Jurisdiction: civil
Date: 2020-07-29 00:00:00

Представник Світязької сільської ради Шацького району Волинської області Цвид М.В. звернувся в суд з зазначеним позовом. Позовні вимоги мотивував тим, що [PERSON] , 13 вересня 2017 року приблизно о 09 год. 40 хв., керуючи трактором "МТЗ-82.1", д.н.з. [NUMBER] , з причепом марки "2ПТС-4", д.н.з. [NUMBER] , рухаючись в с. Світязь по вул. Жовтнева в районі будинку № 33, в напрямку від смт. Шацьк до пансіонату «Шацькі озера» Шацького району Волинської області, передбачаючи можливість настання спільно небезпечних наслідків своїх дій, але легковажно розраховуючи на їх відвернення, в порушення вимог пунктів 2.3.6, 10.1, 10.4, 10.6, 10.7ґ. Правил дорожнього руху України, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 року № 1306, не надавши дороги автомобілю марки Форд-Фієста», д.н.з [NUMBER] , який рухався по проїжджій частині в попутному напрямку, здійснюючи розворот з правого узбіччя, виїхав на проїжджу частину дороги, і, як наслідок, відбулося зіткнення правої бічної частини автомобіля марки «Форд-Фієста», д.н.з [NUMBER] , з переднім лівим колесом трактора "МТЗ-82Л", д.н.з [NUMBER] , після чого автомобіль марки Форд-Фієста» став некерованим та здійснив зіткнення з придорожнім деревом, розміщеним на правому узбіччі дороги. Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди потерпілі: водій [PERSON] , пасажири - [PERSON] , [PERSON] отримали тілесні ушкодження, а автомобіль марки «Форд-Фієста» -пошкодження. Станом на 13 вересня 2017 року, тобто на час події ДТП, [PERSON] працював робітником із благоустрою Світязької сільської ради Шацького району і 13 вересня 2017 року о 09 год. 40 хв., керуючи вказаним трактором з причепом, виконував свої трудові обов`язки. Трактор "МТЗ-82.1", д.н.з. [NUMBER] та причіп марки "2ПТС-4", д.н.з. [NUMBER] станом на 13 вересня 2017 року, тобто на час події, належав Світязькій сільській раді Шацького району Волинської області. Вироком Шацького районного суду Волинської області від 08.05.2019 року [PERSON] визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, та призначено йому покарання у виді обмеження волі на строк один рік з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк один рік. Згідно з вироком Шацького районного суду Волинської області стягнуто із Світязької сільської ради Шацького району Волинської області: на користь потерпілого [PERSON] 20 000 грн. на відшкодування моральної шкоди, завданої злочином; на користь потерпілої [PERSON] завдану злочином майнову шкоду з розмірі 26 729,96 грн. та 20 000 грн. на відшкодування моральної шкоди, завданої злочином; на користь потерпілої [PERSON] завдану злочином майнову шкоду в розмірі 4 202,24 грн. та 20 000 грн. на відшкодування моральної шкоди, завданої злочином. Шкода спричинена неправомірними діями [PERSON] відшкодована Світязькою сільською радою, тому представник позивача просить стягнути з відповідача в користь Світязької сільської ради в порядку регресу завдану шкоду на загальну суму 90 932,20 грн. Представником відповідача [PERSON] подано відзив, в якому зазначено, що оскільки відповідач перебував на момент скоєння ДТП з позивачем у трудових відносинах, однак не був матеріально-відповідальною особою, у зв`язку з чим вважає, що відповідальність в порядку регресу в даному випадку не настає. Просив відмовити в позові Світязької сільської ради до [PERSON] про відшкодування шкоди в порядку регресу. Представники позивача [PERSON] та [PERSON] просили позов задовольнити з підстав викладених у позовній заяві. Відповідач [PERSON] та його представник [PERSON] просили в задоволенні позову відмовити за безпідставністю. Заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши письмові докази, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають до задоволення із наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] перебував у трудових відносинах з Світязькою сільською радою Шацького району Волинської області, що було встановлено під час розгляду кримінального провадження про обвинувачення [PERSON] за ч. 1 ст. 286 КК України, про що визнав сам відповідач. Вироком Шацького районного суду Волинської області від 08.05.2019 року, який набрав законної сили 25.07.2019, у справі № 730/301/18 [PERSON] визнано винним у вчинені злочину, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України та призначено покарання у виді обмеження волі на 1 рік з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 1 рік. [PERSON] звільнено від відбування основного покарання з випробуванням, на підставі ст. 75, 76 КК України (а.с. 6-11). З мотивувальної частини зазначеного вироку вбачається, що 13 вересня 2017 року приблизно о 09 год. 40 хв. [PERSON] , керуючи трактором "МТЗ-82.1", д.н.з. [NUMBER] , з причепом марки "2ПТС-4", д.н.з. [NUMBER] , рухаючись в с. Світязь по вул. Жовтнева в районі будинку №33, в напрямку від смт. Шацьк до пансіонату «Шацькі озера» Шацького району Волинської області, передбачаючи можливість настання суспільно небезпечних наслідків своїх дій, але легковажно розраховуючи на їх відвернення, в порушення вимог пунктів 2.3.б, 10.1, 10.4, 10.6, 10.7ґ. Правил дорожнього руху України, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 року №1306, проявив власну необережність та недбалість, не забезпечив безпечний рух, не переконавшись, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам дорожнього руху, не надавши дороги автомобілю марки «Форд-Фієста», д.н.з [NUMBER] під керуванням [PERSON] , який рухався по проїжджій частині в попутному напрямку, здійснюючи розворот з правого узбіччя, виїхав на проїжджу частину дороги, створивши небезпеку для руху вказаному автомобілю, в результаті чого водій [PERSON] був позбавлений можливості негайно вжити заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу, і, як наслідок, відбулося зіткнення правої бічної частини автомобіля марки «Форд-Фієста», д.н.з [NUMBER] , під керуванням [PERSON] , з переднім лівим колесом трактора "МТЗ-82Л", д.н.з [NUMBER] під керуванням [PERSON] , після чого автомобіль марки «Форд-Фієста» став некерованим та здійснив зіткнення з придорожнім деревом, розміщеним на правому узбіччі дороги. В результаті дорожньо-транспортної пригоди пасажири автомобіля марки «Форд-Фієста», д.н.з [NUMBER] отримали тілесні ушкодження, а саме, [PERSON] , [INFO] ; [PERSON] , [INFO] ; [PERSON] , [INFO] , отримали тілесні ушкодження, що відносяться до тілесних ушкоджень середнього ступеня тяжкості. Відповідно до ч.ч. 4, 6 ст. 82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Тому, розглядаючи позов, який випливає з кримінальної справи чи зі справи про адміністративне правопорушення, суд не вправі обговорювати вину відповідача, а може вирішувати питання лише про розмір відшкодування. Таким чином, вина відповідача [PERSON] в дорожньо-транспортній пригоді за наявності вищенаведеного вироку суду, доказуванню не підлягає. І як вже достовірно встановлено судом, на час вищезазначеної дорожньо-транспортної пригоди [PERSON] працював у Світязькій сільській раді Шацького району Волинської області робітником із благоустрою та керував трактором "МТЗ-82" виконував свої трудові обов`язки. Згідно з вироком Шацького районного суду Волинської області: - стягнуто із Світязької сільської ради Шацького району Волинської області на користь потерпілого [PERSON] 20 000 грн. (двадцять тисяч гривень) на відшкодування моральної шкоди, завданої злочином; - стягнуто із Світязької сільської ради Шацького району Волинської області на користь потерпілої [PERSON] завдану злочином майнову шкоду з розмірі 26 729,96 грн. (двадцять шість тисяч сімсот двадцять дев`ять гривень 96 копійок) та 20 000 грн. (двадцять тисяч гривень) на відшкодування моральної шкоди, завданої злочином; - стягнуто із Світязької сільської ради Шацького району Волинської області на користь потерпілої [PERSON] завдану злочином майнову шкоду в розмірі 4 202,24 грн. (чотири тисячі двісті дві гривні 24 копійки) та 20 000 грн. (двадцять тисяч гривень) на відшкодування моральної шкоди, завданої злочином. Позивачем сплачено вказані кошти потерпілим особам, що підтверджується відповідними платіжними дорученнями №1 (#92664697), №2 (#92664696), №3 (#92664695), № 4 (#92664694), № 5 (#92664693) від 04 грудня 2019 року (а.с. 17-19). Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Згідно з ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Положеннями ч. 1 ст. 13 ЦПК України визначено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно зі ст. 12 ЦПК України та відповідно до ч.ч. 1, 5 та 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасникам справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно зі ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Частиною 2 статті 78 ЦПК України зазначено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Відповідно до ч. 1 ст. 1166 Цивільного кодексу України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до п. 8 Постанови Пленуму ВСУ № 4 від 31.03.1995 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» за моральну (немайнову) шкоду, заподіяну працівником під час виконання трудових обов`язків, відповідальність несе організація, з якою цей працівник перебуває у трудових відносинах, а останній відповідає перед нею в порядку регресу (ст.ст. 130, 132-134 КЗпП), якщо спеціальною нормою закону не встановлено іншого. Відповідно до ч. 1 ст. 1172 ЦК України юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов`язків. Згідно з ч. 1 ст. 1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Підставою регресного позову є відповідальність заподіювача шкоди за завдану шкоду та факт виплати позивачем, що пред`явив регресну вимогу, певної грошової суми в рахунок відшкодування завданої шкоди. Як зазначено у пункті шостому Постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 4 від 01.03.2013 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки», не вважається особою, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, і не несе відповідальності за шкоду перед потерпілим особа, яка керує транспортним засобом у зв`язку з виконанням своїх трудових (службових) обов`язків на підставі трудового договору (контракту) із особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, якщо з нею укладено цивільно-правовий договір. Така особа, враховуючи характер відносин, які між ними склалися, може бути притягнута до відповідальності роботодавцем лише у регресному порядку відповідно до статті 1191 ЦК. На особу, яка перебувала в трудових відносинах на підставі трудового договору (контракту) і завдала шкоди життю чи здоров`ю у зв`язку з використанням транспортного засобу, що належить роботодавцю, відповідальність за завдання шкоди може бути покладена лише за умови, якщо буде доведено, що вона заволоділа транспортним засобом неправомірно (частини третя і четверта статті 1187 ЦК). Фізична чи юридична особа, яка відшкодувала шкоду, завдану її працівником при виконанні трудових (службових) обов`язків на підставі трудового договору (контракту) чи цивільно-правового договору, має право зворотної вимоги (регресу) до такого працівника - фактичного завдавача шкоди - у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом (частина перша статті 1191 ЦК). Відповідно до п. 20 постанови Пленуму ВСУ № 14 від 29.12.1992 право регресної вимоги до працівника виникає з часу виплати підприємством, організацією, установою сум третій особі і з цього ж часу обчислюється строк на пред`явлення регресного позову. Як вже встановлено судом, 04 грудня 2019 року Світязькою Сільською радою Шацького району Волинської області сплачено в рахунок відшкодування шкоди загальну суму 90 932,20 грн. 12.02.2020 представник позивача звернувся до суду з даним регресним позовом. Відповідач ухиляється від добровільного відшкодування на користь позивача завданої шкоди. Враховуючи вищевикладене, суд дійшов до висновку, що сплачена позивачем на користь [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] сума відшкодування матеріальної та моральної шкоди підлягає стягненню з відповідача у повному обсязі. Таким чином, позовні вимоги законні та підлягають задоволенню в повному обсязі. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача слід стягнути судовий збір в розмірі 2102 (дві тисячі сто дві гривні). На підставі викладеного,

Outcome: approved