Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-16 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про відшкодування майнової шкоди в порядку регресу. У судовому засіданні представник позивача Свірська О.О. позовні вимоги підтримала та пояснила суду, що судовими рішеннями встановлено незаконність дій відповідача під час звільнення працівників [PERSON] та [PERSON] , у зв`язку з чим шкода, заподіяна позивачу у зв`язку з виплатою незаконно звільненим працівникам середнього заробітку за час вимушеного прогулу та моральної шкоди підлягає стягненню з відповідача, який незаконно звільнив з посади начальника станції АС "Дарниця" ДП "Київпассервіс" - [PERSON] та з посади начальника станції АС "Сквира" ДП "Київпассервіс" - [PERSON]. Відповідач в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи відповідач був повідомлений належним чином. У письмових запереченнях на письмову заяву зазначає, що позивач не обгрунтовує в чому полягають його винні дії та в чому полягає шкода, завдана підприємству. Також вказує, що керівник ДП "Київпассервіс" Котушенко М.А . не мав повноважень подавати позовну заяву, оскільки засновником підприємства є Фонд державного майна України та саме до його сфери управління належить зазначене підприємство. Окрім того, позивачем пропущено річний строк звернення до суду з дня виявлення заподіяної працівником шкоди. За таких підстав судом відповідно до положень ст. 280 ЦПК України визнано за можливе ухвалити у даній справі заочне рішення на підставі наявних у справі доказів та за погодженням позивача. Дослідивши матеріали справи у їх сукупності, вислухавши представника позивача, всебічно та повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають істотне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку про те, що позов підлягає задоволенню із наступних підстав. Судом установлено, що наказом № 321-ос від 01 серпня 2014 року ДП "Київпассервіс", який був підписаний в.о. генерального директора О.А. Шульгою 01.08.2014 було звільнено [PERSON] з посади начальника станції АС "Дарниця" ДП "Київпассервіс" у зв`язку з грубим порушенням трудових обов`язків на підставі пункту 1 частини 1 ст. 41 КЗпП України (а.с. 17-19). Наказом № 510-ос від 08.10.2014 ДП "Київпассервіс", який був підписаний генеральним директором О .А . Шульгою внесено зміни до п. 1 наказу № 321-ос від 01.08.2014 "Про звільнення [PERSON] ", виклавши його в наступній редакції: "Звільнити [PERSON] (таб. № 0529) начальника станції АС "Дарниця", 27.08.2014 (день виходу на роботу відповідно до листка непрацездатності серія АГІ№997868 ) у зв`язку з грубим порушенням трудових обов`язків на підставі пункту 1 частини 1 ст. 41 КЗпП України" (т. 1, а.с. 20). Рішенням Подільського районного суду міста Києва від 22.04.2015 по справі №758/11519/14 у задоволенні позову [PERSON] до ДП "Київпассервіс" про поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та стягнення моральної шкоди відмовлено. Ухвалою Апеляційного суду міста Києва від 22.09.2015 та ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 11.02.2016 позовні вимоги [PERSON] до ДП "Київпассервіс" задоволені частково, визнано неправомірним наказ №321-ос від 01 серпня 2014 року ДП "Київпассервіс" про звільнення [PERSON] , поновлено [PERSON] на роботі на посаді начальника станції АС "Дарниця" ДП "Київпассервіс" з 27.08.2014, стягнуто з ДП "Київпассервіс" на користь [PERSON] середній заробіток за час вимушеного прогулу в розмірі 42734,00 грн., моральної шкоди у розмірі 2000,00 грн., судові витрати на правову допомогу 3000,00 грн. Стягнуто судовий збір у розмірі 974,40 грн. В порядку ст. 367 ЦПК України допущене негайне виконання рішення в частині поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за один місяць в розмірі 3153,70 грн. (а.с. 21-32). Згідно розрахункового листка за квітень 2016 року [PERSON] ДП "Київпассервіс" нараховано 46626,24 грн., з яких утримано 7814,83 грн. та виплачено 38589,48 грн. (т. 2 а.с. 229). Також згідно видаткового касового ордеру від 12.10.2015 [PERSON] виплачено 3153,70 грн. та видаткового касового ордеру від 02.02.2016 - 3000,00 грн. (т. 1 а.с. 33-34). Всього з ДП "Київпассервіс" на користь [PERSON] було стягнуто 52779,94 грн. Наказом № 363-ос від 12.08.2014 ДП "Київпассервіс", який був підписаний в.о. генерального директора О.А. Шульга було звільнено [PERSON] 12.08.2014 з посади начальника станції АС "Сквира" ДП "Київпассервіс" у зв`язку з грубим порушенням трудових обов`язків на підставі пункту 1 частини 1 ст. 41 КЗпП України (т. 2, а.с. 16). Наказом № 487-ос від 30.09.2014 ДП "Київпассервіс", який був підписаний генеральним директором О.А. Шульга, внесено зміни до п. 1 наказу № 363-ос від 12.08.2014 "Про звільнення [PERSON] ", виклавши його в наступній редакції: "Звільнити [PERSON] (таб. № 1085) начальника станції АС "Сквира", 30.09.2014 (перший день виходу на роботу) у зв`язку з грубим порушенням трудових обов`язків на підставі пункту 1 частини 1 ст. 41 КЗпП України" (т. 2, а.с. 17). Рішенням Сквирського районного суду Київської області від 26 травня 2015 року по справі № 376/2571/14-ц, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду Київської області від 08.09.2015, визнано звільнення [PERSON] начальника начальника АС "Сквира" у зв`язку з грубим порушенням трудових обов`язків на підставі п. 1 ч. 1 ст. 41 КЗпП України згідно наказів від 12.08.2014 № 363-ос та від 30.09.2014 №487-ос, незаконними, поновлено [PERSON] на посаді начальника станції АС "Сквира" ДП "Київпассервіс", стягнуто з ДП "Київпассервіс" на користь [PERSON] середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 01.10.2014 по 26.05.2015 в сумі 28965,20 грн., моральної шкоди у розмірі 2000,00 грн. Стягнуто судовий збір у розмірі 309,65 грн. Допущене негайне виконання рішення суду в частині поновлення на роботі та присудження виплати заробітної плати за один місяць в сумі 2184,85 грн. (т. 1, а.с. 18-23). Згідно розрахункового листка за вересень 2015 [PERSON] нараховано 33983,89 грн., з яких утримано 6256,05 грн. та виплачено 27727,84 грн. (т. 2 а.с. 228). Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно з пунктом 8 частини першої статті 134 КЗпП України працівники несуть матеріальну відповідальність у повному розмірі шкоди, заподіяної з їх вини підприємству, установі, організації, у випадках, коли службова особа є винною в незаконному звільненні або переведенні працівника на іншу роботу. У статті 237 КЗпП України передбачено, що суд покладає на службову особу, винну в незаконному звільненні або переведенні працівника на іншу роботу, обов`язок покрити шкоду, заподіяну підприємству, установі, організації у зв`язку з оплатою працівникові часу вимушеного прогулу або часу виконання нижчеоплачуваної роботи. Такий обов`язок покладається, якщо звільнення чи переведення відбулося з порушенням закону або якщо власник чи уповноважений ним орган затримав виконання рішення суду про поновлення на роботі. Відповідно до пункту 33 постанови Пленуму Верховного Суду України від 06 листопада 1992 року № 9 «Про практику розгляду судами трудових спорів» при незаконному звільненні або переведенні на іншу роботу, невиконанні рішення про поновлення працівника на роботі, що мало місце після введення в дію пункту 8 статті 134 та нової редакції статті 237 КЗпП (з 11 квітня 1992 року) настає повна матеріальна відповідальність винних в цьому службових осіб і обов`язок покрити шкоду, заподіяну підприємству, установі, організації у зв`язку з оплатою працівникові часу вимушеного прогулу або часу виконання нижчеоплачуваної роботи може бути покладено при допущенні ними в цих випадках будь-якого порушення закону, а не лише явного, як передбачалось раніше. Згідно з пунктом 13 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 02 грудня 1992 року № 14 «Про судову практику в справах про відшкодування шкоди, заподіяної підприємствам, установам, організаціям їх працівниками», застосовуючи матеріальну відповідальність у повному розмірі шкоди на підставі пункту 8 статті 134 КЗпП, суди повинні мати на увазі, що за цим законом покладається обов`язок з відшкодування шкоди, заподіяної підприємству, установі, організації у зв`язку з оплатою незаконно звільненому чи незаконно переведеному працівникові часу вимушеного прогулу або часу виконання нижчеоплачуваної роботи, на винних службових осіб, за наказом або розпорядженням яких звільнення чи переведення здійснено з порушенням закону або якими затримано виконання рішення суду про поновлення на роботі; відповідальність в цих випадках настає незалежно від форми вини. Відповідно до частини третьої статті 61 ЦПК України 2004 року обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Вищевикладена правова позиція викладена у постанові Верховного суду від 23.04.2018 по справі № 335/7848/15-ц. Оцінюючи належність, допустимість а також достатній зв`язок доказів у їх сукупності, зважаючи на те, що [PERSON] та [PERSON] було звільнено із порушенням закону за наказами генерального директора ДП "Київпассервіс" Шульга О.А., відповідач як службова особа, яка видала наказ про звільнення, несе повну матеріальну відповідальність за шкоду, заподіяну підприємству у зв`язку з оплатою незаконно звільненим працівникам середнього заробітку за час вимушеного прогулу та моральної шкоди. Відповідно до ч. 3 ст. 233 КЗпП України для звернення власника або уповноваженого ним органу до суду в питаннях стягнення з працівника матеріальної шкоди, заподіяної підприємству, установі, організації, встановлюється строк в один рік з дня виявлення заподіяної працівником шкоди. Ствердження відповідача про те, що позивачем пропущено річний строк звернення до суду з вимогою про відшкодування шкоду, завданої підприємству, з дня виявлення заподіяної працівником шкоди, суд не може покласти в основу рішення, оскільки в даному випадку шкода встановлюється не з моменту винесення судових рішень, якими встановлено незаконність звільнення відповідачем працівників, а з моменту виплати позивачем незаконно звільненим працівникам грошових коштів. На підставі ст. 141 ЦПК України, у зв`язку з задоволенням позовних вимог з відповідача на користь відповідача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 2756,00 грн.

Outcome: approved