Jurisdiction: civil
Date: 2021-08-15 00:00:00

В провадженні Приморського районного суду м. Одеси перебувала цивільна справа №522/3308/21 за позовом [PERSON] до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Еліт Фінанс»», за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору: приватного нотаріуса Івано-Франківського міського нотаріального округу Личука Тараса Володимировича та приватного виконавця Одеського виконавчого округу Цинєва Віталія Олександровича про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню. Заочним рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 09.06.2021 року у справі № 522/3308/21 позовні вимоги [PERSON] було задоволено повністю. 16 червня 2021 року представник [PERSON] , адвокат Євценко Р.І. звернувся до суду із заявою про ухвалення додаткового рішення у вказаній цивільній справі. В заяві представник позивача [PERSON] , адвокат Євценко Р.І. просить стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Еліт Фінанс» на користь [PERSON] витрати понесені на професійну правову (правничу) допомогу під час розгляду Приморським районним судом м. Одеси справи № 522/3308/21 у розмірі 23 000 (двадцять три тисячі) гривень. Ухвалою Приморського районного від 22 червня 2021 року заяву представника позивача прийнято до розгляду та призначено розгляд заяви на 25 червня 2021 року. 25 червня 2021 року сторони у судове засідання не з`явились, про причини неявки суду не повідомили. Розгляд справи було відкладено на 02 серпня 2021 року. 21 липня 2021 року від відповідача до суду надійшли заперечення на клопотання про ухвалення додаткового рішення. 02 серпня 2021 року в судове засідання не з`явився представник Відповідача. Розгляд справи відкладено на 16 серпня 2021 року. 12 серпня 2021 року від позивача до суду надійшли пояснення щодо заперечеь на заяву про ухвалення додаткового рішення. 16 серпня 2021 року судове засідання з`явилися позивач [PERSON] та його представник, адвокат Євценко Р.І.. Відповідач в судове засідання не з`явився, повідомлений був належним чином, у поданих ним запереченнях представник відповідача просить розгляд заяви про стягнення витрат на правову допомогу проводити за відсутності представника відповідача. Треті особи, що не заявляють самостійних вимог на предмет спору в судове засідання не з`явились. Дослідивши матеріали справи суд приходить до висновку, що в заочному рішенні Приморського районного суду м. Одеси від 09.06.2021 року не вирішено питання щодо розподілу судових витрат. За заявою представника позивача судом вирішується питання про ухвалення додаткового рішення, оскільки при винесенні рішення не було вирішено питання про стягнення з відповідача на користь позивача судових витрат на правничу допомогу. Під час розгляду судової справи сторони можуть стати «заручниками» необізнаності в правових питаннях, так як сучасне цивільне судочинство має тенденцію до постійного ускладнення судових процедур. Відтепер не дивно, що для ефективного судового захисту сторони звертаються за кваліфікованою допомогою адвоката. Тому для особи, яка звертається за судовим захистом, дуже важливою є передбачена процесуальним законом можливість компенсації понесених нею витрат на професійну правничу допомогу в разі задоволення позовних вимог. Водночас потрібно притримуватись закріпленого на законодавчому рівні принципу співмірності. Розмір витрат на послуги адвоката при їхньому розподілі визначається з урахуванням складності справи, часу, витраченого адвокатом на надання правничої допомоги, обсягу наданих послуг та виконаних робіт, ціни позову, а також значення справи для сторони. Представником відповідача до суду було надано заперечення щодо стягнення витрат на правничу допомогу, в яких зазначено, що заява представника позивача є необґрунтованою, а заявлені витрати на правову допомогу не відповідають критеріям обґрунтованості, розумності та пропорційності, а тому просить відмовити у задоволені заяви представника позивача [PERSON] , адвоката Євценка Р.І., про стягнення витрат на правову допомогу у повному обсязі. У застосуванні критерію співмірності витрат на оплату послуг адвоката суд користується досить широким розсудом, який, тим не менш, повинен ґрунтуватися на критеріях, визначених у частині четвертій статті 137 ЦПК України. Ці критерії суд застосовує за наявності наданих стороною, яка вказує на неспівмірність витрат, доказів та обґрунтування відповідності заявлених витрат цим критеріям. Тобто, саме зацікавлена сторона має вчинити певні дії, спрямовані на відшкодування з іншої сторони витрат на професійну правничу допомогу, а інша сторона має право на відповідні заперечення проти таких вимог (постанова об`єднаної палати Верховного Суду від 03.10.2019 року у справі №922/445/19). Крім того, зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони у разі, на її думку, недотримання вимог стосовно співмірності витрат із складністю відповідної роботи, обсягом та витраченим часом. Суд, ураховуючи принципи диспозитивності та змагальності, не має права вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правову допомогу, що підлягають розподілу, з власної ініціативи (Постанова Верховного Суду від 22 листопада 2019 року у справі № 902/347/18). Суд, дослідивши заяву про розподіл судових витрат, приходить до висновку про часткове задоволення заяви про розподіл судових витрат. Однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (пункт 12 частини третьої статті 2 ЦПК України). Судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, у числі інших, витрати на професійну правничу допомогу (ч. 1,3 ст. 133 ЦПК України). Відповідно до ч. 6 ст. 137 ЦПК України, обов`язок доведення не співмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги, які підлягають розподілу між сторонами. Згідно ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Частинами 2, 3, 8 статті 141 ЦПК України визначено, що інші судові втирати витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача. При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. Позивачем до заяви про розподіл судових витрат надано наступні докази: копію Договору № 30/20 про надання правової допомоги від 26.06.2020 року; копію Додаткової угоди № 1 до Договору № 30/20 про надання правової допомоги від 23.02.2021 року; копію додатку № 1 до Додаткової угоди № 1 до Договору про надання правової допомоги № 30/20 від 23.02.20215 року, копію акту приймання-передачі наданих послуг до Договору № 30/20 про надання правової допомоги та Додаткової угоди № 1 до Договору про надання правої допомоги № 30/20 від 23.02.2021 року - № 1, копію рахунку № 38 від 10.06.2021 року. Як зазначила Велика Палата Верховного Суду у постанові від 10.02.2020 року у справі №755/9215/15-ц при визначенні суми відшкодування суд має виходити із критерію реальності понесення адвокатських витрат (встановлення їх дійсності та необхідності), а також критеріїв розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Згідно правової позиції, наведеною Великою Палатою Верховного Суду, у постанові від 27 червня 2018 року у справі № 826/1216/16, згідно з якою склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі та на підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). З аналізу Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» вбачається, що даний Закон не наводить форму та вимоги до документа, що підтверджує оплату гонорару (винагороди) адвокату. На підтвердження права надання позивачу правової допомоги адвокатом у Приморському районному суді м. Одеси, при розгляді справи № 522/3308/21, було надано копію Договору №30/20 про надання правової допомоги від 26.06.2020 року, укладеного між позивачем [PERSON] та адвокатом Євценком Р.І., відповідно до якої адвокат бере на себе зобов`язання представляти інтереси та захист [PERSON] в судах, правоохоронних органах та інших державних органах та установах. Крім того, додатковою угодою №1 до договору про надання правової допомоги від 26.06.2020 року №30/20 встановлено, що адвокат складає та подає позовну заяву до Приморського районного суду м. Одеси до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Еліт Фінанс» про визнання виконавчого напису вчиненого приватним нотаріусом Івано-Франківського нотаріального округу Івано-Франківської області Личука Т.В. 09 вересня 2020 року, про стягнення з [PERSON] , на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "ЕЛІТ ФІНАНС" заборгованість, загальна сума якої становить: 580 222 (п`ятсот вісімдесят тисяч двісті двадцять дві) грн. 52 коп., що виникла за Кредитним договором № 579/ФКВ-07 від 20 грудня 2007 року, з усіма додатками та додатковими угодами, який укладений між Товариства з обмеженою відповідальністю "Український Промисловий Банк", код ЄДРПОУ - 19357325, правонаступник: Публічне Акціонерне Товариство "ДЕЛЬТАБАНК", код ЄДРПОУ - 34047020) та [PERSON] , з подальшою передачею усіх прав та обов`язків ПАТ "ДЕЛЬТАБАНК" за цим кредитним договором до ТОВ "ФК "ЕЛІТ ФІНАНС" на підставі договору відступлення прав вимоги за кредитними договорами № 2268/К від 23 червня 2020 року та суми плати, що здійснена Стягувачем за вчинення виконавчого напису - 300 (триста) грн.; надає юридичні та консультаційні послуги з питань, що стосуються визнання виконавчого напису реєстровий номер 3153 від 09.09.2020 року, вчиненого приватним нотаріусом Івано-Франківського міського нотаріального округу Івано-Франківської області Личуком Т.В. таким, що не підлягає виконанню; здійснює представництво інтересів [PERSON] у Приморському районному суді м. Одеси з розгляду поданої позовної заяви про визнання виконавчого напису вчиненого приватним нотаріусом Івано-Франківського міського нотаріального округу Івано-Франківської області Личуком Т.В., реєстровий номер 3153 від 09.09.2020 року таким, що не підлягає виконанню надає юридичні та консультативні послуги, представлення інтересів [PERSON] . Гонорар адвоката визначається за тарифами, вказаними в прайс-листі Адвоката, який є невід`ємною частиною Угоди та Угоди з розрахунку фактично виконаних робіт та наданих послуг. Додаток №1 до Додаткової угоди № 1 до Договору про надання правової допомоги № 30/20 від 26.06.2020 року містить види та вартість надання послуг. Пунктом 48 Постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних прав «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах № 10 від 17.10.2014 визначено, що витрати на правову допомогу, граничний розмір якої визначено відповідним законом, про що зазначено в пункті 47 цієї постанови, стягуються не лише за участь у судовому засіданні при розгляді справи, а й у разі вчинення інших дій поза судовим засіданням, безпосередньо пов`язаних із наданням правової допомоги у конкретній справі (наприклад, складання позовної заяви, надання консультацій, переклад документів, копіювання документів). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. Європейським судом з прав людини висловлена правова позиція, згідно з якою при розгляді питань компенсації витрат, понесених сторонами на отримання ними юридичної допомоги (в тому числі й під час розгляду їх справ в національних судах) задоволенню судом підлягають лише ті вимоги, по яким доведено, що витрати заявника були фактичними, неминучими, необхідними, а їх розмір розумним та обґрунтованим (остаточне рішення Європейського суду з прав людини від 10 січня 2010 року, №33210/07 і 41866/08) та «Гуриненко проти України» (рішення Європейського суду з прав людини від 18 лютого 2010 року, №37246/04). Так, суд відповідно до акту приймання - передачі наданих послуг до Договору про надання правової допомоги № 30/20 та Додаткової угоди № 1 до Договору про надання правової допомоги № 30/20 від 26.06.2020 року - №1 вбачає необгрунтованими пунткти №1 "усні консультації (тричі)" та № 2 "Складення та направлення адвокатських запитів (2 запити)". Щодо пунктів № 4 та №5 врахувуючи наявність заперечень від відповідача та

Outcome: partial