Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-30 00:00:00

Голованівська районна державна адміністрація Кіровоградської області, як орган опіки та піклування, звернулась до суду з позовом в інтересах малолітніх дітей [PERSON], [PERSON] та [PERSON] до [PERSON] та [PERSON] про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів, посилаючись на те, що відповідачі, являючись батьками трьох малолітніх дітей: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], ухиляються від виконання своїх батьківських обов'язків по їх вихованню. Діти проживали з відповідачем [PERSON] в с. Вітольдів Брід Первомайського району Миколаївської області, однак з 06 жовтня 2016 року за направленням служби у справах дітей Первомайської райдержадміністрації діти направлені до комунального закладу «Первомайський центр соціально-психологічної реабілітації дітей» у зв'язку зі складними життєвими умовами. Відповідач [PERSON] відвідала дітей лише два рази 16 та 18 листопада 2016 року, довгий час з ними не проживає, не піклується про стан здоров'я дітей, фізичний, духовний та моральний розвиток, не проявляє заінтересованості в їх подальшій долі, не забезпечує необхідного харчування, медичного догляду, лікування дітей. Службою у справах дітей Первомайської райдержадміністрації було повідомлено, що відповідач [PERSON] змінила своє місце проживання та вибула в смт. Побузьке Голованівського району Кіровоградської області, однак службою у справах дітей Голованівської райдержадміністрації, під час проведення обстеження на факт проживання [PERSON] встановлено, що остання не проживає за цією адресою. Також службою у справах дітей Голованівської райдержадміністрації перевірялась інформація про те, чи проживає [PERSON] в с. Капітанка Голованівського району Кіровоградської області, на що отримано довідку з Капітанської сільської ради Голованівського району Кіровоградської області про те, що [PERSON] не проживає в цьому населеному пункті. Відповідач [PERSON] у встановленому законом порядку, визнав себе батьком дітей. [PERSON] виявив бажання повернути своїх дітей та 10.02.2017 року звернувся на урядову "гарячу лінію" щодо сприяння у влаштуванні його дітей до родини. 02.03.2017 року психолого-медико-педагогічна комісія комунального закладу «Первомайський центр соціально-психологічної реабілітації дітей» визнала не доцільним повернення дітей в сім'ю. 18.07.2017 року службою у справах дітей Голованівської райдержадміністрації здійснено спробу перевірити умови проживання [PERSON], який в той час перебував у стані алкогольного сп'яніння, у зв'язку з чим, перевірка не відбулася. Позивач зазначає, що 06.07.2017 року діти переведені в комунальний заклад «Центр соціально-психологічної реабілітації дітей» Кіровоградської обласної ради. За час перебування дітей в комунальному закладі «Первомайський центр соціально-психологічної реабілітації дітей» мати відвідала їх 16, 18, 11 квітня 2016 року та 26 травня 2017 року. За час перебування дітей у комунальному закладі «Центр соціально-психологічної реабілітації дітей» Кіровоградської обласної ради, мати дітей не відвідувала, а батько відвідував один раз 10 лютого 2017 року. У зв'язку з наведеним, Голованівська районна державна адміністрація Кіровоградської області просить позбавити батьківських прав відповідачів по відношенню до малолітніх дітей [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]; стягнути з відповідачів на користь установи, де будуть перебувати діти, щомісячно аліменти на утримання малолітніх дітей в розмірі по 1/2 частині усіх видів їх заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткових мінімумів для дітей відповідного віку на кожну дитину, до їх повноліття; судові витрати покласти на відповідачів. Ухвалою суду від 13.12.2017 року до участі в справі в якості третьої особи на стороні позивача залучено комунальний заклад «Центр соціально-психологічної реабілітації дітей» Кіровоградської обласної ради. В судовому засіданні представник органу опіки і піклування-представник служби у справах дітей Голованівської районної державної адміністрації позовні вимоги повністю підтримала з підстав зазначених в позові та просить його задовольнити, пояснила, що висновком органу опіки і піклування Голованівської райдержадміністрації Кіровоградської області від 11.09.2016 року вирішено за доцільне позбавити батьківських прав [PERSON] та [PERSON] по відношенню до малолітніх дітей: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], оскільки мати та батько довгий час не проживають з дітьми, не піклуються про стан здоров'я дітей, фізичний, духовний та моральний розвиток, не проявляють заінтересованості в їх подальшій долі, не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дітей, тобто ухиляються від виконання батьківських обов'язків по вихованню та утриманню дітей. Діти перебувають на обліку в службі у справах дітей як такі, що опинилися в складних життєвих обставинах та перебувають в комунальному закладі «Центр соціально-психологічної реабілітації дітей» Кіровоградської обласної ради. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явилась, про час та місце розгляду справи повідомлена своєчасно та належним чином, відповідно до ст.ст. 128, 130 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України), заяви про розгляд справи за її відсутності чи відкладення розгляду справи до суду не надійшло, заперечення на позов не подала. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позов визнав частково, лише в частині позовних вимог до [PERSON], суду пояснив, що його спільні з [PERSON] діти [PERSON], [PERSON] та [PERSON] проживали разом з матір'ю в Первомайському районі Миколаївської області. В 2016 році він забрав до себе сина [PERSON] в с. Капітанка Голованівського району, який пішов до школи до першого класу, однак [PERSON] приблизно через 3 місяці приїхала та забрала дитину до себе. [PERSON] зазначив, що не знав про те, що [PERSON] не виконувала своїх батьківських обов'язків по догляду за дітьми, однак після того, як дізнався, що дітей забрали від матері, він чотири рази приїздив до реабілітаційного центру в м. Первомайськ Миколаївської області та двічі приїздив до реабілітаційного центру в м. Кропивницький, де перебувають діти. В даний час працює, отримує заробітну плату, створив всі умови для нормального життя дітей в с. Капітанка Голованівського району Кіровоградської області, де проживає його матір (бабуся дітей) [PERSON] та біля якої тимчасово проживає також сам, оскільки в його домоволодінні, яке знаходиться недалеко, проводиться ремонт. Планує працевлаштуватись на Побузький феронікелевий комбінат. Просив не позбавляти його батьківських прав, оскільки бажає забрати дітей до себе та піклуватися про них і будь-яких причин для позбавлення його батьківських прав у відношенні дітей не вбачає. Представник комунального закладу «Центр соціально-психологічної реабілітації дітей» Кіровоградської обласної ради в судове засідання не з'явився, подав до суду клопотання, в якому просить справу розглянути у його відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Свідок [PERSON] в судовому засіданні показала, що вона працює головою Капітанської сільської ради Голованівського району Кіровоградської області, є представником органу місцевого самоврядування, добре знає сім'ю відповідачів. Відповідачі не забезпечують належне виховання дітей, не здійснюють свого обов'язку по догляду за своїми дітьми. Матір дітей [PERSON] веде аморальний спосіб життя, зловживає спиртними напоями, свого житла не має, на території сільської ради не зареєстрована, на зауваження щодо неналежного виконання своїх батьківських обов'язків не реагує. Батько дітей [PERSON] хоч раніше і зловживав алкоголем в той час як проживав разом з [PERSON], однак в даний час став на шлях виправлення, працевлаштувався, проживає разом зі своєю матір'ю [PERSON], в будинку створені умови для проживання малолітніх дітей. Заслухавши пояснення представника позивача, відповідача [PERSON], покази свідка, вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню виходячи з наступного. Нормами частин 1-3 ст. 12 ЦПК України визначено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов'язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Статтею 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Судом встановлено, що відповідно до копій свідоцтв про народження серії [NUMBER], серії [NUMBER] та серії [NUMBER], повторно виданих 08.08.2017 року Голованівським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Кіровоградській області, [PERSON] є матір'ю, а [PERSON] - батьком [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] відповідно (а.с. 11-13). Як вбачається з повних витягів з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про народження №00018691462, №00018691558 та №00018691343 від 14.09.2017 року за заявами батька про визнання батьківства від 12.01.2017 року в актові записи про народження дітей [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], було внесено зміни, а саме: змінено відомості про батька дітей з "[INFO]" на "[INFO]"; додано відомості про дату народження батька, місце проживання; прізвище дітей змінено з "[INFO]" на "[INFO]"; змінено підстави державної реєстрації народження дітей з "відповідно до ст. 135 Сімейного кодексу України (за вказівкою матері)" на "відповідно до ст. 126 Сімейного кодексу України (на підставі заяви про визнання батьківства)" (а.с. 39-47). Згідно листа №53/01-08 від 23.01.2017 року служби у справах дітей Первомайської районної державної адміністрації Миколаївської області, остання звернулась до служби у справах дітей Голованівської районної державної адміністрації Кіровоградської області з повідомленням про те, що 06.12.2016 року до Комунального закладу «Первомайський центр соціально-психологічної реабілітації дітей» були влаштовані малолітні діти [PERSON], [PERSON] та [PERSON] у зв'язку з складними життєвими обставинами, а також повідомлено, що матір дітей [PERSON] вибула з с. Вітольдів Брід Первомайського району Миколаївської області в с. Капітанка Голованівського району Кіровоградської області (а.с. 14). Як вбачається з листа від 20.01.2017 року №66 Комунального закладу «Первомайський центр соціально-психологічної реабілітації дітей» Миколаївської обласної ради, де перебували малолітні діти [PERSON], [PERSON] та [PERSON], при поміщенні останніх до закладу, вони були недоглянуті. При первинному медичному огляді у дітей було виявлено педикульоз. За весь час перебування дітей у центрі реабілітації [PERSON] відвідала своїх дітей два рази 16.11.2016 року та 18.11.2016 року, телефоном їх справами та станом здоров'я не цікавилася (а.с. 16-17). Як встановлено актом обстеження на факт проживання, складеного 01.02.2017 року селищним головою Побузької селищної ради Голованівського району [PERSON], депутатом селищної ради [PERSON], працівником селищної ради [PERSON], по результатам обстеження на факт проживання [PERSON] встановлено, що остання зареєстрована разом з дітьми по [ADDRESS] однак на той час проживала в с. Вітольдів Брід Первомайського району Миколаївської області (а.с. 24). Згідно протоколів засідань психолого-медико-педагогічної комісії комунального закладу «Первомайський центр соціально-психологічної реабілітації дітей» Миколаївської обласної ради №15, №16 та №17 від 02.03.2017 року, була розглянута заява батька [PERSON] від 10.02.2017 року про повернення дітей в сім'ю, однак на підставі зібраних документів, враховуючи, що батько зловживає спиртними напоями, будинок в якому проживає не придатний для виховання малолітніх дітей, комісія вважала за не доцільне повертати дітей в сім'ю (а.с. 18-23). З акта обстеження на факт проживання сім'ї [PERSON], складеного 10.03.2017 року селищним головою Побузької селищної ради Голованівського району [PERSON], депутатом селищної ради [PERSON], інспектором з надання субсидії та пільг [PERSON] та сусідами [PERSON], [PERSON], слідує, що [PERSON] зареєстрована разом з дітьми по [ADDRESS] однак за цією адресою проживає її матір [PERSON], яка повідомила, що [PERSON] проживає в с. Вітольдів Брід Первомайського району Миколаївської області біля співмешканця [PERSON], постійного місця проживання не має, малолітні діти знаходяться в Первомайському притулку (а.с. 25). Відповідно до акту обстеження умов проживання [PERSON], яка проживала [ADDRESS], складеного 17.05.2017 року провідним спеціалістом ССРДА [PERSON], секретарем Капітанської сільської ради Голованівського району Кіровоградської області [PERSON] та ФСР РЦССДМ [PERSON], встановлено, що умови проживання незадовільні, одна кімната знаходиться в аварійному стані та рекомендовано створити умови для проживання дітей (а.с. 27). Згідно акту обстеження умов проживання [PERSON], складеного 18.07.2017 року начальником ССДРДА [PERSON], провідним спеціалістом ССДРДА [PERSON] та секретарем Капітанської сільської ради Голованівського району Кіровоградської області [PERSON], встановлено, що умови проживання в [INFO] незадовільні, не створено умов для проживання дітей та рекомендовано створити умови для проживання і виховання дітей (а.с. 29). Як вбачається з акту обстеження умов проживання [PERSON], складеного 18.07.2017 року начальником ССДРДА [PERSON], провідним спеціалістом ССДРДА [PERSON] та секретарем Капітанської сільської ради Голованівського району Кіровоградської області [PERSON], умови проживання в [ADDRESS] не перевірені, оскільки [PERSON] разом зі своєю співмешканкою перебували в стані сильного алкогольного сп'яніння, крім цього в будинку перебували сторонні особи в неадекватному стані (а.с. 30). З характеристики №298, виданої 29 серпня 2017 року виконкомом Капітанської сільської ради Голованівського району Кіровоградської області, слідує, що [PERSON] проживає на території сільської ради без реєстрації, не працює, зловживає алкогольними напоями, веде аморальний спосіб життя, в будинку постійно збирає осіб схильних до пияцтва (а.с. 31). Відповідно до висновку органу опіки та піклування Голованівської райдержадміністрації Кіровоградської області від 11.09.2017 року №01-32/116/1, [PERSON] та [PERSON] доцільно позбавити батьківських прав по відношенню до малолітніх дітей: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], оскільки мати та батько довгий час не проживають з дітьми, не піклуються про стан здоров'я дітей, фізичний, духовний та моральний розвиток, не проявляють заінтересованості в їх подальшій долі, не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дітей, тобто ухиляються від виконання батьківських обов'язків по вихованню та утриманню дітей. Діти перебувають на обліку в службі у справах дітей як такі, що опинилися в складних життєвих обставинах та перебувають в комунальному закладі «Центр соціально-психологічної реабілітації дітей». Батько [PERSON] подавав заяву про повернення дітей, однак йому відмовлено в цьому. 06.07.2017 року діти переведені до комунального закладу «Центр соціально-психологічної реабілітації дітей» Кіровоградської обласної ради (а.с. 33-35). Як вбачається з повідомлення комунального закладу «Центр соціально-психологічної реабілітації дітей» Кіровоградської обласної ради від 30.01.2018 року, де перебувають малолітні діти [PERSON], [PERSON] та [PERSON], мати [PERSON] дітьми не цікавилась, батько [PERSON] відвідував дітей 12.12.2017 року та 29.01.2018 року. Відповідно до положень Конвенції про права дитини та Закону України «Про охорону дитинства» дитинство перебуває в Україні під особливою охороною. Згідно із ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства» предметом основної турботи та основним обов'язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Статтею 12 Закону України «Про охорону дитинства» зазначено, що виховання в сім'ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Відповідно до частин 1-5 ст. 150 Сімейного кодексу України (далі - СК України), батьки зобов'язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім'ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов'язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Батьки зобов'язані поважати дитину. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов'язку батьківського піклування щодо неї. Право дитини на належне батьківське виховання забезпечується системою державного контролю, що встановлена законом (ч.1 ст. 152 СК України). Мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини (п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України). Згідно статей 9, 18 Конвенції Про права дитини від 20 листопада 1989 року, підписаної Україною 21.02.1990 року, ратифікованої Україною 27.09.1991 року (набрала чинність для України 27.09.1991 року) держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. Держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. За змістом роз'яснень, викладених у пунктах 15, 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених ст. 164 СК України. Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування своїми обов'язками. Отже, позбавлення батьківських прав є крайнім заходом і може мати місце при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Зважаючи на те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини і поклавши на органи опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов'язків. В рішенні Європейського суду з прав людини від 18 грудня 2008 року у справі «Савіни проти України» встановлено, що вирішуючи справи про позбавлення батьківських прав, суд зобов'язаний дотримуватися вимог ст. 8 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод у частині права заявників на повагу до сімейного життя, зокрема, судове рішення має бути побудоване на з'ясованих обставинах: чи були мотиви для позбавлення батьківських прав доречними і достатніми, чи здатне рішення про позбавлення батьківських прав забезпечити належний захист дитини, чи було проведено ретельний аналіз можливих наслідків пропонованого заходу з опіки для батьків і дитини, чи ґрунтується висновок органу опіки на достатній доказовій базі, чи мали батьки достатні можливості брати участь у вирішенні такого питання. Практика Європейського суду з прав людини свідчить про те, що питання позбавлення батьківських прав мають ґрунтуватись на оцінці особистості відповідача та його поведінці. Згідно положення п. 8 ст. 7 СК України регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] хоч і не в повній мірі виконує свої батьківські обов'язки, оскільки не займається вихованням та навчанням дітей, однак намагається та бажає зустрічатися з дітьми, визнав батьківство відносно дітей про що подав відповідні заяви до органу ДРАЦС, виявив бажання та намагався забрати дітей до своєї сім'ї. Окрім того, суд приходить до висновку, що спілкування відповідача [PERSON] з дітьми утруднювалось також тим, що діти проживали з матір'ю [PERSON], з якою він не проживав та не знав про те, що діти залишились без батьківського догляду. Суд також враховує, що відповідач [PERSON] на час звернення позивача з даним позовом до суду, хоч і характеризувався негативно, однак як вбачається з наданих ним під час розгляду справи документів, він проживає разом з матір'ю [PERSON] та вітчимом [PERSON], характеризується позитивно, працює охоронцем по трудовому договору в м. Вінниці, що підтверджується довідкою про склад сім'ї та характеристикою, виданих 30.01.2018 року Капітанською сільською радою Голованівського району Кіровоградської області. Згідно акту обстеження матеріально-побутових умов проживання [PERSON] [INFO], складеного головою Капітанської сільської ради [PERSON], депутатом сільської ради [PERSON] та уповноваженою особою сільської ради [PERSON] від 30.01.2018 року, встановлено, що в будинку проведено ремонт, є необхідні меблі, речі. Враховуючи встановлені обставини, викладені в поясненнях сторін та матеріалах справи і досліджені в судовому засіданні, враховуючи те, що відповідач [PERSON] хоч і не бачив довгий час дітей, однак бажає утримувати дітей та спілкуватись з ними, за місцем знаходження дітей навідував їх, заперечує проти позбавлення його батьківських прав, і ці дії свідчать про виявлення батьківського піклування до дітей та відсутність свідомого нехтування своїми батьківськими обов'язками, в судовому засіданні змінив своє ставлення до виконання батьківських обов'язків по відношенню до дітей, оскільки влаштувався на роботу, звертався до позивача з проханням дозволити бачитись з дітьми, а тому суд приходить до висновку, що є всі підстави для відмови у задоволенні позову в частині позбавлення батьківських прав [PERSON] та попередження його про необхідність змінити ставлення до виховання дітей і поклавши на орган опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов'язків. Встановивши відсутність умисних дій відповідача [PERSON] щодо часткового невиконання батьківських обов'язків, які мали місце у зв'язку з віддаленістю місця проживання з дітьми, суд приходить до висновку про відсутність підстав для позбавлення його батьківських прав, що могло б бути виправданим для захисту інтересів дітей. Мотиви для позбавлення батьківських прав не є доречними і достатніми, рішення суду про позбавлення батьківських прав не забезпечить належний захист дітей. Суд критично ставиться до висновку органу опіки і піклування Голованівської райдержадміністрації Кіровоградської області від 11.09.2017 року №01-32/116/1 про доцільність позбавлення батьківських прав відповідача [PERSON] по відношенню до його дітей [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], оскільки при складанні висновку не були з'ясовані належним чином усі суттєві обставини, висновок має інформацію про те, що батько дітей [PERSON] має намір забрати до себе дітей, що спростовує доцільність позбавлення його батьківських прав і навпаки - наводить на висновок про вияв батьківської турботи. Висновок органу опіки та піклування носить рекомендаційний характер, а тому суд не погоджується з цим висновком в частині доцільності позбавлення батьківських прав у відношенні батька дітей [PERSON], на підставі всіх встановлених судом фактичних обставин та зібраних доказів. В той час суд погоджується з висновком органу опіки і піклування Голованівської райдержадміністрації Кіровоградської області щодо доцільності позбавлення батьківських прав відповідача [PERSON], виходячи зі слідуючого. На основі повно та всебічно з'ясованих обставин справи, на які посилаються сторони, як на підставу своїх вимог та заперечень підтверджених доказами, перевіреними в судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, а також достатність, суд вважає доведеним той факт, що [PERSON], маючи трьох малолітніх дітей [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків по їх вихованню, оскільки з жовтня 2016 року відсутня за місцем проживання дітей, не піклується про них, не забезпечує їх необхідним харчуванням, одягом та належним медичним доглядом, після залишення дітей на тривалий період не проявила жодного інтересу до дітей, в тому числі після звернення органу опіки та піклування до суду з відповідним позовом, за місцем знаходження дітей в реабілітаційному центрі жодного разу їх не навідала. Враховуючи встановлені обставини, викладені в матеріалах справи та досліджені в судовому засіданні, враховуючи те, що відповідач [PERSON] після вилучення дітей та звернення органу опіки і піклування з позовом до суду, не здійснює жодних дій, які б могли свідчити про зміну ставлення до дітей, а тому підстави для відмови у задоволенні позову в частині позбавлення батьківських прав [PERSON] відсутні. Встановивши наявність умисного ухилення [PERSON] від виконання обов'язків по вихованню та утриманню дітей, яка свідомо нехтує своїми батьківськими обов'язками, суд приходить до висновку про необхідність захисту інтересів дітей. Мотиви для позбавлення батьківських прав є доречними і достатніми, са?ме рішення суду про позбавлення батьківських прав здатне забезпечити належний захист дітей. Позбавляючи батьківських прав [PERSON], суд бере до уваги інформацію про здійснення соціального супроводу сім'ї останньої, яка перебувала на обліку у Служби у справах дітей, умови проживання якої періодично перевірялись та надавались рекомендації і зауваження, на які відповідач [PERSON] не реагувала. При задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. У разі якщо мати, батько або інші законні представники дитини відмовляються отримувати аліменти від особи, позбавленої батьківських прав, суд приймає рішення про перерахування аліментів на особистий рахунок дитини у відділенні Державного ощадного банку України та зобов'язує матір, батька або інших законних представників дитини відкрити зазначений особистий рахунок у місячний строк з дня набрання законної сили рішенням суду (ч. 3 ст. 166 СК України). В той же час відповідно до ч. 2 ст. 166 СК України особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов'язку щодо утримання дитини. Згідно ст. 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно з вимогами ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Враховуючи викладене з відповідачів мають бути стягнуті на користь установи, де утримуються малолітні діти, аліменти на утримання останніх. Аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову (ч. 1 ст. 191 СК України). Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць. За нормами п. 3 та п. 19 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» в редакції, що діяла на момент звернення з відповідним позовом, від сплати судового збору звільнялись позивачі - у справах про стягнення аліментів та органи виконавчої влади Автономної Республіки Крим, структурні підрозділи місцевих державних адміністрацій, виконавчі органи міських рад, на які покладено завдання щодо вирішення питань соціального захисту населення. Відповідно до ч. 1, ч. 2, ч. 6 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов'язані з розглядом справи, у разі задоволення позову покладаються на відповідача, у разі відмови в позові - на позивача. Якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави, а тому з відповідача [PERSON] має бути стягнутий судовий збір за позовні вимоги майнового та немайнового характеру в розмірі, встановленому пунктом 1 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір», тобто 1409 грн. 60 коп. Враховуючи часткове задоволення позовних вимог заявлених до [PERSON] в частині стягнення аліментів, з останнього підлягає стягненню судовий збір в розмірі 704 грн. 80 коп., а інші судові витрати слід компенсувати за рахунок держави. Підстави для скасування заходів забезпечення позову відсутні. На підставі викладеного та

Outcome: partial