Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-30 00:00:00

ПАТ "Дельта Банк" звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, посилаючись на те, що відповідач 27.06.2008 року уклала з позивачем кредитний договір №001-25030-270608 та відповідно до якого отримала кредит у розмірі 3 938 грн. зі сплатою 0,01 % річних та 3,5 на місяць за ведення кредитної справи, з кінцевим терміном погашення не пізніше ніж 26.06.2009 року. Позивач свої зобов'язання за договором виконав, надавши відповідачу кредит у сумі 3 938 грн., про що свідчать меморіальний ордер № 26910138 від 27.06.2008 року та рахунком-фактурою № 4068 від 27.06.2008 року. Посилалися на те, що [PERSON] порушила зобов'язання за вище вказаним кредитним договором і тому станом на 10.10.2012 року загальна сума заборгованості становить 5024 гривень 03 коп. Представник позивача в судове засідання не з'явився, однак в позовних вимогах підтримав обставини викладені в позовній заяві, просив справу розглянути в його відсутність та не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідачка в судове засідання не з'явилась, однак подала заяву, де просить закрити дану справу у зв'язку з пропущенням ПАТ "Дельта Банк», строку позовної давності для звернення до суду та про розгляд справи у її відсутності. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що у заявлених вимогах слід відмовити з наступних підстав. Встановлено, що між ПАТ "Дельта Банк" та [PERSON] 27.06.2008 року було укладено кредитний договір №001-25030-270608 відповідно до якого остання отримала кредит у розмірі 3 938 грн. зі сплатою 0,01 % річних та 3,5 на місяць за ведення кредитної справи, з кінцевим терміном погашення не пізніше ніж 26.06.2009 року. Відповідач порушила зобов'язання за кредитним договором і станом на 10.10.2012 року загальна сума заборгованості становить 5024 гривень 03 коп. з яких 3606 гривень 17 коп. заборгованість по кредиту, 0,18 грн. - заборгованість по відсоткам, 1417 гривень 68 коп. - заборгованість за комісіями, що підтверджується розрахунком ціни позову. Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання. Статтею 612 ЦК України встановлено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк встановлений договором або законом. Відповідно до ст. 625 ЦК України Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Відповідно до вимог ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору, тобто належним виконання зобов`язання з боку відповідача є повернення кредиту та сплата відсотків за користування ним у строки, в розмірі та валюті, як це було визначено договором. Згідно ч. 1 ст. 261 ЦК України перебіг строку позовної давності починається, коли особа довідалась або могла довідатися про порушення свого права. Як передбачено статтею 257 ЦК України встановлено загальну позовну давність тривалістю у три роки. Згідно п. 1.2. Кредитного договору №001-25030-270608 від 27 червня 2008 року укладеного між ПАТ "Дельта Банк" та [PERSON] кінцевим терміном повернення та сплати всіх плат позичальником є 26 червня 2009 року. Позивач звернувся з позовом до суду 08 липня 2013 року, тобто за межами строку позовної давності. Відповідно до п.4 ст.267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позову. Як роз`яснив Пленум Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у п.31 постанови № 5 від 30 березня 2012 року "Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин" враховуючи положення пункту 7 частини тринадцятої статті 11 Закону України "Про захист прав споживачів", суди мають виходити з того, що у спорах щодо споживчого кредитування кредитодавцю забороняється вимагати повернення споживчого кредиту, строк давності якого минув. У зв'язку із цим позовна давність за позовом про повернення споживчого кредиту застосовується незалежно від наявності заяви сторони у спорі. Оскільки зі спливом строків позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги (стягнення неустойки, накладення стягнення на заставлене майно тощо), положення пункту 7 частини тринадцятої статті 11 Закону України "Про захист прав споживачів" застосовуються й до додаткових вимог банку (іншої фінансової установи). Враховуючи наведене, ст.ст. 261, 266 ЦК України,

Outcome: dismissed