Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-10 00:00:00

До Словянського міськрайонного суду надійшла позовна заява [PERSON] до відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у Кіровському районі м. Макіївки Донецької області про стягнення невиплачених щомісячних страхових виплат, відшкодування моральної шкоди. Дана позовна заява мотивована тим, що позивач багато років працював на підприємствах вугільної промисловості України в шкідливих умовах праці та отримав ушкодження здоровя: «трудове каліцтво», у звязку з чим роботодавцем був виданий Акт розслідування нещасного випадку форми Н-1. Після проходження стаціонарного й амбулаторного лікування та обстеження був направлений на огляд до МСЕК 09.02.1998 року. Вперше висновком МСЕК серії 2-18 АЕ № 030546 від 09.02.1998 року позивачу встановлена стійка втрата професійної працездатності в розмірі 10 % в звязку з трудовим каліцтвом. У звязку з встановленням стійкої втрати професійної працездатності відповідачем була призначена та почала виплачуватися щомісячна страхова виплата в розмірі 10% від його середнього заробітку. Останній раз вказану щомісячну страхову виплату відповідач перерахував позивачу в травні 2014 року, тобто до початку проведення АТО. У звязку з бойовими діями, починаючи з червня 2014 року відповідач перестав виплачувати щомісячну страхову виплату, у звязку з чим утворилася заборгованість за період з червня 2014 року по вересень 2015 року включно, яка, за розрахунком позивача становить 27000,00 грн. Також, позивач зазначає, що діючим Указом Президента України N 258/2002 "Про невідкладні додаткові заходи щодо зміцнення моральності у суспільстві та утвердження здорового способу життя" установлено, що на сучасному етапі одним із найпріоритетніших напрямів діяльності суду, як державного органу, є захист моральності, утвердження в суспільстві загальнолюдських гуманістичних цінностей, здорового способу життя, докорінне вдосконалення системи духовного, морально-етичного, патріотичного, правового, естетичного та екологічного виховання перш за все молоді та дітей, забезпечення реалізації відповідних конституційних прав і свобод людини і громадянина, захист прав та інтересів дитини, підвищення суспільного значення сім'ї, утвердження шанобливого ставлення до жінки, постійна турбота про підростаюче покоління, його виховання, широке залучення до цієї загальнонародної справи творчих спілок, органів місцевого самоврядування, всієї громадськості, всіх центральних та місцевих органів виконавчої влади, навчальних закладів, засобів масової інформації та правоохоронних органів. Завданням цивільного судочинства (ст. 1 ЦПК України) в Україні, окрім законного, є також і справедливе вирішення цивільних справ. Відповідно до ст. 9 Конституції України чинні міжнародні договори, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України. Зокрема, до них належать ратифікована Верховною Радою України Конвенція про захист прав людини та основних свобод і Міжнародний пакт про громадянські та політичні права, які, як він вважає, також підлягають застосуванню при розгляді цієї справи судом. Вважає, при вирішенні цієї справи підлягають застосуванню: Статті 6, 13, 14 "Конвенції про захист прав і основних свобод людини". Стаття 8 Загальної декларації прав людини. Статті 2 та 14 Міжнародного пакту про громадянські та політичні права. Завданням цивільного судочинства в Україні та Європі, окрім законного, є також і справедливе вирішення цивільних справ. Дискримінація та ущемлення прав на справедливий судовий розгляд не допускається. Просить суд стягнути з відповідача суму щомісячних страхових виплат за період з червня 2014 року по листопад 2015 року в сумі 27000,00 грн., 10000,00 грн. в якості компенсації за тривалу невиплату щомісячних страхових виплат та, відповідно до п. 2 ст. 367 ЦПК України, допустити негайне виконання рішення суду про стягнення всієї присудженої судом суми заборгованості по щомісячним страховим виплатам. Представником відповідача - Відділення Виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у Кіровському районі м. Макіївки Донецької області [PERSON] надано суду заперечення на позовну заяву [PERSON], яке мотивовано наступним. Призначення і виплата страхових виплат потерпілим на виробництві внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання здійснюється робочими органами виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування» № 1105. Постановою Кабінету Міністрів України від 05.11.2014 № 637 «Про здійснення соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам» установлено, що призначення та продовження виплати усіх видів соціальної допомоги та компенсацій, матеріального забезпечення, надання соціальних послуг за рахунок коштів фондів загальнообов'язкового державного соціального страхування внутрішньо перемішеним особам здійснюються за місцем перебування таких осіб на обліку, що підтверджується довідкою, виданою згідно з [PERSON] оформлення і видачі довідки про взяття на облік внутрішньо перемішеної особи, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 01 жовтня 2014 р. № 509. [PERSON] надання страхових виплат, фінансування витрат на медичну та соціальну допомогу, передбачених загальнообовязковим державним соціальним страхуванням для осіб, які переміщуються з тимчасово окупованої території і районів проведення антитерористичної операції встановлений Постановою правління Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України від 11.12.2014 року № 20. Пунктом 1 Розділу 3 цієї Постанови зазначено, що особи, які тимчасово переміщені, мають право на продовження раніше призначених та нарахованих страхових виплат у робочому органі виконавчої дирекції Фонду за фактичним місцем проживання (перебування). Тобто, особи з населених пунктів на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють або здійснюють не повному обсязі свої повноваження, мають право на одержання страхових виплат за умови переміщення в населенні пункти, на території яких органи державної влади здійснюють свої повноваження в повному обсязі і звернення до структурного підрозділу місцевої державної адміністрації з питань соціального захисту та взяття на облік, що має бути підтверджено довідкою про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи. Позивач до відділення ВД Фонду у Кіровському районі м. Макіївки з заявою про виплату щомісячних страхових виплат не звертався. Також, позивачем не доведено, що він відповідно до [PERSON] оформлення і видачі довідки про взяття на облік особи, яка переміщується з тимчасово окупованої території України або району проведення антитерористичної операції, затвердженим постановою КМУ від 01.10.2014 року, звертався до структурного підрозділу місцевої державної адміністрації з питань соціального захисту населення та ставав на облік, як внутрішньо переміщена особа. Відділення ВД Фонду у Кіровському районі м. Макіївки Донецької області, на виконання пункту 3 постанови КМУ № 595, переміщено із зони проведення АТО і на теперішній час зареєстровано у [INFO]. При приміщенні відділення із зони проведення АТО усі документи щодо діяльності Фонду у тому числі особисті справи потерплих на виробництві, залишилися на непідконтрольній території. Позивач за новим місцем знаходження відділення Фонду не звертався, будь-якої інформації не запитував, доказів переміщення з окупованої території не надавав. Державою на законодавчому рівні гарантовано та врегульовано питання надання соціальних послуг за рахунок коштів Фонду потерпілим на виробництві, які переміщуються з тимчасово окупованої території України та районів проведення антитерористичної операції. Їх права в повній мірі захищено Законом України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб», актами Кабінету Міністрів України, іншим нормативно-правовими актами. На законодавчому рівні також визначено, що фінансування видатків з бюджетів фондів загальнообов'язкового державного соціального страхування на тимчасово неконтрольованих українською владою територіях здійснюватиметься тільки після повернення вказаних територій під контроль органів державної влади. Жодним нормативним актом, що регламентують порядок здійснення страхових виплат та надання соціальних послуг у період наявності збройного конфлікту, тимчасової окупації, повсюдних проявів насильства, масових порушень прав людини та надзвичайних ситуацій природного чи техногенного характеру, не передбачено здійснення страхових виплат потерпілим, які не перемістились з тимчасово окупованої території на підконтрольні органам державної влади території. Тобто, обов'язку здійснювати виплати таким особам жодним нормативним актом не встановлено. Вважають, що відділення ВД Фонду у Кіровському районі м. Макіївки Донецької області діє на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією України, Законом України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб», підзаконними нормативними актами, прийнятими постановами Кабінету Міністрів України, права позивача порушені не були, у зв'язку з чим в задоволенні позову про стягнення невиплачених щомісячних страхових виплат необхідно відмовити. Також, представник відповідача вважає, що не підлягає задоволенню позовна заява [PERSON] в частині відшкодування моральної шкоди. Відповідно до п. 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року № 4 «Про судову практику у справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» із змінами та доповненнями, внесеними Постановами Пленуму Верховного Суду України від 25.05.2001 року № 5 та від 27.02.2009 року № 1 під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній особі чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Згідно з п. 4 зазначеної Постанови Пленуму у позовній заяві про відшкодування шкоди повинно бути зазначено, в чому полягає ця шкода, якими неправомірними діями чи бездіяльністю її заподіяно позивачеві, з яких міркувань він виходив, визначаючи розмір шкоди, та якими доказами це підтверджується. Позивач в своєму позові не зазначає в чому полягає моральна шкода, з яких міркувань він виходив, визначаючи розмір моральної шкоди, якими доказами це підтверджується. Крім того, відповідно до ч. 8 ст. 36 Закону України «Про загальнообовязкове державне соціальне страхування» відшкодування моральної (немайнової) шкоди потерпілим від нещасних випадків на виробництві або професійних захворювань і членам їхніх сімей не є страховою виплатою та здійснюється незалежно від часу настання страхового випадку відповідно до положень ЦК України та КЗпП України. Просить суд в задоволенні позовних вимог [PERSON] відмовити повністю. Позивач [PERSON] в судове засідання не зявився, надав суду заяву, відповідно до якої просив розглянути дану цивільну справу без його участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Представник відповідача [PERSON] Виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у Кіровському районі м. Макіївки Донецької області [PERSON], що діє на підставі Довіреності № 01-07/417-10 від 10 лютого 2016 року в судовому засіданні надала пояснення, аналогічні поясненням, викладеним в запереченні на позовну заяву [PERSON], додатково зазначивши, що позивачу нараховуються суми страхових виплат щомісяця. За період з червня 2014 року по листопад 2015 року сума страхових виплат нарахована в розмірі 8554,13 грн., сплачена дана сума страхових виплат може бути у разі перереєстрації позивача на території, підконтрольній Україні. Суд, розглянувши подані сторонами документи та матеріали, всебічно і повно зясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, обєктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення справи по суті встановив наступне. Відповідно до довідки МСЕК позивачу [PERSON] встановлена ступінь втрати професійної працездатності безстроково у розмірі 10%. У звязку із встановленням стійкої втрати працездатності, виконавчою дирекцією Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві і професійних захворювань у Кіровському районі м. Макіївка Донецької області, призначено страхові виплати в розмірі 10% від середнього заробітку. Зазначені обставини визнаються відповідачем та не оспорюються. Згідно з довідкою 0544 № 0, виданою про суми страхових виплат потерпілому (членам його сімї), та страхових виплат на медичну та соціальну допомогу, виданою виконавчою дирекцією Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у Кіровському районі м. Макіївки Донецької області, позивачу [PERSON] нараховані страхові виплати за період з червня 2014 року по листопад 2015 року включно в розмірі 8554,13 грн. Закон України «Про загальнообовязкове державне соціальне страхування» визначає правові, фінансові та організаційні засади загальнообовязкового державного соціального страхування, гарантії працюючих громадян щодо їх соціального захисту у звязку з тимчасовою втратою працездатності, вагітністю та пологами, від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, охорони життя та здоровя. Фонд соціального страхування України є органом, який здійснює керівництво та управління загальнообовязковим державним соціальним страхуванням від нещасного випадку, у звязку з тимчасовою втратою працездатності та медичним страхуванням, провадить акумуляцію страхових внесків, контроль за використанням коштів, забезпечує фінансування виплат за цими видами загальнообовязкового державного соціального страхування та здійснює інші функції згідно із затвердженим статутом. Відповідно до ст. 16 ч. 1 п. 2 цього Закону, застрахована особа, має право на отримання у разі настання страхового випадку матеріального забезпечення, страхових виплат та соціальних послуг, передбачених цим Законом. Статтею 47 цього Закону передбачено, що страхові виплати провадяться щомісячно в установлені Фондом дні на підставі постанови цього Фонду або рішення суду. Виплати, призначені, але не одержані своєчасно потерпілим або особою, яка має право на одержання виплат, провадяться за весь минулий час, але не більш як за три роки з дня звернення за їх одержанням. Страхові виплати провадяться протягом строку, на який встановлено втрату працездатності у звязку із страховим випадком, а фінансування додаткових витрат згідно з цим Законом - протягом строку, на який визначено потребу в них. Страхові виплати провадяться протягом строку, встановленого МСЕК або ЛКК. Строк проведення страхових виплат продовжується з дня їх припинення і до часу, встановленого при наступному огляді МСЕК або ЛКК, незалежно від часу звернення потерпілого або заінтересованих осіб до Фонду. При цьому сума страхових виплат за минулий час виплачується за умови підтвердження МСЕК втрати працездатності та причинного звязку між настанням непрацездатності та ушкодженням здоровя. Якщо потерпілому або особам, які мають право на одержання страхової виплати, з вини Фонду своєчасно не визначено або не виплачено суми страхової виплати, ця сума виплачується без обмеження протягом будь-якого строку та підлягає коригуванню у звязку із зростанням цін на споживчі товари та послуги в порядку, встановленому статтею 34 Закону України "Про оплату праці". Доставка і переказ сум, що виплачуються потерпілим, провадяться за рахунок Фонду. За бажанням одержувачів ці суми можуть перераховуватися на їх особові рахунки в банку. Відповідно до Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції», цей Закон визначає тимчасові заходи для забезпечення підтримки субєктів господарювання, що здійснюють діяльність на території проведення антитерористичної операції, та осіб, які проживають у зоні проведення антитерористичної операції або переселилися з неї під час її проведення. Статтею 1 цього закону передбачено, що період проведення антитерористичної операції - час між датою набрання чинності Указом Президента України "Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року "Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України" від 14 квітня 2014 року № 405/2014 та датою набрання чинності Указом Президента України про завершення проведення антитерористичної операції або військових дій на території України. Територія проведення антитерористичної операції - територія України, на якій розташовані населені пункти, визначені у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція, розпочата відповідно до Указу Президента України "Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року "Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України" від 14 квітня 2014 року № 405/2014. Розпорядженням Кабінету Міністрів України №1275 від 02 грудня 2015року затверджено перелік населених пунктів де здійснювалась антитерористична операція, і в цьому переліку зазначено м. Макіївка Донецької області. Розпорядженням Кабінету Міністрів України № 1085 від 07 листопада 2014року затверджено перелік населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, та переліку населених пунктів, що розташовані на лінії зіткнення. В цьому переліку є і м. Макіївка Донецької області. Тобто, з квітня 2014року по теперішній час в м. Макіївка проводиться антитерористична операція і там не здійснює свою діяльність відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві і професійних захворювань у Кіровському районі м. Макіївка Донецької області. Постановою Кабінету Міністрів України №531 від 01 жовтня 2014року «Про особливості реалізації прав деяких категорій осіб на загальнообовязкове державне соціальне страхування», передбачено, що особи, які перебувають (перебували) у трудових відносинах з підприємствами, установами, організаціями чи фізичними особами або були добровільно застраховані та переселилися з тимчасово окупованої території, району проведення антитерористичної операції або зони надзвичайної ситуації (далі - застраховані особи), мають право на надання матеріального забезпечення та соціальних послуг відповідно до Закону України Про загальнообовязкове державне соціальне страхування робочими органами виконавчої дирекції Фонду соціального страхування, а до завершення заходів, повязаних з утворенням зазначеного Фонду та його робочих органів, - робочими органами Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань та Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності (далі - фонди) відповідно до пункту 6 розділу VII Прикінцеві та перехідні положення зазначеного Закону за фактичним місцем проживання у порядку, встановленому правліннями фондів. Установити, що дія цієї постанови поширюється на застрахованих осіб, які перебувають (перебували) у трудових відносинах з підприємствами, установами, організаціями чи фізичними особами, що зареєстровані на тимчасово окупованій території, в районі проведення антитерористичної операції або в зоні надзвичайної ситуації, але фактичне місце проживання яких розташоване на території, де органи державної влади здійснюють свої повноваження в повному обсязі. Постановою Правління Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України, № 20 від 11 грудня 2014 року, затверджено [PERSON] надання страхових виплат, фінансування витрат на медичну та соціальну допомогу, передбачених загальнообовязковим державним соціальним страхуванням від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання для осіб, які переміщуються з тимчасово окупованої території і районів проведення антитерористичної операції. [PERSON] передбачено, що особи, які тимчасово переміщені, мають право на призначення та/або продовження раніше призначених страхових виплат, страхових витрат на медичну та соціальну допомогу відповідно до Закону № 1105 безпосередньо в робочих органах виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України (далі - робочі органи виконавчої дирекції Фонду) за фактичним місцем проживання (перебування), що підтверджується довідкою про взяття на облік особи, яка переміщується з тимчасово окупованої території України або району проведення антитерористичної операції, за формою, наведеною в додатку до [PERSON] оформлення і видачі довідки про взяття на облік особи, яка переміщується з тимчасово окупованої території України або району проведення антитерористичної операції, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 01 жовтня 2014 року № 509 (далі - довідка про взяття на облік), відповідно до Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» (далі - Закон 1706). Особи, які тимчасово переміщені, мають право на продовження раніше призначених та нарахованих страхових виплат у робочому органі виконавчої дирекції Фонду за фактичним місцем проживання (перебування) на підставі заяви, до якої додаються копії довідки про взяття на облік, паспорта або документа, що посвідчує особу, та реєстраційного номера облікової картки платника податків або серії та номера паспорта. Аналіз наведеного законодавства дає підстави зробити висновок, що здійснення страхових виплат, в тому числі заборгованості із страхових виплат, здійснюється особам, які переселилися, переміщені з тимчасово окупованої території, району проведення антитерористичної операції або зони надзвичайної ситуації, мають право на надання матеріального забезпечення та соціальних послуг, за їх фактичним місцем проживання (перебування), що підтверджується довідкою про взяття на облік особи, яка переміщується з тимчасово окупованої території України або району проведення антитерористичної операції. Позивачем не надано суду довідки про взяття на облік його як особи, переміщеної з тимчасово окупованої території України або району проведення антитерористичної операції. Разом з тим відповідач зазначає, що саме до них позивач. з питання здійснення страхових виплат та повернення заборгованості із зазначених виплат, не звертався. Відповідно до ст.ст. 10, 60 ЦПК України, сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Доказів, які б спростовували дане ствердження відповідача, в порушення вимог ст.ст. 10, 60 ЦК України позивачем суду не надано, а тому, суд вважає, що в задоволенні вимоги позивача щодо стягнення суми щомісячних страхових виплат необхідно відмовити. Крім того, позивач просить стягнути в якості компенсації за тривалу невиплату щомісячних страхових виплат, тобто за порушення його законних прав у сфері соціального страхування. Вирішуючи дане питання суд виходить з наступного. Законом України «Про загальнообовязкове державне соціальне страхування» не передбачена виплата компенсації за тривалу невиплату щомісячних страхових платежів. Зі змісту самої позовної вимоги слід розуміти, що позивач просить стягнути зазначену компенсацію, як спричинену йому моральну шкоду. Стаття 1167 Цивільного Кодексу України встановлює підстави відповідальності за завдану моральну шкоду та зазначає, що моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала за наявності її вини. Як розяснив Пленум Верховного Суду України в п. 5 своєї Постанови № 4 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», при вирішенні спору про відшкодування моральної шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного звязку між шкодою та протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. В судовому засіданні встановлено, що позивач не переєструвався на території, підконтрольній Україні, до відповідача з вимогою про сплату щомісячних страхових платежів не звертався, у звязку з чим суд вважає, що позивачем не доведена наявність протиправного діяння відповідача та наявність самої моральної шкоди, а тому підстав для задоволення даної позовної вимоги немає. Тобто, в задоволенні позовних вимог [PERSON] необхідно відмовити повністю. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed