Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-12 00:00:00

12 жовтня 2017 року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до Великобагачанської селищної ради Великобагачанського району Полтавської області про визнання дійсним договору купівлі-продажу та визнання права власності на квартиру. В своїй позовній заяві позивач посилався на те, що на підставі договору купівлі-продажу від 06 березня 2011 року №НМ-0250, укладеним на Українській універсальній біржі придбав житловий будинок, який розташований за адресою: вулиця Псільська (колишня Радянська), 26, село Затон Великобагачанського району Полтавської області. Угоду сторони оформили в Українській універсальній біржі в порядку ст. 15 Закону України "Про товарну біржу", хоча така угода мала б бути нотаріально посвідчена. На даний час позивач не може реалізувати своїх прав щодо згаданого житла через неналежне оформлення відповідного договору, а тому просив суд визнати дійсним договір купівлі-продажу та визнати за ним право власності на квартиру. В судове засідання позивач та його представник не прибули, подали до суду заяви про розгляд справи у їхню відсутність, просили позовні вимоги задовольнити на підставі обставин викладених у позовній заяві (а.с. 36, 37). Відповідач Великобагачанська селищна рада Великобагачанського району Полтавської області, до суду не прибув, надіслав на адресу суду листа, в якому позовні вимоги позивача визнав, просив суд розглянути справу за відсутності його представника (а.с. 34). Третя особа по справі - Українська універсальна біржа, будучи належним чином повідомленою про час та місце розгляду справи, до суду не прибула, заперечення проти прозову, заяви про відкладення розгляду справи до суду не подала (а.с. 35). Суд, дослідивши письмові докази по справі та проаналізувавши їх в сукупності, приходить до висновку про те, що заявлений позов підлягає до часткового задоволення з наступних обґрунтувань. Судом встановлено, що позивачем [PERSON] за договором №НМ-0250 купівлі-продажу від 06 березня 2001 року, укладеним на Українській універсальній біржі, було придбано у [PERSON] житловий будинок, розташований за адресою: вулиця Радянська, 26, село Затон Великобагачанського району Полтавської області (а.с. 4). Згідно технічного паспорта від 23.04.1987 року, складеного Лубенським міжрайонним БТІ будинок перереєстровано за позивачем [PERSON] (а.с.5). Житловий будинок з господарськими будівлями, відповідно до технічного паспорту, який знаходиться за адресою: вулиця Радянська, 26, село Затон Великобагачанського району Полтавської області, відповідно до технічного паспорта, складається в цілому з житлового будинку (літ.-А), сарай (літ.-Б), сарай (літ.-В), погрібник (літ.-Г), погріб (літ.-г), огорожа №1 (а.с. 5-6). Відповідно до рішення шостої сесії сьомого скликання Великобагачанської селищної ради Великобагачанського району Полтавської області від 19 лютого 2016 року, вулиця Радянська в селі Затон перейменована на нову назву вулиця Псільська (а.с. 38). Відповідно до переліку населених пунктів України, який опубліковано на сайті Верховної Ради України, назва села "ЗАТІН" Великобагачанського району Полтавської області, де знаходиться зазначений вище житловий будинок, адреса сторінки сайту: http://static.rada.gov.ua/zakon/new/NEWSAIT/ADM/zmist.html (а.с. 39) Згідно ст. 224 ЦК України (1963р.) за договором купівлі продажу продавець зобов'язується передати майно у власність покупцеві, а покупець зобов'язується прийняти майно і сплатити за нього певну грошову суму. Така передача відбулась між сторонами і на даний час вони претензій один до одного не мають. Відповідно до п. 4 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України (що набрав чинності 01.01.2004р.) цивільний кодекс України застосовується до цивільних відносин що виникли після набрання ним чинності. Щодо цивільних відносин, які виникли до набрання чинності Цивільним кодексом України, положення цього Кодексу застосовуються до тих прав і обов'язків, що виникли або продовжують існувати після набрання ним чинності. За цими зобов'язаннями продавець фактично передав позивачу належний йому будинок, а позивач сплатив йому обумовлену ними вартість спірного будинку. Наявність такої письмової угоди між ними підтверджується копією відповідного договору (а.с. 4), тому договір купівлі-продажу будинку відповідно до ст. ст. 47, 224, 227 ЦК України (1963р.) є таким, що відбувся, так як правовідносини виникли до набрання чинності Цивільного Кодексу України 2004 року і не мають продовжуваного характеру, та відповідно до ст.12 Закону України "Про власність", діючого на момент укладення договору купівлі-продажу позивачка набула право власності на житловий будинок. Щодо вимоги позивача про визнання договору купівлі-продажу від 06 березня 2011 року №НМ-0250, укладеним на Українській універсальній біржі, відповідно до ч. 2 ст. 220 ЦК України, дійсним, то суд зазначає, що на момент укладення даного договору, закон не передбачав його обов'язкового нотаріального посвідчення, а тому відсутні підстави для визнання його дійсним відповідно до вимог ч. 2 ст. 220 ЦК України.

Outcome: partial