Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-13 00:00:00

ПАТ КБ "Дельта Банк" звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованності за кредитним договором № 001-09200-281207 від 28 грудня 2007 року на загальну суму в розмірі 15550 гривень, а також судові витрати. Позовні вимоги мотивовані тим, що 28 грудня 2007 року між ТОВ "Комерційний банк "Дельта", правонаступником якого є ПАТ "Дельта Банк", та [PERSON] укладено кредитний договір № 001-09200-281207, відповідно до якого позивач надав [PERSON] кредитні кошти шляхом відкриття відновлювальної відкличної кредитної лінії, що передбачена п.1.3 кредитного договору. Відповідно до вказаного пункту банк відкриває держателю кредитну лінію на загальну суму 30000 гривень та на день укладання кредитного Договору встановлює ліміт кредитної лінії на рахунку в сумі 3050 гривень. Також позивач випустив та надав відповідачу платіжку картку за тарифами та на умовах викладених у Правилах здійснення операцій за картковими рахунками. Відповідно до п. 1.5 кредитного Договору кредитні кошти та власні кошти Держателя використовуються для розрахунків за товари чи послуги, які придбані Держателем у суб"єктів господарювання, зняття готівки, виконання Держателем своїх зобов"язань перед банком за Договором. Відповідно до пункту 2.1. моментом надання Банком Держателю Кредиту є день здійснення операції за допомогою Картки або день утримання платежів за умови відсутності на Рахунку власних коштів Держателя. У відповідності до Договору, Держатель картки зобов"язаний щомісяця в строки, визначені Правилами, здійснювати погашення частини суми заборгованості за Кредитною лінією, яка виникла за попередній звітний місяць, а також здійснювати погашення в повному обсязі заборгованості за Овердрафтом, яка виникла за попередній звітний місяць, сплачувати всю суму процентів, нарахованих за користування кредитною лінією та/або Овердрафтом. Також, відповідно до п.2.13 Держатель доручає банку здійснювати договірне списання грошових коштів з Рахунку в рахунок погашення сум заборгованості, яка виникла за кредитним Договором. Станом на 21.10.2013 року відповідач не виконує належним чином зобов"язання за кредитним договором, в результаті чого виникла прострочена заборгованість. [PERSON] був повідомлений про виникнення заборгованості по оплаті передбачених договором платежів. Однак на даний час кредитна заборгованість позичальником не погашена. Станом на 21.10.2013 року за відповідачем існує заборгованість на загальну суму 15550 гривень, яка складається з тіла кредиту - 3050 гривень, заборгованості за комісіями - 12500 гривень. Представники позивача в судове засідання не з"явивилися, хоча як позивач, так і його представники про день, час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином. Надіслали до суду заяви про розгляд та вирішення справи у їх відсутність, позовні вимоги підтримали у повному обсязі, проти ухвалення заочного рішення у справі не заперечували. Відповідач у справі [PERSON] в судове засідання не з"явився, хоча про час та день розгляду справи повідомлявся належним чином, про причини неявки суду не повідомив, заперечення проти позову не подав. Частиною 1 ст. 224 ЦПК України визначено, що у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про день, час і місце судового засідання і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Враховуючи, що підстави для відкладення розгляду справи згідно ст. 169 ЦПК України відсутні, а позивач не заперечує проти ухвалення заочного рішення, ухвалу суду, якими участь у розгляді справи представника позивача визнана обов"язковою, не виконує, суд здійснює заочний розгляд справи з врахуванням вимог статей 224-225 ЦПК України та за наявними у справі доказами. Судом встановлені наступні факти, обставини та відповідні їм правовідносини. 28 грудня 2007 року між ПАТ "Дельта Банк" та [PERSON] укладено кредитний договір № 001-09200-281207, відповідно до якого позивач надав [PERSON] кредитні кошти шляхом відкриття відновлювальної відкличної кредитної лінії, що передбачена п. 1.3 кредитного договору. Відповідно до вказаного пункту банк відкрив відповідачу кредитну лінію на загальну суму 30000 гривень та на день укладання кредитного Договору встановив ліміт кредитної лінії на рахунку в сумі 3050 гривень. Також позивач випустив та надав відповідачу платіжку картку за тарифами та на умовах викладених у Правлах здійснення операцій за картковими рахунками. Станом на 21.10.2013 року за відповідачем [PERSON] перед позивачем існує заборгованість за тілом кредиту в сумі 3050 гривень. Вказані обставини підтверджуються кредитним договором № 001-09200-281207 від 28 грудня 2007 року укладеним між ПАТ "Дельта Банк" та [PERSON] (а.с.5-6), тарифами на обслуговування платіжних карток Visa Classik тарифний пакет "Швидкі гроші ХХ L" (а.с.7), анкетою позичальника [PERSON] (а.с.8), анкетою клієнта- фізичної особи [PERSON] (а.с.9), розрахунком ціни позову (а.с.12). Частиною 1 ст. 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк бо інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Статтею 509 ЦК України встановлено, що зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав встановлених ст.11 ЦК України, відповідно до якої, підставою виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, визначено договори та інші правочини. Cтаттями 526, 629 ЦК України визначено, що зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Договір є обов'язковим для виконання сторонами. Відповідно до ст.599 ЦК України зобов"язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Частиною 1 ст. 530 ЦК України передбачено, що якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Статтею 610 ЦК України визначено, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов"язання (неналежне виконання). Статтею 611 ЦК України передбачено, що у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Відповідно до ст. 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності, сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження, та доведення перед судом їх переконливості, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Таким чином, так як позивачем доведено обставини, на які він посилається як на підставу своїх вимог щодо стягнення з відповідача заборгованості по тілу кредиту в сумі 3050 гривень, то позовні вимоги в цій частині позову, підлягають задоволенню. В іншій частині позовних вимог, а саме про стягнення заборгованності за комісіями в сумі 12500 гривень, необхідно відмовити виходячи з наступного. Відповідно до ст. 10 ЦПК України на позивача покладено обов"язок довести ті обставини, на які він посилається як на підставу своїх вимог. Відповідно до ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Проте позивачем всупереч цим вимогам цивільно-процесуального законодавства, не надано доказів того, що у відповідача у справі виникли та існують зобов"язання перед позивачем по сплаті заборгованості за комісіями в сумі 12500 гривень. Як вбачається з позовної заяви ПАТ "Дельта Банк", обставини, якими позивач обгрунтовує свої вимоги про стягнення з відповідача заборгованості за комісіями в сумі 12500 гривень, у позовній заяві позивачем не викладені, а докази, що підтверджують ці обставини, не зазначені. Таким чином, так як позивачем не доведено обставини, на які він посилається як на підставу своїх вимог щодо стягнення з відповідача заборгованості за комісіями в сумі 12500 гривень, то позовні вимоги в цій частині позову задоволенню не підлягають. Частиною1 ст. 88 ЦПК України визначено, що стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. На підставі викладеного,

Outcome: partial