2014 року у справі № 6-14цс14. Пунктом 5.4 Умов та правил надання банківських послуг визначено, що погашення за кредитом за платіжними картками без установленого мінімального обов'язкового платежу здійснюється в наступному порядку: строк погашення процентів за кредитом - щомісячно за попередній місяць, а строк погашення кредиту - в повному обсязі, не пізніше останнього дня місяця, вказаного на платіжній картці (в полі MONTH). Судом встановлено,що останній платіж [PERSON] здійснила 30.01.2015 року (а.с. 5, 89). Термін дії картки, виданої [PERSON], відповідно до п. 9.12. Умов - 12 місяців з часу підписання і пролонгується на цей же термін якщо сторони не повідомлять про припинення дії договору. Із наданої банком довідки вбачається, що строк дії картки вересень 2016 року\~\~(а. с. 132). Разом з тим, ПАТ КБ «ПриватБанк» звернулося до суду із вказаним позовом про захист свого порушеного права 27.08.2017 року (а.с. 124). Початок перебігу позовної давності збігається з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд. [PERSON] кредитора вважається порушеним з моменту недотримання боржником строку погашення кожного чергового траншу, а тому й початок перебігу позовної давності за кожний черговий платіж починається з моменту порушення строку його погашення (постанова Верховного Суду України від 30 вересня 2015 року у справі№ 6-154цс15). Оскільки за умовами договору погашення кредиту повинне здійснюватися позичальником шляхом внесення коштів готівкою чи безготівково: з погашення процентів щомісячно за попередній місяць, з погашення кредиту - в повному обсязі не пізніше останнього дня, вказаного на платіжній картці, то початок позовної давності для стягнення цих платежів необхідно обчислювати з моменту (місяця, дня) невиконання позичальником свого зобов'язання. За змістом статті 266 ЦК України, зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги. Такий правовий висновок викладено в постанові Верховного суду від 14 лютого 2018 року у справі № 564/1752/15-ц. Виходячи із тих обставин, що строком повернення кредиту є 30.09.2016 року, а останній платіж в рахунок сплати процентів [PERSON] здійснила 30.01.2015 року, перебіг строку позовної давності за вимогами по сплаті процентів, з урахуванням умов укладеного між сторонами кредитного договору, почався з 01.10.2015 року, а тому звернувшись до суду із даними вимогами 27.08.2017 року, банком не було пропущено визначений статтею 257\~ЦК України строк позовної давності за основною та додатковими вимогами, тому підстави для застосування наслідків спливу позовної давності відсутні. Відповідно до ч.\~1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до\~ст.ст.\~12,\~81ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до частини другої\~ст. 89 Цивільного процесуального кодексу України\~суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Відповідно до ч. 5,6\~ст. 263 ЦПК України\~обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.\~\~ Враховуючи викладене,\~суд дійшов\~висновку,\~що позовна\~заява АТ\~«ПриватБанк»\~до [PERSON] про стягнення заборгованості підлягає частковому задоволенню, а саме у частині стягнення заборгованості за тілом кредиту у сумі 7900,53 грн., процентів за користування кредитом у сумі 7666,09 грн., комісії у сумі 3200,00 грн., штрафів у сумі 1188,33 грн., а всього на загальну суму 19954,95 грн. Відповідно до\~ст.\~141\~ЦПК\~України,\~з\~відповідача\~підлягає стягненню\~судовий\~збір\~пропорційно до\~задоволених\~позовних\~вимог у сумі 307,52 грн. На підставі ст. ст. 3, 6, 11, 253, 256, 257, 261, 267, 525, 526, 530, 549, 553, 550, 610, 623, 625, 626, 627, 628, 629, 638, 1054, Цивільного кодексу України,

Outcome: partial