Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-11 00:00:00

08 жовтня 2019 року, представник позивача Веремій Т.М. звернувся до суду в інтересах [PERSON] з позовом, в якому просив розірвати договір оренди землі, укладений між позивачем та відповідачем 09 вересня 2005 року, мотивуючи позов тим, що 20.12.2004 року позивачем було придбано у Олишівського споживчого товариства нежитлову будівлю, магазин № [ADDRESS] . 09.09.2005 року між [PERSON] та Олишівською селищною радою було укладено договір оренди землі під вказаним магазином на строк 40 років зі сплатою орендної плати та пені у разі несплати орендної плати. У зв`язку з погіршенням стану здоров`я позивач припинив свою підприємницьку діяльність та 23.10.2015 року було проведено держану реєстрацію припинення підприємницької діяльності фізичної особи-підприємця [PERSON] .. Позивач звертався до Олишівської селищної ради з пропозиціями розірвати договір оренди та передати приміщення магазину у комунальну власність Олишівської селищної ради, проте йому було відмовлено. На даний час позивач орендну плату не сплачує, має заборгованість, чим порушує умови договору оренди землі. Представник позивача - адвокат Веремій Т.М., що діє в інтересах позивача на підставі ордеру, надала заяву, в якій просила розгляд справи здійснювати без її участі, вказавши про підтримання позовних вимог та відсутності заперечень щодо заочного розгляду справи. Відповідач - Олишівська селищна рада Чернігівського району та області, будучи повідомленими належним чином про день та час проведення судового засідання, не забезпечили явку свого представника, відзиву на позов не надали, про причини неявки суд не повідомили, заяв про відкладення розгляду справи до суду не надали. Суд вважає можливим провести заочний розгляд справи на підставі наявних доказів, враховуючи те, що представник позивача проти цього не заперечує. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши письмові докази у справі, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог, судом встановлено наступне. Згідно договору купівлі - продажу нежитлової будівлі від 20.12.2004 року, [PERSON] придбав у Олишівського споживчого товариства нежитлову будівлю магазин № [ADDRESS] (а.с.52). 09 вересня 2005 року між [PERSON] та Олишівською селищною радою в особі селищного голови Матвієнко О.П. було укладено договір оренди землі, у відповідності до якого орендар прийняв у строкове платне користування земельну ділянку несільськогосподарського призначення, яка знаходиться в [ADDRESS] . строком на сорок років. Відповідно до п. 12 договору оренди землі орендна плата вноситься щомісячно у розмірі 1/12 частини річної орендної плати протягом 30 календарних днів, що наступають за останнім календарним днем звітного місяця. У разі невнесення орендної плати у строки, визначені цим Договором, справляється пеня у розмірі 0,12 % несплаченої суми за кожний день прострочення. Пунктом 38 Договору визначено, що дія договору припиняється шляхом його розірвання за взаємною згодою сторін; за рішенням суду на вимогу однієї із сторін унаслідок невиконання другою стороною обов`язків, передбачених договором, та внаслідок випадкового знищення, пошкодження орендованої земельної ділянки, яке істотно перешкоджає її використанню, а також з інших підстав, визначених законом. У відповідності до повідомлення про проведення державної реєстрації припинення підприємницької діяльності фізичної особи-підприємця, 23.10.2015 до Єдиного державного реєстру юридичних та фізичних осіб-підприємців внесено запис № 206000600030004000 про проведення державної реєстрації припинення підприємницької діяльності фізичної особи-підприємця [PERSON] (а.с.12). Рішеннями Тринадцятої сесії сьомого скликання Олишівської селищної ради Чернігівського району Чернігівської області від 24.03.2016 відмовлено у розірванні договору оренди з [PERSON] в зв`язку з тим, що розірвання договору оренди в односторонньому випадку не допускається, умов розірвання договору в односторонньому порядку немає, а також реорганізація особи-орендаря не є підставою для зміни умов або розірвання договору. Окрім того, відмовлено в наданні згоди на прийняття в комунальну власність Олишівської територіальної громади майна, а саме : будівлі магазину, у зв`язку з тим, що громада не має фінансового ресурсу для відновлення та підтримки неналежного стану майна (а.с.29-30). Згідно довідки Олишівської селищної ради Чернігівського району Чернігівської області № 789 від 30.09.2019, від СПД [PERSON] протягом 2019 року орендної плати з фізичних осіб до Олишівського селищного бюджету не надходило (а.с.10). Відповідно до копії пенсійного посвідчення № [NUMBER] та Довідки до акта огляду медико-соціальною експертною комісією, [PERSON] є інвалідом 2 групи загального захворювання по опорно-рухомому апарату (а.с.7,9). Відповідно до ч.2 ст.11 ЦК України, підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, договори та інші правочини. Частиною 1 ст.202 ЦК України визначено, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Згідно ч.ч.1, 2 ст.509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 ЦК України. Відповідно до ч.1 ст.626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Так, укладений між позивачем та відповідачем за своєю правовою природою є договором оренди землі. Відповідно до ч.1 ст.93 Земельного кодексу України та ст.1 Закону України "Про оренду землі", оренда землі - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для проведення підприємницької та інших видів діяльності. Згідно зі ст.2 Закону України "Про оренду землі", відносини, пов`язані з орендою землі, регулюються Земельним кодексом України, Цивільним кодексом України, цим Законом, законами України, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до них, а також договором оренди землі. Відповідно до ст.13 Закону України "Про оренду землі" договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства. Також, зі змісту ст.651 ЦК України вбачається, що договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Відповідно до ч.3 ст.31 Закону України «Про оренду землі» договір оренди землі може бути розірваний за згодою сторін; на вимогу однієї із сторін договір оренди може бути достроково розірваний за рішенням суду в порядку встановленому законом. Статтею 32 Закону України «Про оренду землі» передбачено такий спосіб припинення договору оренди землі як його дострокове розірвання за рішенням суду на вимогу однієї із сторін договору. Пунктом а) ч.1 ст.141 ЗК України визначено, що підставою припинення права користування земельною ділянкою є, у тому числі, добровільна відмова від права користування земельною ділянкою . При цьому вказана норма не ставить реалізацію права відмови від землекористування в залежність від наявності чи відсутності тих чи інших підстав такої відмови. В даному випадку, відмова позивача від права користування земельною ділянкою була обумовлена припиненням його підприємницької діяльності. Відповідно ч.2 ст.50 ЦК України фізична особа здійснює своє право на підприємницьку діяльність за умови її державної реєстрації в порядку, встановленому законом. Частиною 8 статті 4 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців" передбачено, що фізична особа - підприємець позбавляється статусу підприємця з дати внесення до Єдиного державного реєстру запису про державну реєстрацію припинення підприємницької діяльності цією фізичною особою. Статтею 51 ЦК України передбачено, що до підприємницької діяльності фізичних осіб застосовуються нормативно-правові акти, що регулюють підприємницьку діяльність юридичних осіб, якщо інше не встановлено законом або не випливає із суті відносин. Відповідно до ст.609 ЦК України зобов`язання припиняється ліквідацією юридичної особи (боржника або кредитора), крім випадків, коли законом або іншими нормативно-правовими актами виконання зобов`язання ліквідованої юридичної особи покладається на іншу юридичну особу, зокрема за зобов`язаннями про відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоровя або смертю. Відповідно до ч.3 ст.12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Отже, дослідивши докази у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позивач правомірно вважає, що договір оренди має бути розірваним і просить його розірвати, оскільки позивач не може у встановленому законом порядку здійснювати підприємницьку діяльність, через зняття з реєстрації як фізичної особи-підприємця, а відповідно він не може і ефективно використовувати орендовану земельну ділянку за цільовим призначенням. Також суд вважає, що особа не може бути примушена користуватися майном, в даному випадку земельною ділянкою, лише з огляду на наявність договору оренди, та наявність розташованих на вказаній земельній ділянці об`єктів нерухомого майна, тобто вона має право вимагати розірвання даного договору. Разом із тим, в даному випадку важливим елементом правоздатності фізичної особи є можливість займатися підприємницькою (комерційною) діяльністю. А у випадку припинення реєстрації ФОП, фізична особа лише відповідає за зобов`язаннями ФОП, але не може вчиняти будь-які дії, в тому числі правочини як фізична особа-підприємець. З огляду на вказане позивач, який не є фізичною особою-підприємцем і не може здійснювати підприємницьку діяльність, не може в подальшому орендувати земельну ділянку для комерційного використання як приватний підприємець, що визначено умовами договору. Тобто орендар, як сторона договору оренди землі, позбавлена статусу, в якому вона набула право оренди, а відповідно правовідносини щодо подальшої оренди земельної ділянки мають бути припинені. При цьому, відповідач не позбавлений права вимоги до фізичної особи про відшкодування втрат чи усунення інших наслідків, пов`язаних з розірванням договору, як то передбачено цивільним, земельним законодавством. Таким чином, позовні вимоги необхідно визнати такими, що підлягають задоволенню, та спірний договір оренди землі необхідно розірвати. Вирішуючи питання про судові витрати в справі, суд керується положеннями ст.141 ЦПК України. Враховуючи, що позов задоволено повністю, тому з відповідача на користь держави підлягає до стягнення судовий збір.

Outcome: approved