Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-21 00:00:00

Позивач - Акціонерне товариство комерційний банк "Приватбанк"(надалі по тексту АТ КБ «ПриватБанк», Банк) в березні 2019 року звернувся до Роздільнянського районного суду Одеської області з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором № б/н від 16 березня 2011 року, станом на 18 лютого 2019 року, у розмірі 47242 гривень 40 копійок, яка складається з: заборгованості за кредитом - 36853 гривень 56 копійок; заборгованості за простроченим тілом кредиту - 6527 гривень 67 копійок; заборгованості за нарахованими відсотками - 0 гривень 00 копійок, нарахованої пені за прострочене зобов`язання - 1792 гривень 26 копійок; нарахованої пені за несвоєчасність сплати боргу на суму від 100грн. - 243 гривень 08 копійок; а також штрафів відповідно до пункту 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг: штрафу (фіксована частина) - 500 гривень 00 копійок, штрафу (процентна складова) - 2225гривень 83 копійки та судових витрат, посилаючись на невиконання відповідачем договірних умов. Свої вимоги представник позивача мотивує тим, відповідно до укладеного договору № б/н від 16 березня 2011 року відповідач [PERSON] отримала кредит у розмірі 16 500.00 гривень у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Разом з позовною заявою від представника позивача АТ КБ "Приватбанк" надійшла заява, в якій представник позовні вимоги підтримує, просить суд їх задовольнити, у разі неявки відповідача постановити заочне рішення по справі та розглянути справу в порядку спрощеного позовного провадження у відсутності позивача. Відповідно до автоматизованої системи документообігу цивільну справу було розподілено судді Іванової О.В. Ухвалою судді Роздільнянського районного суду Одеської області від 19 березня 2019 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження по цивільній справі за позовною заявою Акціонерного товариства Комерційний банк "Приватбанк" до [PERSON] про стягнення заборгованості, розгляд справи призначено в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін по справі в судовому засіданні. Вищевказана ухвала була направлена сторонам по справі та, відповідно до вимог цивільно-процесуального законодавства, відповідачу був наданий строк для подання відзиву на позовну заяву, заперечень, подання зустрічного позову або клопотання про слухання справи у судовому засіданні з викликом сторін. Представник позивача Акціонерного товариства Комерційний банк "Приватбанк" у судове засідання 19.04.2019 року та 22.05.2019 року не з`явився, однак у позові зазначив, що позовні вимоги підтримує, просить суд їх задовольнити, у разі неявки відповідача постановити заочне рішення по справі, та розглянути справу у відсутності позивача. Відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Відповідач у судове засідання не з`явилася двічі, 19.04.2019 року та 22.05.2019 року, про дату, час і місце проведення якого повідомлялася належним чином, що підтверджується поштовим рекомендованим повідомленням повернутим до суду без вручення, про причини поважності неявки суд не сповістила, відзив на позовну заяву не надала Після чого про дату час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином, через оголошення на офіційному веб-порталі судової влади України. Відповідно до ч. 5ст. 279 ЦПК України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. Згідно з ч. 2ст. 282 ЦПК України, розгляд справи і ухвалення рішення проводяться за правилами загального чи спрощеного позовного провадження з особливостями, встановленими цією главою. Відповідно до ч. 8ст. 178 ЦПК України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Згідно з ч. 1ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Судом також враховується, що відповідно до ч. 1ст. 44 ЦПК України, учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається. Судом, враховано, що в силу вимог ч. 1ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен при вирішенні судом питання щодо його цивільних прав та обов`язків має право на судовий розгляд упродовж розумного строку. Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч. 1 ст. 6 даної Конвенції (§ 66; 69 рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 р. у справі "Смірнова проти України"). При цьому вжиття заходів для прискорення процедури розгляду справ є обов`язком не тільки держави, а й осіб, які беруть участь у справі. Так, Європейський суд з прав людини в рішенні від 7 липня 1989 року у справі "Юніон Аліментаріа [PERSON] проти Іспанії" зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання. Всі ці обставини судам слід враховувати при розгляді кожної справи, оскільки перевищення розумних строків розгляду справ становить порушення прав, гарантованих пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав і основних свобод людини. З урахуванням викладеного та у відповідності до ст. ст.280,281 ЦПК України, Роздільнянським районним судом Одеської області суд зі згоди позивача справа розглядається в заочному порядку та ухвалюється заочне рішення Дослідивши, вивчивши та проаналізувавши матеріали справи, суд вважає, що позов Акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк" про стягнення заборгованості підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що відповідно до укладеного договору № б/н від 16 березня 2011 року відповідач [PERSON] отримала кредит у розмірі 16500,00 гривень у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Позичальник надав свою згоду, що підписана нею заява разом з пам`яткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг, складає між нею та АТ КБ "Приватбанк" договір про надання банківських послуг, що підтверджується підписом [PERSON] у вказаній заяві. З витягу Тарифів з обслуговування кредитних карт "Універсальна", передбачено, що при порушенні позичальником строків платежів по кожному з грошових зобов`язань, передбачених цим договором, позичальник зобов`язаний сплатити Банку штраф в розмірі 500 грн. + 5 % від суми заборгованості за кредитним лімітом. АТ КБ "ПриватБанк" виконав прийняті на себе зобов`язання в повному обсязі, надав кредитні кошти [PERSON] у відповідності до умов кредитного договору № б/н від 16.03.2011 року, що підтверджується інформацією наявною в наданому до суду розрахунку заборгованості. У зв`язку з чим, судом встановлено, що АТ КБ "ПриватБанк" виконані умови кредитного договору № б/н від 16.03.2011 року. З наданого представником позивача розрахунку заборгованості, вбачається, що станом на 18 лютого 2019 року є заборгованість у розмірі 47242 гривень 40 копійок, яка складається з: заборгованості за кредитом - 36853 гривень 56 копійок; заборгованості за простроченим тілом кредиту - 6527 гривень 67 копійок; заборгованості за нарахованими відсотками - 0 гривень 00 копійок, нарахованої пені за прострочене зобов`язання - 1792 гривень 26 копійок; нарахованої пені за несвоєчасність сплати боргу на суму від 100грн. - 243 гривень 08 копійок; а також штрафів відповідно до пункту 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг: штрафу (фіксована частина) - 500 гривень 00 копійок, штрафу (процентна складова) - 2225гривень 83 копійки. Невиконання відповідачем своїх зобов`язань по вищезазначеному договору, зумовило звернення АТ КБ "ПриватБанк" до суду із відповідним позовом. Відповідно до ст. 525 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Статтею 526 ЦК України встановлено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч. 1ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно з ч. 1ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Частинами 1, 2ст. 612 ЦК України встановлено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Боржник, який прострочив виконання зобов`язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Згідно зі ст. ст.1046, 1047 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Відповідно до ч. 1ст. 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. Частиною 1 ст. 1049 ЦК України встановлено, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно з ч. 1, 2ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Відповідно до ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідно до п. 3 ч. 1ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки грошової суми, яку боржник повинен сплатити кредиторові у разі порушення ним зобов`язання. Згідно з ч. 1, 2ст. 549 Цивільного кодексу України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Згідно з ч. 3 ст.12, ч. 1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. На підставі вищевикладеного, наданих до суду документів, судом встановлено, що банком виконані умови кредитного договору № б/н від 16.03.2011 року з надання [PERSON] кредиту на картковий рахунок, який був використаний позичальником, однак останнім кредитні кошти належним чином банку неповернуті. Доказів сплати зазначеної суми відповідачем, в порушення вимог ст. 81 ЦПК України, суду не надано. Крім цього, з наданого до суду розрахунку заборгованості вбачається активне користування відповідачем кредитною карткою, що включало у себе як зняття кредитних коштів, так і поповнення картки. Таким чином, відповідач своїми діями підтвердила наявність між сторонами кредитних правовідносин. Кредитний договір повністю або у частині недійсним не визнавався, отже вказаний договір є чинним, таким, що породжує права та обов`язки сторін, зокрема - обов`язок позичальника повернути отримані кредитні кошти, сплатити відсотки за користування такими коштами, а також неустойку - за несвоєчасне виконання зобов`язань за кредитним договором. Необхідно зазначити, що до матеріалів справи додано належні та допустимі докази на підтвердження факту та розміру заборгованості за кредитним договором, серед яких - детальний розрахунок заборгованості по кредиту із зазначенням розміру відсоткової ставки, ставки пені, сум нарахувань за кожний окремий проміжок часу, у тому числі - окремо по відсотках, пені, тілу кредиту; суму нарахувань по кожному з видів зобов`язань, у тому числі - накопичувальним порядком. Усі нарахування, зазначені у розрахунку заборгованості, є прозорими, простими для сприйняття та такими, що не потребують будь-яких спеціальних знань для їх вивчення та аналізу. Стороною відповідача такий розрахунок жодним чином не спростовано, не наведено контррозрахунку, який би підтверджував факт повного або часткового погашення заборгованості за договором, не надано доказів повної та своєчасної сплати заборгованості перед банком та відсутності заборгованості за договором або її наявності у розмірі, що відрізняється від запропонованої Банком. Відповідач також не скористався своїм правом на проведення судової експертизи правильності нарахувань заборгованості. З урахуванням викладеного, суд вважає, що позовні вимоги Акціонерного товариства комерційний банк "Приватбанк" підлягають задоволенню, стягненню з відповідача, у зв`язку з невиконанням умов кредитного договору № б/н від 16 березня 2011 року, підлягає на користь АТ КБ "Приватбанк" заборгованість за вказаним кредитним договором у загальному розмірі 47242 гривень 40 копійок. Відповідно до ч. 1, 2ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Стягненню з відповідача на користь позивача підлягає судовий збір сплачений останнім в сумі 1921 грн. 00 коп. На підставі вищевикладена

Outcome: approved