Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-21 00:00:00

01 квітня 2019 року позивач [PERSON] звернулася до Першотравенського міського суду з позовом до відповідача ПрАТ "ДТЕК "Павлоградвугілля", третя особа виробничий структурний підрозділ "Шахтоуправління Дніпровське" ПрАТ "ДТЕК "Павлоградвугілля" про поновлення пропущеного строку звернення до суду з позовом, визнання незаконним і скасування наказу, поновлення на роботі. В обґрунтування позову зазначила, що вона з 19 жовтня 2000 року працювала на шахті ім.Сташкова Павлоградського виробничого об`єднання по видобутку вугілля «Павлоградвугілля», 01 січня 2013 року була переведена в ПСП «Шахтоуправління Дніпровське» ПАТ «ДТЕК Павлоградвугілля». Жодних нарікань, попереджень, дисциплінарних стягнень з приводу неналежного виконання своїх обов`язків та порушення трудової дисципліни не мала. З 30 липня 2015 року їй була встановлена ІІІ група інвалідності за загальним захворюванням по 01 серпня 2016 року. Надалі подовжено інвалідність з 01 серпня 2016 року по 01 серпня 2017 року, з 01 серпня 2017 року по 01 серпня 2018 року, з 01 серпня 2018 року по 01 серпня 2019 року. 06 серпня 2018 року її було звільнено з роботи згідно пункту 2 статті 40 КЗпП України у зв`язку з виявленою невідповідністю працівника займаній посаді внаслідок стану здоров`я. Вважає, що її звільнення проведено з грубим порушенням трудового законодавства наступних підстав. По-перше, після повернення з чергової відпустки 06 серпня 2018 року її було не допущено до робочого місця - теплиці та запропоновано з`явитись до відділу кадрів ВСП «Шахтоуправління Дніпровське» ПАТ «ДТЕК Павлоградвугілля», де їй повідомили про те, що теплиця, в якій вона виконувала обов`язки озеленювача, закривається. Іншої посади, яка б відповідала стану її здоров`я, підприємство не має. Їй повідомили про звільнення з роботи, згідно пункту 2 статті 40 КЗпП України у зв`язку з виявленою невідповідністю працівника займаній посаді внаслідок стану здоров`я. Згідно трудової книжки вона перебувала на посаді гірника поверхні 2 розряду дільниці підготовки виробництва та матеріальний склад. Посадовою особою відділу кадрів їй були запропоновані вакантні посади на підприємстві, які є протипоказаними їй за станом здоров`я. Її звільнення відбулось з порушенням вимог статті 40 КЗпП України, так як роботодавцем не виконано передбаченого трудовим законодавством обов`язку перевести працівника, за його згодою, на іншу роботу, яка би відповідала його стану здоров`я. По-друге, відповідач при звільненні не взяв до уваги наступні обставини: вона є особою, в сім`ї якої немає інших працівників з самостійним заробітком; працівником з тривалим безперервним стажем роботи на даному підприємстві; розлучена і має на утриманні неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] . Це є порушенням норм ст.42 КЗпП України. По-третє, згідно висновку лікарів та програми реабілітації інваліда їй було рекомендовано продовжити працювати на займаній посаді. Протипоказання в роботі стосуються лише праці під землею та в нічний час. Крім того, інвалідність їй було продовжено, а не встановлено. Інвалідність їй було встановлено вперше 30 липня 2015 року, а працювала вона на останній посаді по переведенню з 30 вересня 2015 року. В ст.2 Закону України «Про основи соціальної захищеності осіб з інвалідністю в Україні» зазначено, що особою з інвалідністю є особа зі стійким розладом функцій організму, що при взаємодії із зовнішнім середовищем може призводити до обмеження її життєдіяльності, внаслідок чого держава зобов`язана створити умови для реалізації нею прав нарівні з іншими громадянами та забезпечити її соціальний захист. Дискримінація за ознакою інвалідності забороняється. По-четверте, у відповідності до ст. 43 КЗпП України розірвання трудового договору з підстав, передбачених пунктами 1 (крім випадку ліквідації підприємства, установи, організації), 2-5, 7 статті 40 і пунктами 2 і 3 статті 41 цього Кодексу, може бути проведено лише за попередньою згодою виборного органу (профспілкового представника), первинної профспілкової організації, членом якої є працівник, крім випадків, коли розірвання трудового договору із зазначених підстав здійснюється з прокурором, поліцейським і працівником Національної поліції, Служби безпеки України, Державного бюро розслідувань України, Національного антикорупційного бюро України чи органу, що здійснює контроль за додержанням податкового законодавства. У випадках, передбачених законодавством про працю, виборний орган первинної профспілкової організації, членом якої є працівник, розглядає у п`ятнадцятиденний строк обґрунтоване письмове подання власника або уповноваженого ним органу про розірвання трудового договору з працівником. Подання власника або уповноваженого ним органу має розглядатися у присутності працівника, на якого воно внесено. Розгляд подання у разі відсутності працівника допускається лише за його письмовою заявою. За бажанням працівника від його імені може виступати інша особа, у тому числі адвокат. Якщо працівник або його представник не з`явився на засідання, розгляд заяви відкладається до наступного засідання у межах строку, визначеного частиною другою цієї статті. У разі повторної неявки працівника (його представника) без поважних причин подання може розглядатися за його відсутності. У разі якщо виборний орган первинної профспілкової організації не утворюється, згоду на розірвання трудового договору надає профспілковий представник, уповноважений на представництво інтересів членів професійної спілки згідно із статутом. Виборний орган первинної профспілкової організації (профспілковий представник) повідомляє власника або уповноважений ним орган про прийняте рішення у письмовій формі в триденний строк після його прийняття. У разі пропуску цього строку вважається, що виборний орган первинної профспілкової організації (профспілковий представник) дав згоду на розірвання трудового договору. Якщо працівник одночасно є членом кількох первинних профспілкових організацій, які діють на підприємстві, в установі, організації, згоду на його звільнення дає виборний орган тієї первинної профспілкової організації, до якої звернувся власник або уповноважений ним орган. Рішення виборного органу первинної профспілкової організації (профспілкового представника) про відмову в наданні згоди на розірвання трудового договору повинно бути обґрунтованим. У разі якщо в рішенні немає обґрунтування відмови в наданні згоди на розірвання трудового договору, власник або уповноважений ним орган має право звільнити працівника без згоди виборного органу первинної профспілкової організації (профспілкового представника). Власник або уповноважений ним орган має право розірвати трудовий договір не пізніш як через місяць з дня одержання згоди виборного органу первинної профспілкової організації (профспілкового представника). Якщо розірвання трудового договору з працівником проведено власником або уповноваженим ним органом без звернення до виборного органу первинної профспілкової організації (профспілкового представника), суд зупиняє провадження по справі, запитує згоду виборного органу первинної профспілкової організації (профспілкового представника) і після її одержання або відмови виборного органу первинної профспілкової організації (профспілкового представника) в дачі згоди на звільнення працівника (частина перша цієї статті) розглядає спір по суті. В порушення вищевикладених норм КЗпП України її не повідомляли про засідання профкому, на якому повинно було розглядатися питання про її звільнення, на засіданні вона не була присутня, письмової згоди на розгляд подання власника або уповноваженого ним органу про її звільнення у її відсутність не надавала, крім того, перебувала у відпустці. 07 серпня 2018 року Першотравенська міська філія Дніпропетровського обласного центру зайнятості повідомила її про наявність робочого місця (вакансії) прибиральник виробничих приміщень у ВСП «Шахтоуправління Дніпровське» ПАТ «ДТЕК Павлоградвугілля» (третя особа) відповідно до інформації про потребу у працівниках від 11 липня 2018 року і направила її на працевлаштування. Начальник відділу по адмініструванню персоналу Є.А. Белая надала інформацію про відсутність вищевказаної вакансії. Копія на направлення на працевлаштування з резолютивним написом Є.А.Бєлої знаходиться у додатках до позовної заяви. У зв`язку із чим на момент звільнення їй було невідомо, що останнє відбулось з порушенням вимог норм КЗпП України, оскільки службова особа відповідача ввела її в оману інформацією про закриття теплиці та відсутністю вакантних посад, які би відповідали стану її здоров`я. Разом з тим, на час її звільнення, станом на 06 серпня 2018 року, підприємство налічувало вакантні місця, у тому числі для людей з групою інвалідності. Крім інших, озеленювач, прибиральниця. Ці посади рекомендовані їй за індивідуальною програмою реабілітації інваліда. Але про наявність вищевказаних вакансій їй стало відомо лише у березні 2019 року із офіційного сайту вакансій ПАТ «ДТЕК Павлоградвугілля». Крім того, у березні їй випадково стало відомо про те, що теплиця, в якій вона виконувала обов`язки озеленювача, не закривалась і працює до цього часу. У період перебування її на лікарняному з 11 червня 2018 року по 05 липня 2018 року на її робоче місце було прийнято іншу особу, яка працює до цього часу. Оскільки про порушення свого права їй стало відомо лише у березні 2019 року, то вважає за необхідне звернутися до суду із клопотанням про поновлення процесуальних строків звернення до суду для захисту своїх конституційних прав, оскільки своїми діями відповідач безпідставно порушив вимоги ч.5 ст.43 Конституції України, а саме: «громадянам гарантується захист від незаконного звільнення». Прийнявши до уваги той факт, що копію наказу про звільнення з 06 серпня 2018 року вона до цього часу не отримала, вважає, що звернулася за захистом своїх прав у межах строків, передбачених статтею 233 КЗпП України. Просить суд поновити їй пропущений строк звернення до суду з позовною заявою про визнання незаконним і скасування наказу, поновлення на роботі; визнати незаконним та скасувати наказ виробничого структурного підрозділу «Шахтоуправління Дніпровське» ПАТ «ДТЕК Павлоградвугілля» № 2542 від 06 серпня 2018 року про звільнення з роботи в повному обсязі; поновити її на посаді гірника поверхні 2 розряду дільниці підготовки виробництва та матеріальний склад. Також, позивачем подано клопотання про поновлення пропущеного строку звернення до суду, в якому вона посилається на те, що про порушене право дізналася у березні 2019 року, а до суду звернулася із даним позовом 01 квітня 2019 року. Оскільки справа виникає з трудових відносин, суд розглядає її в спрощеному позовному провадженні з повідомленням (викликом) сторін, що відповідає вимогам ст.ст.274,279 ЦПК України. Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просить їх задовільнити. Доповнила, що загальний стаж в неї 17 років і 9 місяців, до неї не було ніяких питань, зауважень, нарікань, доган, стягнень. В неї є неповнолітня дитина - 14 років, вона розлучена, не має заробітку, зверталася до Центру зайнятості, виплати були рік, шукала рік роботу, не знає, за що її звільнили. 06 серпня 2018 року вона дізналася, що її звільнено. Після чергової відпустки її повідомили, що відбулися структурні переформування, пройшла через пропускну систему, до робочого місця не дійшла, бо їй сказали, щоб з`явилася до відділу кадрів для з`ясування якихось формальностей, вона прийшла, їй сказали, що теплиці немає, вона не їхній інвалід, від неї відхрестилися. В 2015 році їй встановлено інвалідність, підприємство повинно було піклуватися про неї, але було навпаки, вирішили, що її не треба переводити на іншу роботу. Де вона працювала з 2015 по 2018 рік? До якої організації відносилася теплиця, з якої вона виїжджала на комісію, перебувала в лікарні. Інформацією про те, що теплиця не відноситься - відповідач вводить суд в оману. Дійсно, вона працювала гірником поверхні, їй повідомили, що теплиця закривається, попросили підписати документи, вона не хотіла, але їй сказали, що вона працювати не буде, залишиться без вихідної допомоги, вона була хвора, не мала юридичних знань, підписала при сильному нервовому стані, сильного душевного хвилювання, наказу про звільнення не отримала, її повідомили, що це документи про звільнення. 01 квітня 2019 року вона заявила клопотання та тільки дізналася про своє звільнення, так і не дізналася, що з теплицею На наступний день її направили в Центр зайнятості. 06 серпня 2018 року її звільнили, 07 серпня 2018 року направили до Центру зайнятості. Вона була у ШУ "Дніпровське", де був потрібен прибиральник виробничих приміщень, її конкретно направили. Вона неодноразово зверталася до відповідача 07,21 серпня 2018 року з приводу вакансій, але самим директором їй було відмовлено, так як теплиця закривається. Вона не стала ходити по підприємству, ловити свого начальника, робітників, щоб вони їй відкрили відомості, але знає, що теплиця працює. Вона ці дані бачила в інтернеті - стосовно озеленювача, вони подають потреби в кадрах не день у день, а пізніше. Офіційно зверталася до директора, він не надав відповіді. У неї професія - гірник 2 розряду поверхні, але озеленювач - це спеціальність, що спеціалізується по вирощуванню розсади на протязі року. Вона дізналася, що теплиця на ш.Сташкова є. 19 жовтня 2000 року працювала на ш.Сташкова двірником у гуртожитку на протязі року, потім переведена на інші посади. 30 липня 2015 року встановили ІІІ групу інвалідності за загальним захворюванням по 01 серпня 2016 року. 30 вересня 2015 року її перевели на іншу посаду - гірник поверхні 2 розряду ШУ "Дніпровське" ПАТ "ДТЕК "Павлоградвугілля". 06 серпня 2018 року звільнено з роботи, вручено трудову книжку у зв`язку із невідповідністю виконуваної роботи ч.2 ст.40 КЗпП. 07 серпня 2018 року прийшла в Центр зайнятості і зараз перебуває на обліку, але з серпня 2019 року їй припинено всі виплати. Отримує лише пенсію по інвалідності, їй не вистачає. Рішення не оскаржувала, бо у неї не було ніяких підстав, так як повідомили, що теплиця ліквідується. 01 квітня 2019 року звернулася до суду. В позові вимога не стоїть, але просить стягнути зарплату за час поки не працює, бо потрібно утримувати неповнолітню дитину, а в неї немає засобів для існування, розрахунок та суму не вказує, клопотань та уточнень позовних вимог не заявляє. Про вигадані відомості вона дізналася в березні 2019 року, тобто їй повідомляли при звільненні, що теплицю ліквідують, а в березні 2019 року вона дізналася, що теплиця працює, але під чиїм підпорядкуванням, їй не повідомили. Її посада - гірник поверхні 2 розряду, підписувала документи стосовно своїх обов`язків. Основна робота - сад і три теплиці. Гірник може працювати будь-де, різноманітне коло обов`язків у тих же гірників і клумбу копає. Вона працювала саме в теплиці за станом здоров`я. По строку у неї не було підстав для звернення до суду, бо директор Гусєв повідомив, що теплиця не працює, в неї не було підстав звертатися до суду аж до того часу, як вона дізналася, що теплиця працює. Центр зайнятості 07 серпня 2018 року давав їй направлення до ШУ "Дніпровське" прибиральниця виробничих приміщень потрібна була , вона прийшла туди, а їй сказали, що немає вакантних посад. 02 липня 2019 року їй сказали, що посада є для інвалідів. Підстав звернення до суду не було, бо сказали, що немає інвалідам посад. У відповіді на досудову вимогу сказано, що згода профспілкового органу, коли звернулася до суду, то стало відомо, що є дозвіл на звільнення профкому, причин ніяких не було взагалі, щоб її звільняти, є довідка МСЕК, що у неї ІІІ група інвалідності. Було подання на профком, було обов`язково запрошено її, щоб створили їй належні умови, які подали лікарі на МСЕК. Вона була повідомлена про обставини засідання лише з документів, наданих суду. Вона підписувала наказ про звільнення 06 серпня 2018 року одночасно з поданням на розгляд профкому. Вважає, що засідання профкому взагалі не було, прочитала, що засідання було 03 серпня 2018 року, але його, на її думку, не було, вона була у відпустці. Вона виросла на шахті, працювала 17 років, до цього її мати працювала, династія. Було зловживання її довірою з боку відповідача, підписала всі документи при звільненні, бо сказали, що теплицю закривають, зловживання довірою проти неї. Вона була впевнена, що її права не порушені до березня 2019 року - дізналася від двох різних витоків, що теплиця працює. Їй і моральну шкоду заподіяно, але вона позовних вимог з цього питання не заявляє, дуже вдячна лікарям, психологам, які її навчили, як не наносити собі моральний та психологічний стан. Також, просила не долучати до матеріалів справи характеристику на неї, надану відповідачем, так як вона є недопустимим доказом, бо містить конфіденційну інформацію щодо стану її здоров`я. Інших клопотань, уточнень позовних вимог не заявила. Вимогу позивача, заявлену усно під час судового засідання про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу без зазначення суми та наведення розрахунку, суд не може взяти до уваги при винесенні рішення, оскільки, відповідно ст.44 ЦПК України, позивач вправі збільшити або зменшити розмір позовних вимог до закінчення підготовчого засідання або до початку першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження. Представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги позивача не визнала в повному обсязі, надала відзив на позовну заяву, в якому зазначила, що відповідач вважає її вимоги необґрунтованими та не підлягаючими задоволенню з наступних підстав. 1. Відносно процедури звільнення за п.2 ст. 40 КЗпП України, у зв`язку виявленою невідповідністю працівника виконуваній роботі внаслідок стану здоров`я. [PERSON] працювала на ВСП «ШУ Дніпровське» ПрАТ «ДТЕК Павлоградвугілля» в якості гірника поверхні 2 розряду дільниці підготовки виробництва та матеріальний склад. Довідкою МСЕК від 06 липня 2018 року та додатком у формі індивідуальної програми реабілітації інваліда № 1061 від 06 липня 2018 року було чітко визначено спеціальність та професії, які доступні [PERSON] за станом здоров`я та встановлено протипоказання щодо трудової діяльності. Відповідно до ст.6 ЗУ «Про охорону праці» працівника, який за станом здоров`я відповідно до медичного висновку потребує надання легшої роботи, роботодавець повинен перевести за згодою працівника на таку роботу на термін, зазначений у медичному висновку. Частиною 1 п.2 ст.40 КЗпП України передбачено, що трудовий договір, укладений на невизначений строк, може бути розірваний власником або уповноваженим ним органом у випадках виявленої невідповідності працівника займаній посаді або виконуваній роботі внаслідок стану здоров`я, що перешкоджає продовженню даної роботи. Відповідно ч.2 ст.40 КЗпП України звільнення з підстав, зазначених у пунктах 1, 2 і 6 цієї статті, допускається, якщо неможливо перевести працівника, за його згодою на іншу роботу. Не допускається звільнення працівника з ініціативи власника або уповноваженого ним органу в період його тимчасової непрацездатності (крім звільнення за пунктом 5 цієї статті), а також у період перебування працівника у відпустці. Це правило не поширюється на випадок повної ліквідації підприємства, установи, організації. Адміністрація підприємства ознайомила [PERSON] зі списком наявних вакансій по ПрАТ "ДТЕК Павлоградвугілля" та ВСП "ШУ Дніпровське" для подальшого її працевлаштування. Проте, у зв`язку з тим, що позивач відмовилися від переведення на інші роботи, на підставі наказу № 2542 - к від 06 серпня 2018 року «Про звільнення», [PERSON] звільнена з роботи за п.2 ст. 40 КЗпП України, у зв`язку виявленою невідповідністю працівника виконуваній роботі гірника 2 розряду дільниці підготовки виробництва і матеріального складу внаслідок стану здоров`я, за згодою профспілкового органу, відповідно до вимог ст. 43 КЗпП України. Також, звертає увагу суду на те, що на адресу головного лікаря КЗ «Дніпровська клінічна психіатрична поліклініка ДОР» Корень М.Г. була направлена характеристика за № 1542 від 20 червня 2018 року на [PERSON] , якою встановлено, що поведінка [PERSON] ставить під загрозу особисту безпеку працівників дільниці. Відповідно до п. 21. Постанови Пленуму Верховного Суду України, від 06 листопада 1992 року № 9 "Про практику розгляду судами трудових спорів" при розгляді справ про звільнення за п. 2 ст. 40 КЗпП суд може визнати правильним припинення трудового договору в тому разі, якщо встановить, що воно проведено на підставі фактичних даних, які підтверджують, що внаслідок недостатньої кваліфікації або стану здоров`я (стійкого зниження працездатності) працівник не може належно виконувати покладених на нього трудових обов`язків чи їх виконання протипоказано за станом здоров`я або небезпечне для членів трудового колективу чи громадян, яких він обслуговує, і неможливо перевести, за його згодою, на іншу роботу. 2. Щодо інших підстав поновлення на роботі зазначених позивачем у позові. Посилання позивача на те, що в період находження її на лікуванні в період з 11 червня 2018 року по 05 липня 2018 року було прийнято іншу особу гірником 2 розряду дільниці підготовки виробництва та матеріальний склад не може розглядатись, як однією із підстав для поновлення на роботі у зв`язку із звільненням за п. 2 ст. 40 КЗпП України, по-перше, з приводу того, що робота за цією спеціальністю протипоказана за станом здоров`я позивачу; по-друге - в даний період жодну особу не було прийнято гірником поверхні 2 розряду дільниці підготовки робіт та матеріальний склад, що підтверджується копією журналу прийому. Також, посилання позивача на те, що вона на день звільнення перебувала у відпустці спростовується витягом з наказу № 2322 від 09 липня 2018 року «Про надання відпустки» (додається до відзиву відповідачем), який вказує що позивач перебувала у відпустці у період з 09 липня 2018 року по 04 серпня 2018 року. Крім того, позивач вводить в оману суд та відповідача, про те що на її утриманні знаходиться її неповнолітній син - [PERSON] , так як рішенням Першотравенського міського суду Дніпропетровської області від 06 жовтня 2016 року по цивільній справі № 186/804/16- ц, встановлено, що [PERSON] проживає з батьком, який його утримує та піклується про його нормальний розвиток. 3. Відносно строку позовної давності. Відносно строку позовної давності, звертає увагу суду на те, що ч.1 ст. 233 КЗпП України передбачено, що працівник може звернутися з заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до районного, районного у місті, міського чи міськрайонного суду в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права, а у справах про звільнення - в місячний строк з дня вручення копії наказу про звільнення або з дня видачі трудової книжки. Згідно ст. 47 КЗпП України, роботодавець зобов`язаний видати працівникові копію розпорядження про його звільнення лише у випадку такого звільнення за ініціативою роботодавця (ст. 40, 41 КЗпП України), а у інших випадках - лише за наявністю про це вимоги працівника. Наказ № 2542-к від 06 серпня 2018 року «Про звільнення» [PERSON] отримала особисто 06 серпня 2018 року, про що свідчить її підпис на даному наказі (копія додається). Також, у день звільнення 06 серпня 2018 року, відповідачем була видана належно оформлена трудова книжка [PERSON] , про свідчить особистий підпис позивача у книзі обліку руху трудових книжок (копія додається). Відповідач виконав вимоги ст. 47 КЗпП України, видавши у день звільнення -06 серпня 2018 року належним чином оформлену трудову книжку та копію наказу про звільнення, а отже з цієї дати і має відраховуватись строк позовної давності. Посилання позивача, про те, що вона лише у березні 2019 року довідалась про наявність вакансій для осіб з групою інвалідності по ПрАТ «ДТЕК Павлоградвугілля» не відповідає фактичним даним, які стверджують, що навпаки позивач знала про наявність вакансій для осіб з групою інвалідності та з якими вона була ознайомлена 06 серпня 2018 року. Також, позивач неодноразово зверталась до адміністрації підприємства, щодо працевлаштування, де їй надавали вичерпну консультацію, що підтверджується витягами з журналу прийому громадян з особистих питань у період з 06 серпня 2018 року по 17 вересня 2018 року. Згідно з п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 06 листопада 1992 року № 9 «Про практику розгляду судами трудових спорів» встановлені статтями 228, 233 КЗпП строки звернення до суду застосовуються незалежно від заяви сторін. У кожному випадку суд зобов`язаний перевірити і обговорити причини пропуску цих строків, а також навести у рішенні мотиви, чому він поновлює або вважає неможливим поновити порушений строк. Передбачений ст. 233 КЗпП місячний строк поширюється на всі випадки звільнення незалежно від підстав припинення трудового договору. Якщо місячний чи тримісячний строк пропущено без поважних причин, у позові може бути відмовлено з цих підстав. Оскільки при пропуску місячного і тримісячного строку у позові може бути відмовлено за безпідставністю вимог, суд з`ясовує не лише причини пропуску строку, а всі обставини справи права і обов`язки сторін. З позовом про поновлення на роботі позивач [PERSON] , трудовий договір з якою було припинено 06 серпня 2018 року на підставі ч. 1 п. 2 ст. 40 КЗпП України відповідно до наказу № 2542-к від 06 серпня 2018 року і в цей же день, отримавши від відповідача всі передбачені при такому звільненні документи, до Першотравенського міського суду - звернулась лише 01 квітня 2019 року, тобто після спливу встановленого ст. 233 КЗпП України місячного строку звернення до суду з такими позовними вимогами та причини поважності його пропуску не надала. Отже, пропуск позивачем [PERSON] встановленого ст. 233 КЗпП України місячного строку звернення до суду з позовом про поновлення її на роботі - є самостійною підставою для відмови в задоволенні його позову. Викладені в позові обставини, на які позивач посилається в обґрунтування свого позову - є нічим не підтвердженими припущеннями, які в силу ст. 81 ЦПК України не можуть бути підставами для винесення судового рішення. Просить відмовити в задоволенні позовних вимог про визнання незаконним і скасування наказу, поновлення на роботі за строком давності. Також, в судовому засіданні доповнила, що з 03 серпня 2015 року по 06 серпня 2018 року позивача переведено гірником поверхні дільниці підготовки виробництва та матеріальний склад ШУ "Дніпровське" ПрАТ "ДТЕК Павлоградвугілля". Відповідно до Інструкції №22 від 2008 року про охорону праці гірника (на шахтній поверхні) та Положення про дільницю підготовки виробництва ВСП ШУ "Дніпровське" від 02 січня 2013 року основними функціями дільниці є погрузка та розгрузка матеріалів, запчастин та обладнання, що необхідні для підземних дільниць, прийом, переробка, погрузка лісо та пиломатеріалів для потреб шахти, в обов`язки гірника поверхні дільниці підготовки виробництва та матеріальний склад входить, прийом, погрузка металолому, рельсів, затяжки, сипучих та будматеріалів, чистка вагонів з мокрою породою, тощо. Основними роботами гірника поверхні дільниці підготовки виробництва та матеріальний є підкатка та відкатка порожніх вагонеток вручну або механізмами, управління лебідками та толкателями, зцепка та розцепка вагонеток, прицепка їх до каната лебідок та відцепка, установка та закріплення вагонеток в клеті, погрузка та розгрузка матеріалів, виготовлення ростворів, виконання допоміжних робіт при передвижці рельсових путів, формування та розформування составів, дезінфекція вигребних ям, виборка породи та сторонніх предметів на площадках та у вагонах, розборка, сортування корисних копалин із розбивкою великих шматків, прийом, зберігання та видача малоцінного інвентарю, тощо. В структуру даної дільниці, де працювала позивач, теплиця не входе. 06 серпня 2018 року наказом №2542-к звільнено позивача за станом здоров`я, ознайомлено з наказом під підпис 06 серпня 2018 року, копію наказу отримала в той же день. Позивачем було написано заяву про розгляд, є протокол засідання профкому, 06 серпня 2018 року прийнято рішення. Подання директора було 06 серпня 2018 року до профспілки і рішення профспілка також прийняла 06 серпня 2018 року, а в наказі про звільнення позивача допущено описку і вказано, що засідання профспілкового комітету відбувалося 03 серпня 2018 року. Подання було 06 серпня 2018 року, позивач зазначила, щоб без неї, їй були надані всі вакансії, які є на підприємстві станом на 01 серпня 2018 року, потім їй були надані всі вакансії для людей з інвалідністю, вона з ними ознайомилася 06 серпня 2018 року, весь пакет був наданий на засідання профкому, була згода, позивач отримала трудову книжку під підпис в журналі. 06 серпня 2018 року була на прийомі у директора щодо її звільнення, директор повідомив, що вона звільнена за станом здоров`я. 20 серпня та 19 вересня 2018 року також була на прийомі осіб у директора по працевлаштуванню, там були присутні зам директора та юрисконсульт. Про направлення з Центру зайнятості від 07 серпня 2018 року - не є дійсним. 08 серпня 2018 року є направлення на працевлаштування до ШУ "Першотравенське" прибиральником виробничих приміщень, а вона звернулася до ШУ "Дніпровське" з цим направленням, а в них такої вакансії не було. 20 серпня 2018 року позивач прийшла до директора, щоб він подзвонив до Першотравенської ЦМЛ, щоб позивачу підписали медогляд. Директор не має впливу на лікарню, тому відмовив їй. ШУ "Першотравенське" 17 серпня 2018 року - направлення на медогляд, де 17 серпня 2018 року висновок комісії про непридатність до роботи ШУ "Першотравенське". При всіх її зверненнях серпень - вересень 2019 року, їй роз`яснювалося і відмовлялося, бо немає вакантних посад. Позивачем пропущено строк позовної давності, бо вона в день звільнення ознайомлена з наказом, отримала і наказ і трудову книжку. Просить відмовити в задоволенні позову за пропуском строку. Позивачем подано відповідь на відзив на позовну заяву в якому зазначено, що згідно висновку лікарів та програми реабілітації інваліда їй було рекомендовано продовжити працювати на займаній посаді. Протипоказання в роботі стосувалися лише праці під землею та в нічний час, інвалідність їй було продовжено, а не встановлено. На займаній посаді працювала з 30 вересня 2015 року, інвалідність вперше встановлено 30 липня 2015 року. Тобто, жодних законних підстав для звільнення її за станом здоров`я за висновком МСЕК не було. Відповідач надав виписку із протоколу від 06 серпня 2018 року засідання профкому про надання згоди на її звільнення. Після повернення з чергової відпустки 06 серпня 2018 року її не було допущено до робочого місця - теплиці, викликано до відділу кадрів, де повідомлено, що її місце роботи - озеленювач теплиці, закривається, іншої посади не має. Повідомили про звільнення згідно п.2 ст.40 КЗпП, при цьому надали документи для підпису, серед яких були наказ про звільнення та згода на розгляд на засіданні профкому питання про її звільнення у її відсутність. Була у сильному хвилюванні, не читала документи, що підписувала. Як з`ясувалося, одночасно, о 07:00 годині 06 серпня 2018 року підписувала наказ про її звільнення та згоду на розгляд на засіданні профкому питання про її звільнення. Тобто, наказ видано без попередньої згоди профкому. Відповідач не надав інформації щодо закриття теплиці, де вона працювала. Відповідач вказує, о вона вводить суд в оману, що на її утриманні знаходиться неповнолітній син, посилаючись на рішення суду. У 2016 році за взаємною згодою її з колишнім чоловіком, вони вирішили, що на той час сину краще проживати з батьком. Вона спілкується із сином, допомагає матеріально, тому батько дитини не звертався до суду про стягнення з неї аліментів. На даний час проблем зі здоров`ям вона не має, дитина хоче проживати з нею, але для вирішення цього питання в судовому порядку, їй необхідне офіційне працевлаштування. Перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права. Про порушення свого права вона дізналася у березні 2019 року, коли дізналася, що теплицю, де вона працювала до звільнення, не закривали, копію наказу від 06 серпня 2018 року про звільнення отримала лише за результатами клопотання до суду про витребування доказів. Просить задовільнити позов у повному обсязі. Представник третьої особи в судове засідання не з`явився, ПрАТ "ДТЕК Павлоградвугілля" надавало суду заяву про те, що ВСП "ШУ Дніпровське" ПрАТ "ДТЕК Павлоградвугілля" не є юридичною особою та не може бути учасником, в якості третьої особи в даній справі. Суд, вислухавши сторони, вивчивши матеріали справи, вважає, що в задоволенні позову слід відмовити з огляду на наступне. Згідно ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Відповідно до ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, в тому числі, визнання правочину недійсним. Відповідно до частини 1 статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (ч. 1 ст. 77 ЦПК). Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Згідно ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи. Дійсно, судом встановлено, що [PERSON] , 1973 року народження, за переведенням з посади моториста вентиляційної установки другого розряду дільниці стаціонарного обладнання ВСП ШУ "Дніпровське" ПАТ "ДТЕК Павлоградвугілля" з 03 серпня 2015 року працювала учнем гірника поверхні дільниці підготовки виробництва та матеріальний склад ВСП ШУ "Дніпровське" ПАТ "ДТЕК Павлоградвугілля". 30 вересня 2015 року її переведено гірником поверхні другого розряду вказаної дільниці, що підтверджується копією трудової книжки [NUMBER] від 07 квітня 1993 року. Копією довідки МСЕК 10 ААГ № 039884 від 30 липня 2015 року та індивідуальною програмою реабілітації інваліда підтверджується, що [PERSON] первинно встановлено ІІІ групу інвалідності за загальним захворюванням до 01 серпня 2016 року з рекомендацією можливості виконувати підсобні види праці, працювати різноробочою, кур`єром, озеленювачем, прибиральницею, протипоказана робота на шкідливих та небезпечних дільницях, робота в нічний час. Копією довідки МСЕК 12ААА №070412 від 01 липня 2016 року підтверджується, що [PERSON] повторно призначено ІІІ групу інвалідності за загальним захворюванням до 01 серпня 2017 року та рекомендовано працювати підсобною робочою, кур`єром, озеленювачем, прибиральницею. Копією довідки МСЕК 12ААА №725017 від 10 липня 2017 року повторно встановлено ІІІ групу інвалідності за загальним захворюванням до 01 серпня 2018 року з рекомендацією займатися легкою підсобною працею. Копією медичної довідки про проходження попереднього (періодичного) медичного огляду працівника №139 від 04 жовтня 2017 року, зі строком дії по 04 жовтня 2018 року підтверджується, що [PERSON] , яка працює гірником поверхні є людиною з інвалідністю ІІІ групи за загальним захворюванням та може працювати гірником поверхні. Копією довідки МСЕК 12ААБ №012524 від 06 липня 2018 року та індивідуальної програми реабілітації інваліда №1001 від 06 липня 2018 року [PERSON] повторно встановлено ІІІ групу інвалідності за загальним захворюванням до 01 серпня 2019 року, з рекомендацією про можливість виконувати роботи на поверхні підсобної робочої, озеленювача, прибиральниці, без роботи під землею, в нічний час. Копією листа непрацездатності КП "Дніпропетровська клінічна психіатрична лікарня" ДОР" від 06 липня 2018 року підтверджується, що [PERSON] перебувала на стаціонарному лікуванні з 11 червня 2018 року по 05 липня 2018 року, стати до роботи 06 липня 2018 року. Копією подання від 06 серпня 2018 року директора ВСП ШУ "Дніпровське" ПрАТ "ДТЕК Павлоградвугілля" Гусєва А.С. підтверджується, що ним на засідання ППО ПРУП (ш.ім.М.І.Сташкова) ПрАТ "ДТЕК Павлоградвугілля" подано пропозицію в зв`язку із висновком МСЕК м.Дніпра №012524 від 06 липня 2018 року [PERSON] , гірнику поверхні дільниці підготовки виробництва і матеріальний склад визначено обмеження працездатності за загальним захворюванням і їй рекомендована праця без підземних робіт, нічних змін та фізичних навантажень по 02 липня 2019 року, [PERSON] ознайомлена з вакансіями робочих місць на поверхні по шахтоуправлінню та ПрАТ "ДТЕК Павлоградвугілля" та вакансіями інвалідів, від запропонованої роботи на поверхні ВСП "ШУ Дніпровське" та ПрАТ "ДТЕК Павлоградвугілля", згідно рекомендацій МСЕК м.Дніпра, відмовилася через погане самопочуття (особиста заява додається). Керівництво шахти просить надати згоду на розірвання трудового договору з [PERSON] по п.2 ст.40 КЗпП України ( виявлено невідповідність працівника виконуваній роботі за станом здоров`я, що перешкоджає продовженню даної роботи). Додаток: особиста заява [PERSON] , копія довідки МСЕК. Копією заяви [PERSON] від 06 серпня 2018 року до ППО ПРУП ш.Сташкова підтверджується, що вона просить розглянути питання про її звільнення за станом здоров`я (п.2 ст.40 КЗпП України) на засіданні профспілкового комітету без її присутності. З вакансіями по ВСП ШУ "Дніпровське" та ПрАТ "ДТЕК Павлоградвугілля" ознайомлена. Від запропонованої роботи на поверхні відмовляється через поганий стан здоров`я. Копією переліку вакантних посад та професій ПрАТ "ДТЕК Павлоградвугілля" та вакансіями інвалідів станом на 01 серпня 2018 року підтверджується, що з даним переліком вакантних посад ознайомлено [PERSON] 06 серпня 2018 року під підпис. Копією заяви від 06 серпня 2018 року [PERSON] директору ВСП ШУ "Дніпровське" підтверджується, що вона від переводу на іншу роботу за запропонованими їй вакансіями по ВСП ШУ "Дніпровське" та ПрАТ "ДТЕК Павлоградвугілля" відмовляється. Проти її звільнення по ч.2 ст.40 КЗпП України - внаслідок виявленої невідповідності виконуваної роботи за станом її здоров`я - не заперечує. Копією витягу з протоколу засідання президіуму профспілкового комітету шахти ім.М.І.Сташкова ППО ВСП "Шахта ім.М.І.Сташкова" ППВП №78 від 06 серпня 2018 року підтверджується, що профспілковим комітетом, на підставі подання адміністрації шахти, до подання додано копію довідки МСЕК №012524 від 06 липня 2018 року, заяву про відмову від переводу на іншу вакансію від 06 серпня 2018 року, заяву про звільнення без присутності, виписку в "Положення про медогляд працівників відповідної категорії", надано згоду на розірвання трудового договору по п.2 ст.40 КЗпП України (виявлена невідповідність працівника виконуваній роботі за станом здоров`я, що перешкоджає продовженню даної роботи) з [PERSON] , гірника поверхні дільниці ППіМС. Копією наказу №2542 к від 06 серпня 2018 року "Про звільнення" підтверджується, що [PERSON] гірника 2 розряду дільниці підготовки виробництва і матеріального складу звільнено 06 серпня 2018 року у зв`язку з виявленою невідповідністю працівника займаній посаді або виконуваної роботі внаслідок стану здоров`я, що перешкоджає продовженню даної роботи, п.2 ст.40 КЗпП України, з виплатою, відповідно до ст.44 КЗпП України, вихідної допомоги у розмірі середнього місячного заробітку та одноразової допомоги по п.12.13 Колективного договору ПрАТ "ДТЕК Павлоградвугілля" за стаж роботи у вугільній промисловості (17 років 09 місяців) - три середньомісячних заробітків. Підстава: довідка МСЕК ААБ № 012524 від 06 липня 2018 року Міжрайонної психіатричної МСЕК №4 м.Дніпро встановлена третя група інвалідності (загальне захворювання), подання адміністрації до профспілкового комітету від 06 серпня 2018 року, витяг із протоколу від 03 серпня 2018 року засідання профспілкового комітету ППО ПРУП про дачу згоди на звільнення. Дана копія наказу містить підписи [PERSON] про те, що з наказом ознайомлена 06 серпня 2018 року, копію наказу отримала 06 серпня 2018 року. Копією книги обліку руху трудових книжок підтверджується, що 06 серпня 2018 року [PERSON] під підпис отримала свою трудову книжку від відповідача. Копією журналу прийому ВСП ШУ "Дніпровське" ПрАТ "ДТЕК Павлоградвугілля" від 01 січня 2018 року підтверджується, що в період лікування позивача з 11 червня 2018 року по 05 липня 2018 року жодну особу не було прийнято гірником поверхні 2 розряду дільниці підготовки робіт та матеріальний склад даного підприємства. Копією витягу з наказу №2322 від 09 липня 2018 року підтверджується, що [PERSON] перебувала у щорічній оплачуваній відпустці з 09 липня 2018 року по 04 серпня 2018 року. Копією журналу обліку особистого прийому громадян ВСП "ШУ Дніпровське" ПрАТ "ДТЕК Павлоградвугілля" від 23 липня 2018 року підтверджується, що [PERSON] була на особистому прийомі у директора підприємства 06 серпня 2018 року з приводу свого звільнення, її звернення задоволено (проведено консультацію), 20 серпня 2018 року звернулася з приводу працевлаштування, відмовлено в зв`язку з відсутністю вакантних місць (проведено консультацію), 17 вересня 2018 року звернулася з приводу працевлаштування, відмовлено в зв`язку з відсутністю вакантних місць (проведено консультацію). Копією направлення на працевлаштування на вільне робоче місце №049018008070004001 від 07 серпня 2018 року Першотравенської міської філії Дніпропетровського обласного центру зайнятості підтверджується, що Центр зайнятості направляв [PERSON] до ПрАТ "ДТЕК Павлоградвугілля" для працевлаштування на робоче місце (вакансію) прибиральника виробничих приміщень відповідно до їх інформації про потребу у працівниках від 11 липня 2018 року. Дане направлення містить відмітку ВСП ШУ "Дніпровське" ПрАТ "ДТЕК Павлоградвугілля", що згідно поданих вакансій до Центру зайнятості даним підприємством вакансії прибиральника виробничих приміщень не має, згідно протоколу №87 від 30 квітня 2018 року. Копією свідоцтва про народження [NUMBER] від 24 березня 2004 року підтверджується, що батьками [PERSON] , [INFO] , є [PERSON] та [PERSON] . Копією свідоцтва про шлюб [NUMBER] від 01 червня 2019 року підтверджується, що [PERSON] та [PERSON] 01 червня 2019 року зареєстрували шлюб. Прізвище дружини після реєстрації шлюбу змінено на [PERSON]. Копією довідки МСЕК 12 ААБ № 628010 від 06 червня 2019 року підтверджується, що на даний час [PERSON] повторно встановлено ІІІ групу інвалідності за загальним захворюванням по 10 липня 2020 року, може працювати підсобним робітником. Копією індивідуальної програми реабілітації інваліда №734 від 06 червня 2019 року підтверджується, що на даний час позивач може займатися легкою підсобною працею без психо-емоційних навантажень, може працювати підсобним робітником, двірником, прибиральником. Копією індивідуальних рекомендацій щодо сприяння працевлаштуванню №22 від 02 травня 2019 року [PERSON] підтверджується, що станом на03 травня, 07 червня та 25 червня 2019 року в ПП "Комунальщик-1", ПП "Комунальщик-2", аптеці "Терикон", ПП "Комунальщик-4" вільні місця роботи відсутні. Копією індивідуальних рекомендацій щодо сприяння працевлаштуванню №26 від 15 липня 2019 року [PERSON] підтверджується, що станом на 16 липня 2019 року та 29 липня 2019 року в ШУ "Першотравенське", ТОВ "Першотравенський РМЗ" та ШУ "Дніпровське" вакансії для інвалідів відсутні. 29 липня 2019 року позивач зверталася із заявою до генерального директора ПрАТ "ДТЕК Павлоградвугілля" про надання інформації чи працює теплиця на ШУ "Дніпровське" та які є вакансії для інвалідів на ШУ "Дніпровське" і 12 серпня 2019 року отримала відповідь на звернення. Інформацією Павлоградського міськрайонного центру зайнятості Дніпропетровського обласного центру зайнятості №1545 від 25 жовтня 2019 року підтверджується, що за період з 06 серпня 2018 року по 05 серпня 2019 року ПрАТ "ДТЕК Павлоградвугілля" ВСП ШУ "Дніпровське" надавало інформацію про наявні в них посади для осіб з інвалідністю. За даною інформацією за вказаний період у ВСП ШУ "Дніпровське" відсутні вакантні посади прибиральника виробничих приміщень та озеленювача теплиці, а в ПрАТ "ДТЕК Павлоградвугілля" за період з 06 серпня 2018 року по 30 квітня 2019 року була наявна вакантна посада прибиральника виробничих приміщень та прибиральника територій. Суд при ухваленні рішення не бере до уваги долучені представником відповідача в якості доказів по справі характеристику на [PERSON] та копію рішення суду про визначення місця проживання дитини та вважає дані докази недопустимими в розумінні ст.78 ЦПК України. Судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим (частина перша статті 263 ЦПК України). Згідно ст.43 Конституції України кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Держава створює умови для повного здійснення громадянами права на працю, гарантує рівні можливості у виборі професії та роду трудової діяльності, реалізовує програми професійно-технічного навчання, підготовки і перепідготовки кадрів відповідно до суспільних потреб. Громадянам гарантується захист від незаконного звільнення. Відповідно до ст. 6 ЗУ "Про охорону праці" працівника, який за станом здоров`я відповідно до медичного висновку потребує надання легшої роботи, роботодавець повинен перевести за згодою працівника на таку роботу на термін, зазначений у медичному висновку. Пунктом 2 частини 1 статті 40 КЗпП України передбачено, що трудовий договір, укладений на невизначений строк, може бути розірваний власником або уповноваженим ним органом у випадках виявленої невідповідності працівника займаній посаді або виконуваній роботі внаслідок стану здоров`я, що перешкоджає продовженню даної роботи. Відповідно ч.2 ст.40 КЗпП України звільнення з підстав, зазначених у пунктах 1, 2 і 6 цієї статті, допускається, якщо неможливо перевести працівника, за його згодою на іншу роботу. Не допускається звільнення працівника з ініціативи власника або уповноваженого ним органу в період його тимчасової непрацездатності (крім звільнення за пунктом 5 цієї статті), а також у період перебування працівника у відпустці. Це правило не поширюється на випадок повної ліквідації підприємства, установи, організації. Згідно ст.43 КЗпП України розірвання трудового договору з підстав, передбачених пунктами 1 (крім випадку ліквідації підприємства, установи, організації), 2-5, 7 статті 40 і пунктами 2 і 3 статті 41 цього Кодексу, може бути проведено лише за попередньою згодою виборного органу (профспілкового представника), первинної профспілкової організації, членом якої є працівник.У випадках, передбачених законодавством про працю, виборний орган первинної профспілкової організації, членом якої є працівник, розглядає у п`ятнадцятиденний строк обґрунтоване письмове подання власника або уповноваженого ним органу про розірвання трудового договору з працівником. Подання власника або уповноваженого ним органу має розглядатися у присутності працівника, на якого воно внесено. Розгляд подання у разі відсутності працівника допускається лише за його письмовою заявою. Відповідно до п.21 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 06 листопада 1992 року № 9 "Про практику розгляду судами трудових спорів" при розгляді справ про звільнення за п.2 ст.40 КЗпП суд може визнати правильним припинення трудового договору в тому разі, якщо встановить, що воно проведено на підставі фактичних даних, які підтверджують, що внаслідок недостатньої кваліфікації або стану здоров`я (стійкого зниження працездатності) працівник не може належно виконувати покладених на нього трудових обов`язків чи їх виконання протипоказано за станом здоров`я або небезпечне для членів трудового колективу чи громадян, яких він обслуговує, і неможливо перевести, за його згодою, на іншу роботу. На підставі ст.233 КЗпП України працівник може звернутися з заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до районного, районного у місті, міського чи міськрайонного суду в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права, а у справах про звільнення - в місячний строк з дня вручення копії наказу про звільнення або з дня видачі трудової книжки. У разі пропуску з поважних причин строків, установлених статтею 233 цього Кодексу, районний, районний у місті, міський чи міськрайонний суд може поновити ці строки. Тобто, перебіг строку звернення до суду починається у разі: вирішення трудового спору - з дня, коли працівник дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права (тримісячний строк звернення до суду); розгляду справи про звільнення - з дня вручення копії наказу про звільнення (місячний строк звернення до суду); розгляду справи про звільнення - з дня видачі трудової книжки (місячний строк звернення до суду). Спір про звільнення - це спір за заявою про поновлення на роботі. На відміну від інших трудових спорів місячний строк для звернення до суду за вирішенням спору про поновлення на роботі обчислюється не інакше як з дня вручення копії наказу про звільнення або з дня видачі трудової книжки. Початком перебігу місячного строку для звернення особи до суду з позовом про поновлення на роботі слід вважати день вручення наказу про звільнення або день видачі трудової книжки. Встановлені статтею 233 КЗпП України строки звернення до суду застосовуються незалежно від заяви сторін. Ці строки не перериваються і не зупиняються. Аналогічна правова позиція міститься в ухвалі ВССУ № 367/6233/14-ц від 21 червня 2017 року. Згідно п.4 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 06 листопада 1992 року №9 "Про практику розгляду судами трудових спорів" встановлені статтями 228, 223 КЗпП (322-08 ) строки звернення до суду застосовуються незалежно від заяви сторін. У кожному випадку суд зобов`язаний перевірити і обговорити причини пропуску цих строків, а також навести у рішенні мотиви, чому він поновлює або вважає неможливим поновити порушений строк. Передбачений ст.233 КЗпП місячний строк поширюється на всі випадки звільнення незалежно від підстав припинення трудового договору. Якщо місячний чи тримісячний строк пропущено без поважних причин, у позові може бути відмовлено з цих підстав. Коли пропущений десятиденний строк не буде поновлено, заява відповідно до ст.85 ЦПК ( 1501-06 ) і ст.228 КЗпП залишається без розгляду. Оскільки при пропуску місячного і тримісячного строку у позові може бути відмовлено за безпідставністю вимог, суд з`ясовує не лише причини пропуску строку, а всі обставини справи права і обов`язки сторін. При пропуску передбаченого ст.225 КЗпП десятиденного строку без поважних причин необхідності у з`ясуванні інших обставин справи не має. Таким чином, суд встановлено, що [PERSON] на момент звільнення працювала гірником поверхні дільниці підготовки виробництва та матеріальний склад ВСП ШУ "Дніпровське" ПрАТ "ДТЕК Павлоградвугілля". В її посадові обов`язки не входила робота озеленювача теплиці. 30 липня 2015 року [PERSON] первинно встановлено ІІІ групу інвалідності за загальним захворюванням, групу інвалідності продовжено щороку. Довідки МСЕК та індивідуальні програми реабілітації інвалідів не містять рекомендацій про можливість її праці в якості гірника, містять чіткий перелік робіт, які може виконувати позивач. 06 серпня 2018 року на підставі довідки МСЕК ААБ №012524 від 06 липня 2018 року, індивідуальної програми реабілітації інвалідів, подання адміністрації до профспілкового комітету, витягу з протоколу засідання профспілкового комітету (надано згоду на звільнення позивача) [PERSON] звільнено з посади гірника 2 розряду дільниці підготовки виробництва і матеріального складу ВСП ШУ "Дніпровське" ПрАТ "ДТЕК Павлоградвугілля". 06 серпня 2018 року позивача було ознайомлено під підпис про наявні вакантні посади та посади для людей з інвалідністю по шахті, вона відмовилася заявою від переведення на інші вакантні посади підприємства, надала заяву про проведення засідання профспілкового комітету для вирішення питання про її звільнення в її відсутність, надала заяву, в якій вказала, що не заперечує проти свого звільнення по п.2 ст.40 КЗпП України за станом здоров`я, отримала 06 серпня 2018 року наказ про своє звільнення під підпис та трудову книжку. Жодним належним та допустимим доказом по справі не доведено, що [PERSON] обіймала посаду або виконувала роботу озеленювача теплиці ВСП ШУ "Дніпровське" ПрАТ "ДТЕК Павлоградвугілля", підстав виконання нею такої роботи та що теплиця входе у відання дільниці підготовки виробництва та матеріального складу шахти. Посилання позивача про порушення порядку її звільнення, пов`язаного з її неповідомленням про засідання профспілкового комітету шахти та те, що одночасно вона підписувала заяву про розгляд профспілкою питання про її звільнення та наказ про звільнення, суд не може взяти до уваги, оскільки судом встановлено, що 06 серпня 2018 року позивач подала заяву про розгляд питання про її звільнення профспілковим комітетом в її відсутність, в цей же день директор ВСП ШУ "Дніпровське" звернувся до профспілки з поданням про звільнення позивача, в той же день профспілковий комітет надав згоду на звільнення позивача із займаної посади за станом здоров`я. 06 серпня 2018 року видано наказ про звільнення позивача, вручено його копію позивачу та вручено трудову книжку. Доказів того, що засідання профспілкового комітету не проводилося 06 серпня 2018 року, що позивач одночасно підписала свою заяву про розгляд питання профспілковим комітетом про звільнення без неї та наказ про звільнення, суду не надано. Всі ці дії мали місце 06 серпня 2018 року, однак час проведення цих дій, судом не встановлено за відсутності наданих позивачем доказів на підтвердження своїх тверджень. Позивач отримала наказ про звільнення та трудову книжку 06 серпня 2018 року. З позовом про поновлення її на роботі звернулася 01 квітня 2019 року. Як на підставу пропуску строку звернення до суду з даним позовом посилається на те, що причин подавати позов про поновлення на роботі в неї не було, вона вважала, що її права не порушені, однак в березні 2019 року дізналася, що її права було порушено, бо теплиця працює до цього часу, а їй сказали при звільненні, що теплицю закривають, тому і звернулася з даним позовом до суду 01 квітня 2019 року, тобто строк не пропустила. Суд не може погодитися з даними вимогами позивача про поновлення пропущеного строку подачі позову до суду, оскільки суду не надано належних та допустимих доказів поважності причин пропуску місячного строку з моменту отримання наказу про звільнення та трудової книжки для звернення із позовом про поновлення на роботі до суду, посилання позивача про те, що про порушене право дізналася в березні 2019 року,спростовуються матеріалами справи. Оскільки позивачем пропущено строк для звернення до суду з позовною заявою про поновлення на роботі без поважних причин, суд вважає за необхідне в задоволенні позовних вимог відмовити. Відповідно до п.6 ч.1 ст.264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує питання як слід розподілити між сторонами судові витрати. Оскільки, позивача звільнено від сплати судового збору, в задоволенні позову відмовлено у повному обсязі, судові витрати слід віднести за рахунок держави. На підставі вищевикладеного,

Outcome: dismissed