Jurisdiction: civil
Date: 2021-01-28 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до приватного підприємства «Родіна» про визнання права власності. Позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що відповідно до рішення виконавчого комітету Вільнянської районної ради народних депутатів від 23.04.1992 року за №52, визнано право власності на житловий будинок [ADDRESS] за колгоспом «Родіна». На підставі вказаного рішення відповідно до реєстраційного посвідчення виданого 20.07.1992 року ЗМБТІ, право власності на домоволодіння розташоване за адресою [ADDRESS] , зареєстровано когоспом «Родіна», правоприємников всіх прав, обов`язків та майна якого є відповідач приватне підприємство «Родіна» 22.01.2001 року позивач [PERSON] отримала від ПП «Родані» свідоцтво про право на майновий пай за №751. У 1999 році ПП «Родіна» виділило [PERSON] майновий пай у вигляді житлового будинку [ADDRESS] . Починаючи з 1999 року позивачка проживає за вказаною адресою, що підтверджується довідкою виконавчого комітету Новогупалівської сільської ради від 14.12.2020 за №642, та відміткою у паспорті позивача. Починаючи з 1999 року [PERSON] відраховувала квартплату за користування будинком до ПП «Родіна» за рахунок мйнового паю. 24.11.2020 року [PERSON] звернулась до ПП «Родана» із заявою про виділення майнового паю в натурі. Згідно резолюції директора ПП «Родіна» [PERSON] на вказаній заяві «Бухгалтерія: видати майновий пай», погоджено виділення майнового паю в натурі. Проте, при зверненні до бухгалтерії ПП «Родіна» позивачці роз`яснено необхідність звернення до суду, що пояснюється наступним. Відповідно до абз 1, 2 преамбули Закону України "Про колективне сільськогосподарське підприємство" від 14.02.1992 №2114-ХІІ визначено правові, економічні, соціальні та організаційні умови діяльності колективного сільськогосподарського підприємства. Закон спрямований на забезпечення повної самостійності зазначеного підприємства, реалізацію його можливостей як суб`єкта господарювання, визначає його права і обов`язки у здійсненні господарської діяльності. Згідно з пунктом 2 статті 9 Закону України "Про колективне сільськогосподарське підприємство" пай є власністю учасника колективного сільськогосподарського підприємства. Згідно з Постановою Кабінету Міністрів України №1127 від 25.12.2015р. "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" для державної реєстрації права власності у зв`язку із виділенням нерухомого майна в натурі власниками майнових паїв членів колективних сільськогосподарських підприємств подаються: свідоцтво про право власності на майновий пай члена колекивного сільськогосподарського підприємства (майновий сертифікат) з відміткою підприємства правонаступника реорганізованого колективного сільськогосподарського підприємства про виділення майна в натурі, засвідченого підписом керівника такого підприємства та печаткою; акт приймання-передачі нерухомого майна Наказом Міністерства аграрної політики України №70 від 23.02.2001 « Про затвердження Порядку видачі та обліку Свідоцтва про право власності на майновий пай члена колективного сільськогосподарського підприємства (майновий сертифікат)» затверджено Порядок видачі та обліку Свідоцтва про право власності на майновий пай члена колективного сільськогосподарського підприємства (майновий сертифікат). Проте, Наказом Міністерства аграрної політики України №149 від 05.06.2001 « Про визнання таким, що втратив чинність, наказ Мінагрополітики від 23 березня 2001р. №79 "Про Порядок видачі та обліку Свідоцтва про право власності на майновий пай члена колективного сільськогосподарського підприємства (майновий сертифікат)" наказ №79 визнано нечинним, що унеможливлює реєстрацію права власності позивача на вказане домоволодіння, та обумовлює необхідність звернення до суду із позовом про визнання права власності за набувальною давністю. Згідно ст ст 1, 2, 19 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», підставами для державної реєстрації прав та їх обтяжень, зокрема є рішення судів, що набрали законної сили. Відповідно до змісту пункту 3 частини 2 статті 129 Конституції України, ЦПК України, кожна сторона повинна довести належними, допустимими, достовірними і достатніми доказами ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. Починаючи з 1999 року позивач [PERSON] , із дозволу ПП «Родіна» оселилась в будинку [ADDRESS] , постійно проживає у вищевказаному житловому будинку, користується ним, декілька разів робила поточний ремонт в будинку, ремонтувала дах будинку, змінила дерев`яні вікна на металопластикові, постійно сплачує комунальні послуги за будинок, утримує та доглядає земельну ділянку. Відповідно до положень ст.344 Цивільного Кодексу України, особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безпреривно володіти нерухомим майном протягом десяти років, набуває права власності на це майно ( набувальна давність). Набувальна давність поширюється на випадки фактичного володіння чужим майном. Користування та володіння майном позивачем по справі є відкритим та очевидним. До теперішнього часу ніхто не оспорював набуття позивачем за набувальною давністю права власності на вказане домоволодіння. Представником позивача до суду подано заяву про розгляд цивільної справи за його відсутності, на позовних вимогах наполягає, просить позов задовольнити, судові витрати залишити за позивачем. Представником відповідача до суду подано заяву про визнання позову та розгляд цивільної справи за його відсутності. Дослідивши письмові докази, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Відповідно до ч. 1 ст. 344 ЦК України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п`яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. Набуття права власності на земельну ділянку за набувальною давністю регулюється законом. Право власності на нерухоме майно, що підлягає державній реєстрації, виникає за набувальною давністю з моменту державної реєстрації. Право власності за набувальною давністю на нерухоме майно, транспортні засоби, цінні папери набувається за рішенням суду. Перебіг строку набувальної давності починається від моменту виникнення володіння. Згідно ч. 4 ст. 344 ЦК України право власності за набувальною давністю на нерухоме майно, транспортні засоби, цінні папери набувається за рішенням суду. Згідно ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Відповідно до ст.319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. При здійсненні своїх прав та виконанні обов`язків власник зобов`язаний додержуватись моральних засад суспільства. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав. Власність зобов`язує. Власник не може використовувати право власності на шкоду правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію та природні якості землі. Держава не втручається у здійснення власником права власності. Враховуючи, що іншим способом, окрім судового порядку, позивач не може захистити своє спадкове майнове право, тому відповідно до ст. 16 ЦК України воно підлягає захисту шляхом визнання за нею права власності на будинок в порядку набувальної давності. Таким чином, оцінивши надані докази у сукупності, суд приходить до висновку, що вимоги позивача про визнання права власності на будинок [ADDRESS] є обґрунтованими та законними. За встановлених обставин суд приходить до висновку про задоволення позову в повному обсязі. На підставі викладеного,

Outcome: approved