Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-01 00:00:00

Позивач посилається в обґрунтування своїх вимог на те, що відповідно до умов договору оренди землі від 02 лютого 2007 року [PERSON] селищна рада передала відповідачеві [PERSON] в оренду строком на сорок дев'ять років земельну ділянку сільськогосподарського призначення площею 25,3974 га., яка знаходиться на території [PERSON] селищної ради. В цьому договорі сторони визначили орендну плату в розмірі 1 % від нормативної грошової оцінки земельної ділянки. Разом з тим, з 01 січня 2011 року набрав чинності Податковий кодекс України, п.п.288.5.1 п.288.5 ст.288 якого визначено, що розмір орендної плати за земельні ділянки сільськогосподарського призначення державної та комунальної власності не може бути меншим 3 % від їх нормативної грошової оцінки. Таким чином, з 01 січня 2011 року розмір орендної плати за договором оренди землі, укладеного 02 лютого 2007 року між сторонами, становить 3 % від нормативної грошової оцінки земельної ділянки. Відповідач [PERSON] порушує свої зобовязання, оскільки прийнявши земельну ділянку в строкове платне користування своєчасно не сплачує орендну плату. Так, за 2014 - 2015 роки заборгованість відповідача по орендній платі складає 15887,98 грн. На підставі викладеного, позивач [PERSON] селищна рада просить суд стягнути з відповідача [PERSON] заборгованість за договором оренди землі в сумі 15887,98 грн. та витрати по платі судового збору. Під час розгляду справи в суді позивач [PERSON] селищна рада змінила свої позовні вимоги (л/с 39-40), просить суд стягнути з відповідача [PERSON] заборгованість за договором оренди землі в сумі 22670,85 грн. та витрати по платі судового збору. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] селищної ради [PERSON] підтримав позов. В судове засідання відповідач [PERSON] повторно не зявився, причин своєї неявки суду не повідомив, заяви про розгляд справи за його відсутності не подавав. Про дату, час та місце розгляду справи відповідач повідомлявся належним чином шляхом направлення судових повісток рекомендованими листами із повідомленнями за адресою місця його проживання, зареєстрованого у встановленому законом порядку. Відповідно до вимог ст.224 ЦПК України суд вважає можливим розглянути справу заочно, за відсутності відповідача [PERSON], на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши матеріали справи та заслухавши пояснення представника позивача, суд встановив наступні обставини та визначив відповідно до них правовідносини. Відповідно до умов договору оренди землі від 02 лютого 2007 року (л/с 8-14) позивач [PERSON] селищна рада (орендодавець) передала відповідачеві [PERSON] (орендарю) в оренду строком на сорок дев'ять років земельну ділянку сільськогосподарського призначення площею 25,3974 га., яка знаходиться на території [PERSON] селищної ради. Договір зареєстрований у [PERSON] районному реєстраційному відділі Херсонської регіональної філії державного підприємства "Центр державного земельного кадастру", про що у Державному реєстрі земель вчинено запис від 03 квітня 2007 року за № 040772200012. Згідно ч.1 ст.792 ЦК України за договором найму (оренди) земельної ділянки наймодавець зобовязується передати наймачеві земельну ділянку на встановлений договором строк у володіння та користування за плату. Згідно ч.1 ст.93 ЗК України право оренди земельної ділянки - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для провадження підприємницької та іншої діяльності. Згідно ч.2 ст.792 ЦК України та ч.8 ст.93 ЗК України відносини, пов'язані з орендою землі, регулюються законом. Спеціальним Законом, який регулює орендні відносини, є Закон України "Про оренду землі". Згідно ст.13 Закону України "Про оренду землі" договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов'язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов'язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства. Сторони, укладаючи 02 лютого 2007 року договір оренди землі, домовились про розмір орендної плати, строки та порядок її виплати. Зокрема, відповідно до пункту 9 Договору - розмір орендної плати становить 1 % від нормативної грошової оцінки земельної ділянки. Відповідно до пункту 10 Договору - обчислення розміру орендної плати здійснюється з урахуванням індексів інфляції. Відповідно до пункту 11 Договору - орендна плата вноситься в строк до 31 грудня поточного року. Разом з тим, з 01 січня 2011 року набрав чинності Податковий кодекс України, який, відповідно до п.1.1 ст.1 регулює відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, і, зокрема, визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обовязки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обовязки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства. За змістом п.п.9.1.10 п.9.1 ст.9 ПК України плата за землю належить до загальнодержавних податків і зборів, яка в силу вимог п.п.14.1.147 п.14.1 ст.14 цього ж Кодексу є податком і справляється у формі земельного податку та орендної плати за земельні ділянки державної і комунальної власності. Відповідно до п.269.1 ст.269 ПК України платниками податку є власники земельних ділянок, земельних часток (паїв) та землекористувачі. Останні ж, як визначає зміст п.п.14.1.73 п.14.1 ст.14 цього Кодексу, це особи, яким, зокрема, на умовах оренди надані у користування земельні ділянки державної та комунальної власності. Отже, Податковий кодекс України визначив обовязок й орендаря сплачувати земельний податок у формі орендної плати. Орендна плата за земельні ділянки державної і комунальної власності - обовязковий платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою (п.п.14.1.136. п.14.1 ст.14 ПК України). Подібне визначення міститься й у ст.21 Закону України "Про оренду землі". Справляння плати за землю, в тому числі й орендної плати, здійснюється відповідно до положень розділу ХIII Податкового кодексу України. Розмір та умови внесення орендної плати встановлюються у договорі оренди між орендодавцем (власником) і орендарем, а підставою для нарахування орендної плати за земельну ділянку є договір оренди такої земельної ділянки (п.288.1 ст.288 ПК України). Підпунктом 288.5.1 п.288.5 ст.288 ПК України встановлено, що розмір орендної плати за земельні ділянки державної і комунальної власності встановлюється у договорі оренди, але річна сума платежу не може бути меншою: для земель сільськогосподарського призначення розміру земельного податку, що встановлюється розділом ХIII ПК; для інших категорій земель трикратного розміру земельного податку, що встановлюється цим розділом, та не може перевищувати, зокрема, для інших земельних ділянок, наданих в оренду, 12 % нормативної грошової оцінки (підпункт 288.5.2 зазначеного пункту). Тобто, законодавець визначив нижню граничну межу річної суми платежу по орендній платі за земельні ділянки, незалежно від того, чи співпадає її розмір із визначеним у договорі. Відповідно до п.п.16.1.4 п.16.1 ст.16 ПК України платник податків зобовязаний сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, установлених цим Кодексом та законами з питань митної справи. Таким чином, з набранням чинності Податковим кодексом України річний розмір орендної плати за земельні ділянки державної та комунальної власності, який підлягає перерахуванню до бюджету, має відповідати вимогам п.п.288.5.1 п.288.5 ст.288 цього Кодексу та є підставою для перегляду встановленого розміру орендної плати. При цьому, виходячи із принципу пріоритетності норм Податкового кодексу України над нормами інших актів у разі їх суперечності, який закріплений у п.5.2 ст.5 ПК України, до моменту внесення до такого договору відповідних змін розмір орендної плати в будь-якому разі не може бути меншим, ніж встановлений п.п.288.5.1 п.288.5 ст.288 ПК України. Така позиція викладена в постановах Верховного Суду України від 02 грудня 2014 року в справі № 21-274а14 та від 07 квітня 2015 року в справі № 21-117а15, які за приписами ч.1 ст.360-7 ЦПК України є обов'язковими для всіх судів України. З врахуванням викладеного, суд приходить до висновку, що за 2014 - 2015 роки відповідач [PERSON], як орендар, повинен сплатити позивачеві [PERSON] селищній раді, як орендодавцю, орендну плату в розмірі 3 % від нормативної грошової оцінки земельної ділянки. З довідки відділу Держгеокадастру у [PERSON] районі Херсонської області від 29 червня 2016 року № 18-2112-99.3-396/2-16 (л/с 37) вбачається, що вартість одного гектару ріллі по Херсонській області становить: станом на 01 січня 2014 року - 23151,10 грн., станом на 01 січня 2015 року - 28915,72 грн. Враховуючи, що розмір орендованої земельної ділянки становить 25,3974 га., то нормативна грошова оцінка цієї земельної ділянки становить: станом на 01 січня 2014 року - 587977,75 грн. (25,3974 га. х 23151,10 грн.), станом на 01 січня 2015 року - 734384,10 грн. (25,3974 га. х 28915,72 грн.) Отже, розмір орендної сплати, яку орендар [PERSON] повинен сплатити орендодавцеві [PERSON] селищній раді, становить: за 2014 рік - в сумі 17639,33 грн. (587977,75 грн. х 3%), за 2015 рік - в сумі 22031,52 грн. (734384,10 грн. х 3 %). В судовому засіданні встановлено, що орендар [PERSON] добровільно сплатив орендодавцеві [PERSON] селищній раді орендну плату: за 2014 рік - в сумі 8000 грн., за 2015 рік - в сумі 9000 грн., що підтверджується довідкою [PERSON] відділення Каховської ОДПІ Головного управління ДФС України в Херсонській області від 22 лютого 2016 року № 95/09/21-12-17-01 (л/с 18). З врахуванням викладеного, суд приходить до висновку, щозаборгованість відповідача [PERSON] перед позивачем [PERSON] селищною радою за договором оренди землі становить: за 2014 рік - в сумі 9639,33 грн. (17639,33 грн. - 8000 грн.), за 2015 рік - в сумі 13031,52 грн. (22031,52 грн. - 9000 грн.), всього - 22670,85 грн. Згідно ч.1 ст.11 ЦК України цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. Згідно п.1 ч.2 ст.11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов'язків є договори та інші правочини. Згідно ч.1 ст.509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Згідно ч.1 ст.525 ЦК України одностороння відмова від зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно ч.1 ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ст.530 ЦК України якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно ч.1 ст.626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обовязків. Згідно ч.1 ст.629 ЦК України договір є обовязковим для виконання сторонами. Таким чином, зібрані у справі докази та їх належна оцінка вказують на наявність підстав для задоволення позову. На підставі викладеного, суд вважає можливим стягнути з відповідача [PERSON] на користь позивача [PERSON] селищної ради заборгованість за договором оренди землі від 02 лютого 2007 року за період 2014 - 2015 років в сумі 22670,85 грн. Згідно ст.88 ЦПК України суд вважає можливим стягнути з відповідача [PERSON] на користь позивача [PERSON] селищної ради витрати по сплаті судового збору в сумі 1378 грн. При предявлені позову позивач зайво сплатив судовий збір в сумі 72 грн., тому ці витрати не підлягають стягненню з відповідача, а підлягають поверненню в порядку, визначеному п.1 ч.1 ст.7 Закону України "Про судовий збір".

Outcome: approved