Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-23 00:00:00

У червні 2018 року позивач звернувся до суду з позовною заявою, в якій просив ухвалити рішення, яким: - визнати виконавчий напис, виданий приватним нотаріусом Чернігівського міського нотаріального округу Завалієвим А.А. 06.12.2017 року та зареєстрований в реєстрі за №14513 про стягнення з [PERSON] на користь Публічного акціонерного товариства Комерційного банку «ПриватБанк» невиплачених в строк відповідно до Генеральної угоди від 29 грудня 2012 року та Розрахунку заборгованості за договором станом на 10.09.2017 року грошових коштів у сумі 21813 грн. 24 коп.; - зупинити стягнення на підставі виконавчого напису, виданого приватним нотаріусом Чернігівського міського нотаріального округу Завалієв А.А. 06.12.2017 року та зареєстрованим в реєстрі за № 14513. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що 08.02.2018 року постановою старшого державного виконавця Чечелівського відділу державної виконавчої служби міста Дніпра головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області [PERSON] відкрито виконавче провадження з виконання Виконавчого напису №14513, виданого 06.12.2017 року приватним нотаріусом Чернігівського міського нотаріального округу Завалієвим\~А.А. про стягнення з [PERSON] на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» боргу у сумі 23613,24 грн. 22.03.2018 року під час ознайомлення з матеріалами виконавчого провадження, позивач дізнався про вказану постанову державного виконавця та наявність Виконавчого напису №14513, виданого 06.12.2017 року Приватним нотаріусом Чернігівського міського нотаріального округу Завалієвим А.А. Виконавчий напис був вчинений приватним нотаріусом Чернігівського міського нотаріального округу Завалієвим А.А. на підставі п. 19 ч. 1 ст. 34, ст.ст. 87 88, 89 Закону України «Про нотаріат» та п.2 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 №1172 «Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» (в редакції від 10.12.2014 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів»), про стягнення з [PERSON] на користь Публічного акціонерного товариства Комерційного банку «Приватбанк» невиплачених в строк відповідно до умов Генеральної угоди від 29 грудня 2012 року та Розрахунку заборгованості за договором станом на 10.09.2017, грошових коштів у сумі 21813 грн. 24 коп. Позивач зазначив, що вказаний виконавчий напис вчинено з численними порушеннями законодавства, а тому він є недійсним та таким, що не підлягає виконанню. В судовому засіданні позивач підтримав заявлені позовні вимоги, просив позов задовольнити, посилаючись на підстави, зазначені в позовній заяві. Представник відповідача не з'явився в судове засідання без поважних причин; належним чином був повідомлений про дату, час і місце судового засідання; не подав відзив; позивач не заперечував проти такого вирішення справи та ухвалення заочного рішення, що відповідає положенням ст.280 ЦПК України, та у зв'язку з ненаданням відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Третя особа - Приватний нотаріус Чернігівського міського нотаріального округу Завалієв Артем Анатолійович у судове засідання не з'явився, надавши на адресу суду письмову заяву, про розгляд справи за його відсутності. Представник третьої особи - Чечелівського відділу державної виконавчої служби міста Дніпра Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про причини неявки суду не повідомив. Вислухавши позивача, вивчивши та дослідивши письмові матеріали справи у їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що 29 грудня 2012 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] був укладений договір про реструктуризацію заборгованості та приєднання до Умов і правил надання продукту кредитних карток. Відповідно до вказаного договору заборгованість за Договором 1 з дати підписання Генеральної угоди складає 22748 грн. 37 коп. Дата кінцевого погашення заборгованості за договором 1 - 31.12.2013 року. Заборгованість за договором 2 з дати підписання Генеральної угоди складає 3980 грн. 35 коп. Дата кінцевого погашення заборгованості за договором 2 - 31.12.2013 року (арк. с.79). 06 грудня 2017 року приватним нотаріусом Чернігівського міського нотаріального округу Завалієвим Артемом\~Анатолійовичем було вчинено виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за №14513, про стягнення з [PERSON] на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» суми в розмірі 21813 грн. 24 коп. невиплачених в строк відповідно до умов Генеральної угоди від 29 грудня 2012 року та Розрахунку заборгованості за договором станом на 10.09.2017 року (арк.с.8). На підставі виконавчого напису від 06 грудня 2017 року №14513 старшим державним виконавцем Чечелівського відділу державної виконавчої служби м.Дніпра Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області 08 лютого 2018 року винесена постанова про відкриття виконавчого провадження, а також постанова про арешт майна, що належить боржнику (арк.с.9, 10). 23 травня 2018 року на підставі виконавчого напису від 06 грудня 2017 року №14513 старшим державним виконавцем Чечелівського відділу державної виконавчої служби м.Дніпра Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області винесена постанова про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника (арк.с.11-12). За загальним правилом статей 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес у один із способів, визначених частиною першою статті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом. При цьому, відповідно до статті 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом "Про нотаріат" та іншими актами законодавства України (частина перша статті 39 Закону "Про нотаріат"). Цим актом є, зокрема, Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений наказом Міністерства юстиції України 22 лютого 2012 року № 296/5 та зареєстрований у Міністерстві юстиції України 22 лютого 2012 року за № 282/20595 (далі - Порядок). Згідно зі статтею 87 Закону України "Про нотаріат" для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Статтею 88 Закону України "Про нотаріат" визначено умови вчинення виконавчих написів. Відповідно до приписів цієї статті Закону нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Аналіз зазначеної норми статті 88 Закону України «Про нотаріат» дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов'язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису. При цьому нотаріус вчиняє виконавчий напис за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років. Порядок вчинення нотаріальних дій містить такі самі правила та умови вчинення виконавчого напису. Згідно з підпунктом 2.1 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку для вчинення виконавчого напису стягувачем або його уповноваженим представником нотаріусу подається заява, у якій, зокрема, мають бути зазначені: відомості про найменування і місце проживання або місцезнаходження стягувача та боржника; дата і місце народження боржника - фізичної особи, місце його роботи; номери рахунків у банках, кредитних установах, код за ЄДРПОУ для юридичної особи; строк, за який має провадитися стягнення; інформація щодо суми, яка підлягає стягненню, або предметів, що підлягатимуть витребуванню, включаючи пеню, штрафи, проценти тощо. Заява може містити також іншу інформацію, необхідну для вчинення виконавчого напису. У разі якщо нотаріусу необхідно отримати іншу інформацію чи документи, які мають відношення до вчинення виконавчого напису, нотаріус вправі витребувати їх у стягувача (підпункт 2.2 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку). Підпунктами 3.2, 3.5 пункту 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку передбачено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172 (далі - Перелік документів). Згідно з п.2 Постанови Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року №1172 "Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріуса" для одержання виконавчого напису для стягнення заборгованості за кредитними договорами подаються, зокрема, оригінал кредитного договору; засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відмітною стягувача про непогашення заборгованості. При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у вказаному Переліку документів. При цьому, цей Перелік документів не передбачає інших умов вчинення виконавчих написів нотаріусами ніж ті, які зазначені в Законі України "Про нотаріат" та Порядку вчинення нотаріальних дій. При цьому, стаття 50 Закону України "Про нотаріат" передбачає, що нотаріальна дія або відмова у її вчиненні, нотаріальний акт оскаржується до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, нотаріального акта має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти. Таким чином, вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов'язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов'язання боржником. Відповідно до пункту 1 постанови Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року N 1172 «Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріуса» для одержання виконавчого напису для стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими угодами подаються, зокрема, оригінал нотаріально посвідченої угоди; документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов'язання. Дослідженні судом матеріали справи свідчать про те, що у поданій заяві від 25 вересня 2017 року кредитор просив стягнути на користь ПАТ КБ «Приватбанк» заборгованість, що виникла відповідно до умов Генеральної угоди № б/н від 29 грудня 2012 року, боржником за яким є [PERSON]. Зазначив, що строк платежу по кредитному договору настав, боржником допущено невиконання сплати відсотків та погашення кредиту. Стягнення заборгованості проводиться за період з 29 грудня 2012 року по 10 вересня 2017 року, яка складається із заборгованості за тілом кредитом - 4490 грн. 21 коп.; заборгованість за відсотками - 1801 грн. 31 коп., заборгованості з пені та комісії - 6286 грн. 00 коп., штраф відповідно п.п. 2.2 Генеральної угоди - 9235 грн. 72 коп., а всього на загальну суму 21813 грн. 24 коп. Для вчинення виконавчого напису представником ПАТ КБ «Приватбанк» нотаріусу були надані наступні документи: Генеральна угода про реструктуризацію заборгованості від 29 грудня 2012 року; розрахунок заборгованості станом на 10 вересня 2017 року; письмову вимогу про усунення порушень за кредитним договором б/н від 29.12.2012 року, список згрупованих поштових відправлень, фіскальний чек, опис до цінного листа з описом, виписку з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних-осіб підприємців та громадських формувань, витяг з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних-осіб підприємців та громадських формувань, довіреність (а.с.78, 80-81, 82,83, 84, 85, 86, 87). Відповідно до умов Генеральної угоди від 29 грудня 2012 року, що була надана нотаріусу, вбачається, що боржник [PERSON] узяв на себе зобов'язання за Договором 1, Договором 2 сплатити суму заборгованості до 31.12.2013 року. Згідно з п. 2 Генеральної угоди по реструктуризацію заборгованості банк надав позичальнику терміновий кредит у сумі 24817 грн. 72 коп. зі сплатою процентів у розмірі 0,833 % на місяць на суму залишку заборгованості за кредитом у вказані в Заяві, Умовах і правилах строки. Погашення заборгованості здійснюється, починаючи з 1 по 25 число кожного місяця. Дата останньої сплати заборгованості не пізніше 31.12.2013 року. Отже, сторони встановили не лише строк дії договору, а й строки виконання боржником окремих зобов'язань (внесення щомісячних платежів), що входять до змісту зобов'язання, яке виникло на основі договору. Строк виконання боржником кожного щомісячного зобов'язання згідно із частиною третьою статті 254 ЦК України спливає у відповідне число останнього місяця строку. Таким чином, в разі неналежного виконання боржником зобов'язань за кредитним договором строк пред'явлення кредитором вимог до позичальника про повернення боргових сум, погашення яких згідно з умовами договору визначене періодичними платежами, повинен обчислюватися з моменту настання строку погашення кожного чергового платежу. Наданий нотаріусу розрахунок заборгованості містить дані про розмір виданого кредиту, суми сплачених позичальником платежів на виконання кредитного зобов'язання, періоди і суми виникнення заборгованості та кількість днів прострочення, що дорівнює 1716 днів. Розрахунок заборгованості охоплює період з 29.12.2012 року по 10.09.2017 року. За наведеними у розрахунку даними за період з 29.12.2012 року по 10.09.2017 року позичальником сплачено на виконання зобов'язання по сплаті кредиту 18374 грн. 52 коп. зі сплатою останнього платежу 11.02.2014 року. На підставі встановлених обставин, суд приходить до висновку про те, що вимогу до позичальника про повернення боргових сум кредитор пред'явив більш ніж через три роки з дня виникнення права вимоги у кредитора. Крім того, перевіряючи факт подання кредитором документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника, суд приходить до висновку, що ознакою безспірності вимоги є відсутність заперечень боржника щодо заборгованості та її розрахунку, а також відсутність будь-яких суперечностей у поданих документах. На підтвердження безспірності заборгованості нотаріусу мають бути подані документи, що свідчать про визнання боржником вимог кредитора. Тобто, нотаріус повинен упевнитись в розумінні боржником пред'явлених до нього вимог і визнання їх. Долучена кредитором до заяви про вчинення виконавчого напису вимога про усунення порушень від 25 вересня 2017 року, адресована позичальнику, не містить документального підтвердження вручення зазначеної вимоги [PERSON]. Факт отримання вимоги про усунення порушень також заперечив у судовому засіданні позивач (позичальник за договором), та ним не визнана вимога кредитора в частині правомірності розміру заборгованості та її розрахунку. Отже, встановлені фактичні обставини у справі на підставі наданих сторонами доказів, які були досліджені в судовому засіданні, і які відповідають вимогам закону про їх належність та допустимість свідчать про те, що нотаріус, підтверджуючи наявність у кредитора права на стягнення грошових сум з позичальника [PERSON] шляхом вчинення виконавчого напису, не з`ясував факт безспірності заборгованості на підставі поданих кредитором документів та умови застосування положень ст. 88 Закону України «Про нотаріат», оскільки вимогу до позичальника про повернення боргових сум кредитор пред'явив більш ніж через три роки з дня виникнення права вимоги у кредитора. Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем. Встановлено, що у виконавчому написі нотаріуса №14513 від 06 грудня 2017 року не зазначено, на підставі яких документів його здійснено, а лише вказано, що грошові суми, які пропонується стягнути, є боргом [PERSON] відповідно до умов Генеральної угоди від 29 грудня 2012 року та Розрахунку заборгованості за договором станом на 10.09.2017 року. Вказане свідчить про відсутність ознаки безспірності заборгованості. Виходячи з викладеного, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. Вимога позивача щодо зупинення стягнення на підставі виконавчого напису, виданого приватним нотаріусом Чернігівського міського нотаріального округу Завалієв А.А. 06.12.2017 року та зареєстрованим в реєстрі за № 14513, розглянута судом 25.06.2018, з винесенням відповідної ухвали. Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, тому, з відповідача на користь держави підлягає стягненню сума судового збору у розмірі 704 грн. 80 коп. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved