Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-18 00:00:00

ПАТ КБ «Приватбанк» звернулося до суду із позовом, в якому просило стягнути з відповідачів солідарно заборгованість у розмірі 10 000 грн., а із [PERSON], [PERSON], [PERSON] солідарно заборгованість у розмірі 41 964,46 доларів США. В обґрунтування вимог позивач зазначив, що відповідно до кредитного договору № 343/с від 04.02.2008 року [PERSON] отримав кредит у сумі 28 600 доларів США зі сплатою за користування ними відсотків. В порушення умов договору свої зобов'язання належним чином не виконав. Вимоги, що випливають зі згаданого договору, були забезпечені шляхом укладання із відповідачами [PERSON] договору поруки № 343/с від 04.02.2008, [PERSON] - № 343/с-1 від 04.02.2008 року та ПАТ "Акцент - Банк" договору поруки № 167 від 20.10.2010 року у зв'язку з чим вони є солідарними відповідачами за пред'явленим до стягнення боргом. Рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 18 грудня 2013 року відмовлено у задоволенні позову ПАТ КБ «Приватбанк» до ПАТ "Акцент-Банк", [PERSON], [PERSON], [PERSON] про стягнення заборгованості. В апеляційній скарзі товариство, посилаючись на неправильне встановлення обставин, які мають значення для справи, та порушення судом норм матеріального права просить скасувати рішення суду та задовольнити позов. Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, суд вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково, а рішення суду скасуванню. Суд першої інстанції підставою для відмови у задоволенні позову зазначив відсутність достовірних доказів надання кредиту та його розмір, та не ставив питання про витребування цих доказів, а відповідачі не були присутні у судовому засіданні. Судом зазначено, що відповідно до кредитного договору № 343/с від 04.02.2008 року [PERSON] отримав кредит у сумі 28 600 доларів США зі сплатою відсотків за користування ним. У зв'язку із неналежним виконанням відповідачем умов зазначеного кредитного договору заборгованість станом на 19.03.2012 року склала 43 216,03 доларів США, в тому числі: заборгованість за кредитом - 19 686,65 доларів США; заборгованість по процентах - 17 060,68 доларів США; пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань - 4 380,98 доларів США; штраф (фіксована частина) - 31,31 доларів США; штраф (процентна складова) - 2 056,42 доларів США. Зобов'язання позичальника були забезпечені шляхом укладання із відповідачами [PERSON] договору поруки № 343/с від 04.02.2008, [PERSON] - № 343/с-1 від 04.02.2008 року та ПАТ "Акцент - Банк" договору поруки № 167 від 20.10.2010 року. До вказаних правовідносин суд застосував приписи ст. 16, 526, 549, 551, 554, 611, 1054 ЦК України та зазначив, що позивачем не надано докази про видачу кредиту, відсутня деталізація розрахунку заборгованості та докази належного повідомлення боржника щодо здійснення по примусовому стягненню боргу. А тому, посилаючись на вимоги ст. 11, 60, ч.3 ст.61 ЦПК України суд відмовив у задоволенні позову. Але із такими висновками суду погодитись не можна, оскільки вони зроблені на неповно з'ясованих обставинах у справі та із порушенням норм матеріального і процесуального права. Відповідно до вимог ч.4 ст.10 ЦПК України суд сприяє всебічному і повному з'ясуванню обставин справи: роз'яснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обов'язки, попереджує про наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим Кодексом. Стаття 213 ЦПК України передбачає, що рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Суд не виконав зазначених вимог закону та не повністю з'ясував обставини у справі. Зобов'язання за договором № 343/с від 04.02.2008 року було забезпечено порукою ПАТ «Акцент-Банк», згідно договору поруки № 167 від 20.10.2010 року (т.1 а.с.7-8). Враховуючи вимоги п.3 ч.1 ст. 15, п.1 ч.1 ст.205 ЦПК України, роз'яснення, викладені у п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 червня 2009 року № 2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції», висновок у Постанові Верховного Суду України від 01 липня 2015 року по справі № 6-745ц15, апеляційний суд вважає за необхідне закрити провадження у справі в частині позовних вимог до ПАТ «Акцент-Банк», оскільки розгляд цих вимог віднесено до юрисдикції господарського суду. Матеріалами справи підтверджено, що відповідно до кредитного договору № 343/с від 04.02.2008 року [PERSON] отримав кредит у сумі 28 600 доларів США зі сплатою відсотків за користування ним. У зв'язку із неналежним виконанням відповідачем умов зазначеного кредитного договору заборгованість станом на 19.03.2012 року склала 43 216,03 доларів США, в тому числі: заборгованість за кредитом - 19 686,65 доларів США; заборгованість по процентах - 17 060,68 доларів США; пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань - 4 380,98 доларів США; штраф (фіксована частина) - 31,31 доларів США; штраф (процентна складова) - 2 056,42 доларів США. Зобов'язання позичальника були забезпечені шляхом укладання із відповідачами [PERSON] договору поруки № 343/с від 04.02.2008, [PERSON] - № 343/с-1 від 04.02.2008 року та ПАТ "Акцент - Банк" договору поруки № 167 від 20.10.2010 року. Також зазначені у договорі рахунки для надання кредиту, співпадають із відповідними виписками по цих рахунках, що свідчить про перерахування грошових коштів позичальнику, а також про часткові погашення ним заборгованості (т.1 а.с.9, т.2 а.с.5-85). Заперечуючи проти позову відповідачі не спростували ніякими належними та достовірними доказами як факту отримання позичальником кредитних коштів, так і суми заборгованості. Відповідно до вимог ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ст. 1054 ЦК України, обов'язком позичальника за кредитним договором є повернення кредиту та сплата процентів за користування ним. Згідно ст. ст. 549, 611 ЦК України однією із форм відповідальності за порушення зобов'язання є сплата неустойки. Згідно ст. 554 ЦК України у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Отже наявні підстави для стягнення заборгованості. Визначаючи суму заборгованості та її складові частини суд враховує вимоги статті 549 ЦК України, відповідно до якої неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання (частина друга статті 549 ЦК України). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання (частина третя статті 549 ЦК України). За положеннями ст. 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення. Враховуючи зазначене, і те що штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення - строків виконання грошових зобов'язань за кредитним договором буде суперечити положенням ст. 61 Конституції України. Отже суд вважає за необхідне стягнути лише пеню за невиконання зобов'язання. Суд також враховує, що рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 06 квітня 2016 року із відповідачів[PERSON] та [PERSON] була стягнута заборгованість за цим же кредитним договором, але лише за період із 20.03.2012 року (т.2 а.с.86-89). Тому необхідно стягнути заявлену позивачем заборгованість по договору станом на 19.03.2012 року, яка складає: 19 686,65 доларів США - заборгованість за кредитом, 17 060,68 доларів США - заборгованість за процентами, 4 380,98 доларів США - пеня за кредитом, а всього 41 128,31 доларів США. Відповідно до вимог ст.88 ЦПК України із відповідачів також підлягають стягненню на користь ПАТ «ПриватБанк» понесені судові витрати у розмірі 1 073 грн. із кожного.

Outcome: partial