Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-18 00:00:00

В листопаді 2016 року [PERSON] звернулася зі вказаним позовом до Державного підприємства "Жовтневе лісове господарство". В подальшому уточнивши позовні вимоги зазначила, що 07.11.2014 року прийнята на посаду секретаря до ДП "Жовтневе лісове господарство" з окладом у розмірі 2556 грн. З січня 2015 року знижено посадовий оклад до 1485 грн., при цьому її не було ознайомлено з відповідним наказом про зміну посадового окладу та не була повідомлена у встановлений ст. 103 КЗпП України строк про зміну умов оплати праці в бік погіршення. Для врегулювання ситуації відповідач запропонував працювати за суміщенням посад для встановлення заробітної плати на рівні, який був при прийнятті на роботу. Була вимушена погодитись з такими умовами. Наказом №18 від 31.01.2015 року встановив доплату за суміщення посади інженера 1 категорії з підготовки кадрів. Потім Наказом № 87 від 02.04.2015 року встановлено доплату за суміщення посади провідного інженера з підготовки кадрів, яка була скасована без попередження та ознайомлення з відповідним наказом. Наказом № 146 від 30.06.2015 року було встановлено доплату за суміщення посади провідного інженера лісового господарства у розмірі 1168 грн. на підставі рапорту начальника відділу лісового господарства наказом № 264 від 29.12.2015 року вказана доплата була збільшена до 1323 грн. Наказом № 248 від 30.09.2016 року відповідач без здійснення повідомлення не менш як за 2 місяці, на підставі рапорту головного лісничого, зняв з 01.10.2016 року вищевказану доплату за суміщення посади. При цьому посада не підлягала скороченню та залишається вакантною. Таким чином, наказ № 248 від 30.09.2016 року не відповідає вимогам ч. З ст. 32 та ст. 103 КЗпП України, оскільки зняття доплати за суміщення у даному випадку повинно було відбутися через два місяці після видання відповідного наказу або здійснення письмового попередження про таке зняття. Про існування такого наказу їй стало відомо 31.10.2016 р. і виходячи з того, що відповідачем стосовно неї неодноразово порушувалися вимоги законодавства про працю, 31.10.2016 року звернулась з заявою про розірвання з 31.10.2016 року трудового договору за власним бажанням на підставі ч. З ст. 38 КЗпП України. Але у визначений нею строк відповідач не видав відповідного наказу про звільнення, не видав трудову книжку та не здійснив розрахунок. Замість цього, 31.10.2016 р. відповідач надав повідомлення у якому вимагав надання пояснень про причини звільнення. Однак вона не є порушником трудової дисципліни та не зобов'язана давати пояснення. Крім того ч. З ст.38 КЗпП України не встановлено обов'язку надання працівником роботодавцю будь-яких пояснень, щодо підстав розірвання трудового договору. Працівник не зобов'язаний доводити наявність чи відсутність порушень трудового законодавства, оскільки причини, які спонукали його до розірвання трудового договору, працівник визначає самостійно. Отже, тягар по доведеності відсутності порушень трудового законодавства, у випадку, якщо вказані працівником причини звільнення - порушення працедавцем трудового законодавства, не підтверджуються, або працедавцем не визнаються, лягає на працедавця. На її заяві про звільнення 31.10.2016 р. директором накладена резолюція «В.К. до наказу. 31.10.2016 р.». Однак відділом з кадрового забезпечення і юридично-організаційної роботи не було видано наказ, наприкінці робочого дня її ознайомили з листом з вимогою надати пояснення конкретних причин звільнення та попереджено, що у разі невиконання цих вимог звільнення відбудеться за ч. 1 ст. 38 КЗпП України. Наказом № 204-к від 14.11.2016 р. її звільнено з посади секретаря на підставі ч. 1 ст.38 КЗпП України. За змістом ст. 38 КЗпП України працівник має право з власної ініціативи в будь-який час розірвати укладений з ним на невизначений строк трудовий договір. При цьому строк розірвання трудового договору і його правові підстави залежать від причин, які спонукають працівника до його розірвання і які працівник визначає самостійно. В разі, якщо вказані працівником причини звільнення - порушення працедавцем трудового законодавства, не підтверджуються, або працедавцем не визнаються, останній не вправі самостійно змінювати правову підставу розірвання трудового договору на ч. 1 ст. 38 КЗпП України. На підставі викладеного просила визнати наказ ДП «Жовтневе лісове господарство» № 248 від 30.09.2016 року про скасування доплати за суміщення незаконним та таким, що підлягає скасуванню з моменту його видання, визнати наказ № 204-К від 31.10.2016 року про припинення трудового договору з 14.11.2016 р. незаконним та таким, що підлягає скасуванню з моменту його видання, визнати безстроковий трудовий договір, укладений 07.11.2014 р. між державним підприємством «Жовтневе лісове господарство» та нею, розірваним з 31.10.2016 року на підставі ч. 3 ст.38 КЗпП України, внаслідок невиконання роботодавцем законодавства про працю, визнати недійсним внесений до трудової книжки про звільнення з роботи за власним бажанням п.1. ст. 38 КЗпП України та зобов'язати ДП «Жовтневе лісове господарство» внести до трудової книжки запис про звільнення з 31.10.2016 року за власним бажанням на підставі частини 3 ст. 38 КЗпП України. Просила зобов'язати нарахувати та стягнути з ДП «Жовтневе лісове господарство» на її користь не нараховану доплату за суміщення посад в розмірі 252,00 грн., стягнути 13738,56 грн. вихідної допомоги передбаченої ст.44 КЗпП України, зобов'язати нарахувати та стягнути не нараховану премію за вересень та жовтень 2016 р. в розмірі 2827,68 грн., стягнути 4787,68 грн. компенсацію за час вимушеного прогулу, а також стягнути 20000,00 грн. за завдану протиправною поведінкою моральну шкоду. Позивачка та її представник у судовому засіданні позов підтримали та просили його задовольнити. Представник відповідача позов не визнав, проти його задоволення заперечував, зазначивши, що позивачка була прийнятий та працював на державному підприємстві «Жовтневе лісове господарство» на посаді секретаря. З правилами внутрішнього трудового розпорядку та колективним договором була ознайомлена під час прийняття на роботу. Під час прийняття на роботу на підприємстві діяв штатний розклад зі ставками посадових окладів який відрізнявся від вимог галузевої угоди. Після перегляду діючих наприкінці 2014 року початку 2015 року ставок посадових окладів та приведення їх до вимог галузевої угоди, в деяких працівників була змінена ставка посадових окладів. Така зміна відбулась і у [PERSON] З метою збереження загальної суми посадового окладу на рівні який оговорювався під час прийому на роботу, прийнято рішення про встановлення позивачці в січні 2015 року, відповідно до наказу № 3 від 05.01.2015 року, надбавки за складність, напруженість у роботі у розмірі 49,9% посадового окладу. З лютого 2015 року встановлено доплату за суміщення професій, посад, у відповідності до додатку З до Колективного договору на 2013-2015 роки, на підставі наказу № 18 від 31.01.15 р., та на протязі 2015 року позивачці наказами по підприємству лише збільшували розмір доплати. Розрахунки за вказаний період здійснювалась у відповідності до ст. 105 КЗпП України, та Колективного договору. Встановлення або скасування доплати за суміщення професій, посад, або за іншими підставами, не зобов'язує роботодавця отримувати від працівника будь якої письмової згоди на це, оскільки це виключне право роботодавця. Лише робота за сумісництвом вимагає роботодавця отримати від робітника відповідну заяву про прийняття на роботу за сумісництвом. Встановлення доплати позивачу є правом, а не обов'язком керівництва підприємства, яке не потребує згоди робітника, скасування такої доплати не можна вважати порушенням істотних умов праці робітника. Керівництво підприємства скориставшись своїм правом скасувало встановлену у 2015 році доплату за суміщення професій, посад, про що був виданий наказ № 248 від 30.09.2016 року. Положення про умови преміювання, порядок і показники преміювання працівників, ІТР, службовців, майстрів і лісової охорони, апарату лісгоспу, лісництв, деревообробного цеху, додаток 4 до Колективного договору ДП «Жовтневе лісове господарство», визначає, що керівник може позбавити премії повністю, або частково. Таким чином директор підприємства, при прийнятті рішення про затвердження нарахування премії окремим робітникам підприємства приймає до уваги загальне ставлення працівника до виконуваної ним роботи, наявність або відсутність дисциплінарних стягнень, та інші складові робочого процесу. Таким чином, премія, не є обов'язковою виплатою яка належить позивачу. Роботодавець хоча і не зобов'язаний але і не позбавлений права вимагати від робітника, який має намір розірвати трудові відносини на підставі ч. 3 ст. 38 КЗпП України, надати обґрунтування своєї позиції щодо невиконання роботодавцем законодавства про працю, умови колективного чи трудового договору. З метою врегулювання наявних непорозумінь між керівництвом та робітником з боку підприємства була здійснена спроба отримати обґрунтування свого рішення про звільнення але позивач цю спробу врегулювання не прийняв та не надав жодного пояснення щодо свого рішення. З цих підстав заява про звільнення була прийнята як безпідставна, для застосування норм частин 2 або 3 статті 38 КЗпП України, та розглядалась як заява про розірвання трудового договору, укладеного на невизначений строк, з ініціативи працівника на підставах ч. 1 ст. 38 КЗпП України. Заслухавши сторони, дослідивши та перевіривши матеріали справи, суд вважає позов таким, що не підлягає задоволенню, виходячи з наступного: У відповідності до п. 1 ч. 1 ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує питання, чи мали місце обставини, якими обґрунтовувались вимоги і заперечення та якими доказами вони підтверджуються. Відповідачами заперечень на позов не надано. Згідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Судом встановлено, та не заперечується сторонами що [PERSON] з 07.11.2014 року перебувала в трудових правовідносинах з державним підприємством "Жовтневе лісове господарство", де займала посаду секретаря. Наказом № 18 від 31 січня 2015 року за суміщення посади інженера 1 категорії з підготовки кадрів, секретарю Котелевській Ю.Ю., з 01.02.2015 року встановлено доплату в розмірі 1193 грн. (0,4 посадового окладу інженера 1 категорії з підготовки кадрів) (а.с. 11) Наказом № 87 від 02 квітня 2015 року за суміщення посади провідного інженера з підготовки кадрів, секретарю Котелевській Ю.Ю., з 02.04.2015 року встановлено доплату в розмірі 1200 грн. (0,36 посадового окладу провідного інженера з підготовки кадрів) (а.с. 12) Наказом № 146 від 30 червня 2015 року за суміщення посади провідного інженера лісового господарства, секретарю Котелевській Ю.Ю., з 08.07.2015 року встановлено доплату в розмірі 1168 грн. (0,7 вакантного 0,5 посадового окладу провідного інженера лісового господарства) (а.с. 13) Наказом № 264 від 29 грудня 2015 року за суміщення посади провідного інженера лісового господарства, секретарю Котелевській Ю.Ю., з 01.01.2016 року встановлено доплату в розмірі 1323 грн. (0,7 вакантного 0,5 посадового окладу провідного інженера лісового господарства) (а.с. 14) 30 вересня 2016 року головним лісничим ДП "Жовтневе лісове господарство" на ім'я директора підприємства подано рапорт, про зняття доплати з секретаря Котелевської Ю.Ю. у зв'язку з припиненням (невиконанням) нею з 01 жовтня 2016 року тимчасових обов'язків 0,5 посади інженера лісового господарства в частині виконання камеральних робіт по відведенню і таксації лісосік. Наказом № 248 від 30 вересня 2016 року на підставі рапорту головного лісничого [PERSON] з 01.10.2016 року секретарю Котелевській Ю.Ю., знято доплату за суміщення посади провідного інженера лісового господарства в зв'язку з тим, що вона більше не виконує обов'язків провідного інженера лісового господарства. (а.с. 35) В той же час відповідно до розділу 2 посадової інструкції інженера лісового господарства затвердженої директором ДП "Жовтневе лісове господарство" 22.04.2015 р. виконання камеральних робіт по відведенню і таксації лісосік відносилось до обов'язків [PERSON] За змістом ст. 105 КЗпП України суміщення професій (посад) передбачає виконання працівником поряд зі своєю основною роботою, передбаченою трудовим договором, додаткової роботи за іншою професією (посадою) і виконання обов'язків тимчасово відсутнього працівника без звільнення від своєї основної роботи на одному і тому самому підприємстві за згодою працівника протягом встановленої законодавством тривалості робочого дня. Головною передумовою суміщення професій (посад) є наявність вакансії суміщуваної професії (посади) в штатному розписі. Суміщення професій (посад) дозволяється, як правило, в межах тієї ж категорії персоналу, до якої відноситься даний працівник. При виконанні робіт за суміщенням працівникові встановлюються доплати до основної заробітної плати. Відповідно до п. 1 Положення про умови роботи за сумісництвом працівників державних підприємств, установ і організацій, затвердженого наказами Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства фінансів України від 28.06.1993 року, сумісництвом вважається виконання працівником, крім своєї основної, іншої регулярної оплачуваної роботи на умовах трудового договору у вільний від основної роботи час на тому ж або іншому підприємстві, в установі, організації або у громадянина (підприємця, приватної особи) за наймом. Отже, суміщення професій (посад) допускається в тих випадках, коли працівник за своєю кваліфікацією може забезпечити якісне виконання як основної, так і суміщуваної (додаткової) роботи. Частиною 1 ст. 21 КЗпП України встановлено, що виконувана робота визначається угодою між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою, а розміри доплат за суміщення професій (посад) або виконання обов'язків тимчасово відсутнього працівника відповідно до ч. 2 ст. 105 КЗпП України встановлюються на умовах, передбачених у колективному договорі. Відповідно додатку 3 до Колективного договору на 2013-2015 роки ДП «Жовтневе лісове господарство» за суміщення професій, посад передбачено доплати одному працівнику максимальними розмірами не обмежуються і визначаються наявністю одержаної економії за тарифними ставками і окладами суміщуваних працівників. Передумовою для суміщення професій (посад) є наявність у штатному розписі професії (посади), яку суміщають, але вона залишається вакантною. (а.с. 82) Таким чином, встановлення доплати [PERSON] є правом, а не обов'язком керівництва підприємства, яке не потребує згоди робітника, скасування такої доплати не можна вважати порушенням істотних умов праці робітника, оскільки згідно ч. 1 ст. 105 КЗпП України ця робота носить тимчасовий характер. Виходячи з наведеного суд доходить висновку про відсутність підстав до скасування наказу № 248 від 30.09.2016 року про скасування встановленої у 2015 році доплати за суміщення професій. Посилання [PERSON] на порушення її трудових прав зменшенням посадового окладу секретаря на початку 2015 року, що є істотним порушенням трудового договору, судом не може розглядатись як підстава звільнення її за ч. 3 ст. 38 КЗпП України, оскільки нею пропущено строк передбачений ст. 233 КЗпП України 31 жовтня 2016 року [PERSON] на ім'я директора ДП "Жовтневе лісове господарство" подано заяву про звільнення з займаної посади 31.10.2016 року за власним бажанням відповідно до ч. 3 ст. 38 КЗпП. (а.с. 37) 31 жовтня 2016 року директором ДП "Жовтневого лісового господарства" на ім'я [PERSON] за № 846 направлено повідомлення про надання письмового пояснення в частині того, чому на її думку роботодавець не виконує законодавство про працю, умови колективного чи трудового договору. (а.с. 38) На вказану пропозицію, 31.10.2016 року [PERSON] відмовилась давати пояснення. (а.с 39) 31 жовтня 2016 року директором ДП "Жовтневого лісового господарства" на ім'я [PERSON] за № 847/10-07 направлено повідомлення з зазначенням необхідності вказати конкретні порушення вимог КЗпП України допущені роботодавцем. Також запропоновано уточнити підстави звільнення та попереджено про звільнення з підстав передбачених ч. 1 ст. 38 КЗпП у разі ненадання конкретних доказів порушень з боку роботодавця. (а.с. 40) Наказом № 204-к складеним 31.10.2016 р. [PERSON] звільнено з посади секретаря ДП "Жовтневе лісове господарство" з 14.11.2016 р. на підставі п. 1 ст. 38 КЗпП України та зазначено про відсутність підстав до звільнення за п. 3 ст. 38 КЗпП України, згідно її заяви. (а.с. 74) Згідно до ч. 3 ст. 38 КЗпП України працівник має право у визначений ним строк розірвати трудовий договір за власним бажанням, якщо власник або уповноважений ним орган не виконує законодавство про працю, умови колективного чи трудового договору. Дослідивши обставини справи та надані докази суд доходить висновку, що ті обставини, на які позивачка посилається як на істотні порушення умов трудового договору відносяться до роботи по суміщенню, а не до основних умов трудового договору як секретаря і тому н можуть розглядатись як підстави для звільнення позивачки за ч. 3 ст. 38 КЗпП України. Крім того позивачкою на пропозицію адміністрації не було вказано жодної підстави для звільнення за ч. 3 ст. 38 КЗпП України. В зв'язку з викладеним не підлягають задоволенню вимоги про визнання наказу № 204-К від 31.10.2016 року про припинення трудового договору з 14.11.2016 р. незаконним та таким, що підлягає скасуванню з моменту його видання, визнання безстрокового трудового договору, укладеного 07.11.2014 р. між державним підприємством «Жовтневе лісове господарство» та нею, розірваним з 31.10.2016 року на підставі ч. 3 ст.38 КЗпП України, внаслідок невиконання роботодавцем законодавства про працю, визнання недійсним внесений до трудової книжки запису про звільнення з роботи за власним бажанням п.1. ст. 38 КЗпП України та зобов'язання ДП «Жовтневе лісове господарство» внести до трудової книжки запис про звільнення з 31.10.2016 року за власним бажанням на підставі ч. 3 ст. 38 КЗпП України. Також не підлягають задоволенню вимоги про зобов'язання нарахування та стягнення з ДП «Жовтневе лісове господарство» на її користь не нараховану доплату за суміщення посад, стягнення вихідної допомоги передбаченої ст.44 КЗпП України, стягнення компенсацію за час вимушеного прогулу, Суд не вбачає підстав у задоволені позову в частині зобов'язання нарахувати та стягнути не нараховану премію за вересень та жовтень 2016 р. в розмірі 2827,68 грн. Відповідно до положень Колективного договору ДП «Жовтневе лісове господарство» директор підприємства, при прийнятті рішення про затвердження нарахування премії окремим робітникам підприємства приймає до уваги загальне ставлення працівника до виконуваної ним роботи, наявність або відсутність дисциплінарних стягнень, та інші складові робочого процесу. Таким чином, премія, не є обов'язковою виплатою яка належить позивачу. Виходячи з того, що судом відмовлено у задоволенні позову то не підлягають задоволенню і вимоги [PERSON] про відшкодування моральної шкоди відповідно до ст. 237-1 КЗпП України.

Outcome: dismissed