Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-05 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідачів в якому, згідно уточнених позовних вимог, просив стягнути з [PERSON], [PERSON], [PERSON] на користь Комунального підприємства «Житлове господарство Красногвардійського району» Дніпропетровської міської ради грошові кошти у сумі 10171,29 грн., а також судові витрати зі сплати судового збору. В обґрунтування своїх позовних вимог посилається на те, що 28 грудня 2010 року Красногвардійським районним судом м.Дніпропетровська було видано судовий наказ про стягнення з відповідачів на користь КВ ЖРЕП Красногвардійського району м. Дніпропетровська заборгованості за надання комунальних послуг. 04 березня 2011 року ухвалою Красногвардійського районного суду м.Дніпропетровська за заявою відповідачів вищевказаний судовий наказ було скасовано. Відповідачі зареєстровані та мешкають в квартирі [ADDRESS], загальною площею 62,6 кв.м. Позивач у свою чергу здійснює утримання будинку, прибудинкової території та надає інші послуги відповідачам згідно з тарифами, затвердженими в порядку, визначеному чинним законодавством України. Відповідачі свій обовязок по щомісячній оплаті послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкової території не здійснюють, заборгованість не погашають у звязку з чим станом на 01 грудня 2016 року сума заборгованості складає 10171,29 грн. Враховуючи вищевикладене позивач був вимушений звернутися до суду з даним позовом. У судовому засіданні представник позивача [PERSON] уточнені позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити у повному обсязі. Однак, разом з цим представник позивача пояснила, що послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкової території позивачем не здійснюються, оскільки будинок дійсно не має зон загального користування, зокрема підвалу чи підїзду, ліфта, внутрішньо будинкових систем водопостачання, водовідведення та зливної каналізації, а грошові кошти, які з них стягуються як за утримання будинків і споруд та прибудинкової території є грошовими коштами, які використовуються на оплату заробітної плати працівників житлового господарства. В судовому засіданні відповідачі [PERSON] та [PERSON], який також є представником за довіреністю відповідача [PERSON], позовні вимоги не визнали та у їх задоволенні просили відмовити. Надали пояснення аналогічні тим, що у письмових запереченнях та пояснили, що вони не можуть виступати як споживачі житлово-комунальних послуг у відносинах з позивачем, оскільки їх будинок є малоквартирним будинком, де кожна квартира має окремий вхід, зони загального користування відсутні, зокрема підвал або під'їзд, не має внутрішньо будинкових систем водопостачання, водовідведення та зливної каналізації, лише внутрішньо квартирні системи. Прибудинкова територія має індивідуальний вхід для мешканців їхнього будинку, які самостійно забезпечують її освітлення та прибирання. Їх квартира не має централізованої системи теплопостачання, а лише локальне. Відповідач [PERSON] звертався до позивача з проханням провести перерахунок через ненадання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкової території, однак його прохання залишилися не виконаними. Також відповідачі просили застосувати строк позовної давності. Вислухавши представника позивача [PERSON], відповідачів [PERSON], [PERSON], дослідивши наявні докази, суд приходить до наступного. Відповідно до відомостей адресно-довідкового підрозділу ГУДМС, УДМС України в Дніпропетровськійта довідки, яка видана Комунальним підприємством «Житлове господарство Красногвардійського району» Дніпропетровської міської ради від 26 травня 2016 року, відповідачі зареєстровані в [INFO]. Зазначена квартира належить відповідачам на праві спільної сумісної власності, що підтверджується копією свідоцтва про право власності на житло від 17 березня 2004 року за №8/27-04. На імя відповідача [PERSON] позивачем за адресою [ADDRESS]. відкрито особовий рахунок № 18-0381082. Заявами від 12 листопада 2012 року, 24 грудня 2015 року та 01 березня 2016 року відповідачі зверталися до позивача з проханням провести перерахунок у звязку з невідповідністю переліку послуг включених в тариф по їх будинку та їх фактичним наданням, зокрема у звязку з тим, що послуги, які включені позивачем є безпідставними, так як відсутня реальна можливість їх надання, що підтверджується копіями відповідних заяв, що маються в матеріалах справи. Листами позивача від 07 листопада 2012 року, 28 грудня 2015 року та 02 березня 2016 року, копії яких маються в матеріалах справи, на звернення відповідачів було повідомлено про здійснений перерахунок та про розмір наявних заборгованостей на час надання відповіді, який необхідно сплатити. Відповідно до ст.57 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів. Рішенням Виконавчого комітету Дніпропетровської міської ради від 13 липня 2011 року №964 про встановлення тарифів на послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій по кожному будинку окремо для житлово-експлуатаційних підприємств комунальної власності територіальної громади міста було затверджено типовий перелік послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій для житлово-експлуатаційних підприємств комунальної власності територіальної громади м. Дніпропетровська (пункт 3.1.). Тариф з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій для житлово-експлуатаційних підприємств комунальної власності територіальної громади м.Дніпропетровська, затверджений рішенням Виконавчого комітету Дніпропетровської міської ради від 13 липня 2011 року №964. В судовому засіданні представник позивача визнала, що жодна з послуг, які передбачені переліком послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій відповідачам не надається, грошові кошти, які нараховуються їм як за послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій є адміністративними послугами, тобто коштами, які перераховуються на оплату праці працівників Комунального підприємства "Житлове господарство Красногвардійського району" Дніпропетровської міської ради. Відповідно до ч.1 ст.61 ЦПК України, обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Крім того, в судовому засіданні не знайшли свого підтвердження твердження представника позивача, що робота працівників Комунального підприємства "Житлове господарство Красногвардійського району" Дніпропетровської міської ради, також є послугою з утримання будинків і споруд та прибудинкової території. Відповідно до ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Частиною 1 ст. 13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» встановлено, що залежно від функціонального призначення житлово-комунальні послуги поділяються на: 1) комунальні послуги (централізоване постачання холодної води, централізоване постачання гарячої води, водовідведення (з використанням внутрішньобудинкових систем), газо- та електропостачання, централізоване опалення, а також вивезення побутових відходів тощо); 2) послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій (прибирання внутрішньобудинкових приміщень та прибудинкової території, санітарно-технічне обслуговування, обслуговування внутрішньобудинкових мереж, утримання ліфтів, освітлення місць загального користування, поточний ремонт, вивезення побутових відходів тощо); 3) послуги з управління будинком, спорудою або групою будинків (балансоутримання, укладання договорів на виконання послуг, контроль виконання умов договору тощо); 4) послуги з ремонту приміщень, будинків, споруд (заміна та підсилення елементів конструкцій та мереж, їх реконструкція, відновлення несучої спроможності несучих елементів конструкцій тощо). Наказом Держжитлокомунгоспу України від 10 серпня 2004 року №150, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 21 серпня 2004 року за №1046/9645, затверджений Примірний перелік послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій та послуг з ремонту приміщень, будинків, споруд, відповідно до яких також не встановлено, що до таких послуг відносяться послуги з оплати праці. З Типового переліку послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій для житлово-експлуатаційних підприємств комунальної власності територіальної громади м.Дніпропетровська, зазначених в Додатку 1, який затверджено рішенням Виконавчого комітету Дніпропетровської міської ради від 13 липня 2011 року №964, також не встановлено такої послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкової території як оплата праці працівників житлово-експлуатаційних підприємств комунальної власності територіальної громади м.Дніпропетровська. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги Комунального підприємства "Житлове господарство Красногвардійського району" Дніпропетровської міської ради до [PERSON], [PERSON], [PERSON] про стягнення боргу з оплати за послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкової території задоволенню не підлягають. Суд враховує заяву відповідачів, яка підтримана в судовому засіданні відповідачами [PERSON], [PERSON], який є також представником відповідача [PERSON], про застосування позовної давності, однак в даному випадку суд не вирішує застосування до позовних вимог строку позовної давності, оскільки\~позовна давність застосовується до обґрунтованого позову. Так, пунктом 11\~постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судове рішення у цивільній справі» № 14 від 18 грудня 2009 року, судам розяснено, що встановивши, що строк для звернення з позовом пропущено без поважної причини, суд у рішенні зазначає про відмову в позові з цих підстав, якщо про застосування позовної давності заявлено стороною у спорі, зробленою до ухвалення ним рішення, крім випадків, коли позов не доведено, що є самостійною підставою для цього. Отже, відмовляючи у задоволенні позову з підстав пропуску строку позовної давності, суд встановлює обґрунтованість чи безпідставність позовних вимог, належним чином мотивує свої висновки. Таким чином, у випадку недоведеності позову суд відмовляє у його задоволенні саме з цих підстав, а не застосовує наслідки пропуску позовної давності. Понесені сторонами судові витрати на підставі ст. 88 ЦПК України розподілу між ними не підлягають.

Outcome: dismissed