Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-10 00:00:00

29 жовтня 2013 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON], в якому просив (з урахуванням уточнення позовних вимог від 14.01.2014 року, 26.05.2015 року, залишення без розгляду частини позовних вимог в судовому засіданні 01.12.2015 року) встановити, що [PERSON] та [PERSON] проживали однією сім'єю без реєстрації шлюбу з липня 2003 року по вересень 2012 року, визнати спільною сумісною власністю [PERSON] та [PERSON] гараж в гаражному [ADDRESS], квартиру [ADDRESS], визнати за [PERSON] право власності на [ADDRESS] стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] грошову компенсацію за здійсненні поліпшення в квартирі [ADDRESS], які є невід'ємною частиною вказаної квартири, що належить на праві приватної власності [PERSON], в сумі 75950 грн. Позов мотивовано тим, що з 01.09.1995 року по 20.02.2001 року позивач знаходився у шлюбі з [PERSON], від даного шлюбу народилась дитина - [PERSON]. До розірвання шлюбу вони проживали разом по [ADDRESS], після розірвання шлюбу позивач став проживати разом зі своєю матір'ю, [PERSON], по [ADDRESS]. В квартирі матері на той момент знаходилось майно, яке належало їй на праві приватної власності. З липня 2003 року у зв'язку з примиренням відповідач перейшла жити в квартиру матері по [ADDRESS]. У 2004 році вони разом з відповідачкою придбали водонагрівач «Gorenie» вартістю 500 грн., телевізор «LG» вартістю 500 грн., музичний центр вартістю 500 грн., пилосос «LG» вартістю 180 грн., кавомолку вартістю 150 грн. У 2006 році в квартирі по [ADDRESS] позивач встановив нове вікно вартістю 300 грн. та встановив нові вхідні двері вартістю 300 грн. 18.07.2006 року вони з [PERSON] придбали [ADDRESS]. 14.02.2008 року згідно договору дарування мати відповідача подарувала квартиру [ADDRESS]. З серпня 2008 року позивач з відповідачем зареєстровані в даній квартирі, проте квартира потребувала капітального ремонту і в ній неможливо було проживати. Тому позивач з відповідачем продовжували проживати в квартирі матері позивача по [ADDRESS]. [INFO] року у них народився син, [PERSON], [INFO] року, у них народився син [PERSON]. З листопада 2010 року по грудень 2012 року позивач здійснив капітальний ремонт у гаражі [ADDRESS]. З листопада 2010 року по серпень 2012 року позивач здійснив ремонтні роботи в квартирі [ADDRESS]. З вересня 2012 року позивач з відповідачем разом не проживають. З липня 2003 року по вересень 2012 року позивач з відповідачем вели спільне господарство, проживали разом по [ADDRESS], в цей час у них народилось двоє дітей. [PERSON] звернулась з зустрічним позовом до [PERSON], в якому просила (з урахуванням уточнення зустрічного позову від 22.07.2015 року) встановити факт, що вона та [PERSON] проживали однією сім'єю без шлюбу у період з 01.01.2004 року по вересень 2012 року, поділити майно, що є об'єктом права з відповідачем спільної сумісної власності, наступним чином: виділити [PERSON] в натурі зі складу спільного сумісного майна, визнавши за [PERSON] право приватної власності на: поліпшення, які були виконані в квартирі за адресою: [ADDRESS]; яка належить [PERSON] на праві приватної власності внаслідок здійснених спільно з відповідачем ремонтно-будівельних робіт в період спільного проживання з ним однією сім'єю без шлюбу, загальна вартість яких складає 55703,49 грн., інше рухоме майно на загальну суму 23960 грн., а саме кавомолку «Philips» вартістю 150грн., газову плиту «GORENJE» вартістю 6000,00 грн, кухонний комбайн «Philips» вартістю 2800,00 грн., міксер «Philips» вартістю 250,00 грн., електрочайник «Philips» вартістю 400,00 грн., мікрохвильову піч «LG» вартістю 450,00 грн.; пральну машину «Miele» вартістю 6000,00 грн., ноутбук «Lenovo» вартістю 6500,00 грн., фотоапарат «Canon» вартістю 1200,00 грн., праску вартістю 210,00 грн.; відповідачу [PERSON] виділити в натурі зі складу спільного сумісного майна, визнавши за ним право приватної власності на: [ADDRESS], загальною площею 25,3 кв.м., який знаходиться в Гаражно-будівельному товаристві «ДНІПРОВСЬКИЙ-1» в м.Павлограді Дніпропетровської області, вартість якого складає 55597,00 грн., інше рухоме майно на загальну суму 24155,60 грн., а саме: водонагрівач «GORENJE» вартістю 500,00 грн., пилосос «LG» вартістю 180 грн., телевізор «LG» вартістю 500,00 грн., музичний центр вартістю 500,00 грн., холодильник «ZANUSSI» вартістю 6000,00 грн., тумбочку для телевізора вартістю 400,00 грн., комод для білизни вартістю 600,00 грн., шафу кухонну вартістю 650,00 грн., диван двомісний вартістю 2500,00 грн., диван «Малятко» вартістю 1500,00 грн., поличку для книг вартістю 250,00 грн., шафу в прихожу кімнату вартістю 3500,00 грн., люстру в спальну кімнату вартістю 150,00 грн., люстру в залу вартістю 320,00 грн., електролобзик «Stem» вартістю 350,00 грн., перфоратор «Stem» вартістю 400,00 грн., кутову шліфувальну машину (болгарку) «Stem» вартістю 350,00 грн., дошки для підлоги у кількості 3,72 кубічних метра вартістю 5505,60 грн.; зобов'язати відповідача передати [PERSON] майно, яке перебуває в його володінні та знаходиться за його місцем проживання в квартирі за адресою: [ADDRESS]; а саме: кавомолку «Philips» вартістю 150,00 грн.; газову плиту «GORENIE» вартістю 6000,00 грн., кухонний комбайн «Philips» вартістю 2800,00 грн., міксер «Philips» вартістю 250,00 грн., електрочайник «Philips» вартістю 400,00 грн., мікрохвильову піч «LG» вартістю 450.00 грн., пральну машину «Miele» вартістю 6000,00 грн., ноутбук «Lenovo» вартістю 6500,00 грн., фотоапарат «Canon» вартістю 1200,00 грн., праску вартістю 210,00 грн. Зустрічний позов мотивовано тим, що з 01.09.1995 року по 20.02.2001 року сторони перебували у шлюбі, від зазначеного шлюбу народилась донька [PERSON]. Після розірвання шлюбу певний час проживали окремо. В липні 2003 року вони з відповідачем налагодили свої стосунки та стали проживати як сім'я без укладення шлюбу. [INFO] року у них народився син, [PERSON], [INFO] року, у них народився син [PERSON]. З [PERSON] як сім'я мешкали в квартирі [ADDRESS]. Під час сварки між ними, яка відбулась у вересні 2012 року [PERSON] вигнав з квартири і з того часу вони проживають окремо. З липня 2003 року по вересень 2012 року сторони вели спільне господарство, мали спільний бюджет, за період спільного сумісного проживання придбано було різноманітне рухоме майно, яке просить поділити відповідач. В добровільному порядку сторони не дійшли згоди щодо поділу спірного майна, тому звернулись до суду за захистом своїх прав. Згідно письмової заяви від 11.12.2015 року [PERSON] просив розглянути справу без його участі, задовольнити його позовні вимоги, стягнути з [PERSON] компенсацію в розмірі 2841 грн., як різницю в ідеальній частці майна, визнати за ним право власності на [ADDRESS] виділити йому дошки вартістю 5505 грн., водонагрівач, музичний центр, кавомолку, телевізор, пилосос, вартістю 1830 грн. Згідно письмової заяви від 11.12.2015 року [PERSON] просила розглянути справу без її участі, не заперечувала проти стягнення з неї компенсації в розмірі 2841,10 грн на користь [PERSON] в рахунок вирівнювання часток. З'ясувавши обставини справи, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, та дослідивши письмові докази у справі в підтвердження вказаних обставин, суд приходить до висновку, що вимоги [PERSON] та [PERSON] підлягають задоволенню частково виходячи з наступного. Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що згідно свідоцтва про укладення шлюбу від 01 вересня 1995 року укладено шлюб між [PERSON] та [PERSON], присвоєні прізвища [PERSON]. Згідно свідоцтва про розірвання шлюбу 20 лютого 2001 року розірвано шлюб між [PERSON] та [PERSON]. [PERSON] та [PERSON] визнали факт спільного сумісного проживання однією сім'єю як чоловіка та жінки з липня 2003 року до вересня 2012 року. Відповідно до ч.1 ст.61 ЦПК України обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Відповідно до частин 2,4 ст.3 Сімейного кодексу України сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки. Сім'я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства. Проте, вимога про встановлення факту проживання однією сім'єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу з липня 2003 року по вересень 2012 року підлягає задоволенню частково, оскільки інститут спільного проживання осіб як чоловіка і жінки, який породжує юридичні наслідки, передбачений Цивільним кодексом 2004 року і такий факт може бути встановлений лише з 01 січня 2004 року. До сімейних відносин, які вже існували на зазначену дату, норми СК України застосовуються в частині лише тих прав і обов'язків, що виникли після набрання ним чинності. А тому встановлення факту проживання сторін однією сім'єю чоловіка та жінки без шлюбу з липня 2003 року, суперечить вимогам Закону, оскільки за діючим законодавством України, яке діяло до 2004 року, встановлення такого факту не передбачалось. 18 липня 2006 року [PERSON] було придбано на підставі договору купівлі-продажу [ADDRESS]. Тобто [ADDRESS]було придбано у період проживання сторін однією сім'єю чоловіка та жінки без шлюбу. Відповідно до ст. 74 СК України якщо жінка та чоловік проживають однією сім'єю, але не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, майно, набуте ними за час спільного проживання, належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено письмовим договором між ними.На майно, що є об'єктом права спільної сумісної власності жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, поширюються положення глави 8 цього Кодексу (Глава 8. Право спільної сумісної власності подружжя, ст.ст.60-74 СК України). Як роз'яснено в п. 20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 року N 11 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя" при застосуванні ст. 74 СК, що регулює поділ майна осіб, які проживають у фактичних шлюбних відносинах, судам необхідно враховувати, що правило зазначеної норми поширюється на випадки, коли чоловік та жінка не перебувають у будь-якому іншому шлюбі і між ними склалися усталені відносини, що притаманні подружжю. Ані позивач, ані відповідач з 01 січня 2004 року по вересень 2012 року не знаходились в зареєстрованому шлюбі, підтвердили, що між ними склалися усталені відносини, що притаманні подружжю. Відповідно до п. 22 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 року N 11 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя" поділ спільного майна подружжя здійснюється за правилами, встановленими статтями 69-72 СК та ст. 372 ЦК. Вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди - виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи. Згідно з п. 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 року N 11 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя" до складу майна, що підлягає поділу включається загальне майно подружжя, наявне у нього на час розгляду справи, та те, що знаходиться у третіх осіб. При поділі майна враховуються також борги подружжя та правовідносини за зобов'язаннями, що виникли в інтересах сім'ї (ч. 4 ст. 65 СК). Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про те, що спірний гараж є спільною сумісною власністю сторін. Право власності на квартиру [ADDRESS] [PERSON] набула на підставі договору дарування від 14 лютого 2008 року. Відповідно до п.2 ч. 1 ст. 57 СК України особистою приватною власністю дружини, чоловіка є майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але на підставі договору дарування або в порядку спадкування. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про те, що спірна квартира є особистою приватною власністю [PERSON]. Згідно свідоцтва про укладення шлюбу від 03 жовтня 2014 року укладено шлюб між [PERSON]та [PERSON], присвоєні прізвища [PERSON] та [PERSON]. [PERSON] та [PERSON] визнали факт придбання за час спільного сумісного проживання дошок вартістю 5505,60 грн., водонагрівача «Gorenie» вартістю 500 грн., телевізора «LG» вартістю 500 грн., музичного центру «Samsung» вартістю 500 грн., пилососу «Ессо» вартістю 180 грн., кавомолки вартістю 150 грн., ціна вказаного вище майна визначена за погодженням між сторонами. Враховуючи пояснення сторін, показання допитаних в судовому засідання свідків [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], письмові докази, надані сторонами, суду не надано доказів щодо наявності та місцезнаходження іншого майна, зазначеного в зустрічному позові на час розгляду справи. За таких обставин, суд вважає, що в поділі майна, відомості про наявність якого на час розгляду справи у суду відсутні, необхідно відмовити. Згідно висновку судової будівельно-технічної експертизи від 28.03.2015 року ринкова вартість [ADDRESS] до виконаних ремонтно-будівельних робіт за період з листопада 2010 року по грудень 2012 року становить 20367 грн. без врахування ПДВ, вартість ремонтно-будівельних робіт, виконаних за період з листопада 2010 року по грудень 2012 року в гаражі [ADDRESS] складає 32007,60 грн., ринкова вартість [ADDRESS] з урахуванням виконаних ремонтних робіт за період з листопада 2010 року по грудень 2012 року становить 55597 грн. без врахування ПДВ, ринкова вартість квартири [ADDRESS] до виконаних ремонтних робіт за період з лютого 2011 року по серпень 2012 року становить: 269180 грн. без обліку ПДВ, вартість ремонтно-будівельних робіт, виконаних за період з лютого 2011 року по серпень 2012 року в квартирі [ADDRESS] складає: 75950,40 грн., ринкова вартість квартири [ADDRESS] з урахуванням виконаних ремонтних робіт за період з лютого 2011 року по серпень 2012 року складає 371644 грн. без обліку ПДВ. Ремонтно-будівельні роботи, вартістю 75950 грн. 40коп., в квартирі [ADDRESS]були виконані у період з лютого 2011 року по серпень 2012 року, тобто за час спільного проживання [PERSON]та [PERSON]однією сім'єю як чоловіка та жінки, що свідчить про проведення даних ремонтно-будівельних робіт за рахунок коштів спільного сімейного бюджету. При дослідженні висновку№4 судової будівельно-технічної експертизи від 28.03.2015 року суд прийшов до наступного: поліпшення квартири [ADDRESS], яка є особистою приватною власністю [PERSON], як наслідок проведення ремонтно-будівельнихробіт у період з лютого 2011 року по серпень 2012 року є невід'ємними від нерухомого майна. Суду не надано доказів, що вищевказане нерухоме майно істотно збільшилося у своїй вартості внаслідок спільних трудових чи грошових затрат або затрат другого з подружжя, що свідчить про відсутність підстав для визнання об'єктом права спільної сумісної власності подружжя квартири [ADDRESS]. При поділі майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності [PERSON] та [PERSON], виходячи з рівності часток [PERSON] та [PERSON] у майні, суд враховує вартість проведенихремонтно-будівельних робіт за рахунок спільних коштів сторін у справі у період з лютого 2011 року по серпень 2012 року в квартирі [ADDRESS], яка є особистою приватною власністю [PERSON], в розмірі 75950,40 грн., вартість гаражу, загальною площею 25,3 кв.м., [ADDRESS] в розмірі 55597 грн., вартість дошок для підлоги 3,72 куб.м. в розмірі 5505,60 грн., вартість водонагрівача «Gorenie» в розмірі 500 грн., вартість телевізору «LG» в розмірі 500 грн., вартість музичного центру «Samsung» в розмірі 500 грн., вартість пилососу «Ессо» в розмірі 180 грн., вартість кавомолки в розмірі 150 грн. Враховуючи позовні вимоги сторін, виходячи з принципів розумності та справедливості, суд вважає за необхідне визнати за [PERSON]право власності на гараж, загальною площею 25,3 кв.м., [ADDRESS] вартістю 55597 грн., виділити у власність [PERSON] дошки для підлоги 3,72 куб.м. вартістю 5505,60 грн., водонагрівач «Gorenie» вартістю 500 грн., телевізор «LG» вартістю 500 грн., музичний центр «Samsung» вартістю 500 грн., пилосос «Ессо» вартістю 180 грн., кавомолку вартістю 150 грн., та стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] грошову компенсацію в розмірі 2841,10 грн. для зрівняння часток у спільній сумісній власності із врахуванням ремонтно-будівельних робіт, вартістю 75950 грн. 40коп., проведенихза рахунок спільних коштів у період з лютого 2011 року по серпень 2012 року в квартирі [ADDRESS], яка є особистою приватною власністю [PERSON]. При розрахунку компенсації суд виходив з наступного: 27798,50 грн. (1/2 вартості гаражу, загальною площею 25,3 кв.м., [ADDRESS], який є спільною сумісною власністю) + 5505,60 грн. (вартість дошок для підлоги 3,72 куб.м.) + 500 грн. (вартість водонагрівача «Gorenie») + 500 грн. (вартість телевізору «LG») + 500 грн. (вартість музичного центру «Samsung») + 180 грн. (вартість пилососу «Ессо») + 150 грн. (вартість кавомолки) = 35134,10 грн.; 37975,20 грн. (1/2 вартості проведенихремонтно-будівельних робіт за рахунок спільних коштів [PERSON] та [PERSON] у період з лютого 2011 року по серпень 2012 року в квартирі [ADDRESS], яка є особистою приватною власністю [PERSON]); 37975,20 грн. - 35134,10 грн. = 2841,10 грн. Відповідно до ч. 4 ст. 71 СК України присудження одному з подружжя грошової компенсації замість його частки у праві спільної сумісної власності на майно, зокрема на житловий будинок, квартиру, земельну ділянку, допускається лише за його згодою, крім випадків, передбачених Цивільним кодексом України. Згідно письмових заяв в сторони не заперечували проти стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] компенсації в розмірі 2841,10 грн.

Outcome: partial