Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-22 00:00:00

Представник позивача Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансові Перспективи» в особі генерального директора Дудника М.П. звернувся в суд з даним позовом до відповідача [PERSON], який змінив своє ім'я із [PERSON], вказуючи, що 05 квітня 2007 року між Акціонерним комерційним інноваційним банком "УкрСиббанк, яке на підставі загальних зборів акціонерів від 27.10.2009 року, змінило назву на Публічне акціонерне товариство «УкрСиббанк, та відповідачем було укладено договір про надання споживчого кредиту №11138588000 ( далі - кредитний договір), відповідно до умов якого Банк надав позичальникові [PERSON] кредит у сумі 6 300,00 доларів США, а позичальник зобов'язався повернути наданий кредит і сплатити проценти за користування в сумі, строки та на умовах, що передбачені кредитним договором. 30.01.2009 року між банком і відповідачем укладено додаткову угоду до кредитного договору від 05.07. 2008 року, за умовами якого сторони дійшли згоди про зміну схеми погашення кредиту. З метою забезпечення належного виконання зобов'язання за кредитним договором між АКІБ «УкрСиббанк» та відповідачем укладено договір іпотеки, відповідно до якого відповідач передав Банку в іпотеку нерухоме майно, а саме: житловий будинок з господарськими будівлями та надвірними спорудами під [ADDRESS]. Відповідно до договору іпотеки сторони оцінили вартість предмету іпотеки у розмірі 43 008,00 грн. 08.12.2011 року ПАТ «УкрСиббанк» відступило свої права вимоги заборгованості за кредитними договорами ПАТ «Дельта Банк». Вказав, що відповідач неналежно виконує взяті на себе зобов'язання, в результаті чого станом 05.05.2014 року у нього виникла заборгованість в розмірі 8 244,20 дол.США, що за курсом НБУ на дату розрахунку є еквівалентом 93 983,88 грн. Просить звернути стягнення на предмет іпотеки в рахунок погашення заборгованості відповідача шляхом передачі іпотекодержателю ПАТ «Дельта Банк» вказаного предмета іпотеки у власність, виселити та зняти з реєстрації місця проживання та перебування відповідача та інших осіб, а також зобов'язати відповідача передати ПАТ «Дельта Банк» правовстановлюючі документи на предмет іпотеки, ключі від вхідних дверей, документи, що характеризують об'єкт нерухомості та інші документи, передбачені ПКМУ № 868 від 17.10.2013 року. Представник позивача в судове засідання не з'явився, направивши суду письмове клопотання, в якому просить розглянути справу за його відсутності, позовні вимоги підтримав у повному обсязі та не заперечував проти винесення заочного рішення. Відповідач, будучи належно повідомленим, у судове засідання не з'явився повторно, не повідомивши суд про причини неявки, тому суд ухвалив провести заочний розгляд справи. Суд, дослідивши письмові докази по справі, встановив такі факти. 05 квітня 2007 року між АКІБ "УкрСиббанк", яке на підставі загальних зборів акціонерів від 27.10.2009 року змінило назву на Публічне акціонерне товариство «УкрСиббанк», та [PERSON] було укладено кредитний договір № 11138588000, відповідно до умов якого банк зобов'язувався надати позичальнику кредит у сумі 6 300,00 доларів США на строк з 05.04.2007 року по 04.04.2022 року, а позичальник зобов'язувався повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом, які складають 13% річних та виконати свої зобов'язання у повному обсязі у встановлені строки (а.с.7-12). Згідно повідомлення Борщівського РС УДМС України в Тернопільській області від13.06.2014 року № 806 відповідач [PERSON] 13.12.2013 року змінив ім'я на [PERSON], значиться зареєстрованим у [ADDRESS]. Відповідно до графіку погашення кредиту, додаток №1 до кредитного договору № 11138588000 від 05.04.2007 року ( а.с.13-16) банком розраховано суми платежів, які необхідно сплатити відповідачеві за розрахунковий період з 10 травня 2007 року по 04 квітня 2022 року. Відповідно до ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Як вбачається з матеріалів справи банк виконав взяті на себе зобов'язання за кредитним договором, надавши відповідачу кредитні кошти у сумі 6 300,00 доларів США. Додатковою угодою від 30.01.2009 року до кредитного договору від 05.07.2008 року, укладеною між банком і відповідачем, передбачено зміну схеми погашення кредиту, а саме повернення кредиту позичальником ануїтетними платежами. Розмір ануїтетного платежу складає 155,00 дол.США, день сплати - 28 число кожного календарного місяця строку кредитування. 05 квітня 2007 року між АКІБ "Укрсиббанк" та відповідачем було укладено договір іпотеки (далі договір іпотеки), згідно якого в забезпечення зобов'язань по кредитному договору № 11138588000 було передано в іпотеку належне відповідачеві на підставі нотаріально посвідченого 05.04.2007 року договору купівлі-продажу. Предметом іпотеки являється житловий будинок з господарськими будівлями та надвірними спорудами, що знаходиться в [ADDRESS], житловою площею 62,3 кв.м., загальною площею 100,1 кв.м, що належить іпотекодавцю. (а.с.20-25.) Відповідач належним чином не виконує свої зобов'язання за кредитним договором. Як вбачається з наданої позивачем довідки від 05.05.2014 року (а.с.19), станом на 05.05.2014 року заборгованість по кредитному договору №11138588000 складає 8244,2 дол. США, що на день розрахунку по офіційному курсу НБУ складає 93983,88 грн., з яких: заборгованість за кредитом - 5397,64 дол. США, що згідно офіційного курсу НБУ складає 61533,1 грн.; заборгованість по процентах за користування кредитом - 2846,56 дол. США, що згідно офіційного курсу НБУ складає 34450,79 грн. 08 грудня 2011 року ПАТ «Укрсиббанк» відступило свої права вимоги заборгованості за кредитними договорами ПАТ «Дельта Банк» в тому числі за кредитним договором укладеним з відповідачем, що підтверджується випискою з договору купівлі-продажу прав вимоги за кредитами від 08.12.2001 року та актом прийому передачі документації ( а.с.35-37). З огляду на вищенаведене, враховуючи, що укладений договір є чинним, ПАТ "Дельта Банк" набуло права вимоги до відповідача. Відповідно до ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ч.1 ст.516 ЦК України заміна кредитора у зобов'язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ч. 1 ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог ,що звичайно ставляться. У випадку невиконання позичальником своїх зобов'язань по своєчасному поверненню кредиту банк має право стягнути з позичальника суму боргу, в тому числі, шляхом звернення стягнення на предмет забезпечення, яким згідно п.2.1 кредитного договору являється застава нерухомого майна, згідно договору іпотеки від 05.04.2007 року. Частиною 1 ст. 33 Закону України "Про іпотеку" передбачено, що у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. У частині 3 цієї статті визначені способи звернення стягнення на предмет іпотеки: на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя. Пунктом 11 договору іпотеки сторони погодили, що іпотекодержатель набуває право звернути стягнення на предмет іпотеки в разі, якщо на день, визначений основним зобов'язанням, іпотекодавець не поверне іпотекодержателю суму кредиту, проценти за користування кредитом, пеню, іншу заборгованість, платежі та санкції, що передбачені та/або випливають з основного зобов'язання, а також в інших випадках, передбачених основним зобов'язанням та договором, в тому числі у випадку одноразового прострочення основного зобов'язання. При настанні зазначених у абзаці першому цього пункту договору випадків іпотекодержатель надсилає іпотекодавцеві письмову вимогу про усунення порушення основного зобов'язання та зобов'язань, передбачених цим договором, у не менш, ніж тридцятиденний строк, та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання цієї вимоги. Якщо протягом встановленого строку вимога іпотекодержателя залишається без задоволення, іпотекодержатель вправі розпочати звернення стягнення на предмет іпотеки відповідно до цього договору. Згідно ст. 35 Закону України "Про іпотеку" в разі порушення основного зобов'язання та/або умов іпотечного договору іпотекодержатель надсилає іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмову вимогу про усунення порушення. У цьому документі зазначається стислий зміст порушених зобов'язань, вимога про виконання порушеного зобов'язання у не менш, ніж тридцятиденний строк та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання цієї вимоги. Якщо протягом встановленого строку вимога іпотекодержателя залишається без задоволення, іпотекодержатель вправі розпочати звернення стягнення на предмет іпотеки відповідно до цього Закону. Статтею 589 ЦК України встановлено, що у разі невиконання зобов'язання забезпеченого заставою, заставодержатель (іпотекодержатель) набуває право звернення стягнення на предмет застави (іпотеки). За рахунок предмета застави, іпотеки він має право задоволити в повному обсязі свої вимоги з урахуванням сплати відсотків, неустойки, збитків та іншого. Відповідно до ст. 590 ЦК України звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється за рішенням суду, якщо інше не встановлено договором або законом. 07 червня 2014 року набув чинності ЗУ №1304-VII від 03 червня 2014 року "Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті". Стаття 1 ЗУ "Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті" вказує на те, що протягом дії цього Закону: 1) не може бути примусово стягнуте (відчужене без згоди власника) нерухоме житлове майно, яке вважається предметом застави згідно із статтею 4 Закону України "Про заставу" та/або предметом іпотеки згідно із статтею 5 Закону України "Про іпотеку", якщо таке майно виступає як забезпечення зобов'язань громадянина України (позичальника або майнового поручителя) за споживчими кредитами, наданими йому кредитними установами - резидентами України в іноземній валюті, та за умови, що: таке нерухоме житлове майно використовується як місце постійного проживання позичальника/майнового поручителя або є об'єктом незавершеного будівництва нерухомого житлового майна, яке перебуває в іпотеці, за умови, що у позичальника або майнового поручителя у власності не знаходиться інше нерухоме житлове майно; загальна площа такого нерухомого житлового майна (об'єкта незавершеного будівництва нерухомого житлового майна) не перевищує 140 кв. метрів для квартири та 250 кв. метрів для житлового будинку; 2) не може бути примусово стягнуте (відчужене без згоди власника) інше майно (майнові права), яке відповідно до законодавства або кредитного договору підлягає стягненню з позичальника, зазначеного у підпункті 1 цього пункту, при недостатності коштів, одержаних стягувачем від реалізації (переоцінки) предмета застави (іпотеки); 3) кредитна установа не може уступити (продати, передати) заборгованість або борг, визначений у підпункті 1 цього пункту, на користь (у власність) іншої особи. Суд вважає, що даний закон слід застосувати до правовідносини, які склались між сторонами спору. Так, відповідач [PERSON] одержав кредит в іноземній валюті, у забезпечення його виконання передав в іпотеку житловий будинок, загальна площа якого не перевищує 250 кв.м., наявність в іпотекодавця у власності іншого нерухомого житлового майна судом не встановлена. Довідкою Кривченської сільської ради від 02.07.2014 року № 112 підтверджується, що відповідач [PERSON] зареєстрований у [ADDRESS], а саме в домоволодінні, що є предметом іпотеки. Згідно ст. 4 ЗУ "Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті" протягом дії цього Закону інші закони України з питань майнового забезпечення кредитів діють з урахуванням його норм. Враховуючи наведене, у вимогах банку про звернення стягнення на спірну домоволодіння слід відмовити з підстав, передбачених ЗУ №1304-VII від 03 червня 2014 року. Що стосується вимог позивача про виселення відповідача та всіх мешканців із квартири, то суд виходить з наступного. Відповідно до ч. 2 ст. 39 Закону України «Про іпотеку» одночасно з рішенням про звернення стягнення на предмет іпотеки суд за заявою іпотекодержателя виносить рішення про виселення мешканців за наявності підстав, передбачених законом, якщо предметом іпотеки є житловий будинок або житлове приміщення. Окрім того, обов'язковою умовою для виселення мешканців із житлового приміщення, яке забезпечує зобов'язання боржника, в даному випадку є задоволення судом позовної вимоги про звернення стягнення на предмет іпотеки, так як банком у порядку ч. 2 ст. 39 Закону України «Про іпотеку» заявлено про виселення мешканців одночасно із вимогою про звернення стягнення. Враховуючи ту обставину, що банк на даний час не має права задовольнити свої вимоги шляхом звернення стягнення на нерухоме майно, що є предметом іпотеки, суд приходить до переконання, що вимоги позивача про виселення відповідача і всіх мешканців із вказаного житлового будинку та припинення права їх користування даним житловим приміщенням задоволенню не підлягають. Частиною 1 ст. 60 ЦПК України на сторін покладено обов'язок доказування і подання доказів. Це положення є одним із найважливіших наслідків принципу змагальності. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що в задоволенні позову публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» до відповідача [PERSON] про звернення стягнення на предмет іпотеки, припинення права власності та користування житловим приміщенням, виселення та стягнення судових витрат слід відмовити. На підставі ст.ст. 526, 530, 572-593, 610 - 612, 1050, 1054, 1077, 1078, 1081. 1082 ЦК України, Закону України "Про іпотеку", Закону України №1304-VII від 03 червня 2014 року "Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті",

Outcome: dismissed