Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-12 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до Літинського районного суду Вінницької області із вказаним позовом мотивуючи його тим, що [INFO] померла його мати [PERSON] . Позивач зазначає, що у свідоцтві про смерть ім`я спадкодавця зазначене як « [PERSON] », а у його свідоцтві про народження в графі імені матері написано « [PERSON] » та в сертифікаті на належну їй земельну частку(пай) також « [PERSON] ». Позивач зазначає, що за життя спадкодавцеві [PERSON] належало право на земельну частку (пай) розміром 1,85 в умовних кадастрових гектари не території Осолинської сільської ради Літинського району Вінницької області. Коли позивач звернувся до нотаріуса для оформлення спадщини після смерті матері то йому відмовлено у цьому з причин відсутності правовстановлюючих документів на спадкове майно. Таким чином [PERSON] просить суд: встановити юридичний факт, що [PERSON] , яка померла [INFO] , була йому рідною мамою; встановити юридичний факт, що він прийняв спадщину після смерті матері [PERSON] , яка померла [INFO] ; визнати за ним право на земельну частку (пай) розміром 1,85 в умовних кадастрових гектари після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] . У судовому засіданні представник [PERSON] адвокат Данилюк П.П. позов підтримав та просив його задовольнити. Представник відповідача Осолинської сільської ради Літинського району Вінницької області до судового засідання не з`явився. Надали на адресу суду заяву, відповідно до якої просять заяву [PERSON] розглянути у відсутність представника сільської ради. Позов визнають (а.с. 37). Як зазначено у ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Дослідивши матеріали справи та надані в ній позивачем докази на обґрунтування заявлених вимог, заслухавши показання свідків суд приходить до наступних висновків. Свідок [PERSON] у судовому засіданні повідомила суду, що являється двоюрідною сестрою позивачу [PERSON] . Підтвердила, що [PERSON] , котра померла [INFO] дійсно була матір`ю [PERSON] . Також свідок повідомила суду, що [PERSON] після смерті матері продовжував доглядати за будинком його матері, обробляти присадибну земельну ділянку. Свідок [PERSON] категорично ствердила що [PERSON] дійсно являється сином померлої [INFO] [PERSON] . Повідомила суду, що за життя спадкодавця називали, як « [PERSON] » так і « [PERSON] ». Додала до своїх пояснень, що [PERSON] доглядав за своєю матір`ю, поховав її власним коштом та надалі продовжує доглядати за будинком належним його матері. З урахуванням наведеного, у суду немає підстав ставити під сумнів достовірність та правдивість фактів, повідомлених свідками. Дані про їх заінтересованість в результаті розгляду справи відсутні, їх показання об`єктивно підтверджуються і не суперечать іншим зібраним у справі доказам. На підтвердження позовних вимог стороною позивача суду надані наступні докази . Так, відповідно до свідоцтва про смерть (а.с. 8) [PERSON] померла [INFO] . Відповідно до свідоцтва про народження (а.с. 9) матір`ю [PERSON] зазначена [PERSON] . Відповідно до виписок з погосподарської книги виданої Осолинською сільською радою Літинського району Вінницької області за № 279 та № 280 від 10.10.2019 (а.с. 10-11). [PERSON] зазначена головою двору, а [PERSON] сином. Згідно довідки Осолинської сільської ради Літинського району Вінницької області за № 623 від 10.10.2019 (а.с. 14) [PERSON] , 1959 року народження, дійсно доглянув до дня смерті і похоронив за власний рахунок свою матір [PERSON] , яка померла [INFO] . Відповідно до довідки Осолинською сільської ради Літинського району Вінницької області за № 211 від 13.04.2017 (а.с. 15) [PERSON] , [INFO] , на день смерті [INFO] , була зареєстрована та проживала одиноко за адресою [ADDRESS] . Відповідно до довідки Осолинської сільської ради Літинського району Вінницької області за № 622 від 10.10.2019 (а.с. 16) [PERSON] фактично вступив в управління спадковим майном після смерті матері [PERSON] , яка померла [INFO] . Згідно довідки архівного відділу Літинської районної державної адміністрації Вінницької області від 14.04.2017 (а.с. 17) у документах з виготовлення державних актів на право власності на землю [PERSON] числиться під № 407 у списку осіб, що мають право на одержання державних актів на право приватної власності на земельну частку (пай) по СВАТ «Перше Травня» на території Осолинської сільської ради Літинського району Вінницької області, сертифікат РН № 0522626. Листом Літинської державної нотаріальної контори за № 1915/02-17 від 25.11.2019 (а.с. 18) [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину до майна померлої [INFO] [PERSON] оскільки відсутні правовстановлюючі документи на спадкове майно. Відповідно до витягу відділу у Літинському району Головного управління Держгеокдастру у Вінницькій області (а.с. 19), [PERSON] на підставі сертифікату на земельну частку (пай) серії ВН № 0522626 виданого на підставі розпорядження Літинської райдержадміністрації № 82 від 02.03.2000 належить право на земельну ділянку розміром 1,85 в умовних кадастрових гектарах на території Осолинської сільської ради Літинського району Вінницької області. Щодо позовних вимог в частині встановлення юридичного факту родинних відносин зі спадкодавцем. Пунктом 1 ч.1 ст. 315 ЦПК України передбачено, що суд вправі розглядати справи про встановлення родинних відносин, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки. У відповідності із п.7 Постанови Пленуму ВСУ № 5 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», суд вправі розглядати справи про встановлення родинних відносин, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки, наприклад, якщо підтвердження такого факту необхідне заявникові для одержання в органах, що вчиняють нотаріальні дії, свідоцтва про право на спадщину або інших спадкових прав. Заслухавши доводи позивача, пояснення свідків, які в судовому засіданні підтвердили, що померла [INFO] [PERSON] являється рідною матір`ю позивачу [PERSON] , суд приходить до висновку, що позивачем надано достатньо доказів на підтвердження вищезазначених обставин, а відтак позов в частині встановлення факту родинних відносин підлягає до задоволення. Щодо позовних вимог в частині прийняття спадщини після смерті спадкодавця. Відповідно до ч.2 ст.315 ЦПК України, у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Судом встановлено факт прийняття [PERSON] спадщини шляхом вступу в управління та володіння спадковим майно після смерті [PERSON] , котра померла [INFO] . Відповідно до п.7 Постанови Пленуму Верховного Суду України №5 "Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення" від 31.03.1995 року, суд вправі розглядати справи про встановлення родинних відносин, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки, наприклад, якщо підтвердження такого факту необхідне заявникові для одержання в органах, що вчиняють нотаріальні дії, свідоцтва про право на спадщину або інших спадкових прав. Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача та враховуючи показання свідків, суд вважає необхідним встановити прийняття [PERSON] спадщини після смерті його матері [PERSON] , котра померла [INFO] , оскільки законом не передбачено іншого порядку встановлення даного факту. Що стосується вимоги позивача в частині визнання права на земельну частку (пай). Відповідно до абз. 2 п.1 розділу Х «Перехідні положення» Земельного Кодексу України (2001 року), рішення про передачу громадянам України безоплатно у приватну власність земельних ділянок, прийняті органами місцевого самоврядування відповідно до Декрету Кабінету Міністрів України від 26 грудня 1992 року "Про приватизацію земельних ділянок", є підставою для реєстрації права власності на земельні ділянки цих громадян або їх спадкоємців відповідно до Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень". Державна реєстрація таких земельних ділянок здійснюється на підставі технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості). Державний акт (сертифікат) на земельну ділянку спадкодавцем за життя не виготовлений, що є перешкодою для видачі нотаріусом свідоцтва про право на спадщину на право на земельну ділянку. Згідно п.3.5 листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ "Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування" № 24-753/0/4-13 від 16.05.2013 року, спори про визнання права власності на земельну ділянку та права на земельну частку (пай) в порядку спадкування, зокрема у випадках, якщо відсутній отриманий спадкодавцем державний акт про право власності на земельну ділянку, зареєстрований належним чином, якщо спадкодавцем не був отриманий державний акт про право власності на земельну ділянку, або в державному акті є неточності, які підлягають виправленню, розглядаються судами з урахуванням вимог закону та роз`яснень, викладених в пунктах 10, 11 ППВСУ від 30 травня 2008 року № 7 про те, що відповідно до статті 1225 ЦК право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом. Якщо спадкодавець не набув права власності на земельну ділянку згідно зі ст. 125 ЗК, проте розпочав процедуру приватизації земельної ділянки відповідно до чинного законодавства України, а органами місцевого самоврядування відмовлено спадкоємцям у завершенні процедури приватизації, то спадкоємці мають право звертатися до суду із позовами про визнання відповідного права в порядку спадкування - права на завершення приватизації та одержання державного акта про право власності на землю на ім`я спадкоємця, а не права власності на земельну ділянку.На підставі абз. 2 п. 1 розділу X "Перехідні положення" ЗК рішення про передачу громадянам України безоплатно у приватну власність земельних ділянок, прийняті органами місцевого самоврядування відповідно до Декрету КМУ від 26 грудня 1992 року "Про приватизацію земельних ділянок" (втратив чинність на підставі Закону України від 14 вересня 2006 року № 139-V) є підставою для виготовлення та видачі цим громадянам або їх спадкоємцям державних актів на право власності на земельну ділянку за технічною документацією щодо складання документів, що посвідчують право на земельну ділянку (пункт 1 розділу X доповнено абз. 2 згідно із Законом від 16 вересня 2008 року № 509-VI).Отже, якщо видача державного акта про право власності на землю здійснюється на підставі рішення про передачу громадянам України безоплатно у приватну власність земельних ділянок, прийнятого органами місцевого самоврядування відповідно до Декрету КМУ від 26 грудня 1992 року "Про приватизацію земельних ділянок", до спадкоємців переходить право отримати державний акт про право власності на земельну ділянку. Зазначений порядок встановлений законодавством у разі набуття права власності на земельні ділянки шляхом їх приватизації громадянами (ч. 3 ст. 116 ЗК). Оскільки спадкодавець [PERSON] за життя не отримала державного акту на земельну ділянку, хоча вона і передана останній у приватну власність, то і позивач в порядку спадкування за законом після смерті спадкодавця вправі порушувати питання про успадкування права на цю земельну ділянку з послідуючим проведенням землевпорядних робіт, необхідних для приватизації земельної ділянки та отриманням свідоцтва про право власності на землю. Оскільки в судовому засіданні беззаперечно доведено, що [PERSON] , яка померла [INFO] була матір`ю позивачу та їй належало право на земельну частку (пай), розміром 1,85 умовних кадастрових гектарів, розташованої на території Осолинської сільської ради Літинського району Вінницької області, а позивач [PERSON] , як спадкоємець першої черги за законом має намір успадкувати майно померлої матері, проте успадкувати майно не має можливості у зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів на земельну частку (пай), тому з метою захисту майнових прав позивача, за останнім слід визнати право на земельну частку (пай), розміром 1,85 га., право на яку належало померлій [INFO] [PERSON] .

Outcome: approved