Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-19 00:00:00

У листопаді 2014 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення заборгованості за кредитним договором. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що 15 лютого 2007 між позивачем та відповідачем був укладений кредитний договір, який складається з заяви позичальника та Умов та правил надання банківських послуг. Відповідно до умов договору відповідачу було відкрито картковий рахунок та надано платіжну картку з кредитним лімітом у сумі 3000 доларів США. Відповідач повинен був щомісяця здійснювати погашення частини суми заборгованості за кредитною лінією, яка виникла за попередній місяць, сплачувати суму процентів, нарахованих за користування кредитними коштами. Позичальник зобов'язання за кредитним договором не виконує, в зв'язку з чим, за ним виникла заборгованість, яка складається з заборгованості за відсотками за користування кредитом та штрафів. Заочним рішенням Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 10 квітня 2013 року з відповідача було стягнуто заборгованість за кредитним договором у сумі 7465,51 доларів США. У зв'язку з зазначеним, позивач просить стягнути з відповідача різницю між нарахованою заборгованістю і стягнутою рішенням суду та штраф у сумі 1582,57 доларів США. У судове засідання представник позивача не з'явився, надав суду заяву у якій зазначив, що позовні вимоги підтримує та просить суд про розгляд справи за його. Відповідач у судове засідання не з'явився, надав заяву про розгляд справи без його участі. У задоволенні позову просить відмовити у зв'язку з пропуском позивачем строку позовної давності та тим, що позивачу судом по іншій справі вже було відмовлено у стягненні заборгованості за цим же кредитом. Дослідивши матеріали справи та оцінивши їх у сукупності, повно та всебічно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд прийшов до висновку, що вимоги позивача не підлягають задоволенню виходячи з наступного. Судом встановлено, що 15 лютого 2007 року між позивачем та відповідачем був укладений кредитний договір, який складається з заяви позичальника та Умов та правил надання банківських послуг. Згідно умов зазначеного договору банк надав відповідачу кредит шляхом відкриття карткового рахунку та встановлення кредитного ліміту у розмірі 3000 доларів США з встановленням місячної процентної ставки 1,6% на місяць на суму залишку заборгованості за кредитом, зі строком дії кредитного ліміту, який співпадає за строком дії карти. Заочним рішенням Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області 10 квітня 2013 року у справі за позовом ПАТ КБ "Приватбанк" до [PERSON], з відповідача стягнуто заборгованість за вказаним договором у сумі 7465,51 доларів США, яка складалася з наступного: 2607,66 доларів США заборгованість за кредитом; 4092,75 доларів США- заборгованість зі сплати процентів за користування кредитом; 350 доларів США - заборгованість зі сплати комісії за користування кредитом; 62,58 доларів США - штраф (фіксована частина); 352,52 доларів США - штраф (процентна складова). Проте, ухвалою суду від 23 грудня 2013 року вказане заочне рішення було скасовано. Рішенням Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 25 грудня 2013 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Дніпропетровської області від 18 лютого 2014 року та ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 28 травня 2014 року, було відмовлено у задоволенні позову ПАТ КБ "Приватбанк" до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Відмовляючи в задоволенні позову ПАТ КБ «Приватбанк», судами було встановлено, що банк звернувся до суду з позовом після спливу строку позовної давності, оскільки остання транзакція за платіжною карткою відповідача, тобто поповнення карткового рахунку було здійснено позичальником 27 березня 2009 року, строк дії картки до квітня 2009 року, а позов пред'явлено в лютому 2013 року. Відповідно до вимог ч. 3 ст. 61 ЦПК України, обставини, встановлені судовим рішення у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Згідно із ст. 256 ЦК України визначено поняття позовної давності, згідно з якою це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Відповідно до ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки, спеціальна позовна давність в один рік встановлено п.1 ч.2 ст.258 ЦК України відносно неустойки. Частиною 5 ст. 261 ЦК України передбачено, що за зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання. Відповідно до абзацу 1 ч. 5 ст. 261 ЦК України перебіг позовної давності за зобов'язаннями з визначеним строком виконання починається зі спливом строку виконання кредитного договору. Разом з тим із настанням певної події, яка має юридичне значення, законодавець пов'язує термін, який визначається календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати (ст. ст. 251, 252 ЦК України). Відповідно до ст. 266 ЦК України зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги (стягнення неустойки, накладення стягнення на заставлене майно тощо). З наданого позивачем розрахунку вбачається, що розмір основної вимоги, тобто заборгованості по кредиту не змінився, нові суми, які позивач просить стягнути з відповідача складаються з додаткових вимог. За таких обставин, враховуючи, що судовими рішеннями у справі за позовом ПАТ КБ "Приватбанк" до [PERSON] вже встановлено факт пропуску позивачем строку позовної давності, позивачем не надано суду відомостей, які б свідчили про переривання перебігу позовної давності, від позивача не надходило до суду заяв про визнання поважними причин пропуску позовної давності, суд дійшов висновку про те, що у задоволенні позову слід відмовити з підстав пропуску позивачем строку позовної давності.

Outcome: dismissed