Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-17 00:00:00

09 червня 2020 року до Рівненського міського суду звернувся [PERSON] із позовною заявою до товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Ю.Ес.Ай.» про стягнення страхового відшкодування. В обґрунтування позову вказує, що [INFO]. приблизно о 13.00 год. водій [PERSON] керуючи автомобілем "Форд Сієра", д/н [NUMBER] на вул. Весняній у с. Підліски Гощанського р-ну Рівненської області здійснив наїзд на пішохода [PERSON] , [INFO] , в результаті якої пішохід [PERSON] отримав тілесні ушкодження від яких помер. Вказує, що на момент настання ДТП, цивільно-правова відповідальність водія [PERSON] була застрахована у Відповідача за спричинену шкоду майну, життю та/або здоров`ю третіх осіб, відповідно до полісу АМ/6587889, що діяв станом на дату спричинення такої шкоди. Відносини Відповідача та особи, яка застрахувала свою цивільно-правову відповідальність за спричинену шкоду третім особам регулюються спеціальним законом, а саме Законом України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів". Зазначає, що у відповідності до свідоцтва про народження [PERSON] серія [NUMBER] , виданим Гощанським райбюро РАГС Рівненської області 03.10.1968 р. його батьками були [PERSON] та [PERSON] . Батько загиблого - [PERSON] помер [INFO] , про що свідчить свідоцтво про смерть серія [NUMBER] від 05.04.1986 р. Мати загиблого - [PERSON] померла [INFO] , про що свідчить свідоцтво про смерть серія [NUMBER] від 02.03.1983 р. Загиблий [PERSON] 01.01.1970 р. уклав шлюб з [PERSON] , якій після реєстрації шлюбу присвоєно прізвище [PERSON] , про що свідчить свідоцтво про одруження [NUMBER] від 28.01.1970 р. У загиблого [PERSON] було троє дітей - [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Вказує, що до числа осіб, яким належить компенсація від Відповідача моральної шкоди входять дружина загиблого [PERSON] , син - [PERSON] , дочка [PERSON] та дочка [PERSON] . Вказує, що листом № 51-1987 від 26.03.2020 р. Відповідач повідомив представника Позивача про те, що «у цьому випадку не відповідає за заподіяння шкоди внаслідок ДТП, яка сталась за участі транспортного засобу «Ford Sierra», державний номер [NUMBER] під керуванням [PERSON] і пішохода - [PERSON] , який в результаті пригоди від отриманих травм помер, оскільки в діях водія транспортного засобу «Ford Sierra», державний номер [NUMBER] відсутній склад кримінального правопорушення, а отже цей випадок не є страховим. Отже, підсумовуючи вищевикладене повідомляємо, що наразі у ТДВ «СК «Ю. Ес. Ай.» відсутні правові підстави для виплати страхового відшкодування на Вашу користь». Крім того, вказує, що із аналогічною заявою на виплату страхового відшкодування звернулася дочка загиблого [PERSON] . Відповідач визнав подію ДТП страховим випадком та здійснив виплату страхового відшкодування на користь [PERSON] в розмірі 6 259,00 грн. Зокрема, відповідач в листі № 51-5984 від 10.12.2019 р. повідомив [PERSON] про те, що «ТДВ «СК «Ю. Ес. Ай.» прийняло рішення щодо виплати [PERSON] моральної шкоди на підставі пункту 27.3. статті 27 Закону, з урахуванням положень частини 1 пункту 36.3. статті 36 Закону, в розмірі 6 259,50 гривень на реквізити зазначені в Заяві про виплату страхового відшкодування від 31 жовтня 2019 року». Виходячи з вищевикладеного, Позивач вважає дії Відповідача по відмові у визнанні події дорожньо-транспортної пригоди [INFO]. страховим випадком суперечливими, незаконними та безпідставними, такими, що мають на меті умисне ухилення від виконання зобов`язань по договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів АМ/6587889. Таким чином, з просить стягнути з відповідача страхове відшкодування заподіяної йому моральної шкоди в розмірі 12 519,00 грн. та судові витрати. У зв`язку з цим звертається до суду з даним позовом. Позивач в судове засідання не з`явився, подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутність, в якій вказав, що позовні вимоги підтримує повністю та просить їх задовольнити. Відповідач в судове засідання не з`явився, подав до суду відзив на позовну заяву, в якій вказали, що позовні вимоги не визнають повністю, в задоволенні позову просять відмовити. Дослідивши письмові матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, суд прийшов до наступних висновків. Судом встановлено, що [INFO]. приблизно о 13.00 год. водій [PERSON] керуючи автомобілем "Форд Сієра", д/н [NUMBER] на вул. Весняній у с. Підліски Гощанського р-ну Рівненської області здійснив наїзд на пішохода [PERSON] , [INFO] , в результаті якої пішохід [PERSON] отримав тілесні ушкодження від яких помер. На момент настання ДТП, цивільно-правова відповідальність водія [PERSON] була застрахована у Відповідача за спричинену шкоду майну, життю та/або здоров`ю третіх осіб, відповідно до полісу АМ/6587889, що діяв станом на дату спричинення такої шкоди. 29.08.2019 року винесено постанову про закриття кримінального провадження, згідно якої вбачається, що кримінальне провадження №12019180000000188 закрито у зв`язку з відсутністю в діянні [PERSON] складу кримінального правопорушення, передбаченого ст..286 КК України. 20.12.2019 р. Відповідачу було подано представником Позивача [PERSON]., який діє на підставі Довіреності № 3249 від 06.11.2019 p., заяву на виплату страхового відшкодування моральної шкоди від 17.12.2019 р. з долученням до них документів, що підтверджують факт настання страхового випадку та належний до виплати розмір страхового відшкодування. Листом № 51-1987 від 26.03.2020 р. Відповідач повідомив представника Позивача про те, що «у цьому випадку не відповідає за заподіяння шкоди внаслідок ДТП, яка сталась за участі транспортного засобу «Ford Sierra», державний номер [NUMBER] під керуванням [PERSON] і пішохода - [PERSON] , який в результаті пригоди від отриманих травм помер, оскільки в діях водія транспортного засобу «Ford Sierra», державний номер [NUMBER] відсутній склад кримінального правопорушення, а отже цей випадок не є страховим. Отже, підсумовуючи вищевикладене повідомляємо, що наразі у ТДВ «СК «Ю. Ес. Ай.» відсутні правові підстави для виплати страхового відшкодування на Вашу користь». Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи. Відповідно до частин першої, другої статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної особи або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкода завдана не з її вини. За змістом частин першої, другої статті 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою (пункт 1 частини першої статті 1188 ЦК України). У випадках завдання шкоди внаслідок взаємодії джерел підвищеної небезпеки іншим особам (які не є власниками (володільцями) джерел підвищеної небезпеки, від взаємодії яких завдана шкода, наприклад пасажир транспортного засобу) застосовується положення частини другої статті 1188 ЦК України, згідно з яким, якщо внаслідок взаємодії джерел підвищеної небезпеки було завдано шкоди іншим особам, особи, які спільно завдали шкоди, зобов`язані її відшкодувати незалежно від їх вини. За змістом цієї норми обов`язок з відшкодування шкоди покладається на власників (володільців) джерел підвищеної небезпеки, незалежно від вини обох водіїв або одного з них, якщо вони не доведуть, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого (частина п`ята статті 1187 ЦК України). Отже, у відносинах між володільцем джерела підвищеної небезпеки та третіми особами, яким такий володілець завдав шкоди, діє принцип відповідальності володільця незалежно від його вини. Частиною першою статті 1190 ЦК України передбачено, що особи, спільними діями або бездіяльністю яких було завдано шкоди, несуть солідарну відповідальність перед потерпілим. В разі солідарного обов`язку боржників (солідарних боржників) кредитор має право вимагати виконання обов`язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо (частина перша статті 543 ЦК України). Відповідно до статті 979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. Предметом договору страхування можуть бути майнові інтереси, які не суперечать закону і пов`язані з: 1) життям, здоров`ям, працездатністю та пенсійним забезпеченням (особисте страхування); 2) володінням, користуванням і розпоряджанням майном (майнове страхування); 3) відшкодуванням шкоди, завданої страхувальником (страхування відповідальності) (стаття 980 ЦК України). Згідно з частиною першою статті 999 ЦК України законом може бути встановлений обов`язок фізичної або юридичної особи бути страхувальником життя, здоров`я, майна або відповідальності перед іншими особами за свій рахунок чи за рахунок заінтересованої особи (обов`язкове страхування). Відповідно до пункту 9 частини першої статті 7 Закону України «Про страхування» страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів є обов`язковим. Закон України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі - Закон) регулює відносини у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів і спрямований на забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та майну потерпілих при експлуатації наземних транспортних засобів на території України. Відповідно до статті 6 Закону страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого. За змістом пункту 22.1 статті 22, статті 23 Закону у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Шкодою, заподіяною життю та здоров`ю потерпілого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, є, зокрема, шкода, пов`язана із смертю потерпілого. Отже, у випадках, коли деліктні відносини поєднуються з відносинами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, боржником у деліктному зобов`язанні в межах суми страхового відшкодування є страховик завдавача шкоди. Цей страховик хоч і не завдав шкоди, але є зобов`язаним суб`єктом перед потерпілим, якому він виплачує страхове відшкодування замість завдавача шкоди у передбаченому Законом порядку. Згідно зі статтею 27 Закону страхове відшкодування (регламентна виплата) виплачується, якщо смерть потерпілого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди настала протягом одного року після дорожньо-транспортної пригоди та є прямим наслідком цієї дорожньо-транспортної пригоди. Страховик відшкодовує моральну шкоду, заподіяну смертю фізичної особи, її чоловіку (дружині), батькам (усиновлювачам) та дітям (усиновленим). Загальний розмір такого страхового відшкодування (регламентної виплати) цим особам стосовно одного померлого становить 12 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законодавством на день настання страхового випадку, і виплачується рівними частинами. Як встановлено з матеріалів справи до числа осіб, яким належить компенсація від Відповідача моральної шкоди входять дружина загиблого [PERSON] , син - [PERSON] , дочка [PERSON] та дочка [PERSON] . Встановивши, що в результаті ДТП, яке сталося за участі забезпеченого товариством з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Ю.Ес.Ай.» транспортного засобу, загинув пішоход, суд приходить до висновку про спричинення у зв`язку із цим [PERSON] моральної шкоди як сину загиблого. Враховуючи, що максимальний розмір моральної шкоди у таких випадках складає 50076 грн (12 мінімальних розмірів заробітної плати х 4173,00 грн), а право на відшкодування моральної шкоди, крім позивача, мають також інші особи , то позивач має право на 1/4 грошового відшкодування моральної шкоди у розмірі 12519 грн. Також слід зазначити, що Товариство з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Ю.Ес.Ай.» на підставі заяви [PERSON] від 31.10.2019 року виплатило останній моральну шкоду на підставі п.27.3, ст. 27 Закону, з урахуванням положень частини 1 пункту 36.3 ст. 36 Закону, в розмірі 6259.50 гривень. На підставі викладено, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог, а тому позовну заяву слід задовільнити. Відповідно до ч.1ст.133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних із розглядом справи. Згідно частини третьої зазначеної статті до витрат, пов`язаних з розглядом судової справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. Відповідно до ч. 1 ст. 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. До матеріалів справи приєднано Договір про надання професійної правничої (правової) допомоги № 0207 від 02.06.2020 р., укладений між Позивачем та Адвокатським об`єднанням "Автопоміч", детальний розрахунок робіт (наданих послуг) від 02.06.2020 р., виконаних для надання правничої (правової) допомоги Адвокатом на виконання договору про надання правової допомоги. На підставі викладено, суд приходить до висновку, що з відповідача підлягають стягненню витрати на правову допомогу. Крім того, відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача підлягають стягненню судові витрати. На підставі наведеного та

Outcome: approved