Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-25 00:00:00

[PERSON] 14.03.2017 року звернулася до Жмеринського міськрайонного суду з цим позовом, вказавши, що 10.09.2012 року вона та відповідач [PERSON] почали проживати однією сім'єю в орендованій квартирі у м.Вінниці до листопада 2015 року та вести спільне господарство. Повідомила, що від даного шлюбу мають спільного сина [PERSON], [INFO], який проживає з нею та перебуває на її утриманні. Пояснила, що відповідач понад рік не бачився з сином, не цікавиться її інтересами, ухиляється від покладеного на нього обов'язку утримувати дитину, що виявляється у тому, що останній відмовляється добровільно надавати кошти на утримання сина, а саме: на придбання одягу, продуктів харчування, медикаментів тощо. Зазначила, що вона з 17.01.2017 року працює педагогом-організатором у НВК "ЗОШ І-ІІІ ст.-гімназія" м.Жмеринки, проте заробітної плати на утримання дитини та забезпечення достатніх умов проживання не вистачає. Відповідач офіційно працює, отримує заробітну платню і тому має реальну змогу сплачувати аліменти на утримання дитини та на її утримання до досягнення сином трьох років. Просила стягнути з [PERSON] на її користь аліменти на утримання сина [PERSON], [INFO], у розмірі 1/4 частки з усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи від дня пред'явлення позову до досягнення дитини повноліття та на її утримання в розмірі 1/4 частки з усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму встановленого законодавством для дитини відповідного віку до досягнення сином, [PERSON] трирічного віку. В судовому засіданні [PERSON] підтримала заявлені позовні вимоги. Пояснила, що вона отримує державну допомогу при народженні дитини у розмірі 860 грн. та працює педагогом-організатором НВК "ЗОШ І-ІІІ ст.-гімназія", де отримує заробітну плату в розмірі 3200 грн., однак цих коштів не вистачає на утримання сина, зважаючи на те, що дитина скоро піде у садочок та будуть потрібні додаткові кошти. Повідомила, що вона із відповідачем проживала в громадянському шлюбі без його реєстрації в органах реєстрації актів цивільного стану. Зазначила, що нею не заперечується переказ відповідачем коштів на утримання дитини, яке відбувалося не кожен місяць та жодної домовленості з даного приводу між ними не було. Вказала, що особисто вона та дитина мають задовільний стан здоров'я, інших утриманців, окрім дитини, в тому числі батьків непрацездатного віку, вона не має. Зауважила, що їй невідомо щодо наявності чи відсутності у відповідача інших осіб, яким він зобов'язаний надавати утримання. Просила задоволити позов в повному обсязі. Представник відповідача [PERSON] - адвокат Полігас В.М. заявлені до відповідача позовні вимоги визнав частково, загалом не заперечуючи щодо сплати відповідачем аліментів на утримання дитини у заявленому розмірі 1/4 частини доходу. Щодо сплати аліментів на утримання матері дитини [PERSON], [INFO], заперечив, посилаючись на те, що відповідач з позивачем не перебували у зареєстрованому шлюбі, тобто остання не була його дружиною, а тому вона не може вимагати стягнення аліментів на її утримання у розумінні положень ч.4 ст.84 СК України, за змістом якої передбачено право на утримання вагітної дружини, а також дружини, з якоє проживає дитина, Пояснив, що відповідач наразі не має можливості надавати матеріальну допомогу матері його дитини, тому що його заробітна плата є незначною для власного проживання та забезпечення його необхідними засобами для існування, а [PERSON] офіційно працює та отримує аналогічну заробітну плату. Зазначив, що відповідач має задовільний стан здоров'я, працює головним спеціалістом прозорого офісу Жмеринської міської ради та інших утриманців, окрім їх з позивачем неповнолітнього сина, він не має. Заслухавши пояснення позивача та представника відповідача, дослідивши представлені докази, суд доходить наступного. Згідно ч.2 ст.3 Конвенції "Про права дитини" держави-учасниці зобов'язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов'язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів. Відповідно до вимог ст.180, 181, 183 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до її повноліття; за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі; частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватись як аліменти на дитину, визначається судом. Згідно ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у останнього інших дітей, непрацездатних дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно ч.1 ст.191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Відповідно до вимог ч.2,4 ст.84 СК України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років; право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Згідно ч.2 ст.91 СК України жінка та чоловік, які не перебувають у шлюбі між собою, мають право на утримання в разі проживання з нею, ним їхньої дитини, відповідно до частин другої-четвертої статті 84 та статей 86 і 88 цього Кодексу. У відповідності до п.1 ч.1 ст.367 ЦПК України рішення в частині стягнення з відповідача на користь позивача суми платежу (аліментів) за один місяць підлягає негайному виконанню. В судовому засіданні установлено, що сторони є батьками малолітнього [PERSON], [INFO], на утримання якого, та досягнення яким трирічного віку на власне утримання позивач просить стягнути аліменти з відповідача, що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] (а.с.5). Згідно довідок Управління праці та соціального захисту населення Жмеринської міської ради від 23.05.2017 року за вих. №1678/09-11/05 (а.с.28-29) позивач [PERSON] перебуває на обліку в Управлінні праці та соціального захисту населення Жмеринської міської ради як одержувач державної допомоги при народженні дитини та державної соціальної допомоги малозабезпеченим сім'ям, де отримує щомісячну одноразову допомогу при народженні першої дитини, розмір якої з листопада 2016 року по квітень 2017 року склав 5160 грн. та державну соціальну допомогу малозабезпеченим сім'ям, розмір якої з листопада 2016 року по лютий 2017 року склав 2410,75 грн. Згідно довідки Управління освіти Жмеринської міської ради Вінницької області №503 від 23.05.2017 року (а.с.30) позивач [PERSON] працює на посаді педагога-організатора в НВК "ЗОШ І-ІІІ ст.-гімназія", середньомісячний заробіток останньої складає 3605,20 грн. Відповідно до копії квитанцій №TS210407 від 16.03.2017 року, №TS212446 від 03.04.2017 року, №TS202642 від 14.04.2017 року, №TS209381 від 28.04.2017 року (а.с.31-32) відповідачем здійснювався переказ коштів позивачу відповідно в сумі 1600 грн. (300 грн., 500 грн., 500 грн., 300 грн.) на утримання їхнього неповнолітнього сина, що в судовому засіданні визнала позивач. Вказані докази суд приймає до уваги, так як вони зібрані та представлені суду із дотриманням вимог закону, не суперечать один одному та ніким не заперечуються. Суд враховує безумовне визнання позову представником відповідача в частині заявлених до стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитиної в розмірі 1/4 частини заробітку (доходу), яке є справедливим та достатнім з огладу на встановлений в судовому засіданні розмір заробітної плати позивача та при винесенні рішення також враховує попередньо добровільно сплачені відповідачем на користь позивача за вказаними зобов'язаннями кошти в сумі 1600 гривень. При цьому, суд не приймає до уваги заперечень представника відповідача надавати утримання матері його неповнолітньої дитини, оскільки його доводи щодо неперебування сторін у справі в зареєстрованому шлюбі та присудження даного виду аліментів саме офіційній дружині, не спростовують відповідних обов'язків, так як такі зобов'язання відповідно до вимог ч.2 ст.91 СК України становлять обов'язок надання відповідачем утримання жінці, яка не перебуває у шлюбі та з нею проживає їхня дитина. Також такий обов'язок визначено незалежно ані від того чи працює матір дитини, ані від матеріального становища. При цьому судом визнається можливим надання відповідачем матеріальної допомоги позивачу у заявленому розмірі 1/4 частини його доходу, оскільки сукупно із оспорюваною часткою його заробітку в розмірі 1/4 частини на утимання неповнолітньої дитини обидва види аліментів не перевищуватимуть встановленого законом обмеження їх відрахування не більше 1/2 частини заробтної плати, а тому цей позов і в цій частині вимог підлягає до задоволення. Проте, суд визначає безпідставною вимогу позивача щодо вказівки про застереження оспорюваних аліментів на утримання дружини в розмірі, зокрема, не менше, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, оскільки застосування такого обмеження можливе тільки щодо аліментів на утримання неповнолітньої дитини у частці доходу платника, та не поширюється на стягнення аліментів на утримання жружини, у зв'язку з чим позовні вимоги у даній частині позову задоволенню не підлягають. Пропорційно задоволеним позовним вимогам з відповідача в дохід держави підлягає стягненню 1280 грн. судового збору, від попередньої оплати якого в даній категорії справ звільнено позивача, з розрахунку суми початкової ставки щодо заявлених двох вимог майнового характеру. Враховуючи викладене,

Outcome: approved