Jurisdiction: civil
Date: 2018-07-25 00:00:00

Приватне акціонерне товариство «Українська пожежно-страхова компанія» звернулось до суду з позовною заявою до [PERSON] про відшкодування збитків в порядку регресу. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що 24 листопада 2015 року між позивачем та [PERSON] було укладено [PERSON] обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АЕ/6225092, відповідно до якого була застрахована цивільно-правова відповідальність водіїв, які на законних підставах керують автомобілем "Chery", державний реєстраційний номер "ВА 2831 ВЕ". 20.12.2015 року о 17 годині 05 хвилин на 18-ому кілометрі+350 метрів автодороги Ульяновка-Миколаїв [PERSON], керуючи автомобілем "Chery", державний реєстраційний номер "ВА 2831 ВЕ" з явними ознаками алкогольного спяніння, допустив зіткнення з транспортним засобом "Volvo", державний реєстраційний номер "АІ 8266 СР" з напівпричепом "SCHWARZMULLER" державний реєстраційний номер "АІ 3346 ХО", під керуванням [PERSON]. Внаслідок вищевказаної дорожньо-транспортної пригоди транспортному засобу "Volvo" з напівпричепом "SCHWARZMULLER" було завдано механічних пошкоджень, а власнику матеріальний збиток. Відповідно до постанови Голованівського районного суду Кіровоградської області від 29.01.2016 року [PERSON] було визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст. 122-4, ст. 124, ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі - КУпАП). Позивач зазначає, що власник пошкодженого транспортного засобу "Volvo" та напівпричепа "SCHWARZMULLER" [PERSON] звернувся до страховика із заявою про виплату страхового відшкодування, після чого на підставі страхового акту №ОЦ/173/000/16/0036 від 29.03.2016 року позивачем було виплачено страхове відшкодування в розмірі 22704 грн. 92 коп. за пошкоджений автомобіль, а на підставі страхового акту №ОЦ/173/000/16/0037 від 29.03.2016 року виплачено відшкодування в розмірі 23293 грн. 16 коп. за пошкоджений напівпричіп, а тому загальний розмір фактично понесених витрат позивача склав 45998 грн. 08 коп. Позивач вважає, що з огляду на вищевикладене у відповідача виникло зобовязання відшкодувати йому завдані збитки в порядку регресу в розмірі сплаченого позивачем страхового відшкодування за Полісом №АЕ/6225092. У зв'язку з наведеним, посилаючись на ст.ст. 993, 1166, 1191 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), ст. 27 Закону України "Про страхування", ст. 38 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" від 01.07.2004 року №1961-ІV (далі - Закон України від 01.07.2004 року №1961-ІV) позивач просить стягнути з відповідача на його користь страхове відшкодування за завданні збитки в порядку регресу в розмірі 45998 грн. 08 коп. та судові витрати зі сплати судового збору в сумі 1762 грн. Ухвалою суду від 14.02.2018 року в даній справі відкрито провадження та призначено підготовче засідання. 13 квітня 2018 року проведено підготовче засідання та призначено справу до судового розгляду по суті. Представник позивача в судовому засіданні підтримав позовні вимоги у повному обсязі з підстав, зазначених в позові. Пояснив, що з вини відповідача 20.12.2015 року було допущено дорожньо-транспортну пригоду та пошкодження транспортного засобу "Volvo" з напівпричепом "SCHWARZMULLER", у зв'язку з чим, позивач на підставі страхових актів виплатив страхові відшкодування власнику такого транспортного засобу та напівпричепу [PERSON]. Звернувшись до відповідача з вимогою відшкодувати позивачу понесені витрати, той відмовився добровільно сплатити кошти, що призвело до звернення позивача до суду. Відповідач відразу після вчинення дорожньо-транспортної пригоди не повідомив свого страховика, залишив місце події, у зв'язку з чим, про такі події позивачу стало відомо лише 22.12.2015 року, після чого відразу (24.12.2015 року) експертом [PERSON] було проведено огляд пошкоджених транспортного засобу "Volvo" з напівпричепом "SCHWARZMULLER" та встановлено перелік пошкоджень. Позивач, провівши ремонтну калькуляцію на підставі встановлених пошкоджень, виплатив власнику транспортного засобу "Volvo" та напівпричепу "SCHWARZMULLER" [PERSON] страхові відшкодування на загальну суму 45998 грн. 08 коп., у зв'язку з чим, просив задовольнити позовні вимоги у повному обсязі. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги визнав повністю під час виступу в судових дебатах. Пояснив, що дійсно з його вини 20.12.2015 року сталася дорожньо-транспортна пригода, що призвело до пошкодження транспортного засобу "Volvo" та напівпричепу "SCHWARZMULLER". На підготовчому засіданні не визнавав позов, оскільки не міг зрозуміти, які саме пошкодження були виявлені на транспортному засобі "Volvo" та напівпричепі "SCHWARZMULLER", і чи дійсно тент на напівпричепі було пошкоджено внаслідок дорожньо-транспортної пригоди. Протокол огляду та претензію позивача про відшкодування страхових виплат ним не оскаржувались. Згідно ч. 1, ч. 4 ст. 206 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Заслухавши пояснення сторін та експерта, вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що визнання відповідачем позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, а позов підлягає задоволенню виходячи з наступного. Відповідно до ч. 1 ст.\~16\~ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним із способів захисту цивільних прав, передбачених ч. 2 ст.\~16 ЦК України, є відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди. За нормами частин 1, 3 ст. 10 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Нормами частин 1-3 ст. 12 ЦПК України визначено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов'язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Статтею 13\~ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Судом встановлено, що 20 грудня 2015 року о 17 год. 05 хв. на 18-ому кілометрі+350 метрів автодороги Ульяновка-Миколаїв відбулася ДТП за участю автомобілів "Chery", державний реєстраційний номер "ВА 2831 ВЕ", під керуванням відповідача, та "Volvo", державний реєстраційний номер "АІ 8266 СР" з напівпричепом "SCHWARZMULLER" державний реєстраційний номер "АІ 3346 ХО". Постановою Голованівського районного суду Кіровоградської області від 29.01.2016 року в справі №386/17/16-п визнано винним відповідача у скоєнні адміністративних правопорушень, передбачених ст.ст. 122-4, 124, 130 КУпАП та накладено стягнення у вигляді штрафу. Судом встановлено, що [PERSON] керуючи автомобілем не виконав вимоги дорожнього знаку 2.1. "Дати дорогу" та допустив зіткнення з іншим автомобілем, після чого залишив місце ДТП, а також керуючи автомобілем з явними ознаками алкогольного сп'яніння, відмовився від проходження огляду на стан сп'яніння у порядку, встановленому Законом (а.с. 12). Цивільно-правова відповідальність винуватця ДТП за шкоду, заподіяну життю, здоров'ю, майну третіх осіб внаслідок експлуатації транспортного засобу "Chery", державний реєстраційний номер "ВА 2831 ВЕ", була застрахована відповідно до Закону України від 01.07.2004 року №1961-ІV у ПрАТ «Українська пожежно-страхова компанія», що підтверджується копією полісу ОСЦПВВНТЗ №АЕ/6225092 від 24.11.2015 року (а.с. 9). Власник автомобіля марки "Volvo", державний реєстраційний номер "АІ 8266 СР" та напівпричепа "SCHWARZMULLER", державний реєстраційний номер "АІ 3346 ХО", [PERSON] 24.12.2015 року звернувся до позивача з повідомленням про настання події, що має ознаки страхового випадку та 26.02.2016 року звернувся із заявами про виплату страхових відшкодувань за договорами добровільного страхування транспортних засобів, в якій просив перерахувати страхові відшкодування на особистий рахунок за шкоду, спричинену з вини відповідача (а.с. 14-16, 28). Згідно зі звітом про оцінку вартості матеріального збитку, завданого власнику колісного транспортного засобу від 24 грудня 2015 року №МК1807_15, складеним експертом-оцінювачем [PERSON], з урахуванням проведеної 22.01.2016 року ФОП [PERSON] ремонтної калькуляції №4471.3852, вартість матеріального збитку, спричиненого власнику колісного транспортного засобу "Volvo", державний реєстраційний номер "АІ 8266 СР", становить 65190 грн. 04 коп. з ПДВ (а.с. 17-26, 160-162). Згідно зі звітом про оцінку вартості матеріального збитку, завданого власнику колісного транспортного засобу від 24 грудня 2015 року №МК1808_15, складеним експертом-оцінювачем [PERSON], з урахуванням проведеної 22.01.2016 року ФОП [PERSON] ремонтної калькуляції №4477, вартість матеріального збитку, спричиненого власнику колісного транспортного засобу напівпричепа "SCHWARZMULLER", державний реєстраційний номер "АІ 3346 ХО", становить 43718 грн. 59 коп. з ПДВ (а.с. 29-40, 163-165). Відповідно до умов договору ОСЦПВВНТЗ №АЕ/6225092 від 24.11.2015 року позивач склав страховий акт №ОЦ/173/000/16/0036 від 29 березня 2016 року та страховий акт №ОЦ/173/000/16/0037 від 29 березня 2016 року, згідно з якими дорожньо-транспортну пригоду, яка сталася 20.12.2015 року з вини відповідача, що призвело до пошкодження автомобіля марки "Volvo", державний реєстраційний номер "АІ 8266 СР" та напівпричепа "SCHWARZMULLER", державний реєстраційний номер "АІ 3346 ХО" визнано страховими випадками та призначено до виплати страхове відшкодування за ремонт автомобіля в загальному розмірі 22704 грн. 92 коп. та за ремонт напівпричепа в загальному розмірі 23293 грн. 16 коп. (а.с. 27, 41). На підставі складених страхових актів №ОЦ/173/000/16/0036 та №ОЦ/173/000/16/0037 від 29 березня 2016 року ПрАТ «Українська пожежно-страхова компанія» сплатило суму страхового відшкодування в загальному розмірі 45998 грн. 08 коп. на рахунок власника пошкодженого майна - [PERSON], що підтверджується копіями платіжних доручень №2302 та №2303 від 29 березня 2016 року (а.с. 27, 41). 12 травня 2017 року позивач направив відповідачу претензію про відшкодування збитків в порядку регресу в розмірі 45998 грн. 08 коп. у зв'язку з виплатою страхового відшкодування [PERSON] (а.с. 42). Експерт [PERSON] в судовому засіданні роз'яснив, що ним 24.12.2015 року було проведено огляд автомобіля марки "Volvo", державний реєстраційний номер "АІ 8266 СР" та напівпричепа "SCHWARZMULLER", державний реєстраційний номер «АІ 3346 ХО», за участю водія транспортного засобу, під час якого виявлено пошкодження та внесено відомості про такі пошкодження до звітів. Пошкодження були відносно недавні, корозії на ушкоджених ділянках не було. Час, коли саме утворились пошкодження він не визначав, оскільки такі питання не входять до його компетенції. Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом (ч. 1 ст. 1191 ЦК України). Відповідно до ст. 3 Закону України від 01.07.2004 року №1961-ІV, обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров'ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників. Згідно з п. 22.1. ст. 22 Закону України від 01.07.2004 року №1961-ІV, у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи. За нормами ст. 27 Закону України "Про страхування", що кореспондується зі ст. 993 ЦК України, до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток. Пунктом (в) підпункту 38.1.1. пункту 38.1. ст. 38 Закону України від 01.07.2004 року №1961-ІV, встановлено, що страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, якщо він після дорожньо-транспортної пригоди за його участю самовільно залишив місце пригоди чи відмовився від проходження відповідно до встановленого порядку огляду щодо стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, або вжив алкоголь, наркотики чи лікарські препарати, виготовлені на їх основі (крім тих, що входять до офіційно затвердженого складу аптечки або призначені медичним працівником). Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що аргументи позивача доведені в судовому засіданні, останнім було виплачено страхове відшкодування потерпілій особі, внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, що сталася з вини відповідача, який самовільно залишив місце такої пригоди, а також відмовився від проходження відповідно до встановленого порядку огляду щодо стану алкогольного сп'яніння, а тому, позивач має право вимагати відшкодування такої виплати в порядку регресу. Права позивача на відшкодування виплаченого страхового відшкодування були порушені зі сторони відповідача, який відмовився добровільно сплатити таку шкоду, а тому підлягають захисту судом. Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов'язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Як вбачається з наданого платіжного доручення від 16.01.2018 року, позивач за подання даного позову до суду, сплатив судовий збір в розмірі 1762 грн., виходячи з розміру, встановленого підпунктом 1 п. 1 ч. 2 ст. 4 Закону України Про судовий збір (а.с. 1), що підлягає відшкодуванню. Підстав для застосування ч. 1 ст. 142 ЦПК України, судом не встановлено, оскільки відповідач визнав позов після початку розгляду справи по суті. Підстави для допущення до негайного виконання судового рішення та для скасування заходів забезпечення позову відсутні. На підставі викладеного,

Outcome: approved