Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-13 00:00:00

До Приморського районного суду м. Одеси 11.09.2019 року звернувся [PERSON] з позовом до Державного підприємства «Адміністрація морських портів України», в якому просив зобов`язати відповідача видати [PERSON] належно оформлену трудову книжку, як це передбачене статтею 47 КЗпП України, оформленої згідно з вимогами Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України та Міністерства соціального захисту населення України від 29.07.1993 року №58, що прийнята на виконання положень ст.. 48 КЗпП України; стягнути з Державного підприємства «Адміністрація морських портів України» на користь [PERSON] середній заробіток за весь час вимушеного прогулу в зв`язку із затримкою видачі трудової книжки, з 09 грудня 2017 року до дати прийняття рішення у справі. В обґрунтування позову зазначено, що [PERSON] працював з липня 2015 року по 24.07.2017 року в апараті управління Державного підприємства «Адміністрація морських портів України». Після звільнення, яке позивач вважав незаконним, він звернувся до суду, з приводу чого є рішення Приморського районного суду м. Одеси від 22.05.2018 року яким у задоволенні позову [PERSON] до Державного підприємства «Адміністрація морських портів України» про зобов`язання вчинити певні дії, визнання права позивача на встановлення міжпосадового співвідношення посадового окладу, право на тримання заохочення, визнання дати звільнення та у задоволенні зустрічного позову Державного підприємства «Адміністрація морських портів України» до [PERSON] про змінення причин звільнення та стягнення грошових коштів - відмовлено у повному обсязі. При цьому постановою Апеляційного суду Одеської області від 20.12.2018 року визначено рішення Приморського районного суду міста Одеси від 22 травня 2018 року у справі за позовом [PERSON] до Державного підприємства "Адміністрація морських портів України" - скасувати в частині відмови в задоволенні зустрічного позову Державного підприємства "Адміністрація морських портів України" і ухвалити в цій частині нове рішення. Зустрічний позов Державного підприємства "Адміністрація морських портів України" до [PERSON] про зміну формулювання причин звільнення та стягнення заборгованості - задовольнити частково. Змінити формулювання звільнення [PERSON] з «звільнений за ч.3 ст.38 КЗпП України - за власним бажанням у зв`язку з не виконанням ДП "АМПУ" законодавства про працю, умов колективного чи трудового договору» на «звільнений за власним бажанням за ч.1 ст.38 КЗпП України». В задоволенні решти вимог зустрічного позову - відмовити. В іншій частині рішення Приморського районного суду міста Одеси від 22 травня 2018 року - залишити без змін. Позивач посилається на те, що на виконання вказаного рішення суду, листом від 29.02.2019 року № 1198/10-03-06, який отримано позивачем 08.04.2019 року, йому надіслано не завірену копію наказу від 15.01.2019 року № 10-к, яким внесені зміни до наказу від 08.12.2017 року № 1309-к в частині формулювання причини звільнення [PERSON] , але інші пункти наказу від 08.12.2017 року №1309-к залишилися незмінними, в тому числі щодо дати звільнення та відповідної грошової виплати. 17.05.2019 року [PERSON] отримано дублікат трудової книжки ( [NUMBER] ) та копія наказу від 15.01.2019 року №10-к «Про внесення змін до Наказу ДП «АМПУ» від 08.12.2017 року №1309-к «По особовому складу». Однак, дата звільнення в наказі залишилась незмінною - 24.07.2017 року і не співпадає з датою зазначеною в дублікаті трудової книжки - 08.12.2017 року, а також не співпадає з датою набрання законної сили рішенням Апеляційного суду Одеської області від 20.12.2018 року. Позивач вважає, що така різниця в датах його звільнення порушує вимоги закону та фактично унеможливлює працевлаштування позивача з грудня 2017 року та унеможливлює використання йог права на соціальну допомогу по безробіттю, а у разі затримки видачі трудової книжки з вини власника працівникові має бути виплачений середній заробіток за час вимушеного прогулу, який позивач обчислює, виходячи з розміру свого середньоденного заробітку станом на 08.12.2017 році у розмірі 1334,32 грн., враховуючи підвищення бази для розрахунку мінімального посадового окладу працівника ДП «АМПУ», та кількості робочих днів з 09.12.2017 року по 19.08.2019 року, що дорівнює 417. Ухвалою судді Приморського районного суду м. Одеси Бондаря В.Я. від 13.09.2019 року провадження у справі було відкрите та призначено справу до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження на 05.11.2019 року. 21.10.2019 року від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому ДП «АМПУ» просить відмовити у задоволенні позову повністю, посилаючись на те, що відповідно до пунктів 2.4 Інструкції «Про порядок ведення трудових книжок працівників», затвердженої наказом Мінпраці, Міністерством юстиції та Міністерством соцзахисту населення від 29 липня 1993 року № 58 (далі - Інструкція), усі записи в трудовій книжці про прийняття на роботу, переведення на іншу постійну роботу або звільнення, а також про нагороди та заохочення вносяться власником або уповноваженим ним органом після видання наказу (розпорядження), але не пізніше тижневого строку, а в разі звільнення - у день звільнення і повинні точно відповідати тексту наказу (розпорядження). Відповідно до наказу ДП «АМПУ» № 1309-к від 08.12.2019 року (зі змінами відповідно до наказу № 83-к від 22.02.2018 року та № 10-к від 15.01.2019 року) [PERSON] , фахівця відділу захисту економічних інтересів служби економічної та внутрішньої безпеки, звільнено з роботи із займаної посади 08 грудня 2017 року за ч.І ст. 38 КЗпП України - за власним бажанням. Відповідно до запису № 3 у дублікаті трудової книжки [NUMBER] ) зазначено у графі 2 - 08.12.2017 (записується дата звільнення), а у графі 3 - звільнений за власним бажанням за ч.І ст. 38 КЗпП України (причина звільнення), у графі 4 - наказ від 08.12.2017 року №1309-к (на підставі якого проведено відповідні записи у дублікаті). Таким чином, твердження Позивача, що запис № 3 у дублікаті трудової книжки ( [NUMBER] ) не відповідає змісту наказу ДП «АМПУ» від 08.12.2017 року №1309-к не відповідає дійсності., а виданий Позивачу дублікат трудової книжки ( [NUMBER] ) відповідає вимогам Інструкції. Сам же запис до трудової книжники Позивача ([NUMBER]) про зміну дати звільнення відповідно до наказу ДП «АМПУ» № 83-к від 22.02.2018 року здійснено не було по вині Позивача, оскільки останній ігнорував звернення ДП «АМПУ» про які було зазначено (листи від 23.02.2018 року № 03-06-03/78 та від 13.03.2018 року № 03-06-03/98). Щодо твердження Позивача, що через не видачу йому належно оформленої трудової книжки він не міг працевлаштуватись з грудня 2017 року або скористатись правом на соціальну допомогу по безробіттю, відповідач зазначає, що дане твердження Позивача не відповідає дійсності так як відповідно до змісту листа Одеського обласного центру зайнятості від 14.05.2018 року № 1976/33/03, [PERSON] звернувся до Одеського міського центру зайнятості з метою пошуку роботи 12.12.2017 року, де його було зареєстровано та з 13.12.2017 року надано статус безробітного. З 20.12.2017 року [PERSON] призначено допомогу по безробіттю. 02.03.2018 року [PERSON] припинено реєстрацію у зв`язку із бажанням особи отримувати послуги у іншому центрі зайнятості. Станом на 11.05.2018 року [PERSON] до базових центрів зайнятості Одеської області та філій Одеського обласного центру зайнятості не звертався та на обліку як безробітний не перебуває. Таким чином, після отримання 08.12.2017 трудової книжки Позивач міг працевлаштуватись або скористатись правом на соціальну допомогу по безробіттю, чим і скористався Позивач. Щодо вимог про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу у зв`язку із затримкою видачі трудової книжки з 09.12.2017 до прийняття рішення у справі, то відповідно до п. 4.1 Інструкції власник або уповноважений ним орган зобов`язаний видати працівнику його трудову книжку в день звільнення з внесеним до неї записом про звільнення. При затримці видачі трудової книжки з вини власника або уповноваженого ним органу працівникові сплачується середній заробіток за весь час вимушеного прогулу. Аналогічні положення міститься у ст. 235 КЗпП України. Однак, 08.12.2017 року Позивач отримав свою трудову книжку, про що свідчить його підпис в книзі обліку руху трудових книжок і вкладишів до них № 03-06.02.11. Таким чином, безпідставною є вимога про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу у зв`язку із затримкою видачі трудової книжки з 09.12.2017 року, оскільки Позивач власноруч забрав свою трудову книжку 08.12.2017 року. В той же час законодавцем не передбачено такого виду відповідальності, як виплата середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу у разі не належного оформлення трудової книжки. 25.10.2019 року від позивача надійшла відповідь на відзив, в якій [PERSON] посилається на те, що трудова книжка йому була видана з грубими порушеннями п.п. 2.5, 2.6, 4.1, 4.2 Інструкції «Про порядок ведення трудових книжок працівників», затвердженої наказом Мінпраці, Міністерством юстиції та Міністерством соцзахисту населення від 29 липня 1993 року № 58, а тому обставини, які викладені відповідачем у відзиві, позбавлені змісту. 01.11.2019 року від позивача надійшла заява про зміну позовних вимог, відповідно до якої, він просить зобов`язати відповідача видати [PERSON] належно оформлений дублікат трудової книжки, як це передбачене статтею 47 КЗпП України, оформленої згідно з вимогами Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України та Міністерства соціального захисту населення України від 29.07.1993 року №58, що прийнята на виконання положень ст.. 48 КЗпП України; стягнути з Державного підприємства «Адміністрація морських портів України» на користь [PERSON] середній заробіток за весь час вимушеного прогулу в зв`язку із затримкою видачі трудової книжки, з 09 грудня 2017 року до дати прийняття рішення у справі. В даній заяві позивач посилається на те, що станом на 05.11.2019 року тривалість вимушеного прогулу складає 476 робочих днів, а отже, заборгованість по заробітній платі складає 635136,32 грн. (476 * 1334,32) У судовому засіданні 05.11.2019 року у зв`язку з клопотанням представника позивача оголошено перерву до 02.12.2019 року. 02.12.2019 року у зв`язку з зайнятістю судді у справі № 522/20563/16, судове засідання перенесено на 11.12.2019 року. 11.12.2019 року у зв`язку з неявкою сторін, судове засідання перенесено на 18.12.2019 року. 18.12.2019 року у зв`язку з наданням позивачеві строку для подання доказів про майновий стан, судове засідання відкладено на 14.01.2020 року. Ухвалою суду від 14.01.2020 року заяву Державного підприємства «Адміністрація морських портів України» про залишення позову [PERSON] без руху - залишено без задоволення, а заяву [PERSON] про відстрочення сплати судового збору - задоволено. У судовому засіданні 14.01.2020 року позивач та його представник позовні вимоги підтримали, просили задовольнити повністю. Представник відповідача позов не визнав, просив відмовити у його задоволенні повністю. Суд, заслухавши пояснення позивача та представників сторін, дослідивши матеріали справи, дійшов висновку, зважаючи на наступне. Судом встановлено, що з 15.07.2015 року по 24.06.2016 року [PERSON] працював на посаді фахівця відділу економічної та внутрішньої безпеки Державного підприємства «Адміністрація морських портів України», а з 24.06.2016 року - на посаді фахівця відділу захисту економічної та внутрішньої безпеки. Наказом ДП «АМПУ» №776-к від 24.07.2017 року Позивача було звільнено з посади фахівця відділу захисту економічних інтересів служби економічної та внутрішньої безпеки ДП «АМПУ» на підставі п.1 ст.40 КЗпП України у зв`язку із скороченням штату. Наказом ДП «АМПУ» №868-к від 11.08.2017 року скасовано наказ ДП «АМПУ» від 24.07.2017 № 776-к на підставі листа ТОВ «Свята Катерина - Одеса» від 02.08.2017 № 788 (у зв`язку з непрацездатністю Позивача). 28.08.2017 року Позивач звернувся до Приморського районного суду м. Одеси з позовом до ДП «АМПУ», згідно якого просив: -визнати право позивача на встановлення міжпосадового співвідношення (коефіцієнту) посадового окладу за кваліфікаційним розрядом (посадою) «фахівець 1 категорії», що визначений умовами оплати праці за трудовим договором; -зобов`язати державне підприємство «Адміністрація морських портів України» встановити з 01.11.2016 конкретний розмір посадового окладу позивача з урахуванням міжпосадового співвідношення (коефіцієнту) для розряду «фахівець 1 категорії» - 3,89 (три цілих вісімдесят дев`ять сотих), який не був приведений у відповідність до змінених умов колективного договору через бездіяльність працівників підрозділів апарату управління з кадрової роботи; -зобов`язати ДП «АМПУ» видати позивачу розрахункові листки за квітень-липень 2017 року та довідку про роботу на підприємстві із зазначенням часу роботи і розміру заробітної плати; -зобов`язати ДП «АМПУ» перерахувати основну і додаткову (виробничі та одноразові премії) заробітну плату, премію за 2016 рік, відпусткові та матеріальну допомогу у зв`язку з відпусткою, зважаючи на розмір посадового окладу позивача 18670 гривень в період 01.11.2016 -30.04.2017 та 19650 гривень з 01.05.2017. Стягнути на корить позивача різницю за трудовими виплатами в період з 01.11.2016 по 24.07.2017, остаточний розмір якої буде визначений після надання відповідачем розрахункових листків за квітень-липень 2017; -визнати права позивача на отримання заохочення в розмірі посадового окладу, за відпрацювання повного календарного 2016 року без періодів непрацездатності у відповідності до пункту 3.3.3 КД 2016. Стягнути з відповідача 18670 гривень на виконання цієї вимоги позивача; -зобов`язати ДП «АМПУ» звільнити позивача за власним бажанням на підставі частини третьої ст. 38 КЗпП з виплатою вихідної допомоги в розмірі не менше тримісячного середнього заробітку, обчисленого з розміру посадового окладу 19650 гривень (за два останні місці роботи); - визнати дату звільнення позивача - дату постановлення рішення по справі. Стягнення з ДП «АМПУ» середнього заробітку за час вимушеного прогулу з 25.07.2017 до дати прийняття рішення судом. Наказом ДП «АМПУ» №1309-к від 08.12.2017 року Позивача звільнено з посади з 24 липня 2017 року за ч.3 ст.38 КЗпП України - за власним бажанням у зв`язку із не виконанням ДП «АМПУ» законодавства про працю, умов колективного чи трудового договору. 08 грудня 2017 року Позивач отримав копію наказу ДП «АМПУ» №1309-к від 08.12.2017 року про його звільнення, розрахунковий листок за грудень 2017 року та трудову книжку. Згідно з розрахунковим листком за грудень 2017 року, за період з 24 липня по 08 грудня 2017 року Позивачу нараховано 163 349 грн 20 коп., з яких 708 грн 72 коп. - компенсація відпустки, 38 400 грн - вихідна допомога, решта - середній заробіток за вказаний період . Також, 08.12.2017 року Позивач отримав свою трудову книжку, про що свідчить його підпис в книзі обліку руху трудових книжок і вкладишів до них №03-06.02.11. Наказом ДП «АМПУ» № 83-к від 22.02.2018 визнано дату звільнення [PERSON] , фахівця відділу захисту економічних інтересів служби економічної та внутрішньої безпеки, 08 грудня 2017 за ч.3 ст. 38 КЗпП України. Підставою видання даного наказу став акт Одеського міського центру зайнятості від 24 січня 2018 № 10. У зв`язку з цим листами від 23.02.2018 № 03-06-03/78 та від 13.03.2018 № 03-06-03/98 ДП «АМПУ» повідомляло Позивача про необхідність прибуття до відділу кадрів апарату управління ДП «АМПУ» для внесення відповідних записів до трудової книжки Позивача. Крім того 13.03.2018 представником ДП «АМПУ» під час судового засідання по справі № 522/16171/17 було усно повідомлено Позивача про необхідність прибуття до відділу кадрів апарату управління ДП «АМПУ» для внесення відповідних записів до трудової книжки Позивача. 09.02.2019 ДП «АМПУ» було подано зустрічний позов до [PERSON] про змінення причин звільнення та стягнення грошових коштів. За результатом розгляду судової справи № 522/16171/17, відповідно до постанови Апеляційного суду Одеської області від 20.12.2018 року, [PERSON] відмовлено у задоволені позову у повному обсязі, зустрічний позов ДП «АМПУ» задоволено частково змінено формулювання звільнення [PERSON] з «звільнений за ч.3 ст.38 КЗпП України - за власним бажанням у зв`язку з не виконанням ДП «АМПУ» законодавства про працю, умов колективного чи трудового договору» на «звільнений за власним бажанням за ч.І ст.38 КЗпП України», у задоволенні решти вимог зустрічного позову - відмовлено. На виконання постанови Апеляційного суду Одеської області від 20.12.2018 року по справі №522/16171/17 наказом ДП «АМПУ» № 10-к від 15.01.2019 внесено зміни до наказу № 1309-к від 08.12.2017 року, а саме слова «за ч.3 ст. 38 КЗпП України - за власним бажанням у зв`язку з не виконанням ДП «АМПУ» законодавства про працю, умов колективного чи трудового договору» на «звільнений за власним бажанням за ч.І ст.38 КЗпП України». Листом від 01.02.2019 року № 10-03-06-07/17 ДП «АМПУ» повідомило Позивача про необхідність прибути до відділу кадрів апарату управління ДП «АМПУ» з трудовою книжкою для внесення відповідних записів до неї. 15.03.2019 року Позивач звернувся до ДП «АМПУ» із заявою від 11.03.2019 року, в якій поросив: ознайомити його з наказом ДП «АМПУ» № 10-к від 15.01.2019 року, видати дублікат трудової книжки, а також здійснити виплату середнього заробітку за затримку видачі трудової книжки. ДП «АМПУ» у листі від 29.03.2019 № 1198/10-03-06/Вих повідомило Позивача, що для отримання дублікату трудової книжки йому необхідно прибути до ДП «АМПУ» за адресою м. Одеса , вул. Ланжеронівська , 1, каб. № 119 , а також повідомило про відсутність правових підстав для виплати середнього заробітку за затримку видачі трудової книжки та надало копію наказу ДП «АМПУ» № 10- к від 15.01.2019 року. 03.05.2019 на адресу ДП «АМПУ» надійшла заява Позивача із проханням надіслати завіреної копії наказу ДП «АМПУ» № 10-к від 15.01.2019 та дублікат трудової книжки на його адресу. ДП «АМПУ» листом від 13.05.2019 № 1679/10-03-06/Вих надіслало на зазначену Позивачем адресу дублікат його трудової книжки та завірену копію наказу ДП «АМПУ» № 10-к від 15.01.2019 року. Відповідно до пунктів 2.4 Інструкції «Про порядок ведення трудових книжок працівників», затвердженої наказом Мінпраці, Міністерством юстиції та Міністерством соцзахисту населення від 29 липня 1993 року № 58, усі записи в трудовій книжці про прийняття на роботу, переведення на іншу постійну роботу або звільнення, а також про нагороди та заохочення вносяться власником або уповноваженим ним органом після видання наказу (розпорядження), але не пізніше тижневого строку, а в разі звільнення - у день звільнення і повинні точно відповідати тексту наказу (розпорядження). Оскільки, запис у трудовій книжці [PERSON] зроблено відповідно до наказу ДП «АМПУ» № 1309-к від 08.12.2019 (зі змінами відповідно до наказу № 83-к від 22.02.2018 та № 10-квід 15.01.2019) за яким [PERSON] , фахівця відділу захисту економічних інтересів служби економічної та внутрішньої безпеки, звільнено з роботи із займаної посади 08 грудня 2017 за ч.І ст. 38 КЗпП України - за власним бажанням, а відповідно до запису № 3 у дублікаті трудової книжки [NUMBER] ) зазначено у графі 2 - 08.12.2017 (записується дата звільнення), а у графі 3 - звільнений за власним бажанням за ч.І ст. 38 КЗпП України (причина звільнення), у графі 4 наказ від 08.12.2017 року №1309-к (на підставі якого проведено відповідні записи у дублікаті), то твердження Позивача, що запис № 3 у дублікаті трудової книжки ( [NUMBER] ) не відповідає змісту наказу ДП «АМПУ» від 08.12.2017 №1309-к не відповідає дійсності, а виданий Позивачу дублікат трудової книжки ( [NUMBER] ) відповідає вимогам Інструкції. Крім того, враховуючи те, що [PERSON] звертався до Одеського міського центру зайнятості з метою пошуку роботи 12.12.2017 року, де його було зареєстровано та з 13.12.2017 року надано статус безробітного, а з 20.12.2017 року призначено допомогу по безробіттю, та враховуючи те, що 02.03.2018 року [PERSON] припинено реєстрацію у зв`язку із його бажанням отримувати послуги у іншому центрі зайнятості, то на переконання суду, після отримання 08.12.2017 року трудової книжки Позивач міг або працевлаштуватись або скористатись правом на соціальну допомогу по безробіттю, чим він і скористався, а отже, підстави вважати причини відсутності у позивача працевлаштування вимушеними у суду відсутні. Також, відповідно до п. 4.1 Інструкції власник або уповноважений ним орган зобов`язаний видати працівнику його трудову книжку в день звільнення з внесеним до неї записом про звільнення. При затримці видачі трудової книжки з вини власника або уповноваженого ним органу працівникові сплачується середній заробіток за весь час вимушеного прогулу. Аналогічні положення міститься у ст. 235 КЗпП України. Оскільки 08.12.2017 року Позивачем отримано свою трудову книжку, про що свідчить його підпис в книзі обліку руху трудових книжок і вкладишів до них № 03-06.02.11, то на переконання суду, вимога про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу у зв`язку із затримкою видачі трудової книжки з 09.12.2017 року є безпідставною, оскільки Позивач власноруч забрав свою трудову книжку 08.12.2017. В той же час законодавцем не передбачено такого виду відповідальності, як виплата середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу у разу не належного оформлення трудової книжки. За таких обставин, суд доходить висновку про необґрунтованість позовних вимог [PERSON] та залишає їх без задоволення. Відповідно до ч.1 ст.. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Ухвалою суду від 14.01.2020 року [PERSON] відстрочено оплату судового збору у розмірі 7119,80 грн. до ухвалення рішення суду, а отже, у зв`язку з ухваленням такого рішення з позивача належить стягнути в дохід держави судовий збір в сумі 7119,80 грн.

Outcome: approved