Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-06 00:00:00

У жовтні 2020 року позивач приватне підприємство "Комсервіс-Плюс" (далі - ПП "Комсервіс-Плюс") звернулося до Подільського районного суду м. Києва з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення заборгованості. 05 серпня 2021 року Подільський районний суд м. Києва передав цивільну справу за позовом ПП "Комсервіс-Плюс" до [PERSON] про стягнення заборгованості на розгляд Оболонському районному суду м. Києва. 10 серпня 2021 року указана справа надійшла до Оболонського районного суду м. Києва та ухвалою судді Андрейчука Т.В. від 20 серпня 2021 року була прийнята до провадження та відкрито спрощене позовне провадження у справі. Свої позовні вимоги ПП "Комсервіс-Плюс" обґрунтовувало тим, що 25 вересня 2017 року між ним та [PERSON] укладено договір про спостереження за спрацюванням засобів охоронно-тривожної сигналізації № КСП-187-ПО, згідно з яким позивач прийняв під охорону нежитлову будівлю площею 18,7 кв. м, розташовану за адресою: [ADDRESS] . Охорона об`єкта здійснювалась позивачем шляхом спостереження за станом технічних засобів охоронної сигналізації, яка була встановлена на об`єкті відповідача, та негайного виїзду групи швидкого реагування при їх спрацюванні з метою затримання сторонніх осіб, що незаконно проникли на об`єкт. Також сторони справи уклали договір технічного обслуговування системи відеоспостереження від 25 вересня 2017 року № 1188-ТОВС, відповідно до якого ПП "Комсервіс-Плюс" взяло на себе зобов`язання з виконання робіт з технічного обслуговування системи відеоспостереження, встановленої в нежитловій будівлі площею 18,7 кв. м, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Проте [PERSON] належним чином не виконував взяті на себе за договором про спостереження за спрацюванням засобів охоронно-тривожної сигналізації від 25 вересня 2017 року № КСП-187-ПО, допустив заборгованість з її сплати у сумі 3313,33 грн. Також відповідач допустив заборгованість зі сплати на надані послуги за договором технічного обслуговування системи відеоспостереження від 25 вересня 2017 року № 1188-ТОВС у сумі 2366,67 грн. У зв`язку з цим ПП "Комсервіс-Плюс" просило суд стягнути [PERSON] заборгованість за надані послуги охорони за договором про спостереження за спрацюванням засобів охоронно-тривожної сигналізації від 25 вересня 2017 року № КСП-187-ПО у сумі 3313,33 грн, пеню за прострочення виконання зобов`язань у сумі 2423,25 грн, втрати від інфляції у сумі 438,46 грн, три проценти річних від простроченої суми у розмірі 253,90 грн; заборгованість за надані послуги за договором технічного обслуговування системи відеоспостереження від 25 вересня 2017 року № 1188-ТОВС у сумі 2366,67 грн, пеню за прострочення виконання зобов`язань у сумі 1718,20 грн, втрати від інфляції у сумі 313,19 грн, три проценти річних від простроченої суми у розмірі 180,19 грн Відповідач відзив на позовну заяву ПП "Комсервіс-Плюс" до суду не подав. Представник позивача в судове засідання не з`явилася, позивач про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся, представник позивача подала до суду заяву, в якій просив суд розглянути справу за її відсутності, а позовні вимоги її довірителя - задовольнити. Відповідач у судове засідання повторно не з`явився, про дату, час та місце судового розгляду справи повідомлявся, про причини неявки в судове засідання суд не повідомив, заяву про розгляд справи за його відсутності до суду не подав. За таких обставин та за відсутності заперечень представника позивача суд ухвалив провести заочний розгляд справи. Дослідивши матеріали справи, зібрані у справі докази, суд дійшов такого висновку. Особливості та порядок провадження охоронної діяльності визначені Законом України "Про охоронну діяльність". Ч. 1 ст. 1 Закону України "Про охоронну діяльність" встановлено, що охоронна діяльність - надання послуг з охорони власності та громадян. Охорона майна - діяльність з організації та практичного здійснення заходів охорони, спрямованих на забезпечення недоторканності, цілісності визначених власником і належних йому будівель, споруд, територій, акваторій, транспортних засобів, валютних цінностей, цінних паперів та іншого рухомого і нерухомого майна, з метою запобігання та/або недопущення чи припинення протиправних дій щодо нього, для збереження його фізичного стану, припинення несанкціонованого власником доступу до нього та забезпечення здійснення власником цього майна всіх належних йому повноважень стосовно нього. Відповідно до ч. 1 ст. 8 Закону України "Про охоронну діяльність" суб`єкт охоронної діяльності надає послуги з охорони на підставі договору, укладеного із замовником у письмовій формі відповідно до законодавства. Предметом спору у даній справі є вимога позивача про стягнення заборгованості за договором про надання послуг з охорони об`єкта, який за правовою природою є договором про надання послуг охорони. До зобов`язань, що виникають та існують на підставі договору охорони застосовуються відповідні положення глави 63 "Послуги. Загальні положення" ЦК України та глави 66 "Зберігання" ЦК України, одним із спеціальних видів якого згідно з параграфом 3 цієї глави є договір охорони. Згідно з ч. 1 ст. 901 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Положення глави 63 ЦК України можуть застосовуватися до всіх договорів про надання послуг, якщо це не суперечить суті зобов`язання (ч. 2 ст. 901 ЦК України). За приписами ч. 2 ст. 903 ЦК України, якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ст. 978 ЦК України за договором охорони охоронець, який є суб`єктом підприємницької діяльності, зобов`язується забезпечити недоторканність особи чи майна, які охороняються. Володілець такого майна або особа, яку охороняють, зобов`язані виконувати передбачені договором правила особистої та майнової безпеки і щомісячно сплачувати охоронцю встановлену плату. Отже, договір охорони за своєю правовою природою відноситься до двосторонніх, консенсуальних, оплатних договорів, укладення якого зумовлює взаємне виникнення у кожної зі сторін прав та обов`язків. У даних правовідносинах на виконавця (охоронця) покладено обов`язок надавати послугу з охорони об`єкта, який йому переданий під охорону та надано право на одержання відповідної щомісячної плати, тоді як замовник як володілець такого майна, у свою чергу, зобов`язаний сплачувати виконавцю (охоронцю) обумовлену щомісячну плату за надані послуги і наділений правом вимагати належного надання послуг з боку виконавця. Вказаний договір посідає окреме місце серед інших видів договорів передбачених цивільним законодавством. Специфічність природи договору охорони, враховуючи його віднесення до одного з видів договорів послуг, полягає в особливості об`єкта договору, яким є послуги нематеріального характеру, що нерозривно пов`язані з особистістю виконавця результат діяльності якого (надання послуг) немає оречевленого (матеріального) змісту, оскільки сама послуга споживається у процесі її надання. Визначальною ознакою при наданні послуг є сама діяльність виконавця, оскільки при послугах продається не сам результат, а дії які до нього призвели так як в силу самого характеру послуги досягнення результату виконавцем не гарантується. Законодавець презюмує оплатність договору охорони, залишаючи при цьому за сторонами право погодити розмір відповідної плати, яка проводиться за фактично надані послуги якщо сторони не домовились про інше. 25 вересня 2017 року ПП "Комсервіс-Плюс" (виконавець) та [PERSON] (замовник) уклали договір про спостереження за спрацюванням засобів охоронно-тривожної сигналізації № КСП-187-ПО, за умовами якого виконавець зобов`язався прийняти під охорону нежитлову будівлю площею 18,7 кв. м, розташовану за адресою: [ADDRESS] (а. с. 70-80). Охорона об`єкта здійснювалася виконавцем шляхом спостереження за станом технічних засобів охоронної сигналізації, яка була встановлена на об`єкті замовника, а також забезпечення негайного виїзду групи швидкого реагування при їх спрацюванні з метою затримання сторонніх осіб, що незаконно проникли на об`єкт (п. 2.2 договору). Замовник [PERSON] взяв на себе обов`язок своєчасно сплачувати за послуги охорони у розмірі 350,00 грн щомісячно (додаток № 1 до договору про спостереження за спрацюванням засобів охоронно-тривожної сигналізації від 25 вересня 2017 року № КСП-187-ПО). Оплата за договором здійснювалася на умовах передоплати і проводиться щомісячно в останній робочий день поточного місяця на наступний місяць (п. 8.2 договору). Також ПП "Комсервіс-Плюс" (виконавець) та [PERSON] (замовник) уклали договір технічного обслуговування системи відеоспостереження від 25 вересня 2017 року № 1188-ТОВС, згідно з яким ПП "Комсервіс-Плюс" взяло на себе зобов`язання з виконання робіт з технічного обслуговування системи відеоспостереження, встановленої в нежитловій будівлі площею 18,7 кв. м, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Вартість послуг - 250,00 грн на місяць (а. с. 81-87). Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України). За змістом ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Однак [PERSON] належним чином не виконував взяті на себе за договором про спостереження за спрацюванням засобів охоронно-тривожної сигналізації від 25 вересня 2017 року № КСП-187-ПО зобов`язання щодо своєчасної та у повному обсязі сплати за послуги охорони, припинивши з грудня 2017 року сплачувати на надані послуги. Заборгованість відповідача за надані послуги охорони становить 3313,33 грн. Відповідач також допустив заборгованість зі сплати на надані послуги за договором технічного обслуговування системи відеоспостереження від 25 вересня 2017 року № 1188-ТОВС у сумі 2366,67 грн. Власного розрахунку на спростування розрахунку позивача відповідач не надав. Згідно зі ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). За приписами ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якшо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. За змістом ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення. Штрафом є неустойка. Відповідно до п. 5.1.5 договору про спостереження за спрацюванням засобів охоронно-тривожної сигналізації від 25 вересня 2017 року № КСП-187-ПО у разі порушення строку оплати вартості наданих виконавцем послуг замовник за кожен день прострочення зобов`язаний виплатити виконавцю пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, яка діє на період, за який нараховується пеня, від суми заборгованості. У зв`язку з простроченням [PERSON] виконання зобов`язань за договором про спостереження за спрацюванням засобів охоронно-тривожної сигналізації від 25 вересня 2017 року № КСП-187-ПО позивачем нараховано пеню у сумі 1718,20 грн. Також позивачем заявлено до стягнення пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ за прострочення виконання зобов`язань за договором технічного обслуговування системи відеоспостереження від 25 вересня 2017 року № 1188-ТОВС, проте умовами цього договору не передбачено такого виду неустойки. Отже, ці вимоги задоволенню не підлягають. Відповідно ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). За приписами ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якшо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання (ч. 1 ст. 625 ЦК України). Ч. 2 ст. 625 ЦК України передбачено, що у разі порушення грошового зобов`язання боржник, який прострочив його виконання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Оскільки ст. 625 ЦК України розміщена в розділі І "Загальні положення про зобов`язання" книги 5 ЦК України, то вона поширює свою дію на всі зобов`язання, якщо інше не передбачено в спеціальних нормах, які регулюють суспільні відносини з приводу виникнення, зміни чи припинення окремих видів зобов`язань. Передбачене ч. 2 ст. 625 ЦК України нарахування трьох процентів річних має компенсаційний, а не штрафний характер, оскільки є способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у отриманні компенсації від боржника. Норми ч. 2 ст. 625 ЦК України щодо сплати боргу з урахування встановленого індексу інфляції поширюються лише на випадки прострочення грошового зобов`язання, визначеного у гривнях (такий правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду від 25 листопада 2019 року у справі № 130/1058/16). За договором про спостереження за спрацюванням засобів охоронно-тривожної сигналізації від 25 вересня 2017 року № КСП-187-ПО втрати ПП "Комсервіс-Плюс" від інфляції становлять 438,46 грн, три проценти річних від простроченої суми - 253,90 грн. За договором технічного обслуговування системи відеоспостереження від 25 вересня 2017 року № 1188-ТОВС втрати ПП "Комсервіс-Плюс" від інфляції становлять 313,19 грн, три проценти річних від простроченої суми - 180,19 грн. Повно та всебічно дослідивши обставини справи, оцінивши зібрані докази у сукупності, суд вважає, що позов слід задовольнити частково, стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за договором про спостереження за спрацюванням засобів охоронно-тривожної сигналізації від 25 вересня 2017 року № КСП-187-ПО у сумі 3313,33 грн, пеню за прострочення виконання зобов`язання у сумі 2423,25 грн, втрати від інфляції у сумі 438,46 грн, три проценти річних від простроченої суми у розмірі 253,90 грн; заборгованість за договором про спостереження за спрацюванням засобів охоронно-тривожної сигналізації від 25 вересня 2017 року № КСП-187-ПО у сумі 2366,67 грн, втрати від інфляції у сумі 313,19 грн, три проценти річних від простроченої суми у розмірі 180,19 грн. Згідно з ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема витрати на професійну правничу допомогу (п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України). Відповідно до ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. На підтвердження витрат на професійну правничу допомогу, понесених під час розгляду справи, позивачем було надано договір про надання правничої допомоги від 20 вересня 2018 року № 20, укладений між ПП "Комсервіс-Плюс" та адвокатом Дешко М.М., з додатковою угодою від 20 жовтня 2020 року № 3, яка містить опис наданих послуг за договором, та платіжне доручення від 27 жовтня 2020 року № 230, що засвідчує оплату позивачем правничої допомоги у сумі 7000,00 грн. Законодавець у ст. 137 ЦПК України вживає термін "компенсація" витрат на професійну правничу допомогу. За визначенням, що дає Словник української мови в 11 томах (АН УРСР. Інститут мовознавства; за ред. І.К.Білодіда. - К.: Наукова думка, 1970-1980), слово "компенсація" означає "відшкодування, зрівноважування, винагорода за що-небудь, а також сума, яку сплачують як відшкодування, винагороду; покриття витрат, утрат", відтак, очевидно, що компенсації підлягають витрати на професійну правничу допомогу адвоката, які були понесені стороною (фактично сплачені нею). Тому суд приймає до уваги правову позицію, яку висловив Верховний Суд у постанові від 30 вересня 2020 року у справі № 379/1418/18, зазначивши, що на підтвердження витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, сторони надає, документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Отже, витрати позивача на професійну правничу допомогу на суму 7000,00 грн підтверджені належними доказами. Відповідно ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, у тому числі витрати на правову допомогу покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог (ч. 2 ст. 141 ЦПК України). Таким чином, з відповідача [PERSON] на користь ПП "Комсервіс-Плюс" компенсації підлягає судовий збір пропорційно до задоволених вимог у сумі 1773,78 грн (9288,99 грн / 11007,81 грн х 2102,00 грн = 1773,78 грн), а також витрати на професійну правничу допомогу пропорційно до задоволених вимог у сумі 5906,98 грн (9288,99 грн / 11007,81 грн х 7000,00 грн = 5906,98 грн).

Outcome: partial