Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-26 00:00:00

Приватне акціонерне товариство "ПРОСТО-страхування" (далі по тексту - позивач) звернулось до Дарницького районного суду м. Києва з позовом до [PERSON] (далі по тексту - відповідач) про відшкодування шкоди в порядку регресу. Позовні вимоги мотивовані тим, що 01 червня 2012 року між ПАТ "ПРОСТО-страхування" та [PERSON] укладено договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, оформлений полісом №АВ/6549652 (далі по тексту - договір), за умовами якого була застрахована цивільно-правова відповідальність власника транспортного засобу "Фольксваген", д/н [NUMBER]. 13.02.2013 року по вул. Ушинського у м. Києві, [PERSON], керуючи автомобілем ""Фольксваген", д/н [NUMBER], здійснив зіткнення з автомобілем “Хюндай”, д/н [NUMBER], під керуванням [PERSON], в результаті було пошкоджено автомобіль “Хюндай”, д/н [NUMBER]. Постановою Солом'янського районного суду м. Києва від 05.03.2013 року відповідача визнано винним у вчиненні вказаного ДТП. Автомобіль "Хюндай", д/н [NUMBER], відповідно до договору добровільного страхування транспортних засобів, було застраховано в ПАТ "Страхова компанія "УНІКА" та страховиком було виплачено страхове відшкодування власникові транспортного засобу [PERSON] в розмірі 11 902, 03 грн., у зв'язку чим, ПАТ "Страхова компанія "УНІКА" звернулося до АТ "ПРОСТО-страхування" з регресною вимогою про виплатою страхового відшкодування. Позивач зазначає, що у зв'язку зі сплатою ПАТ "ПРОСТО-страхування" страхового відшкодування він був змушений звернутися до суду з вищезазначеним позовом та просить стягнути з відповідача витрати по виплаті страхового відшкодування у розмірі 10 854 грн. 34 коп. та судовий збір у розмірі 229 грн. 40 коп. В судовому засіданні представник позивача позов підтримав, просив його задовольнити у повному обсязі. Відповідач в судовому засіданні проти позову заперечував, вказав, що звертався до Страховика з заявою про настання страхового випадку на протязі 3-х днів після настання ДТП. Вивчивши матеріали справи, оцінивши наявні у справі докази, судом встановлено наступні факти та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що 01 червня 2012 року між ПАТ "ПРОСТО-страхування" та [PERSON] укладено договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, оформлений полісом №АВ/6549652 (далі по тексту - договір), за умовами якого була застрахована цивільно-правова відповідальність власника транспортного засобу "Фольксваген", д/н [NUMBER] (а.с. 4). Як вбачається з матеріалів справи, 13.02.2013 року по вул. Ушинського у м. Києві, [PERSON], керуючи автомобілем "Фольксваген", д/н [NUMBER], здійснив зіткнення з автомобілем “Хюндай”, д/н [NUMBER], під керуванням [PERSON], в результаті було пошкоджено автомобіль “Хюндай”, д/н [NUMBER], а власнику транспортного засобу [PERSON] завдано матеріальної шкоди. Постановою Солом'янського районного суду м. Києва від 05.03.2013 року водія [PERSON], було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ст. 124 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення. Згідно п. 4 ст. 61 ЦПК України, вирок у кримінальній справі, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Судом встановлено, що автомобіль “Хюндай”, д/н [NUMBER], відповідно до договору добровільного страхування транспортних засобів № 030322/4002/0000069 від 30.11.2012 року, було застраховано в ПАТ "Страхова компанія "УНІКА". Згідно з ст. 979 Цивільного кодексу України (далі по тексту - ЦК України) за договором страхування одна сторона (страховик) зобов'язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. ПАТ "Страхова компанія "УНІКА" виплатило страхове відшкодування за ремонт транспортного засобу "Хюндай", д/н [NUMBER] в розмірі 11 902,03 грн., що підтверджується копією платіжного доручення № 007838 від 12.03.2013 року. 22 квітня 2013 року ПАТ "Страхова компанія "УНІКА" звернулося до позивача з регресною вимогою про виплату страхового відшкодування. З матеріалів справи вбачається, що ПАТ "ПРОСТО-страхування" було виплачено страхове відшкодування відповідно до Розрахунку страхового відшкодування № 52540 та угоди № 28-06/13 про проведення заліку взаємних однорідних вимог від 28.06.2013 року у розмірі 10 854, 34 грн. Таким чином, фактичні витрати ПАТ "ПРОСТО-страхування", пов'язані з страховим випадком складають 10 854, 34 грн. Відповідно до ч. 2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Пунктом 1 ч. 1 ст. 38 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" встановлено, що страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, зокрема, якщо він не повідомив страховика у строки і за умов, визначених у підпункті 33.1.2 пункту 33.1 статті 33 цього Закону. Згідно з ч. 1 ст. 1191 цього Кодексу особа, яка відшкодовувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Враховуючи те, що відповідач порушив вимоги Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", зокрема, не повідомив страховика у строки визначені у підпункті 33.1.2 пункту 33.1 статті 33 цього Закону про настання страхового випадку, суд дійшов висновку, що до позивача перейшло право вимоги до відповідача, як винної особи за завдані збитки, у розмірі виплаченого відшкодування. Суд не бере уваги пояснення відповідача з приводу того, що він звертався до Страховика з заявою про настання страхового випадку на протязі 3-х днів після настання ДТП оскільки відповідачем не було надано належних та допустимих доказів стосовно тих обставини, на які він посилається. Відповідно до ч.ч. 1, 4 ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог чи заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно з п.27 постанови №2 Пленуму Верховного Суду України від 12.06.2009 року "Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції " виходячи з принципу процесуального рівноправ'я сторін та враховуючи обов'язок кожної сторони довести ті обставини, на які вона посилається, необхідно в судовому засіданні дослідити кожний доказ, наданий сторонами на підтвердження своїх вимог або заперечень, який відповідає вимогам належності та допустимості доказів. Повно та всебічно дослідивши обставини справи, оцінивши зібрані докази у їх сукупності, суд дійшов висновку, що позовні вимоги обґрунтовані та такі, що підлягають задоволенню у повному обсязі. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. На підставі викладеного та

Outcome: approved