Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-16 00:00:00

23.11.2016 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до ТОВ «[PERSON] медіа груп» про захист честі, гідності, ділової репутації. Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що вона приймала участь у конкурсі «[PERSON] 2016 року» на веб-сайті інформаційного порталу «Чеline»ТОВ «[PERSON] медіа груп».У липні 2016 року позивач та інша учасниця конкурсу [PERSON] лідирували та отримали найбільше голосів, маючи при цьому значний відрив від інших учасниць. Для того, щоб перемогти повідомила багатьох своїх друзів та знайомих про участь у конкурсі та просила її підтримати. Але 29.07.2016 р. виявила, що на сторінці порталу зникла її анкета та анкета її конкурентки [PERSON]. Також на сайті порталу зявилась стаття під назвою «Бан за шахрайство: лідерів конкурсу «Краса Чернігівщин 2016» дискваліфіковано! про те, що лідерів конкурсу «Краса Чернігівщини 2016» [PERSON] та [PERSON] дискваліфіковано через порушення правил, зазначено, що "конкурсантки скористалися платними послугами голосування з фейкових акаунтів", "далися до «хитрих і негуманних методів». Позивач стверджує, що наведена у статті інформації є недостовірною, адже ніяких нечесних дій для перемоги у конкурсі вона не вчиняла. Позивач звернулась до ТОВ «[PERSON] медіа груп» із листом про захист честі, гідності і ділової репутації, у якому просила припинити поширення завідомо неправдивої інформації щодо неї та відновлення її честі та репутації. Але їй було відмовлено і запропоновано надіслати на адресу редакції відповідь, яку, у разі погодження редакцією, буде опубліковано як відповідь на статтю. Стверджує, що звинувачення відповідача є голослівними та безпідставними, жодних доказів застосування позивачем нечесних прийомів при голосуванні не надано. Поширення відповідачем завідомо неправдивої інформації завдало позивачу моральної шкоди, оскільки багато її знайомих прочитали статтю. Посилаючись на те, що інформація поширена відповідачем через глобальну мережу Інтернет є негативною, неправдивою та такою, що підлягає спростуванню просить задовольнити позов у заявлений спосіб. В судовому засіданні позивач та її представник позов підтримали, просили його задовольнити. Представник позивача в судовому засіданні зазначив, що у статті висловлені не оціночні судження, а викладені фактичні твердження, а саме "жага до перемоги іноді змушує учасниць змагань вдаватися до хитрих і негуманних методів", "Дівчата в гонитві за лідерством порушили правила - скористалися платними послугами голосування з фейкових акаунтів", назвали позивачку шахрайкою. Уточнив плозовні вимоги та просив зобов"язати відповідача спростувати поширену недостовірну інформацію шляхом розміщення статті, що інформація викладена у статті є недостовірною і такою що не відпаовідає дійсності. В судовому засіданні представник відповідача ТОВ «[PERSON] медіа груп» проти задоволення позову заперечував, посилаючись на обставини викладені в письмових запереченнях. Зазначив, що в статті дана оцінка ситуації, що сталась на конкурсі і автор скоритставшись стилістичними засобами , виклав своє бачення та дав оцінку ситуації. Допитаний в судовому засіданні свідок [PERSON] пояснив, що 29 липня 2016 року об 11. 00 годині розпочалось голосування . Було дуже багато запитів по авторатизацію . Серед зареєстрованих користувачів були три профілі, найменування адрес електронної почти яких не відповідали іменам у соціальних мережах , а листи, які направлялись на їх е-mail , повернулися з повідомленням про відсутність такої адреси . Майже відразу після реєстрації користувачів кількість голосів у позивача почала збільшуватись , хоча з одного акаунта можна було голосувати 1 раз на добу , однак , з одного акаунта було багато голосів Сайт працював дуже повільно . Були намагання створити новий акаунт. Оскільки з фейкових профілів програма фіксувала голосування лише за [PERSON] , а тому було прийняте рішення про її дискваліфікацію. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, судом встановлено, що 29.07.2016 року на веб-сайті інформаційного порталу «chеline», була опублікована стаття під заголовком «Бан за шахрайство: лідерів конкурсу «Краса Чернігівщини 2016» дискваліфіковано!» без зазначення автора (а.с. 5). Згідно авторського договору орендарем доменного імені "chеline.соm.ua» являється ТОВ "[PERSON] Груп". Інформаційний портал "Челайн" являється друкованим засобом масової інформації (а.с. 17). Позивач вважає, що в розміщеній статті під назвою назвою «Бан за шахрайство: лідерів конкурсу «Краса Чернігівщин 2016» дискваліфіковано! із наступним змістом про те, що лідерів конкурсу «Краса Чернігівщини 2016» [PERSON] та [PERSON] дискваліфіковано через порушення правил, в якій зазначено, що "конкурсантки скористалися платними послугами голосування з фейкових акаунтів", "далися до «хитрих і негуманних методів» , міститься інформація яка є недостовірною та такою, що порушує її права та свободи, ганьбить честь, гідність та ділову репутацію. Згідно з ч.1 ст.277 ЦК України, фізична особа, особисті немайнові права якої порушено внаслідок поширення про неї (або) членів її сім»ї недостовірної інформації, має право на відповідь, а також на спростування інформації. Відповідно до ч.2п.12 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 27.02.2009 року№1 Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи, якщо автор поширеної інформації невідомий або його особу та/чи місце проживання (місцезнаходження) неможливо встановити, а також коли інформація є анонімною і доступ до сайта - вільним, належним відповідачем є власник веб-сайта, на якому розміщено зазначений інформаційний матеріал, оскільки саме він створив технологічну можливість та умови для поширення недостовірної інформації. Відповідно до п.18 зазначеної постанови Пленуму Верховного Суду України, згідно з положеннями статті 277 ЦК і статті 10 ЦПК обов»язок довести, що поширена інформація є достовірною покладається на відповідача, проте позивач має право подати докази недостовірності поширеної інформації. Позивач повинен довести факт поширення інформації відповідачем, а також те, що внаслідок цього було порушено його особисті немайнові права. Враховуючи, що інформаційний матеріал спростування якого вимагає позивач опубліковано без зазначення автора, розміщено на веб- сайті власником якого є ТОВ "[PERSON] Груп" суд вважає, що останнє є належним відповідачем. Відповідно до ст.ст. 3,28 Конституції України визначено честь і гідність людини найвищою соціальною цінністю, кожен має повагу до його гідності. Разом з тим, Конституцією України гарантується право на свободу думки і слова, на вільне вираження своїх поглядів і переконань. Кожен має право вільно збирати, зберігати, використовувати і поширювати інформацію усно, письмово або в інший спосіб на свій вибір. Відповідно до ст. 34 Конституції України здійснення цих прав може бути обмежене законом в інтересах національної безпеки, територіальної цілісності або громадського порядку з метою запобігання заворушенням чи злочинам, для охорони населення, для захисту репутації або прав інших людей, для запобіганню розголошенню інформації, одержаної конфіденційно, або для підтримання авторитету і неупередженості правосуддя Відповідно до ст. 10 Європейської конвенції про захист прав і основних свобод людини від 04.11.1950 року, кожна людина має право на свободу волевиявлення поглядів. Це право включає свободу дотримуватися своїх поглядів, одержувати і поширювати інформацію та ідеї без втручання держави і незалежно від кордонів. В своїй практиці Європейський суд з прав людини розрізняє факти та оціночні судження, оскільки існування фактів можна довести, а правдивість критичного висловлювання не підлягає доведенню. Вимога доводити правдивість критичного висловлювання є неможливою для виконання і порушує свободу на власну точку зору, що є фундаментальною частиною права, захищеного ст. 10 Конвенції. Згідно зі ст. 30 Закону України «Про інформацію» Ніхто не може бути притягнутий до відповідальності за висловлення оціночних суджень. Оціночними судженнями, за винятком наклепу, є висловлювання, які не містять фактичних даних, критика, оцінка дій, а також висловлювання, що не можуть бути витлумачені як такі, що містять фактичні дані, зокрема з огляду на характер використання мовно-стилістичних засобів (вживання гіпербол, алегорій, сатири). Оціночні судження не підлягають спростуванню та доведенню їх правдивості. Якщо особа вважає, що оціночні судження або думки принижують її гідність, честь чи ділову репутацію, а також інші особисті немайнові права, вона вправі скористатися наданим їй законодавством правом на відповідь, а також на власне тлумачення справи у тому самому засобі масової інформації з метою обґрунтування безпідставності поширених суджень, надавши їм іншу оцінку. Як вбачається з листа № 34/16 від 30.09.2016 року підписаного директором ТОВ «[PERSON] медіа груп» позивачу було запропоновано реалізувати власне право на захист у формі права на відповідь у тому ж місці та за тією ж тематикою, що після погодження буде розміщено на сайті (а.с. 7). Суд дослідивши статтю приходить до висновку, що фактично розповсюджена інформація полягає не в тому, що позивач скористалася платними послугами голосування з фейкових акаунтів, а є лише інформацією щодо рішення організаторів конкурсу про дискваліфікацію конкурсанток із зазначенням підстав дискваліфікації. Посилання на те, що конкурсантки порушили правила не є звинуваченням у шахрайстві, як стверджує позивач, а лише оцінкою автора про порушення умов конкурсу. Сама стаття не містить жодних фактичних даних вчинення злочину, не містить прямого звинувачення позивача у вчиненні кримінального правопорушення. Тобто, в статті викладена інформація, що відповідає дійсності, а саме інформація про рішення прийняте організаторами конкурсу краси про виключення позивачки з конкурсу та викладені підстави прийняття такого рішення. Судження автора оскаржуваної статті є оціночними судженнями, що виключає можливість доказування його достовірності чи спростування та притягнення відповідача до відповідальності за його поширення. Відповідно до ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. З урахуванням встановлених судом фактичних обставин справи та вказаних вище вимог закону, який регулює спірні правовідносини, суд дійшов висновку, що позовні вимоги про захист честі, гідності, ділової репутації свого підтвердження в судовому засіданні не знайшли, а відтак, в задоволенні позову слід відмовити повністю.

Outcome: dismissed