Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-02 00:00:00

у червні 2020 року позивач ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» звернулось до Голосіївського районного суду м. Києва з позовом, в якому просив: скасувати арешт майна та оголошення заборони на його відчуження: -обтяження, зареєстроване: 05.11.2019 року за № 27178996, де об?єктом обтяження є транспортний засіб марки «SEAT», модель «CORDOBA», 2007 року випуску, номер кузова [NUMBER] , державний номер [NUMBER] , тип кузова - сєдан легковий, колір кузова - сірий, що згідно договору застави № 869-003/08Р від 2008 року, належить [PERSON] (реєстраційний номер облікової картки платника податків [NUMBER] ), та є заставним майном ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія». Підстава накладення арешту на майно - постанова про арешт майна боржника серія та номер: 59523646, видана 04.11.2019 року, видавник - приватний виконавець виконавчого округу міста Києва Лановенко Л.О., обтяжувач: приватний виконавець виконавчого округу міста Києва Лановенко Л.О. -обтяження, зареєстроване: 16.12.2015 року за № 15629454, де об?єктом обтяження є: все рухоме майно [PERSON] (реєстраційний номер облікової картки платника податків [NUMBER] ); підставою накладення арешту на майно є постанова про арешт майна боржника на його відчуження, серія та номер: 47823043, виданий 11.06.2015 року, видавник - ВДВС Дніпровського РУЮ В М. Києві; -обтяження рухомого майна, зареєстроване: 18.07.2016 року за № 15900260, де об?єктом обтяження є: все рухоме майно [PERSON] (реєстраційний номер облікової картки платника податків [NUMBER] ); підставою накладення арешту є постанова про арешт майна боржника на його відчуження, серія та номер: 51227244, видана 27.05.2016 року, видавник - Дніпровський РВДВС м. Києва ГТУЮ у м. Києві. В обґрунтування позовних вимог зазначено про те, що 18.02.2008 року між АКБ «Правекс Банк» та [PERSON] укладено кредитний договір № 869-003/08Р, відповідно до умов якого банк зобов?язав заставодавця, в забезпечення виконання в повному обсязі своїх зобов?язань перед заставодержателем в повному обсязі за кредитним договором та можливих змін та доповнень до нього щодо сплати процентів, неустойки (штрафу, пені), вчасного та у повному обсязі, погашення основної суми боргу за кредитом та будь-якого збільшення суми, яке було прямо передбачене умовами кредитного договору, відшкодування збитків і заборгованості, передати в заставу банку належне боржнику майно, яким є транспортний засіб марки «SEAT», модель «CORDOBA», 2007 року випуску, номер кузова [NUMBER] , державний номер [NUMBER] , тип кузова - сєдан легковий, колір кузова - сірий. Також, між АКБ «Правекс Банк» та [PERSON] укладено договір застави вказаного вище транспортного засобу. 25.05.2015 року Печерським районним судом м. Києва видано виконавчий лист про стягнення солідарно з [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] на користь ПАТ КБ «Правекс Банк» заборгованості за кредитним договором, з примусового виконання якого Лохвицьким районним відділом державної виконавчої служби Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) відкрито виконавче провадження № 47885966. В подальшому, 31.05.2017 року між ПАТ КБ «Правекс Банк» та ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» укладено договір купівлі-продажу права вимоги, згідно умов якого відбулось відступлення права вимоги за кредитним договором № 869-003/08Р та договором застави від 18.02.2008 року, укладеними з боржником [PERSON] 23.03.2020 року ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» в порядку ст. 61 Закону України «Про виконавче провадження», вирішено питання про залишення за собою нереалізованого майна боржника [PERSON] , а саме - транспортного засобу марки «SEAT», модель «CORDOBA», 2007 року випуску, номер кузова [NUMBER] , державний номер [NUMBER] , тип кузова - сєдан легковий, колір кузова - сірий, за вартістю 74 500 грн. Однак, позивачу стало відомо про існуючі обтяження, що порушує права позивача, як власника майна, внаслідок чого останній просить скасувати вказані обтяження та зняти заборону на відчуження майна. Ухвалою судді Голосіївського районного суду м. Києва від 30.06.2020 року відкрито провадження у справі, справу призначено до розгляду за правилами загального позовного провадження. (а.с. 39) Відповідач не скористався правом, передбаченим ст. 178 ЦПК України, та не подав відзив на позов. Від третьої особи приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Лановенко Л.О. до суду надійшли письмові пояснення по суті позовних вимог. (а.с. 49) У судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги у повному обсязі, просив позов задовольнити. Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали цивільної справи, суд надходить до наступних висновків. Судом встановлено що 18.02.2008 року між [PERSON] та АКБ «Правекс-Банк» укладено договір застави транспортного засобу № 869-003/08Р, згідно умов ст. 1 якого, заставодавець [PERSON] , для забезпечення виконання в повному обсязі своїх зобов?язань перед заставодержателем АКБ «Правекс-Банк», за кредитним договором № 869-003/08Р від 18.02.2008 року, та можливих змін та доповнень до нього щодо сплати процентів, неустойки (штрафу, пені) вчасного та у повному обсязі погашення основної суми боргу за кредитом та будь-якого збільшення цієї суми, передає в заставу заставодержателю належне йому на праві власності майно - транспортний засіб марки «SEAT», модель «CORDOBA», 2007 року випуску, номер кузова [NUMBER] , державний номер [NUMBER] , тип кузова - сєдан легковий, колір кузова - сірий. За змістом положень ст. 3 договору застави, при порушенні заставодавцем умов основного зобов?язання щодо строків погашення заборгованості по кредиту, сплати процентів за користування грошовими коштами, відшкодування збитків, неустойки, штрафів, пені та іншої заборгованості, а також при порушенні заставодавцем умом договору застави та у випадках встановлених законом, у заставодержателя виникає право на задоволення своїх вимог, шляхом звернення стягнення на предмет застави. 19.06.2015 року державним виконавцем Лохвицького районного відділу державної виконавчої служби Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) відкрито виконавче провадження № 47885966 з примусового виконання виконавчого листа № 757/10621/15-ц, виданого 25.05.2015 року Печерським районним судом м. Києва про солідарне стягнення з [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] на користь ПАТ КБ «Правекс-Банк» заборгованості у розмірі 126 286,25 грн. Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 11.12.2018 року здійснено заміну стягувача у вказаному вище виконавчому провадженні з ПАТ КБ «Правекс-Банк» на ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія». Заявою від 23.03.2020 року ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» повідомлено Лохвицький районний відділ державної виконавчої служби Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми)в межах виконавчого провадження № 47885966 про залишення за собою нереалізованого майна, а саме - транспортного засобу марки «SEAT», модель «CORDOBA», 2007 року випуску, номер кузова [NUMBER] , державний номер [NUMBER] , тип кузова - сєдан легковий, колір кузова - сірий, за вартістю 74 500 грн. Постановою державного виконавця Лохвицького районного відділу державної виконавчої служби Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) від 26.03.2020 року знято арешт з транспортного засобу марки «SEAT», модель «CORDOBA», 2007 року випуску, номер кузова [NUMBER] , державний номер [NUMBER] , тип кузова - сєдан легковий, колір кузова - сірий, у виконавчому провадженні № 47885966. Також, постановою державного виконавця Лохвицького районного відділу державної виконавчої служби Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) від 26.03.2020 року передано стягувачу ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» в рахунок погашення заборгованості за виконавчим листом № 757/10621/15-ц від 25.05.2015 року, виданого Печерським районним судом м. Києва, транспортний засіб марки «SEAT», модель «CORDOBA», 2007 року випуску, номер кузова [NUMBER] , державний номер [NUMBER] , тип кузова - сєдан легковий, колір кузова - сірий. 26.03.2020 року державним виконавцем Лохвицького районного відділу державної виконавчої служби Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) складено акт про передачу майна стягувачу у рахунок погашення боргу, згідно якого на підстаіі ч. 9 ст. 61 закону України «Про виконавче провадження» стягувачу ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» передано у власність транспортний засіб марки «SEAT», модель «CORDOBA», 2007 року випуску, номер кузова [NUMBER] , державний номер [NUMBER] , тип кузова - сєдан легковий, колір кузова - сірий. Відповідно до статті 509 Цивільного кодексу України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послуги сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. У відповідності до частини 1 статті 546 Цивільного кодексу України, виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком. Відповідно до ст. 572 Цивільного кодексу України в силу застави кредитор (заставодержатель) має право у разі невиконання боржником (заставодавцем) зобов`язання, забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом (право застави). Статтею 589 ЦК передбачено, що у разі невиконання зобов`язання, забезпеченого заставою, заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави. За рахунок предмета застави заставодержатель має право задовольнити в повному обсязі свою вимогу, що визначена на момент фактичного задоволення, включаючи сплату процентів, неустойки, відшкодування збитків, завданих порушенням зобов`язання, необхідних витрат на утримання заставленого майна, а також витрат, понесених у зв`язку із пред`явленням вимоги, якщо інше не встановлено договором. Аналогічна норма міститься у статті 19 Закону України "Про заставу". Статтею 20 Закону України "Про заставу" визначено, що заставодержатель набуває права звернення стягнення на предмет застави в разі, якщо в момент настання терміну виконання зобов`язання, забезпеченого заставою, воно не буде виконано, якщо інше не передбачено законом чи договором. Звернення стягнення на заставлене майно здійснюється за рішенням суду або третейського суду, на підставі виконавчого напису нотаріуса, якщо інше не передбачене законом або договором застави. Відповідно до частини 1 статті 21 Закону України "Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень" до забезпечувальних обтяжень, зокрема, належить застава рухомого майна згідно з параграфом 6 глави 49 Цивільного кодексу України, що виникає на підставі договору. Згідно з частиною 2 статті 22 цього Закону за рахунок предмета обтяження обтяжувач має право задовольнити свою вимогу за забезпеченим обтяженням зобов`язанням у повному обсязі або в частині, встановленій договором. Розмір забезпеченої обтяженням вимоги визначається на момент її задоволення і включає: 1) відшкодування витрат, пов`язаних з пред`явленням вимоги і зверненням стягнення на предмет обтяження; 2) сплату процентів і неустойки; 3) сплату основної суми боргу; 4) відшкодування збитків, завданих порушенням боржником забезпеченого зобов`язання або умов обтяження; 5) відшкодування витрат на утримання і збереження предмета обтяження. Суд зазначає, що аналіз статей 546, 572, 576, 577 ЦК, статей 1, 4 Закону України «Про заставу» дає підстави для висновку, що суть застави полягає в тому, що кредитор (заставодержатель) має право у разі невиконання боржником (заставодавцем) зобов`язання, забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника. За змістом положень частин восьмої та дев?ятої статті 61 Закону України «Про виконавче провадження», разі якщо стягувач виявив бажання залишити за собою нереалізоване майно, він зобов`язаний протягом 10 робочих днів з дня надходження від виконавця відповідного повідомлення внести на відповідний рахунок органу державної виконавчої служби або рахунок приватного виконавця різницю між вартістю нереалізованого майна та сумою коштів, що підлягають стягненню на його користь, якщо вартість нереалізованого майна перевищує суму боргу, яка підлягає стягненню за виконавчим документом. За рахунок перерахованих стягувачем коштів оплачуються витрати виконавчого провадження, задовольняються вимоги інших стягувачів та стягуються виконавчий збір і штрафи, а залишок коштів повертається боржникові. Майно передається стягувачу за ціною третіх електронних торгів або за фіксованою ціною. Про передачу майна стягувачу в рахунок погашення боргу виконавець виносить постанову. За фактом такої передачі виконавець складає акт. Постанова та акт є підставами для подальшого оформлення стягувачем права власності на таке майно. З витягу з Державного реєстру обтяжень рухомого майна № 65615704 від 30.04.2020 року вбачається, що у Державному реєстрі обтяжень рухомого майна містяться наступні записи про обтяження: - обтяження зареєстроване: 05.11.2019 року за № 27178996, де об?єктом обтяження є транспортний засіб марки «SEAT», модель «CORDOBA», 2007 року випуску, номер кузова [NUMBER] , державний номер [NUMBER] , тип кузова - сєдан легковий, колір кузова - сірий, що згідно договору застави № 869-003/08Р від 2008 року, належить [PERSON] (реєстраційний номер облікової картки платника податків [NUMBER] ), та є заставним майном ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія». Підстава накладення арешту на майно - постанова про арешт майна боржника серія та номер: 59523646, видана 04.11.2019 року, видавник - приватний виконавець виконавчого округу міста Києва Лановенко Л.О., обтяжувач: приватний виконавець виконавчого округу міста Києва Лановенко Л.О. - обтяження зареєстроване: 16.12.2015 року за № 15629454, де об?єктом обтяження є: все рухоме майно [PERSON] (реєстраційний номер облікової картки платника податків [NUMBER] ); підставою накладення арешту на майно є постанова про арешт майна боржника на його відчуження, серія та номер: 47823043, виданий 11.06.2015 року, видавник - ВДВС Дніпровського РУЮ В М. Києві; - обтяження рухомого майна зареєстроване: 18.07.2016 року за № 15900260, де об?єктом обтяження є: все рухоме майно [PERSON] (реєстраційний номер облікової картки платника податків [NUMBER] ); підставою накладення арешту є постанова про арешт майна боржника на його відчуження, серія та номер: 51227244, видана 27.05.2016 року, видавник - Дніпровський РВДВС м. Києва ГТУЮ у м. Києві. Згідно із частиною 1 статті 59 Закону України «Про виконавче провадження» особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. Отже, позов про зняття арешту з майна може бути пред`явлений власником, а також особою, яка володіє на підставі закону чи договору або іншій законній підставі майном, що не належить боржнику (речове право на чуже майно). Суд зазначає, що статтею 15 ЦК передбачено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, а також на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Наведена норма визначає об`єктом захисту саме порушене, невизнане або оспорюване право чи цивільний інтерес. Порушення права пов`язано із позбавленням його володільця можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково. При оспорюванні або невизнанні права виникає невизначеність у праві, спричинена поведінкою іншої особи. Отже, порушення, невизнання або оспорювання суб`єктивного права є підставою для звернення особи за захистом цього права із застосуванням відповідного способу захисту. При цьому особа, права якої порушено, може скористатися не будь-яким, а конкретним способом захисту свого права, який має відповідати тим фактичним обставинам, які склалися, виходячи із тих відносин, які відповідають певним нормам права. Враховуючи викладені обставини, суд зазначає, що з огляду на характер спірних правовідносин сторін, підстави і предмет заявленого позову, а також встановлені судом фактичні обставини у справі, саме заставодержатель (позивач) має право на звернення до суду з позовом про зняття арешту із заставленого майна. У ст. 14 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» зазначено, що обтяжувач з вищим пріоритетом має переважне право на звернення стягнення на предмет обтяження. Відповідно до ст. 21 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» до забезпечувальних обтяжень належать: 1) застава рухомого майна згідно з параграфом 6 глави 49 Цивільного кодексу України, що виникає на підставі договору; 2) право застави рухомого майна згідно з статтею 694 Цивільного кодексу України; 3) право притримання рухомого майна згідно з параграфом 7 глави 49 Цивільного кодексу України; 4) інші обтяження рухомого майна, які кваліфікуються як забезпечувальні. Зміст окремих видів забезпечувальних обтяжень встановлюється законом та/або договором. Згідно з ч. 1 ст. 23 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» відповідно до забезпечувального обтяження обтяжувач має право в разі порушення боржником забезпеченого обтяженням зобов`язання або договору, на підставі якого виникло забезпечувальне обтяження, якщо інше не передбачено законом чи договором, одержати задоволення своєї вимоги за рахунок предмета обтяження в черговості згідно із встановленим пріоритетом. Відповідно до ч. 3 ст. 38 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень», якщо рухоме майно, яке є предметом публічного обтяження, є також предметом інших обтяжень, задоволення прав обтяжувача за публічним обтяженням або особи, на користь якої встановлено публічне обтяження, здійснюється в черговості згідно з пріоритетом публічного обтяження. Згідно з ч. 2 ст. 39 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» пріоритет публічного обтяження встановлюється з моменту його реєстрації. Зареєстровані публічні обтяження не мають пріоритету над обтяженнями того ж рухомого майна, які були зареєстровані раніше моменту реєстрації публічного обтяження, а також обтяженнями, які мають вищий пріоритет згідно з правилами, встановленими розділом III цього Закону. Аналіз практики Європейського суду з прав людини щодо застосування ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (рішення від 21 січня 1999р. в справі «Гарсія Руїз проти Іспанії», від 22 лютого 2007р. в справі «Красуля проти Росії», від 5 травня 2011р. в справі «Ільяді проти Росії», від 28 жовтня 2010р. в справі «Трофимчук проти України», від 9 грудня 1994р. в справі «ХіроБалані проти Іспанії», від 01 липня 2003р. в справі «Суомінен проти Фінляндії», від 7 червня 2008р. в справі «Мелтекс ЛТД (MELTEX LTD) та MesropMovsesyan проти Вірменії») свідчить, що право на мотивоване (обґрунтоване) судове рішення є частиною загального права людини на справедливий і публічний розгляд справи та поширюється як на цивільний, так і на кримінальний процес. Європейський суд з прав людини оцінює ступінь вмотивованості рішення національного суду, як правило, з точки зору наявності в ньому достатніх аргументів стосовно прийняття чи відмови в прийнятті саме тих доказів і доводів, які є важливими, тобто такими, що були сформульовані заявником ясно й чітко та могли справді вплинути на результат розгляду справи. Аналогічна правова позиція викладена у Постанові Верховного Суду України від 05 липня 2017 р. №6-887цс17. Таким чином, суд надходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог в частині скасування арешту рухомого майна, накладеного 05.112019 року приватним виконавцем виконавчого округу міста Києва Лановенко Л.О. на транспортний засіб марки «SEAT», модель «CORDOBA», 2007 року випуску, номер кузова [NUMBER] , державний номер [NUMBER] , тип кузова - сєдан легковий, колір кузова - сірий, що згідно договору застави № 869-003/08Р від 2008 року, належить [PERSON] (реєстраційний номер облікової картки платника податків [NUMBER] ), та є заставним майном ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія». Разом з тим, на думку суду, відсутні підстави, передбачені Законом України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень», для задоволення позовних вимог в частині скасування обтяження, зареєстрованого 16.12.2015 року за № 15629454, де об?єктом обтяження є: все рухоме майно [PERSON] (реєстраційний номер облікової картки платника податків [NUMBER] ); підставою накладення арешту на майно є постанова про арешт майна боржника на його відчуження, серія та номер: 47823043, виданий 11.06.2015 року, видавник - ВДВС Дніпровського РУЮ В М. Києві; та обтяження рухомого майна зареєстроване: 18.07.2016 року за № 15900260, де об?єктом обтяження є: все рухоме майно [PERSON] (реєстраційний номер облікової картки платника податків [NUMBER] ); підставою накладення арешту є постанова про арешт майна боржника на його відчуження, серія та номер: 51227244, видана 27.05.2016 року, видавник - Дніпровський РВДВС м. Києва ГТУЮ у м. Києві. Відтак, позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

Outcome: partial