Jurisdiction: civil
Date: 2020-05-13 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду із вказаною позовною заявою, обгрунтовуючи свої позовні вимоги тим, що під час розпаювання земель колективного сільського підприємства «Дружба» у с. Мошни Черкаського району Черкаської області її батько [PERSON] отримав сертифікат на право на земельну частку (пай) серії ЧР № 0106099. Відповідно до вказаного сертифікату, йому належало право на земельну частку (пай) у землі вказаного підприємства розміром 2,78 га в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі. [INFO] її батько [PERSON] помер.На підставі угоди від 29.02.2000 року, посвідченої державним нотаріусом Черкаської районної державної нотаріальної контори Вороною О.О. і зареєстрованої в реєстрі за № 868, у порядку розподілу спадкового майна, яке залишилося після смерті її батька [PERSON] , вона отримала у власність 1/3 частину земельного паю згідно сертифікату на право на земельну частку (пай). 14.11.2018 року Черкаською районною державною адміністрацією було прийняте розпорядження № 448 «Про затвердження технічної документації із землеустрою та виділення в натурі (на місцевості) земельної ділянки власнику земельної частки (паю)», далі оскаржуване розпорядження. Оскаржуваним розпорядженням затверджено технічну документацію із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) їй у власність, загальною площею 0,8716 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, якарозташована за адресою: Черкаська область, Черкаський район, Мошнівська сільська рада за межами населеного пункту та виділено позивачу вказану земельну ділянку відповідно до технічної документації із землеустрою. Зареєструвавши у встановленому законодавством порядку право власності на вказану земельну ділянку на підставі оскаржуваного розпорядження, вона звернулася до Товариства з обмеженою діяльність «Аркоп», яке орендує земельні ділянки за місцезнаходженням належної їй земельної частки (паю), з приводу укладення договору оренди земельної ділянки. У вказаному підприємстві їй повідомили, що не можуть укласти з нею договір оренди вказаної земельної ділянки, так як згідно з оскаржуваним розпорядженням їй у власність було передано земельну ділянку у масиві, який орендує інше підприємство та яка знаходиться на іншому полі.У відповідь на запит її адвоката, листом від 08.01.2020 року № 04/02-09 Мошнівська сільська рада повідомила, що під час розпаювання земель колективної власності КСП «Дружба» [PERSON] отримав земельну частку (пай) [NUMBER] . Під час передачі в оренду земельних часток (паїв) в 2003 році окремими масивами ПрАТ ЧОП «Агротехсервіс» та СФГ «Білий Лебідь», була допущена подвійна нумерація земельних ділянок. Так ПрАТ ЧОП «Агротехсервіс» взяв в оренду 554 паї, а СФГ «Білий Лебідь»-271. Земельна ділянка під [NUMBER] , яка розпайовувалась на [PERSON] спочатку була в оренді СФГ «Білий Лебідь». На даний час вона перебуває в масиві, який орендує ТОВ «Аркоп». Під час оформлення спадкових прав спадкоємцям помилково була надана у власність земельна ділянка [NUMBER] , яка належить покійній [PERSON] , в масиві, який орендує ПрАТ ЧОП «Агротехсервіс». Таким чином, під час виготовлення технічної документації із землеустрою технічна документація була помилково розроблена не на ту ділянку, яку отримав її батько під час розпаювання земель, а на іншу земельну ділянку, яка належала [PERSON] . У подальшому допущена помилка під час виготовлення технічної документації із землеустрою призвела до прийняття незаконного оскаржуваного розпорядження. Таким чином, власники сертифікату на право власності на земельну частку (пай) мають право на одержання у натурі тієї земельної ділянки, яка була визначена у процесі розпаювання земель відповідного колективного сільськогосподарського підприємства. Всупереч нормам законодавства їй була передана у власність земельна ділянка, яка належала [PERSON] , замість тієї, що належала її батьку [PERSON] . Через існування оскаржуваного розпорядження позивач позбавлена можливості оформити у власність земельну ділянку, право на одержання якої було набуте її батьком у процесі розпаювання земель КСП «Дружба» та успадковане нею після його смерті, оскільки повторне виділення земельної частки (паю) її власнику у натурі (на місцевості) законодавством не передбачене. Таким чином, з метою поновлення її права на виділення у натурі (на місцевості) успадкованої після смерті батька земельної частки (паю) оскаржуване розпорядження має бути визнане незаконним. У зв`язку із вищевикладеним, позивач просить суд визнати незаконним розпорядження Черкаської районної державної адміністрації від 14.11.2018 року № 448 «Про затвердження технічної документації із землеустрою та виділення в натурі (на місцевості) земельної ділянки власнику земельної частки (паю)». Позивач у судове засідання не з`явилась, однак її представник подав через канцелярію суду письмове клопотання про розгляд справи без його участі та участі позивача та підтримання позовних вимог в повному обсязі. Представник Черкаської районної державної адміністрації у судове засідання не з`явився, про час та дату слухання справи повідомлений належним чином, про що свідчить рекомендоване поштове повідомлення про вручення судової повістки, клопотань про розгляд справи за його відсутності до суду не надходило. До суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому представник відповідача просить відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі, оскільки вважає, що Черкаська районна державна адміністрація жодним чином прав позивача не порушувала, діяла у межах та у спосіб передбачений законом, розпорядження не суперечить жодному акту цивільного законодавства, а тому не може бути визнане незаконним. Дослідивши письмові докази, подані сторонами на підтвердження своїх вимог та заперечень, оцінивши зібрані у справі докази в їх сукупності, суд встановив такі факти та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що на підставі розпорядження голови Черкаської районної державної адміністрації від 14.11.2018 р. №448 про затвердження технічної документації із землеустрою та виділення в натурі (на місцевості) земельної ділянки власнику земельної частки (паю), позивачу [PERSON] затверджено технічну документацію із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) у власність громадянці [PERSON] загальною площею 0,8716 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована за адресою: Черкаська область, Черкаський район, Мошнівська сільська рада за межами населеного пункту. Виділено в натурі (на місцевості) земельну ділянку площею 0,8716 га (кадастровий номер 7124985000: 02:002:0474) громадянці [PERSON] для ведення товарного сільськогосподарського виробництва в адмінмежах Мошнівської сільської ради відповідно до технічної документації із землеустрою. Технічну документацію на вищевказану земельну ділянку розроблено ФОП [PERSON] на підставі заяви [PERSON] від 30.10.2018 року. Згідно сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ЧР № 0106099 реєстраційний номер 597 від 22.10.1996 р. гр. [PERSON] на підставі рішення Черкаської районної державної адміністрації від 20.11.1996 р. № 516 набув право на земельну частку (пай) розміром 2,78 в умовних кадастрових гектарах. На підставі угоди від 29.02.2000 р. зареєстрованої в реєстрі за № 2-776, [PERSON] успадкувала на підставі свідоцтва про право на спадщину від 12.01.2000 р. №863 право на земельну частку (пай) розміром 1/3 частина від 2,78 га в умовних кадастрових гектарах. [PERSON] [INFO] уклала шлюб з [PERSON] [INFO] та змінила прізвище на " [PERSON] ", що підтверджується свідоцтвом про шлюб від 15.01.2012 року. Рішенням Черкаського районного суду від 16.07.2012 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано. Відповідно до свідоцтва про шлюб від 06.04.2013 року, [PERSON] уклала шлюб з [PERSON] та змінила прізвище на " [PERSON] ". Відповідно до ситуаційного плану, що міститься у затвердженій технічній документації, земельної ділянки [PERSON] для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована за адресою: Черкаська область, Черкаський район, Мошнівська сільська рада за межами населеного пункту рілля зображена на плані під номером [NUMBER]. Відповідно до відповіді на запит представника позивача від 15.04.2020 р. № 29-23-0,2-3046/2-20 Головного управління Держгеокадастру у Черкаській області, згідно із списком громадян, яким передаються у власність земельні частки (паї) в адмінмежах Мошнівської сільської ради розпорядженням Черкаської районної державної адміністрації № 464 від 24.12.2003 року "Про затвердження схеми розподілу та передачу у приватну власність земельних часток (паїв) власникам сертифікатів на право на земельну частку (пай) по колишньому КСП "Дружба" в адмінмежах Мошнівської сільської ради" земельна частка (пай) [NUMBER] надана [PERSON] . В даному переліку громадян не значиться [PERSON] . Згідно з архівним витягом додатку до розпорядження голови Черкаської райдержадміністрації від 24.12.2003 року № 464, [PERSON] передано у власність земельну ділянку [NUMBER] в адмінмежах Мошнівської сільської ради площею 0,30 га та 5,19 га. Відповідно до додатку до рішення Мошнівської сільської ради від 06.02.2003 р. № 5-7 про передачу громадянам у приватну власність земельних ділянок, а саме списку громадян, щодо передачі в натурі земельних часток (паїв) - [PERSON] передано земельну ділянку під номером [NUMBER] . У відповіді на запит від 21.12.2019 року представника позивача Мошнівська сільська рада повідомляє про те, що гр. під час розпаювання земель колективної власності КСП «Дружба» с. Мошни Черкаського району Черкаської області гр. [PERSON] отримав земельну частку (пай)[NUMBER] .Під час передачі в оренду земельних часток ( паїв) в 2003 році окремими масивами ПрАТ ЧОП «Агрогехсервіс» та СФГ «Білий Лебідь», була допущена подвійна нумерація земельних ділянок.Так ПрАТ ЧОП «Агрогехсервіс» взяв в оренду 554 паї, а СФГ «Білий Лебідь»-271.Земельна ділянка під [NUMBER] , яка розпайовувалась на [PERSON] з початку була в оренді СФГ "Білий Лебідь". На даний час вона перебуває в масиві, який орендує ТОВ «Аркоп».Під час оформлення спадкових прав спадкоємцям помилково була надана, у власність земельна ділянка [NUMBER] , яка належить покійній [PERSON] , в масиві, який орендує ПрАТ ЧОП "Агротехсервіс". Відповідно до ст. 1 ЗК України, право власності на землю гарантується. Відповідно до ст. 78 ЗК України право власності на землю - це право особи володіти, користуватися і розпоряджатися земельними ділянками. Відповідно до ст. 116 ЗК України громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом. Відповідно до ст. 125 ЗК України , право власності та право постійного користування на земельну ділянку виникає після одержання її власником або користувачем документа, що посвідчує право власності чи право постійного користування земельною ділянкою, та його державної реєстрації. Відповідно до п. ґ) ч. 1 ст. 81 ЗК України громадяни України набувають права власності на земельні ділянки, зокрема, на підставі виділення в натурі (на місцевості) належної їм земельної частки (паю). Відповідно до ст. 1 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» від 05.06.2003 року № 899-ІУ, далі Закон № 899-ІУ, у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, право на земельну частку (пай) мають, зокрема, колишні члени колективних сільськогосподарських підприємств, сільськогосподарських кооперативів, сільськогосподарських акціонерних товариств, у тому числі створених на базі радгоспів та інших державних сільськогосподарських підприємств, а також пенсіонери з їх числа, які отримали сертифікати на право на земельну частку (пай) у встановленому законодавством порядку; громадяни - спадкоємці права на земельну частку (пай), посвідченого сертифікатом. Статтею 3 Закону № 899-ІУ, у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, визначено, що підставами для виділення земельних ділянок у натурі (на місцевості) власникам земельних часток (паїв) є рішення відповідної сільської, селищної, міської ради чи районної державної адміністрації. Особи, власники сертифікатів на право на земельну частку (пай), які виявили бажання одержати належну їм земельну частку (пай) в натурі (на місцевості), подають до відповідної сільської, селищної, міської ради чи районної державної адміністрації заяву про виділення їм земельної частки (паю) в натурі (на місцевості). Земельна частка (пай) виділяється її власнику в натурі (на місцевості), як правило, однією земельною ділянкою. За бажанням власника земельної частки (паю) йому можуть бути виділені в натурі (на місцевості) дві земельні ділянки з різним складом сільськогосподарських угідь (рілля, багаторічні насадження, сінокоси або пасовища). З викладеного вбачається, що під час виготовлення технічної документації із землеустрою технічна документація позивачу була помилково розроблена на ділянку [NUMBER] , що належала [PERSON] , а не на ділянку [NUMBER] , яку було передано у власність [PERSON] відповідно до рішення Мошнівської сільської ради від 06.02.2003 року № 5-7, у зв`язку із чим, у подальшому було винесено розпорядження Черкаської районної державної адміністрації від 14.11.2018 року № 448 «Про затвердження технічної документації із землеустрою та виділення в натурі (на місцевості) земельної ділянки власнику земельної частки (паю)» [NUMBER] (кадастровий номер 7124985000: 02:002:0474) загальною площею 0,8716 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, якарозташована за адресою: Черкаська область, Черкаський район, Мошнівська сільська рада за межами населеного пункту. У зв`язку із вказаним розпорядженням, позивач позбавлена можливості оформити у власність земельну ділянку, право на одержання якої було набуте її батьком у процесі розпаювання земель КСП "Дружба" та яке вона успадкувала після його смерті. Відповідно до п. 10 ч. 2 ст. 16 Цивільного кодексу України одним із способів захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання незаконним рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Крім того, ч. 2 ст. 393 Цивільного кодексу України встановлює, що власник майна, права якого порушені внаслідок видання правового акта органом державної влади, органом влади Автономної Республіки Крим або органом місцевого самоврядування, має право вимагати відновлення того становища, яке існувало до видання цього акта. Відповідно до положень ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Відповідно положень до ст.ст. 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, яке вона може здійснити шляхом звернення до суду у визначеному ЦПК України порядку (ст.4 ЦПК України) і що також гарантовано ст.124 Конституції України. Правилами ст. 12 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Враховуючи викладене, суд вважає, що позовні вимоги є доведеними належними і допустимими доказами, обгрунтованими, іншого способу відновлення становища позивача, яке існувало до винесення вказаного розпорядження суд не вбачає, тому позовні вимоги підлягають до задоволення. Ст. 5 ЦПК України визначено, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону, тому для ефективного захисту права позивача оскаржуване розпорядження має бути скасоване. Питання щодо судових витрат судом вирішуються відповідно до положень ст. 141 ЦПК України, однак позивач не просила стягнути на її користь судові витрати.

Outcome: approved