Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-14 00:00:00

[PERSON] (надалі за текстом - позивач) звернувся до суду з позовом до АТ «Піреус Банк МКБ» в особі Одеської філії АТ «Піреус Банк МКБ» (надалі за текстом - відповідач), треті особи: приватне підприємство «Слевин-7» (надалі за текстом - ПП «Слевин-7»), [PERSON] (надалі за текстом - [PERSON]), [PERSON] (надалі за текстом - [PERSON]), про визнання договору поруки припиненим. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 24.07.2008 р. між позивачем та відповідачем укладено договір поруки № ОП/08-39 (надалі за текстом - договір поруки), відповідно до умов якого поручитель зобов'язується солідарно відповідати перед банком у повному обсязі за своєчасне та повне виконання зобов'язань ПП «Слевин-7» за кредитним договором № ОК/08-42 від 24.07.2008 р., а також усіх додаткових угод, які можуть бути укладені до закінчення строку його дії, що укладені між банком та позичальником. Поручитель бере на себе зобов'язання відповідати перед банком у тому ж обсязі, на тих же умовах та в ті ж строки, що і позичальник. Позивач вважає, що договір поруки підлягає припиненню з наступних підстав, зокрема, 05.01.2009 р. відповідач та ПП «Слевин-7» уклали додаткову угоду, відповідно до якої відповідачем було надано останньому кредит у сумі 150 000 доларів США зі сплатою відсотків за процентною ставкою - 13,5 % річних, при цьому, строк погашення кредиту був визначений з 24.07.2008 р. по 24.07.209 р. Крім того, 24.07.2008 р., 23.05.2008 р., 28.08.2009 р., 30.03.2010 р. було укладено ряд додаткових угод, відповідно до яких змінювалися строки, порядок та графік погашення кредиту. До припинення поруки призводять такі зміни умов основного зобов'язання без згоди поручителя, які призвели до збільшення обсягу відповідальності останнього, у зв'язку з чим, позивач звернувся до суду з позовом до відповідача за захистом порушеного права. В судовому засіданні представник позивача позов підтримав та просив його задовольнити з викладених у ньому підстав. Представник відповідача в судовому засіданні проти задоволення позову заперечував, надав до суду письмові заперечення та копію договору № 1 від 30.03.2010 р. про внесення змін та доповнень до договору поруки № ОП/08-39 від 24.07.2008 р. (а.с. 121 - 123) Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача та представника відповідача, з'ясувавши обставини справи, на яких ґрунтується позов, суд приходить до висновку про відмову у задоволення позову виходячи з наступних підстав. Як встановлено судом, 24.07.2008 року між відповідачем та ПП «Слевин-7» було укладено кредитний договір № ОП/08-42 (а.с. 9 - 11). 24.07.2008 р. між позивачем та відповідачем укладено договір поруки № ОП/08-39, відповідно до умов якого поручитель зобов'язується відповідати перед кредитором за виконання боржником своїх зобов'язань, передбачених кредитним договором № ОК/08-42 від 24.07.2008 року та усіма додатковими угодами до нього (а.с. 8). 30.03.2010 р. між позивачем та відповідачем укладено договір № 1 від 30.03.2010 р. про внесення змін та доповнень до договору поруки № ОП/08-39 від 24.07.2008 р., яким сторони дійшли згоди внести зміни та доповнення до договору поруки та викласти його в новій редакції (а.с. 122-123). Відповідно до п. 1.1 вищевказаного договору № 1, цей договір забезпечує вимоги банку, що випливають з кредитного договору, укладеного між банком та боржником - ПП «Слевен-7». У відповідності до п. 1.2 вищевказаного договору № 1, поручитель засвідчує, що він ознайомлений з умовами кредитного договору та повністю погоджується з ними. В разі зміни будь-яких умов виконання зобов'язань боржника, та/або у випадку пролонгації кредитного договору сторони вносять відповідні зміни до цього договору шляхом укладання додаткових угод. Згідно до п.п. 7.1.2 вищевказаного договору № 1, вбачається, що підписанням цього договору поручитель підтверджує, що цей договір не суперечить будь-яким обмеженням, що є обов'язковими для поручителя. Судом було досліджено Рішення Приморського районного суду м. Одеси від 15.05.2014 р. по справі за позовом ПАТ "ПІРЕУС БАНК МКБ" до ПП «Слевин-7», [PERSON], [PERSON], [PERSON], про стягнення кредитної заборгованості та зустрічним позовом [PERSON] до ПАТ "ПІРЕУС БАНК МКБ", про визнання договору поруки № ОП/08-40 від 24.07.2008 р. недійсним, позовом [PERSON] до ПП «Слевин-7», про визнання договору поруки № ОП/08-40 від 24.07.2008 р. припиненим, позовом [PERSON] до ПП «Слевин-7», [PERSON], ПАТ «ПІРЕУС БАНК МКБ», про визнання договору поруки № ОП/09-10 від 27.03.2009 р. припиненим, відповідно до якого позов ПАТ "ПІРЕУС БАНК МКБ" до ПП «Слевин-7», [PERSON], [PERSON], [PERSON], про стягнення кредитної заборгованості задоволено частково, стягнути солідарно з ПП «Слевин-7» та [PERSON] на користь ПАТ «ПІРЕУС БАНК МКБ» заборгованість за кредитним договором №ОК/08-42 від 24.07.2008 р. у розмірі 152 351,43 долари США, що еквівалентно 1 205 084 (один мільйон двісті п'ять тисяч вісімдесят чотири) гривні 58 (п'ятдесят вісім) копійок по курсу НБУ станом на 04.10.2010 р., 7,9099 грн. за один долар США, стягнути солідарно з ПП «Слевин-7» та [PERSON] на користь ПАТ «ПІРЕУС БАНК МКБ» судовий збір у розмірі 1 700 (одна тисяча сімсот) гривень, в задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено (а.с. 103 - 107). Відповідно до ч. 3 ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. У відповідності до положень ст. ст. 6, 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Згідно ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. У відповідності до ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов являються неприпустимими, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ч. 1 ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Статтею 11 ЦК України визначено, що цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією продовжують цивільні права та обов'язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема , є договори та інші правочини. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦК України цивільні права особа здійснює у межах, наданих їй договором або актами цивільного законодавства. Згідно ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Однак, згідно ст. ст. 10, 60 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом. Відповідно до ст. ст. 27 - 30 ЦПК України засобами доказування в цивільній справі є пояснення сторін і третіх осіб, показання свідків, письмові докази і висновки експертів. Суд приймає до розгляду лише ті докази, які мають значення для справи. Обставини, які за законом повинні бути підтвердженні певними засобами доказування не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування. Кожна сторона має довести ті обставини, на які посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Разом з тим, відповідно до положень ч. 3 ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Стаття 57 ЦПК України передбачає, що доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ч. 4 цієї ж статті доказування не може ґрунтуватися на припущеннях, а відповідно до ч. 2 ст. 59 цього ж Кодексу обставини справи, які за законом мають бути підтверджені засобами доказування, не можуть бути підтверджені іншими засобами доказування. Відповідно до принципу диспозитивності цивільного процесу суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. На основі з'ясованих обставин справи, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин, та правові норми, які підлягають застосуванню, враховуючи, що 30.03.2010 р. між позивачем та відповідачем укладено договір № 1 від 30.03.2010 р. про внесення змін та доповнень до договору поруки № ОП/08-39 від 24.07.2008 р., яким сторони дійшли згоди внести зміни та доповнення до договору поруки та виклали його в новій редакції, а відтак, позивач надав згоду на збільшення обсягу відповідальності, як поручителя за основним зобов'язанням. З урахуванням також встановлених рішеннями судів, що набрали законної сили обставин, суд приходить до висновку, що позовні вимоги про визнання договору поруки припиненим не знайшли свого підтвердження, а тому підлягають залишенню без задоволення. Враховуючи вищевикладене,

Outcome: dismissed