Jurisdiction: civil
Date: 2019-06-30 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідачки про зменшення розміру аліментів на утримання малолітньої дитини. В судовому засіданні позивач [PERSON] позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити, пояснивши, що 3.01.2015 року позивач та відповідач уклали між собою шлюб. В період зареєстрованого шлюбу у них народився [INFO] син [PERSON] . Судовим наказом Дарницького районного суду м. Києва від 3.12.2018 року з [PERSON] на користь [PERSON] були стягнуті аліменти на утримання їх спільної дитини в розмірі 1/4 частини від всіх його доходів щомісяця до його повноліття. З цим судовим наказом він не погодився, оскільки [PERSON] умисно та свідомо не повідомила, а при його винесенні суддя не врахував наявність у позивача [PERSON] на той момент іншої малолітньої дитини від першого шлюбу і згідно рішення Дніпровського районного суду м. Києва він сплачує аліменти на її утримання. Крім того, заробітна плата його на місяць складає 4 612 грн. 54 коп., що не дає можливості сплачувати на обох дітей 1/2 частину аліментів від заробітку, оскільки йому залишається для існування 2 306 грн. 27 коп. Враховуючи зміни його матеріального та сімейного стану, просить зменшити розмір аліментів, призначених судом, з 1/4 частини до 1/6 частини від всіх його доходів щомісяця в зв`язку з погіршенням матеріального стану та зміною сімейного стану. Відповідачка [PERSON] в судове засідання не з`явилась, про розгляд справи була повідомлена судом належним чином, а у направленій 19.06.2019 року заяві до суду просила розглянути справу у її відсутність. Заслухавши позивача, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно ст.18 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року, схваленої резолюцією 50/155 Генеральної Асамблеї ООН від 21 грудня 1995 року, ратифікованої Постановою Верховної Ради України №789-XII від 27.02.1991 року батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Як передбачає ч.1, ст.141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Частина 2 цієї ж статті наголошує, що розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Згідно ч.1-2, ст.8 Закону України „Про охорону дитинства" кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Суд в межах заявлених позовних вимог та наданих сторонами доказів по справі встановив наступні обставини та правовідносини. У відповідності до ч.1, ст.180 СК України батьки зобов`язані утримувати до досягнення нею повноліття. Як наголошує ч.2, ст.182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. За правилами ч.1, ст.183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватись як аліменти на дитину, визначається судом. Як встановлено в судовому засіданні, 3.01.2015 року позивач [PERSON] та відповідач [PERSON] уклали між собою шлюб, який був зареєстрований у відділі державної реєстрації актів цивільного стану Дарницького районного управління юстиції у м. Києві, актовий запис №2 (а.с.13). В період зареєстрованого шлюбу у них народився [INFO] син [PERSON] (а.с.14). За змістом ч.4-5, ст.82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Обставини, встановлені стосовно певної особи рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, проте можуть бути у загальному порядку спростовані особою, яка не брала участі у справі, в якій такі обставини були встановлені. Судовим наказом Дарницького районного суду м. Києва від 3.12.2018 року з [PERSON] на користь [PERSON] були стягнуті аліменти на утримання їх спільної дитини в розмірі 1/4 частини від всіх його доходів щомісяця до його повноліття (а.с.17-18). Вказані вище обставини не заперечувались будь-якими іншими доказами по справі. У відповідності до ст.7 Закону України „Про Державний бюджет України на 2019 рік" - установити у 2019 році прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць у розмірі з 1 січня 2019 року - 1853 гривні, з 1 липня - 1936 гривень, з 1 грудня - 2027 гривень, а для основних соціальних і демографічних груп населення: дітей віком до 6 років: з 1 січня 2019 року - 1626 гривень, з 1 липня - 1699 гривень, з 1 грудня - 1779 гривень; дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня 2019 року - 2027 гривень, з 1 липня - 2118 гривень, з 1 грудня - 2218 гривень. Як регламентує ч.2, ст.27 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року, схваленої резолюцією 50/155 Генеральної Асамблеї ООН від 21 грудня 1995 року, ратифікованої Постановою Верховної Ради України №789-XII від 27.02.1991 року батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Як встановлено судом, [PERSON] до шлюбу з відповідачем [PERSON] 14.09.2007 року уклав шлюб з [PERSON] , який був зареєстрований у відділі реєстрації актів цивільного стану Оболонського районного управління юстиції у м. Києві, актовий запис №1464 (а.с.24). В період даного зареєстрованого шлюбу, для позивача він був його першим шлюбом, у них народилась [INFO] донька [PERSON] (а.с.25). Рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 22.10.2014 року з [PERSON] на користь [PERSON] були стягнуті аліменти на утримання їх спільної дитини [PERSON] в розмірі 1/4 частини від всіх його доходів щомісяця до її повноліття (а.с.26). Таким чином, на момент подачі до суду заяви про видачу судового наказу на утриманні позивача знаходились і знаходяться на даний час дві малолітні особи. За змістом положень ч.3, ст.11 Закону України „Про охорону дитинства" батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є повне забезпечення інтересів своєї дитини. Як наголошує ч.1, ст.192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Крім того, згідно довідки №159 від 24.12.2018 року позивач [PERSON] перебуває на посаді старшого наукового співробітника ДУ „Інститут педіатрії, акушерства і гінекології" і отримав заробітну плату за 2018 рік в розмірі від 3500 грн. до 6515 грн. на місяць (а.с.26). За правилами ч.1, ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Згідно п.23 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 15.05.2006 року „Про застосування судом окремих норм сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" відповідно до ст.192 СК України розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. Аналізуючи описані вище докази, зібрані у судовому засіданні, суд вважає, що, приймаючи до уваги обов`язок позивача утримувати свою малолітню дитину [PERSON] , а також зміну його сімейного стану, що полягає у відрахуванні аліментів на утримання дитини позивача - доньки [PERSON] , 2011 року народження від першого шлюбу за рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 22.10.2014 року, а заробітна плата позивача, яка не перевищує 4000 грн. на місяць, є його єдиним джерелом доходу, задовольнити позов, зменшивши розмір аліментів, які були стягнуті за судовим наказом Дарницького районного суду м. Києва від 3.12.2018 року з 1/4 частини до 1/6 частини від всіх його доходів щомісяця, що відповідає межам встановлених Законом України „Про Державний бюджет України на 2019 рік" для дитини такого віку (для дітей віком до 6 років: з 1 січня 2019 року - 1626 гривень, з 1 липня - 1699 гривень, з 1 грудня - 1779 гривень; для дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня 2019 року - 2027 гривень, з 1 липня - 2118 гривень), і не є меншим ніж 50% прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку. Згідно ст.133; 141 ЦПК України при задоволенні позову з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 704 грн. 80 коп. судового збору, сплаченого ним при зверненні до суду.

Outcome: approved