Jurisdiction: civil
Date: 2020-07-16 00:00:00

13 січня 2020 року [PERSON] та [PERSON] , звертаючись до суду з вказаним вище позовом, просять визнати за ними в порядку спадкування за законом після померлого [INFO] батька - [PERSON] ,право власності на земельні ділянки, а саме: -визнати за [PERSON] право власності на Ѕ частину земельної ділянки площею 0,77 га, що знаходиться на території Серединської сільської ради Чернігівського району Чернігівської області, з цільовим призначенням - для ведення особистого селянського господарства, яка згідно державного акту на право власності на земельну ділянку серії ІV-ЧН №042821 від 06 лютого 2003 року, виданого на підставі розпорядження Чернігівської районної державної адміністрації Чернігівської області від 03 січня 2003 року №4 та зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за №457 належала її батьку [PERSON] ; -визнати за [PERSON] право власності на Ѕ частину земельної ділянки площею 0,77 га, що знаходиться на території Серединської сільської ради Чернігівського району Чернігівської області, з цільовим призначенням - для ведення особистого селянського господарства, яка згідно державного акту на право власності на земельну ділянку серії ІV-ЧН №042821 від 06 лютого 2003 року, виданого на підставі розпорядження Чернігівської районної державної адміністрації Чернігівської області від 03 січня 2003 року №4 та зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за №457 належала його батьку [PERSON] ; -визнати за [PERSON] право власності на Ѕ частину земельної ділянки площею 0,85 га, що знаходиться на території Олишівської селищної ради Чернігівського району Чернігівської області, з цільовим призначенням - для ведення особистого селянського господарства, яка згідно державного акту на право власності на земельну ділянку серії ІІІ-ЧН №047560 від 06 лютого 2003 року, виданого на підставі розпорядження Чернігівської районної державної адміністрації Чернігівської області від 03 січня 2003 року №4 та зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за №470 належала її батьку [PERSON] ; -визнати за [PERSON] право власності на Ѕ частини земельної ділянки площею 0,85 га, що знаходиться на території Олишівської селищної ради Чернігівського району Чернігівської області, з цільовим призначенням - для ведення особистого селянського господарства, яка згідно державного акту на право власності на земельну ділянку серії ІІІ-ЧН №047560 від 06 лютого 2003 року, виданого на підставі розпорядження Чернігівської районної державної адміністрації Чернігівської області від 03 січня 2003 року №4 та зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за №470 належала його батьку [PERSON] . Свої вимоги позивачі мотивують тим, що оригінали вказаних державних актів були виготовлені, але не отриманні за життя спадкодавцем, в зв`язку з чим вони не можуть оформити спадщину на дане спадкове майно у нотаріуса. Ухвалою Чернігівського районного суду Чернігівської області від 15 січня 2020 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче засідання. Ухвалою Чернігівського районного суду Чернігівської області від 20 лютого 2020 року замінено первісних відповідачів належними відповідачами: Олишівську селищну раду Чернігівського району Чернігівської області - територіальною громадою села Олишівка в особі Олишівської селищної ради Чернігівського району Чернігівської області; Серединську сільську раду Чернігівського району Чернігівської області - територіальною громадою села Серединка в особі Серединської сільської ради Чернігівського району Чернігівської області, в зв`язку з чим підготовче засідання було відкладено на 20 березня 2020 року. Ухвалою Чернігівського районного суду Чернігівської області від 20 березня 2020 року підготовче провадження у справі було закрито та призначено до судового розгляду по суті в загальному позовному провадженні. Позивач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримала та просила задовольнити, посилаючись на обставини, що викладені в позовній заяві. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи у його відсутності, в якій також зазначив, що позов підтримує і просить задовольнити( а.с. 91). Відповідач - територіальна громада села Олишівка в особі Олишівської селищної ради Чернігівського району Чернігівської області в судове засідання явку свого представника не забезпечила, надіславши на адресу суду заяву про розгляд справи у відсутності їх представника та про визнання позову (а.с. 38). Відповідач - територіальна громада села Серединка в особі Серединської сільської ради Чернігівського району Чернігівської області в судове засідання явку свого представника не забезпечила, надіславши на адресу суду лист про розгляд справи у відсутності їх представника та про визнання позову (а.с. 88). Третя особа - Чернігівська районна державна нотаріальна контора Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) в судове засідання явку свого представника не забезпечила, надіславши на адресу суду лист про розгляд справи без участі їх представника (а.с. 90). Треті особи - Головне управління Держгеокадастру у Чернігівській області та Чернігівська районна державна адміністрація Чернігівської області надали суду клопотання про розгляд справи у відсутність їх представників, вказавши, що при вирішенні даної справи покладаються на розсуд суду (а.с. 31,84). Вислухавши позивача [PERSON] , дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] та [PERSON] про визнання права власності на земельні ділянки в порядку спадкування за законом, задоволенню не підлягають з таких підстав. Судом встановлено, що [INFO] помер батько позивачів - [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серія [NUMBER] . З копії спадкової справи №144, яка надійшла з Державного нотаріального архіву Чернігівської області, встановлено, що після смерті [PERSON] спадщину за законом прийняли його діти - [PERSON] та [PERSON] , позивачі по справі ( а.с.56-69). 30 листопада 2019 року державним нотаріусом Чернігівської районної державної нотаріальної контори позивачам було повідомлено про неможливість видати свідоцтво про право на спадщину на спірні земельні ділянки в зв`язку з відсутністю у них оригіналу правовстановлюючого документу ( а.с.18). Відповідно до положень статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини, відповідно до статті 1218 ЦК України, входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно пункту "г" частини першої статті 81 ЗК України громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі прийняття спадщини. Відповідно до ст. 125 Земельного кодексу України в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин, право власності та право постійного користування на земельну ділянку виникає після одержання її власником або користувачем документа, що посвідчує право власності чи право постійного користування земельною ділянкою, та його державної реєстрації. Згідно ч.1 ст. 126 ЗК України право власності на земельну ділянку посвідчується державним актом. Як встановлено з листа Управління Держгеокадастру у Чернігівській області від 06.03.2020 за № Г-118/0-/182/6-20, [PERSON] за життя не отримав виготовлені на його ім`я Державний акт на право власності на земельну ділянку серії ІV-ЧН №042821 від 06.02.2003, зареєстрований за №457 на території Серединської сільської ради Чернігівського району площею 0,77 га та Державний акт на право власності на земельну ділянку серії ІІІ-ЧН №047560 від 06.02.2003, зареєстрований за №470 на території Олишівської селищної ради Черніігвського району площею 0,85 га (а.с.75). Листом № 24-753/0/4-13 ВССУ від 16.05.2013 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» (далі - лист) визначено, що визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку. Спори про визнання права власності на земельну ділянку та права на земельну частку (пай) в порядку спадкування, зокрема у випадках, якщо відсутній отриманий спадкодавцем державний акт про право власності на земельну ділянку, зареєстрований належним чином, якщо спадкодавцем не був отриманий державний акт про право власності на земельну ділянку, або в державному акті є неточності, які підлягають виправленню, розглядаються судами з урахуванням вимог закону та роз`яснень, викладених в пунктах 10, 11 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 « Про судову практику у справах про спадкування» про те, що відповідно до статті 1225 ЦК право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом. Набуття права власності на земельну ділянку та перехід права власності на земельну ділянку в порядку спадкування має місце за наявності наступних юридичних фактів у їх сукупності: ухвалення рішення компетентного органу про передачу у власність земельної ділянки спадкодавцю, укладення спадкодавцем правочинів щодо набуття права власності на земельні ділянки; виготовлення технічної документації на земельні ділянки; визначення меж земельної ділянки в натурі; погодження із суміжними землевласниками та землекористувачами; одержання у встановленому порядку Державного акта на землю; реєстрація права власності на земельну ділянку. Якщо зазначені вимоги спадкодавцем не дотримано - право власності на конкретні земельні ділянки не виникає та відповідно до ст. 1216 ЦК не переходить до спадкоємців у порядку спадкування, за винятком встановлених випадків, на які поширюється дія п. 1 розділу X "Перехідні положення"ЗК. Якщо спадкодавець не набув права власності на земельну ділянку згідно зі ст. 125 ЗК, проте розпочав процедуру приватизації земельної ділянки відповідно до чинного законодавства України, а органами місцевого самоврядування відмовлено спадкоємцям у завершенні процедури приватизації, то спадкоємці мають право звертатися до суду із позовами про визнання відповідного права в порядку спадкування - права на завершення приватизації та одержання державного акта про право власності на землю на ім`я спадкоємця, а не права власності на земельну ділянку . Отже, якщо видача державного акта про право власності на землю здійснюється на підставі рішення про передачу громадянам України безоплатно у приватну власність земельних ділянок, прийнятого органами місцевого самоврядування відповідно до Декрету КМУ від 26 грудня 1992 року "Про приватизацію земельних ділянок", до спадкоємців переходить право отримати державний акт про право власності на земельну ділянку. Зазначений порядок встановлений законодавством у разі набуття права власності на земельні ділянки шляхом їх приватизації громадянами (ч. 3 ст. 116 ЗК). Також слід зазначити, що абз.2 п.1 розділу Х «Перехідні положення» ЗК в редакції, яка діяла на час звернення позивачів до суду та на час постановлення рішення, установлено, що рішення про передачу громадянам України безоплатно у приватну власність земельних ділянок, прийняті органами місцевого самоврядування відповідно до Декрету Кабінету Міністрів України від 26 грудня 1992 року "Про приватизацію земельних ділянок", є підставою для реєстрації права власності на земельні ділянки цих громадян або їх спадкоємців відповідно до Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень". Державна реєстрація таких земельних ділянок здійснюється на підставі технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості). Оцінюючи належність, допустимість доказів окремо, а також достатність і взаємозв`язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку про те, що позивачами був обраний не належний спосіб захисту своїх прав, оскільки останні не звертались до відповідачів щодо продовження розпочатої процедури приватизації земельних ділянок з урахуванням їх прав як спадкоємців і відповідачами не було відмовлено у реалізації такого права, а отже за таких обставин таке право позивачів як спадкоємців не можна вважати порушеним, у зв`язку з його не використанням. Законодавством чітко визначені умови за яких право власності в порядку спадкування може бути визнано у судовому порядку за спадкоємцем, разом з тим у випадку позивачів захист їх прав підлягає здійсненню в інший спосіб, який прямо передбачений законодавством. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed