Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-09 00:00:00

27.04.2018 позивач звернувся до суду з позовом, і просить стягнути із [PERSON] заборгованість за кредитним договором № б/н від 10 листопада 2011 року у розмірі 14977,28 грн.. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідно до укладеного договору б/н від 10 листопада 2011 року [PERSON] отримав кредит у розмірі 1300 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту, на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Відповідач свої зобов`язання за кредитним договором щодо повернення кредиту та сплати відсотків у строки встановлені договором не виконує, внаслідок чого станом на 31 березня 2018 року утворилася заборгованість у розмірі 14977,28 грн., яка включає: 1418.75 грн. - заборгованість за кредитом; 9239,14 грн. заборгованість по відсоткам за користування кредитом; 3130,00 грн. - заборгованість за пенею та комісією; 500,00 грн. штраф (фіксована частина); 689,39 грн. штраф (процентна складова). У судове засідання представник позивача не з`явився, у матеріалах справи міститься клопотання, в якому представник позивача позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить розглянути справу без його участі, не заперечує проти ухвалення заочного рішення. Ухвалою суду від 22.03.2019 визнано обов`язковою явку в судове засідання представника позивача - представника Публічного акціонерного товариства комерційного банку "ПриватБанк" для дачі ним особистих пояснень. Незважаючи на визнання явки представника позивача в судове засідання обов`язковою, в судове засідання 31.05.2019 представник позивача не з`явився. Ухвалою суду від 31.05.2019 неявку представника позивача визнано його першою неявкою в судове засідання без поважних причин. Явку представника позивача Публічного акціонерного товариства комерційного банку "ПриватБанк" в наступні судові засідання по цивільній справі за позовом Публічного акціонерного товариства комерційного банку "ПриватБанк" до [PERSON] про стягнення боргу, визнати обов`язковою для дачі ним особистих пояснень. 10.10.2019 представник позивача в судове засідання не з`явився, заяв, клоптань не подавав. Відповідач у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце судового розгляду повідомлений належним чином. В наданій суду заяві просив розглянути справу у його відсутності. (а.с.63) У заяві від 22.03.2019 вказує, що останній платіж за договором № б/н від 10.11.2011, він здійснив 09.10.2012, а тому просить суд застосувати до заявлених позовних вимог строк позовної давності. У зв`язку з неявкою у судове засідання сторін, на підставі частини другої статті 247 Цивільного процесуального кодексу України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного пристрою не здійснювалося. Дослідивши докази, суд доходить висновку про відмову в задоволенні позовних вимог, виходячи з такого. Судом встановлено, що 10 листопада 2011 року [PERSON] та ПАТ КБ "ПриватБанк" уклали договір б/н, за яким відповідач отримав кредит у виді встановленого ліміту на платіжну картку у розмірі 1300.00 гривень, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00 % на рік, на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки(а.с. 7-35). Договір складає анкета-заява [PERSON] , Умови і правила надання банківських послуг та Тарифи банку(а.с. 7-35). Відповідно до частини першої статті 626, статей 627 та 629 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. При цьому, сторони є вільними в укладені договору, виборі контрагента та визначенні умов договору. Договір є обов`язковим для виконання сторонами. За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (стаття 1054 ЦК України). Статтями 526 та 530 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, в строк, що встановлений у договорі. Відповідно до п. 2.1.1.5.5 Умов і правил надання банківських послуг позичальник зобов`язується погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених цим договором. За несвоєчасність виконання зобов`язань Тарифами передбачено сплату пені, штрафів. Відповідно до пункту 1.1.3.2.3 Умов і Правил надання банківських послуг банк має право на зміну Тарифів, які викладені на банківському сайті, а також інших умов обслуговування рахунків. Відповідно до з частини другої статті 1050 та частини другої статті 1054 ЦК України, в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частинами позики, що залишилися, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. З розрахунку заборгованості(а.с. 7-9), вбачається, що відповідач не вносив у встановленому договором розмірі кошти на погашення боргу по кредиту, тому станом на 31 березня 2018 року утворилася заборгованість у розмірі 14977,28 грн., яка включає: 1418.75 грн. - заборгованість за кредитом; 9239,14 грн. заборгованість по відсоткам за користування кредитом; 3130,00 грн. - заборгованість за пенею та комісією; 500,00 грн. штраф (фіксована частина); 689,39 грн. штраф (процентна складова). Відтак, сума боргу підлягає стягненню з відповідача. Щодо клопотання відповідача про застосування строків позовної давності, суд зазначає наступне. Відповідно до ст.ст. 256, 257, 261 ЦК України, позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. У відповідності до п. 1 ч. 2 ст. 258 ЦК України, позовна давність в один рік застосовується, зокрема, до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені). Відповідно до статті 253 ЦК України, перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок. Згідно ст. 266 ЦК України, зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги (стягнення неустойки, накладення стягнення на заставлене майно тощо). Відповідно до ч. 4, 5 ст. 267 ЦК України, сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Якщо суд визнає поважними причини пропущення позовної давності, порушене право підлягає захисту. У відповідності до ч. 5 ст. 261 ЦК України за зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання. За зобов`язаннями, строк виконання яких не визначений або визначений моментом вимоги, перебіг позовної давності починається від дня, коли у кредитора виникає право пред`явити вимогу про виконання зобов`язання. Якщо боржникові надається пільговий строк для виконання такої вимоги, перебіг позовної давності починається зі спливом цього строку. Довідкою про умови кредитування(а.с. 11) передбачалось погашення кредиту та сплати процентів шляхом сплати позичальником ануїтентних платежів (до 25 числа кожного місяця), що означало внесення коштів на погашення кредиту рівними частинами протягом всього строку дії Кредитного договору. Позивач дізнався, або міг дізнатись про порушення свого цивільного права або інтересу зі спливом наступної дати внесення платежу. Та мав право звернутись до суду протягом трьох років. Із розрахунку наданого позивачем(а.с. 7-9) вбачається, що останній платіж за кредитним договором позивачем здійснено 09.10.2012. Тобто починаючи з 09.11.2012 право позивача було порушено, і він мав можливість звернутись до суду за захистом порушеного права в строк до 10.11.2015. Як вбачається з матеріалів справи, позивач звернувся до суду із позовною заявою про порушення свого цивільного права або інтересу 27.04.2018, тобто зі спливом строків позовної давності. З клопотанням про поновлення строків позовної давності, із посиланням на поважні причини такого пропуску, позивач до суду не звертався. Аналізуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні позовних вимог із-за пропуску позивачем строку позовної давності. Відповідно до частини першої статті 141 ЦПК України, судові витрати покладаються на позивача.

Outcome: dismissed