Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-20 00:00:00

позивач [PERSON] звернувся до суду із позовом до ТзОВ "ОТП Факторинг Україна", [PERSON] про визнання поруки припиненою. В обґрунтування позову покликається на те, що 15.04.2008 року між ЗАТ «ОТП Банк», правонаступником якого є ПуАТ «ОТП Факторинг Україна» та [PERSON] укладений кредитний договір №СМ-SME 600/053/2008. 15.04.2008 року між ЗАТ «ОТП Банк», правонаступником якого є ПуАТ «ОТП Факторинг Україна» та [PERSON] укладено договір поруки, згідно якого він зобов'язався відповідати за повне та своєчасне виконання боржником своїх зобов'язань, 15.09.2009 року додатковий договір №1 до договору поруки, 07.06.2011 року договір №2 до договору поруки. Оскільки за домовленістю між кредитодавцем та кредитором був змінений порядок нарахування процентів за користування кредитом, зокрема фіксована процентна ставка була збільшена без згоди поручителя, та вимога про виконання ним взятих на себе зобов'язань перед банком була пред'явлена із пропущенням строку, просить визнати припиненою поруку [PERSON] за договором поруки від 15.04.2008 року, додатковими договорами №1 від 15.09.2009 року та №2 від 07.06.2011 року до договору поруки від 15.04.2008 року за повне та своєчасне виконання [PERSON] боргових зобов'язань перед Закритим акціонерним товариством «ОТП Банк», правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «ОТП Факторинг Україна», за кредитним договором від 15.04.2008 року. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав повністю, дав пояснення аналогічні мотивам позову. Просить позов задовольнити повністю. Представник відповідача ТзОВ "ОТП Факторинг Україна" в судовому засіданні проти позову заперечив. Пояснив, що банком було вчасно пред'явлено вимогу до поручителя щодо виконання ним взятих на себе зобов'язань. Просить у позові відмовити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явилась, хоча була належним чином повідомлена про час та місце розгляду справи, клопотання про відкладення або проведення розгляду справи у її відсутності суду не подала, про причини своєї неявки суд не повідомила. Відповідно до ст.169 ЦПК України, суд вважає, що справу можна слухати у її відсутності, оскільки в матеріалах справи є достатньо належних доказів про права, обов'язки та взаємовідносини сторін. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши інші матеріали справи, суд прийшов до висновку, що позов слід задовольнити повністю. Судом встановлено, що 15.04.2008 року між ЗАТ «ОТП Банк» та [PERSON] укладено кредитний договір, згідно умов якого банк взяв на себе зобов'язання надати [PERSON] кредит у розмірі 150 000,00 доларів США строком до 14.04.2023 року. 07.06.2011 року між ПАТ «ОТП Банк» та ТзОВ «ОТП Факторинг Україна» та [PERSON], укладений додатковий договір №4 до кредитного договору від 15.04.2008 року, відповідно до якого був змінений порядок нарахування процентів за користування кредитом, зокрема фіксована процентна ставка збільшена до 12,49 %. 15.04.2008 року між ЗАТ «ОТП Банк» та [PERSON] укладено договір поруки, згідно якого [PERSON] зобов'язався відповідати за повне та своєчасне виконання [PERSON] її боргових зобов'язань перед банком за кредитним договором в повному обсязі таких зобов'язань. 15.09.2009 року ПуАТ «ОТП Банк» та [PERSON] уклали додатковий договір №1 до договору поруки. 07.06.2011 року ПАТ «ОТП Банк» і ТзОВ «ОТП Факторинг Україниа» уклали із [PERSON] договір №2 до договору поруки, відповідно до умов якого ТзОВ «ОТП Факторинг Україна» набув усіх прав вимоги за договором поруки від 15.04.2008 року. Згідно п.3 кредитного договору, для розрахунку процентів за користування кредитом використовується плаваюча ставка, яка визначається за формулою: фіксований відсоток становить - 5,99%, +FJDR - процентна ставка, яка встановлюється в залежності від вартості кредитних ресурсів. Повернення кредиту та оплата процентів мала відбуватись відповідно до затвердженого сторонами графіку погашення. 15.09.2009 року між ПАТ «ОТП Банк» та [PERSON] підписаний додатковий договір №2 до кредитного договору. 15.04.2008 року п.3 ч.1 договору викладений у новій редакції і змінено порядок нарахування процентів, а саме на період з 15.09.2009 року по 04.02.2010 року фіксована процентна ставка встановлена в розмірі 12,43% та починаючи з 15.02.2010 року збільшено фіксований відсоток до 6,09%, також в новій редакції викладено графік платежів. 15.07.2010 року між сторонами кредитного договору укладено додатковий договір №3, згідно якого змінено порядок нарахування відсотків та збільшено фіксований відсоток до 6,12%, а також викладений в новій редакції графік платежів. Згідно п.1 ст.559 ЦК України, порука припиняється з припиненням забезпеченого нею зобов'язання, а також у разі зміни зобов'язання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності. В судовому засіданні встановлено, що позивач, як поручитель за кредитним договором не був належним чином повідомлений про домовленість між банком та позичальником щодо збільшення фіксованих відсотків, внаслідок чого збільшився обсяг його відповідальності без його згоди. 13.04.2012 року ТзОВ «ОТП Факторинг Україна» скерувано вимогу [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором від 15.04.2008 року, виконання якого забезпечене договором поруки. Згідно п.1.9.1 частини №2 кредитного договору банк має право вимагати дострокового виконання договірних зобов'язань в цілому або у визначеній банком частині у випадку невиконання позичальником та/або поручителем своїх боргових та інших зобов'язань за цим договором. При цьому, зобов'язання позичальника щодо дострокового виконання боргових зобов'язань в цілому настає з дати відправлення банком на адресу позичальника відповідної вимоги та повинно бути проведено позичальником протягом 30 календарних днів з дня одержання позичальником відповідної вимоги. У зв'язку з порушенням боржником графіка погашення платежів та виникненням заборгованості за кредитним договором кредитор використав передбачене частиною другою статті 1050 ЦК України та договором право на односторонню зміну умов кредитного договору, надіславши 13.04.2012 року вимогу, про дострокове повернення всієї суми кредиту та пов'язаних із ним платежів. Таким чином, після спливу 30 днів з моменту пред'явлення вимоги до позичальника - 13.05.2012 року, впродовж шести місяців з цієї дати ТзОВ «ОТП Факторинг Україна» мав право пред'явити вимогу до поручителя - до 13.11.2012 року. Позовні вимоги до [PERSON] та [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором пред'явлені 07.02.2013 року, шляхом подачі позову до Галицького районного суду м.Львова. У разі пред'явлення банком вимог до поручителя більше ніж через шість місяців після настання строку для виконання відповідної частини основного зобов'язання в силу положень частини четвертої ст. 559 ЦК України, порука припиняється в частині певних щомісячних зобов'язань щодо повернення грошових коштів поза межами цього строку. Разом із тим правовідносини поруки за договором не можна вважати припиненими в іншій частині, яка стосується відповідальності поручителя за невиконання боржником окремих зобов'язань за кредитним договором про погашення кредиту до збігу шестимісячного строку з моменту виникнення права вимоги про виконання відповідної частини зобов'язань, та в частині вимог про дострокове погашення кредитних коштів. Регулюючи правовідносини з припинення поруки у зв'язку із закінченням строку її чинності ч. 4 ст.559 ЦК України передбачає три випадки визначення строку дії поруки: протягом строку, встановленого договором поруки; протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання, якщо кредитор не пред'явить вимоги до поручителя; протягом одного року від дня укладення договору поруки (якщо строк основного зобов'язання не встановлено або встановлено моментом пред'явлення вимоги),якщо кредитор не пред'явить позову до поручителя. Зі змісту цієї норми вбачається, що у тексті ч.4 ст. 559 ЦК України застосовуються поняття «пред'явлення вимоги» та «пред'явлення позову», як умови чинності поруки. Враховуючи правову конструкцію зазначеної правової норми, викладеної в одному абзаці, подібність правовідносин, які вона регулює, та на підставі системного, послідовного, логічного тлумачення змісту цієї норми слід дійти висновку про те, що передбачений цією нормою підхід до правового регулювання строків дії поруки та її припинення є однаковим. Аналіз зазначеної норми права дає підстави для висновку про те, що строк дії поруки не є строком захисту порушеного права, а є строком існування суб'єктивного права кредитора й суб'єктивного обов'язку поручителя, після закінчення якого вони припиняються. Це означає, що зі збігом цього строку (який є преклюзивним) жодних дій щодо реалізації свого права за договором поруки, у тому числі застосування судових заходів захисту свого права (шляхом пред'явлення позову), кредитор вчиняти не може. З огляду на преклюзивний характер строку поруки й обумовлене цим припинення права кредитора на реалізацію даного виду забезпечення виконання зобов'язань застосоване ч.4 ч ст.559 ЦК України словосполучення "пред'явлення вимоги" до поручителя протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання як умови чинності поруки слід розуміти як пред'явлення кредитором у встановленому законом порядку (ст.ст. 61, 64 Господарського процесуального кодексу України, ст. 122 ЦПК України) протягом зазначеного строку саме позовної, а не будь-якої іншої вимоги до поручителя. Зазначене положення при цьому не виключає можливість пред'явлення кредитором до поручителя іншої письмової вимоги про погашення заборгованості за боржника, однак і в такому разі кредитор може звернутися з такою вимогою до суду протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання. Отже, виходячи з положень ч.4 ст.559 ЦК України, слід дійти висновку про те, що вимогу до поручителя про виконання ним солідарного з боржником зобов'язання за договором повинно бути пред'явлено в судовому порядку в межах строку дії поруки, тобто протягом шести місяців з моменту настання строку погашення чергового платежу за основним зобов'язанням (якщо умовами договору передбачено погашення кредиту періодичними платежами) або з дня, встановленого кредитором для дострокового погашення кредиту в порядку реалізації ним свого права, передбаченого частиною другою статті 1050 ЦК України, або з дня настання строку виконання основного зобов'язання (у разі якщо кредит повинен бути погашений одноразовим платежем). Таким чином, аналізуючи ч.4 ст. 559 ЦК України, слід дійти висновку про те, що застосоване в цій нормі поняття "строк чинності поруки" повинне розглядатися однаково, тобто як строк, протягом якого кредитор може в судовому порядку реалізувати свої права за порукою як видом забезпечення зобов'язання. Відповідно, закінчення строку, установленого договором поруки, так само як сплив шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання або одного року від дня укладення договору поруки, якщо строк основного зобов'язання не встановлений, припиняє поруку за умови, що кредитор протягом строку дії поруки не звернувся з позовом до поручителя. Враховуючи наведене, оцінюючи докази у їх сукупності, суд прийшов до висновку, що позов слід задовольнити повністю, оскільки після спливу 30 днів з моменту пред'явлення вимоги до позичальника - 13.05.2012 року, впродовж 6 місяців з цієї дати, банк мав право пред'явити вимогу до поручителя станом на 13.11.2012 року, проте звернувся до суду 07.02.2013 року, відтак починаючи з 14.11.2012 року порука [PERSON], яка виникла на підставі договору від 15.04.2008 року вважається припиненою.

Outcome: approved