Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-07 00:00:00

Позивач [PERSON] 31.07.2014 р. звернувся до суду із вимогами до відповідача про стягнення 53 331,32 грн. заборгованості з виплати суми страхового відшкодування, 6 342,96 грн. інфляційних витрат, 4 129,16 грн. процентів за користування коштами (3% річних), 3 240,00 грн. витрат на правову допомогу, 670,43 грн. судового збору, посилаючись на те, що 2.06.2011 р. між ним та товариством з додатковою відповідальністю "Страхове товариство з додатковою відповідальністю "Глобус" було укладено договір №АКВ/0001052 добровільного страхування наземного транспорту "АВТО-КАСКО" автомобіля JAGUAR X-TYPE д.зн.[NUMBER], а 12.08.2011 р. застрахований транспортний засіб було пошкоджено в результаті дорожньо-транспортної пригоди, автомобіль було надано для огляду представникам відповідача та товариства з обмеженою відповідальністю "Експерт Центр-Тандем" (експертного оцінювана, запропонованого відповідачем), за результатами огляду складено звіт про оцінку вартості майнової шкоди від 24.08.2011 р, за яким розмір майнової шкоди з урахуванням ПДВ становить 39 565,40 грн., 25.10.2011 р. він подав відповідачу письмову заяву про виплату страхового відшкодування, до якої додав рахунок офіційного дилера JAGUAR товариства з обмеженою відповідальністю "Віннер Автомотів" від 13.08.2011 р. на суму, приблизно 74 000,00 грн., однак відповідач не погодився із зазначеною сумою і запропонував провести ремонт автомобіля на менш коштовній станції технічного обслуговування. З метою пошуку компромісу ним була проведена робота по визначенню станції технічного обслуговування, яка виконує роботи для офіційного дилера JAGUAR товариства з обмеженою відповідальністю "Віннер Автомотів", й такою станцією виявилося товариство з обмеженою відповідальністю "Стольник", він надав відповідачу для оплати інший рахунок на суму 53 331,32 грн., датований 22.08.2011 р., однак відповідач відмовився від його оплати, наполягаючи на сумі відшкодування у 39 565,40 грн. Він, маючи бажання відновити свій автомобіль, запропонував відповідачу надати станцію технічного обслуговування, яка за дані кошти відремонтує транспортний засіб, але запропоновані варіанти місць ремонту автомобіля зводились до приватних майстерень з низьким рівнем обладнання і кваліфікаційними здібностями персоналу, а також відповідальністю за виконаний ремонт, пошук компромісу повністю ігнорувався відповідачем, хоча 10.11.2012 р. відповідач звернувся до акціонерного товариства "Ерсте Банк", як вигодонабувача, з проханням визначитися з отримувачем страхового відшкодування, на що банк листом №34.15.0-410 від 27.12.2011 р. запропонував обов'язкове погодження із страхувальником спеціалізованої станції технічного обслуговування, вказавши, що наданий страховиком розрахунок є попереднім і неостаточним. І тільки 29.12.2011 р. листом відповідач повідомив про намір здійснити виплату страхового відшкодування, пропозиція вказати конкретного отримувача суми страхового відшкодування без попереднього узгодження такої суми між сторонами призвела до виникнення спірної ситуації і, відповідно, унеможливила проведення робіт по відновленню автомобіля, а 27.06.2014 р. його представник звернувся до відповідача із заявою про ознайомлення з матеріалами страхової справи, після чого представник отримав відмову у виплаті страхового відшкодування. В судове засідання позивач [PERSON] не з'явився, про час і місце судового розгляду оповіщений у встановленому порядку, від позивача надійшла заява про розгляд справи за його відсутності. В судове засідання відповідач товариства з додатковою відповідальністю "Страхове товариство з додатковою відповідальністю "Глобус" не з'явився, про час і місце судового розгляду оповіщений у встановленому порядку. Судом встановлено, що автомобіль JAGUAR X-TYPE, 2008 р.випуску, д.зн.[NUMBER] у встановленому Законом порядку зареєстрований у органах ДАІ ГУ МВС України м. Києва. Встановлено, що 2.06.2011 р. між позивачем [PERSON] (страхувальник), відповідачем товариством з додатковою відповідальністю "Страхове товариство з додатковою відповідальністю "Глобус" (страховик) та акціонерним товариством "Ерсте Банк" (вигодонабувач) було укладено договір №АКВ/0001052 добровільного страхування наземного транспорту "АВТО-КАСКО" автомобіля JAGUAR X-TYPE, 2008 р.випуску, д.зн.[NUMBER], строком до 6.06.2012 р. Вказані обставини підтверджуються наданим суду договором страхування. Відповідно до п.1.1 договору страховик прийняв на себе зобов'язання у разі настання страхового випадку здійснити страхове відшкодування страхувальнику або вигодонабувачу. За домовленістю сторін при усуненні пошкоджень транспортного засобу страхувальника на умовах п.1.11.2 договору, тобто на СТО за вибором страхувальника, страховик виплачує страхове відшкодування в порядку, передбаченому цим договором, а саме: першу частину страхового відшкодування, що складає 70%, другу частину страхового відшкодування, яка складає 30%, страховик виплачує після надання йому акту виконаних робіт між страхувальником та СТО в порядку, визначеному страховиком (п.8.6 договору). Встановлено, що 25.10.2011 р. [PERSON] повідомив відповідача про настання страхового випадку, при цьому заповнив форму заяви про страхову подію, приклав копії: постанови суду від 7.09.2011 р., рахунки офіційного дилера JAGUAR товариства з обмеженою відповідальністю "Віннер Автомотів" від 13.08.2011 р. за №SRV178949-08 та №1103-08, просив в найкоротший термін розглянути питання про виплату страхового відшкодування; листом товариства з додатковою відповідальністю "Страхове товариство з додатковою відповідальністю "Глобус" (реєстр №4450 ВРСВ від 10.11.2011 р.) страховик повідомив вигодонабувача акціонерне товариство "Ерсте Банк" про готовність здійснити перерахунок суми страхового відшкодування по страховому випадку, просив повідомити рішення щодо конкретного отримувача страхового відшкодування; листом товариства з додатковою відповідальністю "Страхове товариство з додатковою відповідальністю "Глобус" (реєстр №5200 ВРСВ від 29.12.2011 р.) страховик повідомив страхувальника про те, що 27.12.2011 р. вигодонабувач прийняв рішення про дозвіл перерахування страхового відшкодування за пошкоджений автомобіль. Згідно п.5.6.3 страховик зобов'язаний протягом 15 днів після одержання всіх необхідних документів, перелічених у розділі 7 договору, прийняти рішення про виплату страхового відшкодування або надати обґрунтування для повної чи часткової відмови у страховому відшкодуванні. При цьому відповідач в порушення умов укладеної угоди рішення про виплату страхового відшкодування не прийняв та не надав обґрунтування для повної чи часткової відмові у страховому відшкодуванні, а надані суду документи свідчать про те, що страховиком було прийнято рішення по страховому випадку тільки 7.07.2014 р. після подання представником позивача заяви від 27.06.2014 р. про ознайомлення з матеріалами страхової справи. Згідно п.7.3 договору страхувальнику або вигодонабувачу не може бути відмовлено у виплаті страхового відшкодування лише на тій підставі, що ними не здійснено передбачених договором дій, які з об'єктивних причин можливо здійснити, або не подано тих чи інших документів чи доказів, якщо такі документи з об'єктивних причин не можливо подати. Об'єктивну неможливість вчинити ті чи інші дії або подати ті чи інші документи страхувальник (вигодонабувач) зобов'язаний довести документально. Відповідач товариство з додатковою відповідальністю "Страхове товариство з додатковою відповідальністю "Глобус", заперечуючи проти позову [PERSON], свої заперечення обґрунтовує тим, що подана позивачем 25.10.2011 р. заява свідчить про те, що він подав копії документів та повідомив номер свого банківського рахунку, однак вимог чи прохання про виплату страхового відшкодування в ній не міститься, при цьому надане суду листування між позивачем та відповідачем свідчить про те, що заяву про виплату страхового відшкодування [PERSON] було подано у встановленому договором порядку, відповідач же у своїх листах до позивача ставить питання тільки про адресата виплати страхового відшкодування. Отже позов [PERSON] підлягає задоволенню, на його користь підлягає стягнення заборгованість за виплатою суми страхового відшкодування у розмірі 53 331,32 грн., або вартість робіт за нарядом-замовленням №ТО-К-0698 від 22.08.2011 р. товариства з обмеженою відповідальністю "Стольник", а при визначені такої суми суд враховує п.1.11.2, п.8.6 договору страхування. Підлягають задоволенню вимоги [PERSON] про стягнення 6 342,96 грн. інфляційних витрат, 4 129,16 грн. процентів за користування коштами (3% річних), виходячи з наступного. Відповідно до ст.20 Закону України "Про старування" страховик несе майнову відповідальність за несвоєчасне здійснення страхової виплати (страхового відшкодування) шляхом сплати страхувальнику неустойки (штрафу, пені), розмір якої визначається умовами договору страхування або законом. Відповідно до ст.625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Оскільки зобов'язання страховиків у разі настання страхового випадку зводиться до здійснення страхової виплати, то таке зобов'язання є грошовим, і в разі прострочення його виконання настає відповідальність, передбачена ч.2 ст.625 ЦК України, зокрема, сплата боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення. Проценти річних, так само як і інфляційні втрати на суму боргу, входять до складу грошового зобов'язання і на відміну від пені не є санкцією за порушення грошового зобов'язання, а виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних витрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процентів і отриманні компенсації (плати) від боржника за користування отриманими ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові, а тому ці кошти нараховуються незалежно від вини боржника та незалежно від сплати ним неустойки (пені) за порушення виконання зобов'язання. Таким чином, інфляційні нарахування на суму боргу та три проценти річних є наслідком невиконання грошового зобов'язання, та всього на користь [PERSON] підлягає стягненню 6 342,96 грн. інфляційних витрат, 4 129,16 грн. процентів за користування коштами (3% річних), із наданим позивачем розрахунком суд погодився. Щодо компенсації витрат за юридичні послуги, то позивач [PERSON] приклав документи, що свідчать, що йому була надана правова допомога фізичною особою-підприємцем [PERSON], який діяв на підставі договору про надання юридичних послуг від 10.06.2014 р. Згідно ч.1 цього договору позивач доручив, а фізична особа-підприємець прийняв на себе зобов'язання вчинити дії або їх сукупність, що спрямовані на захист прав та законних інтересів [PERSON], підготовку аналітичних та експертних висновків з питань застосування законодавства, підготовку проектів договорів і процесуальних документів, а також вжиття інших заходів з метою забезпечення законності і правопорядку; згідно товарного чеку від 14.07.2014 р. вартість робіт становить 3 240,00 грн., а це підготовка та подача заяви до товариства з додатковою відповідальністю "Страхове товариство з додатковою відповідальністю "Глобус", підготовка позовної заяви, підготовка розрахунку ціни позову, участь у судовому засіданні, а всього 8 год. На підтвердження понесених витрат позивач надав зазначений товарний чек, тому, суд, враховуючи постанову КМ України №590 від 27.04.2006 р. "Про граничні розмірі компенсації витрат, пов'язаних з розглядом цивільних та адміністративних справ, і порядок їх компенсації за рахунок держави", на користь [PERSON] присуджує 3 240,90 грн. витрат за юридичні послуги, хоча 40% від мінімальної заробітної плати за годину роботи адвоката: 1218,00 грн. х 40% = 487,20 грн. х 8 год. = 3 897,60 грн., при цьому суд не може виходити за межі позовних вимог. Враховуючи вимоги позову, надану суду квитанцію, на підставі ст.88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню понесені та документально підтверджені судові витрати у розмірі 670,43 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved