Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-10 00:00:00

Представник позивача звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення кредитної заборгованості, посилаючись на наступні обставини. 11.12.2006 року між позивачем та [PERSON] був укладений кредитний договір № 007-15126-111206, згідно якого відповідачка отримала кредит в сумі 4517 (чотири тисячі п'ятсот сімнадцять) гривень 00 коп. на умовах визначених договором. Відповідно до п.2.3 кредитного договору, за користування кредитом відповідачка сплачує Банку проценти, виходячи зі ставки 5% на рік. Процентна ставка може змінюватись відповідно до умов договору. Відповідно до п. 2.5 договору, за обслуговування кредитної заборгованості відповідачка сплачує кредитору плату в розмірі 2,5% в місяць. Розмір плати за обслуговування кредитної заборгованості, може змінюватись відповідно до умов договору. Позивач свої зобов'язання за договором виконав, надавши відповідачці кредит в сумі 4517 грн. 00 коп. про що свідчить меморіальний ордер №9167076 від 12.12.2006 року. Відповідачка не надала своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов договору, що має відображення у розрахунку заборгованості за договором. Тому, станом на 13.07.2015 року заборгованість останньої перед ПАТ "Дельта Банк" складає 1314,95 грн., у тому числі: заборгованість за кредитом 743,98 грн.; заборгованість за відсотками 7,52 грн.; заборгованість по комісії за користування кредитом - 563,45 грн. Положенням договору передбачено, що ПАТ «Дельта Банк» у випадку порушення відповідачкою строків сплати передбачених кредитним договором платежів більше ніж на один місяць має право вимагати від відповідачки дострокового повернення кредиту в повному обсязі та сплати процентів за його користування, а також плати за ведення кредитної справи. При несвоєчасній сплаті відповідачем платежів в строки, передбачені договором, позивач має право вимагати від [PERSON] оплати боргового зобов'язання в примусовому порядку, згідно чинного законодавства України. Представник ТОВ "Дельта Банк" в судове засідання не з'явився, в позовній заяві просив справу слухати у його відсутність, позовні вимоги підтримав і заявив клопотання про винесення заочного рішення у разі неявки в судове засідання відповідача (а.с.2 зв.). Відповідачка в судові засідання неодноразово не з'явилась. Відповідно до довідки Татарбунарського РВ ГУ ДМС України в Одеській області від 18.08.2015 року № 537 - [PERSON], [INFO], зареєстрована з 17.05.2006 року в [ADDRESS]. Судові повістки, відповідно до вимог абз.3 ч.5 ст.74 ЦПК України надсилалися відповідачці за адресою її місця проживання, зареєстрованому у встановленому законом порядку, тому вважається, що судові виклики вручені їй належним чином (а.с.20-21). [PERSON] причини своїх неявок суду не повідомила, заяви про розгляд справи в її відсутність або заперечення проти позову суду не надала. Оскільки не має відомостей про причину неявки відповідачки, на підставі ч.4 ст.169 та ст.224 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу у її відсутність та ухвалити по справі заочне рішення згідно наявних доказів, на що позивач згоден. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Відповідно до ст.1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно ст.526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ст.1050 ч.2 ЦК України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Відповідно до ст.1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором… У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Статтею 625 ч.1 ЦК України передбачено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання грошового зобов'язання. У разі порушення зобов'язання, як передбачено ст.611 ЦК України, настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору, зміна умов зобов'язання, сплата неустойки, відшкодування збитків та моральної шкоди. Судом з достовірністю встановлено, що між сторонами був укладений кредитний договір № 007-15126-111206 від 11.12.2006 року (а.с.5), відповідно до якого відповідачці [PERSON] були надані кошти в сумі 4517,00 грн. із строком погашення на 24 місяці, з кінцевим терміном повернення кредиту не пізніше ніж 10 грудня 2008 року. Із графіка розрахунків до кредитного договору №007-15126-11206 від 11.12.2006 року (а.с.4) вбачається, що станом на 13.07.2015 року заборгованість відповідачки по кредиту складає 1314,95 грн. Однак, до цього часу заборгованість по кредиту відповідачкою не погашена. За встановлених обставин, які підтверджуються дослідженими судом належними та допустимими доказами, враховуючи відсутність заперечень відповідачки, суд вважає, що позовні вимоги публічного акціонерного товариства "Дельта Банк" до [PERSON] про стягнення кредитної заборгованості за кредитним договором № 007-15126-11206 від 11.12.2006 року в сумі 1314,95 грн, у тому числі заборгованість за кредитом 743,98 грн.; заборгованість за відсотками 7,52 грн.; заборгованість по комісії за користування кредитом - 563,45 грн. мають бути задоволені в повному обсязі, як основані на законі. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд виходить з такого. Відповідно до ст.79 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. Частиною 1 ст. 88 ЦПК України встановлено, що стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. При цьому якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Судом встановлено, що рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб (далі - Фонд) від 02.03.2015року №51 запроваджено тимчасову адміністрацію у ПАТ «Дельта Банк» та призначено уповноважену особу Фонду на здійснення тимчасової адміністрації. Відповідно до п.22 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» уповноважена особа Фонду звільнена від сплати судового збору у справах, пов'язаних із здійсненням тимчасової адміністрації та ліквідації банку. Отже, з урахуванням того, що позивач звільнений від сплати судового збору, судовий збір у розмірі 487грн.20коп. за подання до суду позовної вимоги майнового характеру з ціною позову 1314грн.95коп. підлягає стягненню з відповідачки в дохід держави.

Outcome: approved