Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-10 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] , 3 особа: Служба у справах дітей по Слобідському району Департаменту служб у справах дітей Харківської міської ради про позбавлення батьківських прав, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що [PERSON] є батьком малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданого міським відділом реєстрації актів цивільного стану №3 Харківського обласного управління юстиції 22.12.2006. З 2006 р. по 2010 р. позивач проживала з відповідачем у офіційному шлюбі. З моменту припинення проживання однією сімєю відповідач перестав цікавится життям та здоров?ям дитини. Не піклується про її фізичний і духовний розвиток, не спілкується з дитиною взагалі, тобто не дбає про її нормальне самоусвідомлення, не сприяє засвоєнню загальновизнаних норм моралі, не надавє доступу до культурних та інших духовних цінностей. Більше того, дитина зовсім не пам`ятає свого батька. Відповідач жодним чином не був позбавлений інформації стосовно місця перебування позивача та дитини, зі сторони позивача ніколи не створювалися перешкоди у спілкуванні дитини з ним та прийняття участі батька у вихованні, вищезазначені обставини свідчать про фактичну можливість, але вольове небажання виконувати відносно дитини батьківські обов`язки. Відповідач свої батьківські обов`язки не виконує з 2010 р. та не здійснює жодних дій, спрямованих на їх виконання, про що свідчить довідка головного лікаря КНП «МДП №1» №01-10/787 від 15.05.2019, довідка директора КЗ «ХСШ №11» та довідка директора «ДП Житлово-комунальна контора» ВАТ «Житлобуд-1» №278 від 04.04.2019. Крім того, відповідач з 2012 р. був заарештований та знаходився в місцях позбавлення волі за тяжкий злочин та відбував покарання. Шлюб між сторонами був розірваний. 28.11.2015 позивач уклала шлюб з [PERSON] , який має намір удочерити її дитину. Відповідач [PERSON] надав згоду на позбавлення його батьківських прав стосовно їхньої дочки, яка була завірена приватним нотаріусом Нескородовою О.А. Нехтування батьківськими обов`язками зі сторони відповідача, на думку позивача, принижує гідність, а наявність людини, яка юридично має права батька, але фактично залишається чужою людиною, може в подальшому привести до негативних наслідків у житті дитини як з моральної так і з правової точки зору. 02.10.2019 ухвалою Борівського районного суду Харківської обл. відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження; зобов`язано Службу у справах дітей по Слобідському району Департаменту служб у справах дітей Харківської міської ради надати до суду висновок про доцільність позбавлення [PERSON] батьківських прав відносно його малолітньої дитини [PERSON] . В судове засідання позивач не з`явилася, надала заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач по справі позов визнав, про що надав відповідну заяву, просив справу слухати без його участі. Представник Служби у справах дітей по Слобідському району Департаменту служб у справах дітей Харківської міської ради в судове засідання не з`явився, просив справу слухати без його участі, про що надав відповідну заяву, при винесенні рішення просив врахувати інтереси малолітньої дитини [PERSON] . Суд вважає можливим розглянути справу у відсутності сторін, які заявили про розгляд справи за їх відсутності, на підставі наявних у справі матеріалів, без здійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, що відповідає вимогам ч. 3 ст.211, ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Згідно ч. 3, 4 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем, в порядку, встановленому ст. 206 цього Кодексу. Згідно ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню, оскільки відповідач по справі ухиляється від виконання своїх обов"язків по вихованню дитини. В суді встановлено, що згідно копії свідоцтва про народження, батьками [PERSON] є [PERSON] та [PERSON] (а.с.13). Крім того, в суді встановлено, що згідно копії заяви від 13 листопада 2018 р., [PERSON] добровільно відмовляється від батьківських прав у відношенні його малолітньої доньки [PERSON] і висловлює згоду на позбавлення його батьківських прав відносно вказаної дитини (а.с.9), згідно довідки КНП «Міська дитяча поліклініка №1» Харківської міської ради, [PERSON] перебуває під наглядом фахівців вказаної поліклініки; станом здоров`я дитини та забезпеченням їй належного догляду опікується мати [PERSON] ; батько [PERSON] з питань, які стосуються здоров`я дитини, до поліклініки не звертався (а.с.10), згідно довідки та її копії ДП «Житлово-комунальна контора», [PERSON] дійсно зареєстрована і мешкає за адресою: [ADDRESS] , і разом з нею за вказаною адресою мешкають: [PERSON] - основ., [PERSON] - донька дружини (а.с.11,15), згідно копії свідоцтва про шлюб, [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб 28 листопада 2015 р. (а.с.12), згідно копії довідки КЗ «Харківська спеціалізована школа І-ІІІ ст. №11 з поглибленим вивченням окремих предметів Харківської міської ради Харківської обл.», [PERSON] навчається у вказаному закладі з 1 вересня 2013 р.; зі слів матері дитина постійно проживає з [PERSON] ; на батьківських зборах з вересня 2013 р. була присутні мати, вона цікавилася навчальною діяльністю доньки, реагувала на звернення класного керівника; батько учениці, [PERSON] , з вересня 2013 р. не відвідував школу, не був присутнім на батьківських зборах (а.с.16). Згідно з ч. 4 ст. 19 СК України при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, місця проживання дитини, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним обов`язковою є участь органу опіки та піклування. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи (ч. 5 ст. 19 СК України). За загальним правилом позбавлення батьківських прав спрямоване насамперед на захист інтересів малолітніх та неповнолітніх дітей та є засобом стимулювання батьків щодо належного виконання своїх обов`язків. Суд погоджується з висновком Служби у справах дітей по Слобідському району Департаменту служб у справах дітей Харківської міської ради щодо доцільності позбавлення батьківських прав [PERSON] у відношенні своєї иалолітньої доньки [PERSON] . Судом встановлено, що відповідач - батько дитини [PERSON] без поважних причин ухиляється від виконання своїх обов`язків по її вихованню, не здійснює будь-яких можливих дій щодо участі в її житті та утриманні. Відповідно до ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Відповідно до ст. 150 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї. Відповідно до ч. 1 ст. 151 СК України батьки мають переважне право перед іншими особами на особисте виховання дитини. Згідно ст. 165 СК України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Статтею 12 Закону України "Про охорону дитини" передбачено, що на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки, або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Відповідно до Пленуму Верховного Суду України від 30.03.2007 року за № 3 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення та про позбавлення та поновлення батьківських прав" ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дітей, їх навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надають дитині доступу до культурних та інших цінностей, не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі, не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування своїми обов`язками. Не можна позбавити батьківських прав особу, яка не виконує своїх батьківських обов`язків з незалежних від неї причин. Відповідно до статті 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року (далі - Конвенція) в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави-учасниці зобов`язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів. Відповідно до ст. 39 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року держави-учасниці вживають всіх необхідних заходів для сприяння фізичному та психологічному відновленню та соціальній інтеграції дитини, яка є жертвою будь-яких видів нехтування, експлуатації чи зловживань, катувань чи будь-яких жорстоких, нелюдських або принижуючих гідність видів поводження, покарання чи збройних конфліктів. Таке відновлення і реінтеграція мають здійснюватися в умовах, що забезпечують здоров`я, самоповагу і гідність дитини. Також згідно Конвенції про права дитини суд бере до уваги, що, як зазначено в Декларації прав дитини, "дитина, внаслідок її фізичної і розумової незрілості, потребує спеціальної охорони і піклування, включаючи належний правовий захист як до, так і після народження". За загальним правилом позбавлення батьківських прав спрямоване насамперед на захист інтересів малолітніх та неповнолітніх дітей та є засобом стимулювання батьків щодо належного виконання своїх обов`язків. Суд ухвалює судове рішення щодо малолітніх,

Outcome: approved