Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-06 00:00:00

Акціонерно-комерційний банк соціального розвитку «Укрсоцбанк» в особі Луганського відділення Донецької обласної філії АКБ СР «Укрсоцбанк» звернувся до Ленінського районного суду м. Луганська із позовом до відповідачів, який в подальшому було уточнено, посилаючись на ту обставину, що 02 лютого 2007 року між Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк» в особі Луганської обласної філії та [PERSON] було укладено Договір кредиту № 550-3/1-000870. Відповідно до п.1.1 Договору кредиту Позивач у порядку та на умовах, зазначених Договором кредиту, надав [PERSON] у тимчасове користування на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового характеру використання грошові кошти у сумі 25000.00 дол. США, з кінцевим терміном погашення до 20.02.2022 року на умовах, визначених цим договором, кредит надавався на споживчі цілі. В забезпечення виконання зобов'язань за Договором кредиту було укладено іпотечний договір з Відповідачем від 21 лютого 2007 року за р.№ 1695. Предметом іпотеки за вказаним договором є двокімнатна квартира, яка розташована за адресою: [ADDRESS], яка належить Відповідачу на праві власності, заставною вартістю 160690.00 грн., що на дату укладання Договору іпотеки було еквівалентно 31318.00 доларів США. Згідно ст. 7 Закону "Про іпотеку" та п.п.1.5, 1.6 з відповідними підпунктами Договору іпотеки іпотекодавець передає в іпотеку іпотекодержателю предмет іпотеки у якості забезпечення своїх зобов'язань за Договором кредиту (основне зобов'язання), а саме зобов'язань зі сплати суми кредиту, процентів за користування кредитом та комісій, сплата можливих сум неустойки (пені, штрафу), відшкодування витрат, пов'язаних з пред'явленням вимог за основним зобов'язанням та збитків, завданих порушенням основного зобов'язання. Позивач виконав свої зобов'язання за Договором кредиту у повному обсязі, але відповідач свої зобов'язання щодо повернення кредиту не виконує, що призвело до виникнення заборгованості, яка станом на 21.10.2013 року складає 50161,33 долари США, що еквівалентно 400939,54 грн., а саме - заборгованість за кредитом - 24444,44 долари США (еквівалентно 195384,41 грн.), заборгованість по процентах - 19890,28 доларів США (еквівалентно 158982,99 грн.), пеня за несвоєчасну сплату кредиту - 3590,62 долари США (еквівалентно 28699,80 грн.), пеня за несвоєчасну сплату процентів - 2236,00 доларів США (еквівалентно 17872,35 грн.). 20.12.2007р. Позивачем було надіслано Відповідачу лист-повідомлення № 40-18/647 з вимогою повернути у повному обсязі кредит та проценти за фактичний час використання кредиту у сумі заборгованості, яка виникла на час надіслання листа, у добровільному порядку, Відповідача попереджено про звернення стягнення на предмет іпотеки у випадку неповернення Боржником суми заборгованості за договором кредиту у встановлений строк. Однак Відповідач взяті на себе зобов'язання по поверненню кредиту та процентів за Договором кредиту, в односторонньому порядку виконувати відмовилися, на лист банку не відповів. Наведене змусило позивача звернутися до суду, остаточно просив суд звернути стягнення за Договором іпотеки від 31.02.07р., реєстровий номер 1596 на предмет іпотеки, а саме двокімнатну квартиру [ADDRESS], яка належить Відповідачу на праві власності, визначити у рішенні спосіб реалізації предмету іпотеки шляхом застосування процедури продажу квартири, встановленої ст. 38 Закону України «Про іпотеку», а саме: надання права ПАТ «Укрсоцбанк» продажу предмету іпотеки будь-якій особі-покупцеві від свого імені за ціною, згідно експертної оцінки, надати право позивачу за рахунок продажу предмету іпотеки задовольнити свої вимоги по погашенню заборгованості за Договором кредиту № 550-3/1-000870 від 21.02.07р. на загальну суму 50161,33 долари США, що еквівалентно 400939,54 грн., а саме - заборгованість за кредитом - 24444,44 долари США (еквівалентно 195384,41 грн.), заборгованість по процентах - 19890,28 доларів США (еквівалентно 158982,99 грн.), пеня за несвоєчасну сплату кредиту - 3590,62 долари США (еквівалентно 28699,80 грн.), пеня за несвоєчасну сплату процентів - 2236,00 доларів США (еквівалентно 17872,35 грн.) та усі витрати, що пов'язані зі збереженням та реалізацією предмету іпотеки, з правом коригування цієї ціни шляхом замовлення висновку суб'єкта оціночної діяльності. Також просив суд виселити відповідачів без надання іншого жилого приміщення та зняти їх з реєстраційного обліку у квартирі [ADDRESS], з метою збереження предмету іпотеки до його реалізації надати право ПАТ "Укрсоцбанк" обладнання предмету іпотеки новими охоронними пристроями, а також укладання договорів на охорону зі спеціалізованими підприємствами, одержувати витяги та інші необхідні документи в БТІ. Розірвати договір кредиту № 550-3/1-000870 від 21.02.07р. з додатковими угодами та стягнути з відповідача на користь ПАТ "Укрсоцбанк" державне мито в сумі 1700 грн. та витрати на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу у сумі 120 грн. Представник позивача в судове засідання не з'явився, суду надав заяву, у якій просив суд розглянути справу у його відсутність, наполягав на задоволенні позову, не заперечував проти винесення у справі заочного рішення. Відповідачі судове засідання не з'явилися, суду причини неявки не повідомили, про явку в судове засідання були повідомлені належним чином. При таких обставинах, суд, оскільки у справі достатньо матеріалів про взаємовідносини сторін, зі згоди представника позивача ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України, на підставі наявних у справі доказів. Вивчивши позовні вимоги та матеріали цивільної справи, суд прийшов до наступного висновку. Встановлено, що 02 лютого 2007 року між Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк» в особі Луганської обласної філії та [PERSON] було укладено Договір кредиту № 550-3/1-000870 (а.с. 12-14). Відповідно до п.1.1 Договору кредиту Позивач у порядку та на умовах, зазначених Договором кредиту, надав [PERSON] у тимчасове користування на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового характеру використання грошові кошти у сумі 25000.00 дол. США на споживчі цілі, з кінцевим терміном погашення до 20.02.2022 року на умовах, визначених цим договором. В забезпечення виконання зобов'язань за Договором кредиту було укладено іпотечний договір з [PERSON] від 21 лютого 2007 року за р.№ 1695 (а.с. 10-11). Предметом іпотеки за вказаним договором є двокімнатна квартира, яка розташована за адресою: [ADDRESS], загальною площею 44.4 кв.м, житловою площею 27.2 кв.м, яка належить відповідачу на праві власності на підставі Свідоцтва про право на спадщину за законом, яке видане державним нотаріусом Четвертої Луганської державної нотаріальної контори Кондратьєвим В.М. від 03.11.06р. за номером у реєстрі 3-1016 (а.с. 16), витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 12.01.07р., № витягу 13204041, виданого МКПБТІ М.Луганська, № запису 56455 у книзі 1470 (а.с. 17), заставною вартістю 160690.00 грн., що на дату укладання Договору іпотеки було еквівалентно 31318.00 дол. США (п. 1.3 договору іпотеки). Згідно ст.7 Закону "Про іпотеку" та п.п.1.5, 1.6 з відповідними підпунктами Договору іпотеки іпотекодавець передає в іпотеку іпотекодержателю предмет іпотеки у якості забезпечення своїх зобов'язань за Договором кредиту (основне зобов'язання), а саме зобов'язань зі сплати суми кредиту, процентів за користування кредитом та комісій, сплата можливих сум неустойки (пені, штрафу), відшкодування витрат, пов'язаних з пред'явленням вимог за основним зобов'язанням та збитків, завданих порушенням основного зобов'язання. Відповідно до ст.525 Цивільного кодексу України, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст.526 Цивільного Кодексу України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного Кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ст.611 ЦК України, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені законом або договором, зокрема розірвання договору. Зобов'язання Позивача за Договором кредиту були виконані у повному обсязі, що підтверджується заявою на видачу готівки № 51-004 від 21.02.07р. (а.с. 21). Відповідно до п.4.4 Договору кредиту, у разі невиконання Відповідачем зобов'язань, визначених пп.3.3.6 та 3.3.7 Договору кредиту протягом більше 45 днів, термін надання кредиту вважається таким, що закінчився, тобто Відповідач зобов'язаний повернути в повному обсязі кредит та проценти за фактичний час використання кредиту. Згідно п.2.4.3 Договору іпотеки, у разі невиконання або неналежного виконання Відповідачем зобов'язань за Договором кредиту, Позивач має право задовольнити свої, забезпечені іпотекою вимоги, шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Невиконання Відповідачем умов Договору кредиту призвело до виникнення у нього заборгованості, яка станом на 21.10.2013 року складає 50161,33 долари США, що еквівалентно 400939,54 грн., а саме - заборгованість за кредитом - 24444,44 долари США (еквівалентно 195384,41 грн.), заборгованість по процентах - 19890,28 доларів США (еквівалентно 158982,99 грн.), пеня за несвоєчасну сплату кредиту - 3590,62 долари США (еквівалентно 28699,80 грн.), пеня за несвоєчасну сплату процентів - 2236,00 доларів США (еквівалентно 17872,35 грн.) (а.с. 15, 161-173). Відповідно до ч. 1 ст. 35 Закону на іпотекодержателя покладається обов'язок надіслати іпотекодавцю письмову вимогу про усунення порушення встановленої форми. 20.12.2007р. Позивачем було надіслано Відповідачу лист-повідомлення № 40-18/647 з вимогою повернути у повному обсязі кредит та проценти за фактичний час використання кредиту у сумі заборгованості, яка виникла на час надіслання листа, у добровільному порядку у сорокап'ятиденний термін з дня отримання листа попереджено Відповідача про звернення стягнення на предмет іпотеки у випадку неповернення Боржником суми заборгованості за договором кредиту у встановлений строк (а.с. 22-24). Частиною 2 статті 35 Закону визначено, що положення частини 1 цієї статті не є перешкодою для реалізації права іпотекодержателя звернутись у будь-який час за захистом своїх порушених прав до суду в установленому законом порядку. [PERSON] взяті на себе зобов'язання по поверненню кредиту та процентів за Договором кредиту не виконала, прострочила строк повернення кредиту, чим порушила умови договору. Згідно п.4.2 Договору кредиту, у разі прострочення Боржником строків повернення кредиту, а також сплати процентів за фактичний час використання кредиту, визначених п.4.2 Договору кредиту. Відповідач сплачує Позивачу пеню в розмірі з розрахунку подвійної облікової ставки НБУ, що діє у цей період. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 625 ЦК України, відповідач (боржник) не звільняється від відповідальності за неможливість виконання грошового зобов'язання. Відповідно до ст. 611 ч.1 ЦК України у разі порушення зобов'язання наступають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема розірвання договору. Відповідно до положень статті 589 ЦК України, статті 33 Закону України "Про іпотеку" у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Право іпотекодержателя на звернення стягнення на предмет іпотеки також виникає з підстав, встановлених статтею 12 цього Закону. Звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя. Право вибору способу судового захисту, передбаченого законом або договором (дострокове стягнення кредиту, стягнення заборгованості, у тому числі шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки/застави, одночасне заявлення відповідних вимог у разі, якщо позичальник є відмінною від особи іпотекодавця (майновий поручитель), одночасне заявлення вимог про стягнення заборгованості з позичальника з вимогами про стягнення заборгованості шляхом звернення стягнення на предмет застави/іпотеки, належні іпотекодавцю, який не є позичальником, розірвання кредитного договору, набуття права власності на предмет іпотеки тощо) належить виключно позивачеві (частина перша статті 20 ЦК України, статті 3 і 4 ЦПК України). Відповідно до положень статті 39 Закону України "Про іпотеку"суд вправі відмовити у задоволенні позову іпотекодержателя про дострокове звернення стягнення на предмет іпотеки, якщо допущене боржником або іпотекодавцем, якщо він є відмінним від боржника, порушення основного зобов'язання чи іпотечного договору не завдає збитків іпотекодержателю і не змінює обсяг його прав. При вирішенні спору про звернення стягнення на предмет іпотеки суд має дати оцінку співмірності суми заборгованості за кредитом та вартості іпотечного майна, якщо допущене боржником або іпотекодавцем, якщо він є відмінним від боржника, порушення основного зобов'язання чи іпотечного договору не завдає збитків іпотекодержателю і не змінює обсяг його прав. Оскільки вказане положення закону є оціночним, то суд має належним чином його мотивувати, співставити обставини зі змістом цього поняття, визначитись, чи не суперечить його застосування загальному змісту та призначенню права, яким урегульовано конкретні відносини (зокрема про право на першочергове задоволення вимог за рахунок предмета застави), та врахувати загальні засади цивільного законодавства - справедливість, добросовісність та розумність (пункт 6 частини першої статті 3 ЦК). Розглядаючи даний спір, суд враховує вказані вимоги закону та погоджені сторонами у справі умови кредитного та іпотечного договорів щодо можливості дострокового стягнення кредиту, стягнення заборгованості, у тому числі шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Судом встановлено факт невиконання основного зобов'язання позичальником, сума заборгованості за кредитним договором, допущеної боржником, який також є іпотекодавцем, співмірна із вартістю іпотечного майна, тому позивач має право звернути стягнення на предмет іпотеки. При цьому враховується, що одночасне стягнення з боржника суми заборгованості і звернення стягнення на належне йому нерухоме майно, яке він передав в іпотеку, може призвести до подвійного стягнення. Стаття 39 Закону України "Про іпотеку" містить вимоги щодо рішення суду про звернення стягнення на предмет іпотеки. Зокрема, у рішенні має бути вказаний загальний розмір вимог та всі його складові, що підлягають сплаті іпотекодержателю з вартості предмета іпотеки; опис нерухомого майна, за рахунок якого підлягають задоволенню вимоги іпотекодержателя; заходи щодо забезпечення збереження предмета іпотеки або передачі його в управління на період до його реалізації, якщо такі необхідні; спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів або застосування процедури продажу, встановленої статтею 38 цього Закону; пріоритет та розмір вимог інших кредиторів, які підлягають задоволенню з вартості предмета іпотеки; початкова ціна предмета іпотеки для його подальшої реалізації. Згідно п. 6 ст. 38 Закону України " Про іпотеку", ціна продажу предмета іпотеки встановлюється за згодою між іпотекодавцем і іпотекодержателем або на підставі оцінки майна суб'єктом оціночної діяльності, на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна. У разі невиконання цієї умови іпотекодержатель несе відповідальність перед іншими особами згідно з пріоритетом та розміром їх зареєстрованих прав чи вимог та перед іпотекодавцем в останню чергу за відшкодування різниці між ціною продажу предмета іпотеки та звичайною ціною на нього. З огляду на вищевикладене суд вважає за можливе задовольнити позовні вимоги про звернення стягнення на іпотечне майно із зазначенням, що продаж предмета іпотеки здійснювати шляхом застосування процедури, встановленої ст. 38 Закону України "Про іпотеку" та про розірвання кредитного договору з підстав порушення його умов з боку відповідача [PERSON]. Заявлені вимоги Банку про виселення відповідачів задоволенню не підлягають з наступних підстав. Відповідно до ч.4 ст. 9 ЖК України ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше, як з підстав і в порядку, передбаченому законом. Як передбачено ст. 39 Закону України "Про іпотеку", одночасно з рішенням про звернення стягнення на предмет іпотеки суд, за заявою іпотекодержателя, вправі винести рішення про виселення мешканців. Разом з тим, згідно ч. 1 ст. 40 Закону України "Про іпотеку", звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення є підставою для виселення всіх мешканців, за винятком наймачів та членів їх сімей. Виселення проводиться в порядку, встановленому законом. Встановлений ч. 2 ст. 40 Закону України "Про іпотеку" порядок виселення мешканців передбачає, що після прийняття рішення про звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення всі мешканці зобов'язані, на письмову вимогу іпотекодержателя або нового власника, добровільно звільнити житловий будинок чи житлове приміщення протягом одного місяця з дня отримання цієї вимоги. Якщо мешканці не звільняють житловий будинок або житлове приміщення у встановлений, або інший, погоджений сторонами, строк добровільно, їх примусове виселення здійснюється на підставі рішення суду. Аналогічний порядок щодо виселення всіх громадян, що мешкають у житловому будинку або житловому приміщенні, на які звернуто стягнення як на предмет іпотеки, передбачено в ч. 3 ст. 109 ЖК України . Доказів того, що відповідачам [PERSON], [PERSON] направлялася письмова вимога про звільнення квартири позивач суду не надав, письмова вимога про добровільне звільнення квартири в матеріалах справи відсутня. Лист-повідомлення від 21.12.2007 року суд не може розцінити як таку вимогу, адже лист адресований лише [PERSON], із змісту листа не вбачається саме вимоги про виселення, вказується лише, що в разі непогашення заборгованості банк буде звертатися до нотаріуса за вчиненням виконавчого напису про звернення стягнення на предмет іпотеки та виселення [PERSON] з квартири. Таким чином, оскільки дотримання встановленої законом процедури виселення мешканців квартири, на яку звернено стягнення як на предмет іпотеки, позивачем не доведено, то за вказаних обставин підстави для задоволення вимог Банку про виселення відповідачки зі зняттям з реєстраційного обліку відсутні. У задоволенні вимог позивача в частині надання права обладнання предмету іпотеки новими охоронними пристроями, укладання договорів з охоронними підприємствами, одержувати у БТІ необхідні документи суд відмовляє, оскільки з матеріалів справи не вбачається, що права позивача у відповідній частині є порушеними з боку охоронних підприємств, коло яких не є визначеним, або з боку БТІ. Із змісту вимог вбачається, що такі заявлені на майбутнє, тобто, заявлені позовні вимоги є передчасними. Відповідно до ст.88 ЦПК України на користь позивача підлягають відшкодуванню понесені ним судові витрати пропорційно розміру задоволених вимог за рахунок відповідачів в рівних частках. На підставі викладеного,

Outcome: partial