Jurisdiction: civil
Date: 2020-03-01 00:00:00

[PERSON] звернувся з позовом до Івано-Франківського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Івано-Франківській області про відшкодування моральної шкоди у розмірі 14 032,32 грн. внаслідок неправомірних дій державного виконавця Івано-Франківського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Івано-Франківській області Кушнірчука В.В. при складанні акту опису й арешту майна та винесенні постанови про призначення експерта, суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання для участі у виконавчому провадженні та понесених судових витрат по справі. Позовні вимоги позивач мотивував тим, що на виконанні у Івано-Франківському міському відділі державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Івано-Франківській області знаходиться виконавче провадження № 49094130 за виконавчим листом № 0907/6295/2012, виданим 09.10.2015 року про стягнення з нього на користь [PERSON] 40685 грн. грошової компенсації за 1/2 вартості автомобіля та 417,60 грн. понесених судових витрат. 22.10.2015 року державним виконавцем відділу державної виконавчої служби Івано-Франківського міського управління юстиції Кушнірчуком В.В. відкрито виконавче провадження. 09.02.2016 року державним виконавцем Кушнірчуком В.В. складено акт опису та арешту майна 3/5 частин трьохкімнатної квартири, по [ADDRESS] , яка належить на праві власності боржнику. 16.02.2016 року державним виконавцем Кушнірчуком В.В. винесено постанову призначення експерта, суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання для участі у виконавчому провадженні. 29.02.2016 року державним виконавцем Кушнірчуком В.В. йому був вручений акт опису й арешту майна, належної йому на праві приватної власності 3/5 частки квартири [ADDRESS] . 09.03.2016 року він звернувся до Івано-Франківського міського суду зі скаргою до відділу ДВС Івано-Франківського міського управління юстиції, в якій просив про визнання дій державного виконавця відділу ДВС Івано-Франківського міського у правління юстиції Кушнірчука В.В. при складенні акту опису й арешту майна та при винесенні постанови про призначення експерта, суб`єкта оціночної діяльності суб`єкта господарювання для участі у виконавчому провадженні неправомірними, визнання акту опису й арешту майна фіктивним документом, скасування постанови про призначення експерта суб`єкта оціночної діяльності суб`єкта господарювання для участі у виконавчому провадженні. Ухвалою суду від 14 квітня 2016 року у задоволенні скарги [PERSON] відмовлено у зв`язку з чим він оскаржив дану ухвалу в апеляційному порядку. Ухвалою колегії суддів судової палати з розгляду цивільних та кримінальних справ Апеляційного суду Івано-Франківської області від 01 червня 2016 р. ухвалу суду від 14 квітня 2016 року скасовано, а справу направлено на новий розгляд до суду першої інстанції. Ухвалою суду від 12 липня 2016 року у задоволенні його скарги відмовлено. Ухвалою колегії суддів судової палати з розгляду цивільних та кримінальних справ Апеляційного суду Івано-Франківської області від 03 серпня 2016 року його апеляційну скаргу відхилено. Через це, з метою захисту своїх прав він подав касаційну скаргу. Ухвалою колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 26.04.2017 року його касаційну скаргу задоволено частково, ухвалу Івано-Франківського міського суду від 12.07.2016 року та ухвалу апеляційного суду Івано-Франківської області від 03.08.2016 року скасовано, справу передано на новий розгляд до суду першої інстанції. Ухвалою Івано-Франківського міського суду від 27 листопада 2017 року частково задоволено його скаргу до відділу ДВС її Франківського міського управління юстиції (заінтересовані особи: головний державний виконавець відділу ДВС Івано-Франківського міського управління юстиції Кушнірчук В.В., [PERSON] ) про визнання дій при складенні акту опису й арешту майна та при винесенні постанови про призначення експерта, суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання для участі у виконавчому провадженні неправомірними, визнання акту опису й арешту майна фіктивним документом, скасування постанови про призначення експерта, суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання для участі у виконавчому провадженні. На підставі неправомірно складеного акта опису та призначення експерта - суб`єкта оціночної діяльності посадові особи відділу ДВС міського управління юстиції протиправно, всупереч положенням Закону України «Про виконавче провадження» чинного на той час, намагалися отримати дозвіл Служби у справах дітей Органу опіки та піклування Виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради на звернення стягнення на квартиру [ADDRESS] частини якої належить йому, однак їм було відмовлено. Вказані обставини підтверджують лист Івано-Франківського міського відділу ДВС В2-0219/28036 Службі у справах дітей Органу опіки та піклування, лист в.о. начальника - служби № 418/47-16/13 від 20.07.2016 року, витяг з протоколу № 11 засідання комісії з питань захисту прав дитини від 13.07.2016 року. Позивач зазначає, що незважаючи на пенсійний вік, він постійно займається спортом, веде активний спосіб життя, займається виховання двох своїх дітей. В той же час, як випливає із наданих ним суду доказів та обставин, встановлених ухвалою Івано-Франківського міського суду від 27 листопада 2017 року (яка набрала законної сили 12.02.2018 року), державним виконавцем Кушнірчуком В.В. було неправомірно складено акт опису й арешту майна та винесено постанову про призначення експерта, суб`єкта оціночної діяльності. Своїми неправомірними діями державний виконавець Кушнірчук В.В., як посадова (службова) особа Івано-Франківського міського відділу ДВС, протиправно обмежив його права власника, житлові права його та його дітей, що викликало тривогу та хвилювання, принижувало його честь та гідність як чоловіка, громадянина. Неправомірні дії посадових осіб Івано-Франківського міського відділу державної виконавчої служби порушили його нормальні життєві зв`язки через неможливість продовження активного громадського життя, порушення стосунків з оточуючими людьми. Замість того, щоб проводити час з дітьми, друзями, займатися господарством, він був змушений безкінечно ходити до відділу ДВС, подавати численні скарги, неодноразово звертатися до суду, оскаржувати ухвали суду в апеляційному та касаційному порядку лише для того, щоб довести свої законні права як сторони виконавчого провадження. Натомість працівники відділу ДВС замість того, щоб оперативно виправити свою помилку, продовжували чинити йому перешкоди та незаконно і безпідставно створювали формальні перешкоди у поновленні його законного права, що завдало йому додаткових моральних страждань, переживань та порушило його звичний спосіб життя. Працівники Івано-Франківського міського відділу державної виконавчої служби навіть ігнорували засідання суду, чим додатково затягнули розгляд і вирішення його скарги. Особливого цинізму дії та бездіяльність працівників ВДВС набувають у зв`язку з тим, що вказані особи не є приватними особами чи підприємцями, а представниками держави, на яких покладено обов`язок виконувати судові рішення. Оскільки дії посадової особи ВДВС визнані неправомірними на підставі ухвали суду 27.11.2017 року носять організований та системний характер, його права, як сторони виконавчого провадження, житлові права його і права його дітей були відновлені лише через більше як два роки, в результаті його неодноразових звернень до суду, розмір завданої моральної шкоди він оцінює у розмірі середньомісячної пенсії за кожний рік порушення його та прав моїх дітей за період з жовтня 2015 року (початку порушення моїх прав) по лютий 2018 року - дати набрання законної сили ухвалою, якою було відновлено його права як сторони виконавчого провадження та власника житла, а також житлові права його дітей. Як випливає з довідок УПФУ в м. Івано-Франківську № 2251 та № 2258 від 04.06.2018 року, середньомісячний розмір пенсії за період з жовтня 2015 року по лютий 2018 року становить 7016,16 грн. З розрахунку позивача розмір моральної шкоди складає: 7016,16 грн. х 2 (за кожний повний рік, протягом якого тривало порушення прав) = 14032,32 грн. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив позов задовольнити. Представники відповідача - Івано-Франківського ВДВС ГТУЮ в Івано-Франківській області позовні вимоги заперечували. При цьому не заперечували ті обставини, що наявна ухвала Івано-Франківського міського суду, якою визнано неправомірними дії державного виконавця при складенні акту опису й арешту майна та при винесенні постанови про призначення експерта, суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання для участі у виконавчому провадженні. Представник Державної казначейської служби України не прибув в судове засідання, повідомлявся про час і місце розгляду справи у встановленому порядку. Суд, заслухавши пояснення сторін, розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, приходить до наступних висновків. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. На виконанні у Івано-Франківському міському відділі державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Івано-Франківській області перебуває виконавче провадження № 49094130 за виконавчим листом № 0907/6295/2012, виданим 09.10.2015 року про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] 40685 грн. грошової компенсації за 1/2 вартості автомобіля та 417,60 грн. понесених судових витрат (а.с. 156-159). 22.10.2015 року державним виконавцем відділу державної виконавчої служби Івано-Франківського міського управління юстиції Кушнірчуком В.В. відкрито виконавче провадження з виконання виконавчого листа № 0907/6295/2012, виданого 09.10.2015 року Івано-Франківським міським судом (а.с. 154). 27.10.2015 року державним виконавцем відділу державної виконавчої служби Івано-Франківського міського управління юстиції Кушнірчуком В.В. винесено постанову про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи [PERSON] (а.с. 146). 20.11.2015 року державним виконавцем відділу державної виконавчої служби Івано-Франківського міського управління юстиції Кушнірчуком В.В. винесено постанову про арешт майна боржника [PERSON] та оголошення заборони на його відчуження (а.с. 144). 09.02.2016 року державним виконавцем Кушнірчуком В.В. складено акт опису та арешту майна 3/5 частин трьохкімнатної квартири, по [ADDRESS] , яка належить на праві власності боржнику (а.с. 6-9, 129-132). 16.02.2016 року державним виконавцем Кушнірчуком В.В. винесено постанову призначення експерта, суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання для участі у виконавчому провадженні № 49094130 (а.с. 126). Також, 29.02.2016 року державним виконавцем Кушнірчуком В.В. винесено постанову про призначення експерта, суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання для участі у виконавчому провадженні (а.с. 10). 09.03.2016 року позивач звернувся до Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області зі скаргою до відділу ДВС Івано-Франківського міського управління юстиції, в якій просив про визнання дій державного виконавця відділу ДВС Івано-Франківського міського у правління юстиції Кушнірчука В.В. при складенні акту опису й арешту майна та при винесенні постанови про призначення експерта, суб`єкта оціночної діяльності суб`єкта господарювання для участі у виконавчому провадженні неправомірними, визнання акту опису й арешту майна фіктивним документом, скасування постанови про призначення експерта суб`єкта оціночної діяльності суб`єкта господарювання для участі у виконавчому провадженні (а.с. 16-18, 120-122), згідно якої ухвалою Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 14 березня 2016 року відкрито провадження у справі (а.с. 123). Ухвалою Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 14 квітня 2016 року у задоволенні скарги [PERSON] відмовлено (а.с. 115-116). Ухвалою колегії суддів судової палати з розгляду цивільних та кримінальних справ Апеляційного суду Івано-Франківської області від 01 червня 2016 р. ухвалу суду від 14 квітня 2016 року скасовано, а справу направлено на новий розгляд до суду першої інстанції. Ухвалою суду від 12 липня 2016 року у задоволенні скарги відмовлено. Ухвалою колегії суддів судової палати з розгляду цивільних та кримінальних справ Апеляційного суду Івано-Франківської області від 03 серпня 2016 року апеляційну скаргу [PERSON] відхилено. Ухвалою колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 26.04.2017 року касаційну скаргу задоволено частково, ухвалу Івано-Франківського міського суду від 12.07.2016 року та ухвалу апеляційного суду Івано-Франківської області від 03.08.2016 року скасовано, справу передано на новий розгляд до суду першої інстанції (а.с. 89-96). Відповідно до ухвали Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 27 листопада 2017 року скаргу [PERSON] , заінтересовані особи: Відділ ДВС Івано-Франківського міського управління юстиції, головний державний виконавець відділу ДВС Івано-Франківського міського управління юстиції Кушнірчук В.В., [PERSON] про визнання дій при складенні акту опису й арешту майна та при винесенні постанови про призначення експерта, суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання для участі у виконавчому провадженні неправомірними, визнання акту опису й арешту майна фіктивним документом, скасування постанови про призначення експерта, суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання для участі у виконавчому провадженні - задоволено частково. Визнано дії державного виконавця відділу державної виконавчої служби Івано-Франківського міського управління юстиції Кушнірчук В.В. неправомірними. Скасовано постанову про призначення експерта, суб`єкта оціночної діяльності -суб`єкта господарювання для участі у виконавчому провадженні, винесеної державним виконавцем ВДВС Івано-Франківського МУЮ Кушнірчуком В.В. (а.с. 19-22, 80-83). Також, з матеріалів справи встановлено, що листом відділу державної виконавчої служби Івано-Франківського міського управління юстиції В2-0219/28036 надано запит Службі у справах дітей Органу опіки та піклування на попередній дозвіл органу опіки і піклування на звернення стягнення на квартиру [ADDRESS] якої належить [PERSON] (а.с. 13, 102). Згідно наданої копії витягу з протоколу № 11 засідання комісії з питань захисту прав дитини від 13.07.2016 року слідує, що комісією з питань захисту прав дитини відмовлено ДВС міського управління юстиції у наданні дозволу на звернення стягнення на 3/5 частини належної [PERSON] квартири [ADDRESS] , право на користування якою має [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] (а.с. 14, 15, 99, 100-101). Як слідує з матеріалів справи, протиправність дій державного виконавця встановлена ухвалою Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 27 листопада 2017 року, а тому відповідно до ч. 4 ст. 82 ЦПК України ця обставина доказуванню не підлягає. Відповідно до положень ст. 124 Конституції України ч, 2, 3 ст. 13 Закону України «Про судоустрій та статус суддів» судові рішення, що набрали законної сили є обов`язковими до виконання усіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними чи юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Згідно з ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Статтею 1 Закону України "Про виконавче провадження" визначено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) є сукупністю дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню. Відповідно до ч.1ст. 18 Закону України "Про виконавче провадження", виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Згідно п.1 ч. 2 ст. 18 Закону України "Про виконавче провадження", державний виконавець зобов`язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом. Статтею 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено право на ефективний засіб юридичного захисту. Кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження. Статтею 56 Конституції України передбачено, що кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень. Відповідно до положення частин 1, 2 ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її права. Моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів. Окрім того згідно ч. 1 ст. 280 ЦК України якщо фізичній особі внаслідок порушення її особистого немайнового права завдано майнової та (або) моральної шкоди, ця шкода підлягає відшкодуванню. Частиною 2 ст. 1167 ЦК України визначено перелік випадків відшкодування моральної шкоди органом державної влади, органом влади Автономної Республіки Крим, органом місцевого самоврядування, фізичною або юридичною особою, яка її завдала. Зазначений перелік не є вичерпним, оскільки пункт 3 частини 2 статті передбачає наявність інших випадків, передбачених законом. Згідно статті 1174 ЦК України шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю посадової або службової особи органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні ними своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цієї особи. Відповідно до положень статті 11 Закону України «Про державну виконавчу службу» шкода, заподіяна державним виконавцем фізичним чи юридичним особам під час виконання рішення підлягає відшкодуванню у порядку, передбаченому законом, за рахунок держави. Стаття 23 ЦК України закріплює загальні положення про відшкодування моральної шкоди, визначаючи, що моральна шкода полягає, зокрема, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів. Такої правової позиції дотримується Верховний Суд України, висловленої 11 вересня 2013 року (справа № 6-48 цс 13). Згідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом. Згідно ч. 4 цієї ж статті доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Суд вважає, що порушення закону з боку державного виконавця, його дії призвели до неможливості позивачем задовольнити свої повсякденні потреби, вимушеної зміни способу життя, в результаті чого права позивача були порушені. Все це негативно вплинуло на його емоційний та психічний стан та могло спричинити моральні страждання, в зв`язку з чим останньому з вини державного виконавця була завдана моральна шкода. Відтак, суд дійшов висновку про наявність підстав для відшкодування моральної шкоди. Однак, на думку суду, розмір моральної шкоди, заявленої позивачем, є завищеним. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості (частина третя статті 23 Цивільного кодексу України). Згідно з п. 3 Постанови пленуму Верховного Суду України №4 від 31.03.1995 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної шкоди» під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. У позовній заяві про відшкодування моральної шкоди має бути зазначено, в чому полягає ця шкода, якими неправомірними діями чи бездіяльністю її заподіяно позивачеві, з яких міркувань він виходив, визначаючи розмір шкоди, та якими доказами це підтверджується. Відповідно до п. 9 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Оскільки такий спосіб захисту цивільних прав, як компенсація моральної (немайнової) шкоди, не повинен стати засобом безпідставного збагачення потерпілої особи, розмір присудженої до відшкодування моральної шкоди має бути не більш, аніж достатнім для розумного задоволення потреб потерпілої особи і не повинен вести до збагачення потерпілого за рахунок винного. З урахуванням конкретних обставин справи, глибини та тяжкості моральних страждань позивача, наслідків незаконних дій відповідача, суд вважає, що належною компенсацією моральної шкоди, що підлягає стягненню на користь позивача, є сума 7 200 грн. Відповідно до п. 4 Положення про Державну казначейську службу України, затвердженого Указом Президента України від 13 квітня 2011 року № 460/2011, центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, є Державна казначейська служба України (Казначейство України), яке, зокрема, здійснює безспірне списання коштів державного бюджету та місцевих бюджетів на підставі рішення суду. Відповідно до ч. 2 ст. 25 Бюджетного кодексу України відшкодування відповідно до закону шкоди, завданої фізичній чи юридичній особі внаслідок незаконно прийнятих рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади (органів влади Автономної Республіки Крим, органів місцевого самоврядування), а також їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень, здійснюється державою (Автономною Республікою Крим, органами місцевого самоврядування) у порядку, визначеному законом. Зважаючи на вищенаведене, позовні вимоги позивача про стягнення моральної шкоди , підлягають задоволенню частково, у розмірі 7200 грн. На підставі вимог ст. 141 ЦПК України, судові витрати зі сплати судового збору в сумі 1762,00 грн., понесені позивачем при подачі позову до суду підлягають стягненню з Державної казначейської служби України за рахунок Державного бюджету України на користь позивача.

Outcome: partial