Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-28 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до Придніпровського районного суду м. Черкаси з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал», в якому просив взнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис №1095 вчинений 10.03.2020 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Богомоловою Д.І. про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «Вердикт Капітал» заборгованості у сумі 27244,82 грн.. В обґрунтування позовних вимог зазначає, що 22.04.2021 він отримав постанову приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Клименко Р.В. про відкриття виконавчого провадження № 61661981 з примусового виконання виконавчого напису № 1095 від 10.03.2020 вчиненого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Богомоловою Д.І. про стягнення з нього на користь ТОВ «Вердикт Капітал» коштів (боргу) у розмірі 27244,82 грн.. Відповідно до ухвали Придніпровського районного суду м. Черкаси від 29.07.2020 по справі № 2314/3485/12 відповідач ТОВ «Вердикт Капітал» змінив первісного стягувана ПАТ «Родовід Банк» за Договором кредиту №_Ск-1001-02605 5/8-2008 про стягнення заборгованості згідно рішення Придніпровського районного суду м. Черкаси від 11.06.2012 у цивільній справі №2314/3485/2012 за позовом прокурора м. Черкаси в інтересах ПАТ «Родовід Банк» про стягнення заборгованості за кредитним договором №_Ск-1001-026055/8-2008 з [PERSON] .. На виконання даного рішення було видано виконавчий лист № 2-2314/1882/12 від 21.06.2012, який на даний час перебуває на примусовому виконанні в Центральному відділі державної виконавчої служби Черкаського міського управління юстиції ВП № 35418350, та входить до зведеного виконавчого провадження № 44853314.Під час розгляду заяви про заміну стягувана його правонаступником у справі № 2314/3485/12, суд встановив, що 04.07.2019 між ПАТ «Родовід Банк» та ТОВ «Вердикт Капітал» було укладено Договір №23 про відступлення прав вимоги, відповідно до якого ПАТ «Родовід Банк» відступило ТОВ «Вердикт Капітал» право вимоги щодо стягнення з [PERSON] заборгованості за кредитним договором №_Ск-1001-026055/8-2008 від 29.08.2008, відповідно до рішення суду від 11.06.2012 у справі №2314/3485/12. Проте, ТОВ «Вердикт Капітал» так і не звернувся до Центрального відділу державної виконавчої служби Черкаського міського управління юстиції, з заявою про заміну сторони виконавчого провадження ВП № 35418350. Відповідно до документів виконавчого провадження № 35418350 на день звернення з даною позовною заявою до суду стягувачем є ПАТ «Родовід Банк». Оскільки на підставі рішення суду № 2314/3485/12 було видано виконавчий документ та відкрито провадження з примусового стягнення відповідних грошових сум, то звернення до нотаріуса за вчиненням виконавчого напису за зобов`язаннями, які охоплені вказаним рішенням суду, є протиправним та незаконним, адже в такому випадку постає порушення повторного виконавчого провадження за тими вимогами, за якими таке провадження вже відбувається, тобто створюється подвійного стягнення одних і тих же грошових сум в межах одного й того ж зобов`язання, що суперечить ст. 61 Конституції України. Таким чином, на сьогодні відбудеться подвійне стягнення заборгованості, яка утворилася за кредитним договором №_Ск-1001-026055/8-2008 від 29.08.2008, одне в Центральному відділі ДВС у м. Черкаси ЦМУМЮ (м. Київ) ВП 35418350, інше в приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Клименко Романа Васильовича ВП №61661981. Таким чином, враховуючи вищевикладене, вважає, що виконавчий напис № 1095 від 10.03.2020 вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Богомоловою Д.І. з грубими порушеннями порядку вчинення виконавчих написів нотаріусами, оскільки ним не перевірено безспірність вимог стягувана, а також через те, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років. Відповідно до даних протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 06.07.2021, суддя Придніпровського районного суду м. Черкаси Кондрацька Наталія Миколаївна, у результаті автоматизованого розподілу судової справи між суддями, визначена для розгляду судової справи № 711/4218/21 (провадження № 2/711/2205/21). Ухвалою суду від 09.07.2021 прийнято до розгляду позовну заяву та відкрито провадження у справі, розгляд справи ухвалено проводити в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Відповідачу встановлено п`ятнадцятиденний строк з дня вручення ухвали для подання відзиву на позовну заяву. У судовому засіданні позивач [PERSON] позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити з підстав, викладених в позові. Представник відповідача - ТОВ «Вердикт Капітал» в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив, правом на надання відзиву на позовну заяву у встановлений судом строк не скористався. Треті особи - приватний виконавець виконавчого округу міста Києва Клименко Р.В. та приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Богомолова Д.І. в судове засідання не з`явилися, про дату, час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином, про причини неявки суд не повідомили. Згідно з ч. 1 ст. 174 ЦПК України, при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом, що є правом учасників справи. У разі ненадання учасником розгляду заяви по суті справи у встановлений судом або законом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами. З урахуванням положень ст. ст. 280, 281 ЦПК України, суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Заслухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали цивільної справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з таких підстав. Судом встановлено, що 29.08.2008 між ПАТ «Родовід Банк» та [PERSON] було укладено кредитний договір № Ск-1001-026055/8-2008, відповідно до якого позивачу надано споживчий кредит у розмірі 16363,50 грн. строком до 29.08.2010 включно зі сплатою 0,1 % річних. Рішенням Придніпровського районного суду м. Черкаси від 11.06.2012 з [PERSON] на користь ПАТ «Родовід Банк» стягнуто 14917,76 грн. заборгованості за кредитом, 28,57 грн. - заборгованості по сплаті процентів, 9961,63 грн. - простроченої плати за управління кредитом; 7458,88 грн. - пені, 247,43 грн. - інфляційних втрат; 749,29 грн. 3% річних, а всього 33363,56 грн.. 04.07.2019 між ПАТ «Родовід Банк» та ТОВ «Вердикт Капітал» укладено Договір про відступлення права вимоги № 23 у відповідності до умов якого, право вимоги за кредитним договором № Ск-1001-026055/8-2008 від 29.08.2008 укладеним з [PERSON] перейшло до ТОВ «Вердикт Капітал». Ухвалою Придніпровського районного суду м. Черкаси від 29.07.2020 замінено первісного стягувача ПАТ «Родовід Банк» на правонаступника ТОВ «Вердикт Капітал» за рішенням Придніпровського районного суду м. Черкаси від 11.06.2011 у справі №2314/3485/12 за позовом прокурора м. Черкаси в інтересах Публічного акціонерного товариства «Родовід Банк» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Вказані обставини підтверджуються наявними в матеріалах справи письмовими доказами. 10.03.2020 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Богомоловою Д.І. було вчинено виконавчий напис №1096, яким було стягнуто з [PERSON] на користь ТОВ «Вердикт Капітал» заборгованість в розмірі 27244,82 грн.. Вказаний виконавчий напис знаходиться на примусовому виконанні у приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Клименко Р.В., що підтверджується копією постанови про відкриття виконавчого провадження №61661981 від 27.03.2020, копією постанови про стягнення з боржника основної винагороди від 27.03.2021, копією постанови про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження від 27.03.2020 та копією постанови про арешт коштів боржника від 27.03.2020. Звертаючись до суду з позовом позивач посилається на те, що виконавчий напис вчинено нотаріусом з порушеннями порядку вчинення виконавчих написів, оскільки не було перевірено безспірності заборгованості, внаслідок чого відбувається подвійне стягнення кредитної заборгованості як в судовому, так і позасудовому порядку. Вирішуючи по суті заявлені позовні вимоги суд зазначає, що за загальним правилом статей 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес у один із способів, визначених частиною першою статті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом. При цьому, відповідно до статті 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Згідно з частиною першої ст. 1 Закону України «Про нотаріат», нотаріат в Україні - це система органів і посадових осіб, на які покладено обов`язок посвідчувати права, а також факти, що мають юридичне значення, та вчиняти інші нотаріальні дії, передбачені цим Законом, з метою надання їм юридичної вірогідності. Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом «Про нотаріат» та іншими актами законодавства України (частина перша статті 39 Закону «Про нотаріат»). Цим актом є, зокрема, Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений наказом Міністерства юстиції України 22.02.2012 № 296/5 та зареєстрований у Міністерстві юстиції України 22.02.2012 за № 282/20595, зі змінами та доповненнями до нього. Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія (пункт 19 статті 34 Закону України "Про нотаріат"). Правовому регулюванню процедури вчинення нотаріусами виконавчих написів присвячена Глава 14 Закону України "Про нотаріат" та Глава 16 розділу II Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України 22.02.2012 № 296/5. Так, згідно зі статтею 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Статтею 88 Закону України «Про нотаріат» визначено умови вчинення виконавчих написів. Відповідно до приписів цієї статті Закону нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Відповідно до п.п. 1,2 постанови Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 № 1172 "Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріуса" для одержання виконавчого напису для стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими угодами подаються, зокрема, оригінал нотаріально посвідченої угоди; документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання. Для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості. Порядок вчинення нотаріальних дій містить такі самі правила та умови вчинення виконавчого напису (пункти 1, 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку). Згідно з підпунктом 2.1 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку для вчинення виконавчого напису стягувачем або його уповноваженим представником нотаріусу подається заява, у якій, зокрема, мають бути зазначені: відомості про найменування і місце проживання або місцезнаходження стягувача та боржника; дата і місце народження боржника - фізичної особи, місце його роботи; номери рахунків у банках, кредитних установах, код за ЄДРПОУ для юридичної особи; строк, за який має провадитися стягнення; інформація щодо суми, яка підлягає стягненню, або предметів, що підлягатимуть витребуванню, включаючи пеню, штрафи, проценти тощо. Заява може містити також іншу інформацію, необхідну для вчинення виконавчого напису. У разі якщо нотаріусу необхідно отримати іншу інформацію чи документи, які мають відношення до вчинення виконавчого напису, нотаріус вправі витребувати їх у стягувача (підпункт 2.2 пункту 2 Глави 16 розділу II Порядку). Вчинення виконавчого напису в разі порушення основного зобов`язання та (або) умов іпотечного договору здійснюється нотаріусом після спливу тридцяти днів з моменту надісланих іпотекодержателем повідомлень - письмової вимоги про усунення порушень іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця. Повідомлення вважається надісланим, якщо є відмітка іпотекодавця на письмовому повідомленні про його отримання або відмітка поштового відділення зв`язку про відправлення повідомлення на вказану в іпотечному договорі адресу (підпункт 2.3 пункту 2 Глави 16 розділу II Порядку). Крім того, підпунктами 3.2, 3.5 пункту 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку передбачено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 № 1172. При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у вказаному Переліку документів. При цьому цей Перелік документів не передбачає інших умов вчинення виконавчих написів нотаріусами ніж ті, які зазначені в Законі України «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій. При цьому стаття 50 Закону України "Про нотаріат" передбачає, що нотаріальна дія або відмова у її вчиненні, нотаріальний акт оскаржуються до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, нотаріального акту має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти. Виходячи з правового аналізу даних норм можна стверджувати, що вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником. Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем. Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (стаття 88 Закону України "Про нотаріат"). Однак характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Захист прав боржника в процесі вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається в спосіб, передбачений підпунктом 2.3 пункту 2 Глави 16 розділу II Порядку, - шляхом надіслання іпотекодержателем повідомлень - письмової вимоги про усунення порушень іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця. Натомість нотаріус вирішує питання про вчинення виконавчого напису на підставі документів, наданих лише однією стороною, стягувачем, і не зобов`язаний запитувати та одержувати пояснення боржника з приводу заборгованості для підтвердження чи спростування її безспірності. Таким чином, вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно із відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого. З огляду на наведене та з урахуванням приписів статей 15, 16, 18 ЦК України, статей 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат», захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису. Тому суд при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України "Про нотаріат" у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. Законодавством не визначений виключний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості. Ці обставини встановлюються судом відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів (правовий висновок Верховного Суду України, викладений у постанові від 05.07.2017 в справі № 6-887 цс17). Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно з ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Відповідно до ст. 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнений до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення. Проаналізувавши фактичні обставини справи в сукупності з вказаними нормативними актами, суд приходить до висновку, що при вчиненні виконавчого напису нотаріус не переконався належним чином у безспірності розміру сум, що підлягають стягненню за виконавчим написом, оскільки на момент його вчинення, мав місце по суті вирішений спір щодо стягнення з [PERSON] заборгованості за кредитним договором, чим порушив положення закріплені у ст. 61 Конституції України щодо заборони подвійної відповідальності за одне і те саме порушення. Таким чином, враховуючи викладені обставини, позовні вимоги [PERSON] є законними, обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Згідно з ч. 1 ст. 141 ЦПК судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Пунктом 9 ч. 1 ст. 5 Закону України "Про судовий збір" від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються: особи з інвалідністю I та II груп, законні представники дітей з інвалідністю і недієздатних осіб з інвалідністю. Судом встановлено, що відповідно до копії пенсійного посвідчення серії [NUMBER] 27.12.2017 позивач є інвалідом ІІ групи, а тому звільнений від сплати судового збору. Таким чином з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 908,00 грн.. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved