Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-10 00:00:00

Позивач звернувся з позовом до суду, мотивуючи тим, що з відповідачем по справі перебували у шлюбі, який сторони розірвали рішенням Новоархангельського районного суду Кіровоградської області 10.10.2016 року. Від шлюбу сторони мають неповнолітнього сина - [PERSON], [INFO]. Сумісне життя з відповідачкою не склалося через різні погляди на подружнє життя, відсутність взаєморозуміння і поваги один до одного, тому сторони припинили сумісне проживання, позивач не заперечував щодо проживання дитини разом з матір'ю, матеріально допомагає сину, надсилаючи кожен місяць грошові кошти, однак, з самого моменту розлучення у позивача з відповідачкою розпочалися непорозуміння щодо прийняття позивачем участі у вихованні сина, його відвідування, відповідач чинить перешкоди у спілкуванні батька з сином, всі намагання позивача врегулювати даний спір мирним шляхом не дали позитивного результату. За таких обставин позивач змушений звернутися до суду з позовом про усунення перешкод щодо участі у вихованні та вільному спілкуванні з дитиною. Позивач та його представник в судовому засіданні позов підтримали, посилаючись на обставини викладені в позовній заяві. Відповідач та її представник в судовому засіданні з позовом не погодились та просили суд відмовити позивачу в задоволенні позову. Представник третьої особи - Петрівської районної державної адміністрації Кіровоградської області, як орган опіки і піклування в судовому засіданні підтримала позов. Суд заслухавши сторони, допитавши свідків, дослідивши документи справи, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню, з наступних підстав. В ході судового слідства встановлено, що позивач - [PERSON] та відповідач - [PERSON] перебували у шлюбі з 19.02.2011 року по жовтень 2016 року, який вони розірвали, що підтверджується копією рішення Новоархангельського районного суду Кіровоградської області від 10.10.2016 року (а. с. 9 ). Від шлюбу сторони мають малолітньою дитину - сина [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] виданого 27.05.2016 року Новоархангельським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Кіровоградській області (а. с. 8 ). В даний час дитина проживає разом з відповідачем - матір'ю [PERSON] в с. Червоноконстянтинівка Петрівського району Кіровоградської області. Позивач вважає, що відповідач чинить перешкоди у спілкуванні з сином, а всі намагання позивача врегулювати даний спір мирним шляхом не дали позитивного результату, тому позивач просить зобов'язати відповідача не перешкоджати йому брати участь у вихованні та вільному спілкуванні з сином - [PERSON] та у спілкуванні його батьками: [PERSON] та [PERSON], визначити наступні способи його участі у вихованні сина: особисте спілкування та надання можливості забирати сина та бути з сином за місцем його проживання, за адресою: [ADDRESS], в період канікул.А також спільний відпочинок в першу половину літніх, зимових, весняних канікул, необмежене спілкування з сином особисто засобами телефонного, поштового, електронного та іншого засобу зв'язку, що не передбачають безпосереднього фізичного спілкування між батьком та сином і дідусем та бабусею. У разі якщо св'яткові дні припадають на день його побачення з сином, або цей день передує дню побачення, або є наступним після нього, то такі дні син проводить з батьком.А також можливість позивача в день його побачення з сином забирати сина з дому, дитячого садка, школи особисто.Попередити відповідача про належне виховання сина, з питання про те, що він, є його рідним батьком.А також зобов'язати відповідача за два дні до його зустрічі з сином, надати йому точну інформацію щодо фактичного місця навчання, проживання, перебування дитини, а у разі настання таких змін, повідомити про це його особисто на наступний день, з дня настання таких обставин. Відповідач в своїх поясненнях суду, заперечила щодо позовних вимог позивача і пояснила, що вона не заперечує щодо участі позивача, як батька в житті їх сина, але вона заперечує щоб позивач забирав сина за місцем його проживання, за адресою: [ADDRESS], в період канікул, мотивуючи це тим, що батько може приїздити і спілкувати з сином за місцем її проживання за адресою: будинок [ADDRESS] і в її присутності. Крім цього, вона не заперечує щоб позивач спілкувався з сином через засоби зв'язку. Тобто, судом встановлено, відповідач [PERSON] чинить перешкоди у спілкуванні позивача - [PERSON] з їх малолітнім сином - [PERSON], [INFO], що підтвердила сама відповідач в своїх поясненнях, які надала суду в судовому засіданні, що стало приводом для звернення позивача до органів опіки та піклування і до суду. Згідно ч.4 та ч.5 ст. 19 Сімейного Кодексу України, при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, місця проживання дитини, виселення дитини, зняття дитини з реєстрації місця проживання, визнання дитини такою, що втратила право користування житловим приміщенням, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним обов'язковою є участь органу опіки та піклування, представленого належною юридичною особою. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв'язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. В матеріалах справи наявна копія рішення №5 комісії з питань захисту прав дитини Петрівської районної державної адміністрації Петрівського району Кіровоградської області від 12.10.2017 року, згідно якого вирішено вважати доцільним встановити наступний порядок зустрічей з сином [PERSON], [INFO], батькові - [PERSON], а саме: двічі на рік в період канікул, за місцем проживання батька ( а. с.106). А також мається висновок Петрівської районної державної адміністрації Кіровоградської області, як орган опіки і піклування щодо участі у вихованні та вільному спілкуванні з сином [PERSON], [INFO], батьком який проживає окремо, від 24.10.2017 року, згідно якого визначено доцільним наступний порядок зустрічей з сином , батькові, а саме: двічі на рік в період канікул, за місцем проживання батька (а. с. 104- 105). Як вбачається з акту обстеження житлово - побутових умов позивача - [PERSON] від 12.06.2017 року, складеного комісією Кам'янецької сільської ради Новоархангельського району Кіровоградської області, позивач проживає в будинку свого батька - [PERSON] за адресою: [ADDRESS], будинок знаходиться в доброму санітарному стані (а. с. 12). По місцю проживання позивач - [PERSON] характеризується позитивно, згідно довідки - характеристики наданої виконавчим комітетом Кам'янецької сільської ради Новоархангельського району Кіровоградської області від 12.06.2017 року (а. с. 11). Позивач добровільно надає допомогу на утримання сина, що підтверджується матеріалами справи (а. с.13-18). Відповідач [PERSON] перебуває у шлюбі з [PERSON], який вони зареєстрували 25.03.2017 року, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб, виданого виконавчим комітетом Луганської сільської ради Петрівського району Кіровоградської області (а. с. 46). По місцю проживання відповідач - [PERSON] характеризується позитивно, згідно характеристики виданої Червоноконстянтинівською сільською радою Петрівського району Кіровоградської області (а. с. 47). Відповідно до довідки про реєстрацію місця проживання особи, виданої Петрівською районною радою Кіровоградської області від 18.07.2018 року, [PERSON] зареєстрована за адресою: [ADDRESS] (а. с. 32). У відповідності з актом обстеження житлово - побутових умов проживання від 31.07.2017 року, складеного комісією Петрівською районнюї державною адміністрацією Петрівського району Кіровоградської області, [PERSON] створені всі умови для утримання та виховання свої дітей (а. с. 108). Відповідно до ст. 7 Сімейного Кодексу України, сімейні відносини регулюються цим Кодексом та іншими нормативно-правовими актами. Сімейні відносини можуть бути врегульовані за домовленістю (договором) між їх учасниками. Сімейні відносини регулюються лише у тій частині, у якій це є допустимим і можливим з точки зору інтересів їх учасників та інтересів суспільства.Регулювання сімейних відносин здійснюється з урахуванням права на таємницю особистого життя їх учасників, їхнього права на особисту свободу та недопустимості свавільного втручання у сімейне життя. Учасник сімейних відносин не може мати привілеїв чи обмежень за ознаками раси, кольору шкіри, статі, політичних, релігійних та інших переконань, етнічного та соціального походження, матеріального стану, місця проживання, за мовними та іншими ознаками. Жінка та чоловік мають рівні права і обов'язки у сімейних відносинах, шлюбі та сім'ї. Дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім'ї. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства. Кожен учасник сімейних відносин має право на судовий захист. Статтею 8 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Згідно зі статями 18, 27 "Конвенції ООН про права дитини" від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789- XII та набула чинності для України 27 вересня 1991 року (далі - Конвенція про права дитини), держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. У частині першій статті 3 Конвенції про права дитини визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Стаття 8 Конвенції про права дитини не надає батькам права вживати заходів, які можуть зашкодити здоров'ю чи розвитку дитини. У пункті 1 статті 9 Конвенції про права дитини передбачено, що держави-учасник і забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтерес ю; дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. Відповідно до частини четвертої статті 29 Цивільного кодексу України, місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров'я, в якому вона проживає. У відповідності до ст. 141 Сімейного Кодексу України, мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п'ятою статті 157 цього Кодексу. Згідно до ч.1 та ч.2 ст. 150 Сімейного Кодексу України, батьки зобов'язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім'ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. У відповідності до ч.1 та ч.2 ст. 155. Сімейного Кодексу України, здійснення батьками своїх прав та виконання обов'язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Відповідно до ч. ч.1-3 до ст. 157. Сімейного Кодексу України, питання виховання дитини вирішується батьками спільно, крім випадку, передбаченого частиною п'ятою цієї статті. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов'язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини. Як встановлено в ході судового слідства батьки дитини в повній мірі виконують обов'язки щодо виховання та розвитку дитини передбачені ст.150 Сімейного Кодексу України і в інтересах дитини, суд вважає за необхідним задовольнити частково позов та визначити дні для спілкування і порядок зустрічей для спільного відпочинку позивача з сином, двічі на рік в період канікул, за місцем проживання батька. Також «Декларацією прав дитини», прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, у принципі 6 проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості. Таким чином, дослідивши всі докази в їх сукупності, суд виходячи з віку та статі дитини, принципів «Декларації прав дитини» та "Конвенції ООН про права дитини", вважає, що спілкування дитини з батьком та спільний відпочинок батька з сином за місцем його проживання, забезпечить дитині більш повний нормальний фізичний і духовний розвиток. Крім цього в судовому засіданні були допитані свідки: [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON], які підтвердили те, що малолітня дитина - [PERSON], [INFO], проживає з матір'ю - [PERSON] в с. Червоноконстянтинівка Петрівського району Кіровоградської області, яка піклується про дитину та забезпечує його всім необхідним. Вказані правовідносини регулюються ст. ст. 7,19, 141, 150, 155, 157 Сімейного Кодексу України, ст. 29 ЦК України, "Конвенцією ООН про права дитини", «Декларацією прав дитини» та Законом України «Про охорону дитинства».

Outcome: dismissed