Jurisdiction: civil
Date: 2020-06-23 00:00:00

Позивач ПАТ «Страхова компанія «УНІВЕРСАЛЬНА» звернувся до суду з позовом до [PERSON] про відшкодування матеріальної шкоди в порядку регресу і свої позовні вимоги мотивує тим, що відповідач в момент здійснення ДТП керував транспортним засобом «Рута» д.н.з [NUMBER] з порушенням умов договору страхування, а саме, п. 8 Полісу № АІ/9433293 , оскільки використовував транспортний засіб як маршрутне таксі, що є підставою для стягнення з відповідача 50 % виплаченого позивачем страхового відшкодування, в порядку передбаченому пунктом 38-1.1 ст. 38-1 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», а тому просить суд стягнути з відповідача [PERSON] матеріальну шкоду в порядку регресу 17245 грн. та судові витрати. 30.03.2020 року ухвалою Зарічного районного суду м. Суми було відкрито провадження, розгляд справи вирішено проводити в порядку спрощеного позовного провадження і призначено до судового розгляду на 13.05.2020 року. Слухання справи відкладалося в зв`язку з неявкою сторін. 15.06.2020 року від представника відповідача [PERSON] - адвоката Цимбала Б.П. надійшов відзив на позовну заяву, відповідно до якого відповідач позов не визнає, оскільки позивачем не доведено факт порушенням відповідачем умов договору страхування, а саме, використання транспортного засобу «Рута» д.н.з [NUMBER] в режимі «маршрутного таксі». Представник позивача ПАТ «Страхова компанія «УНІВЕРСАЛЬНА» в судове засіданні не з`явився,хоча був належним чином повідомлений. Представник відповідача [PERSON] - адвокат Цимбал Б.П. в письмовій заяві наданій суду просить суд слухати справу у його відсутність, проти позову заперечує, вважає, що відсутні підстави для відшкодування матеріальної шкоди в порядку регресу. Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов висновку, що позов задоволенню не підлягає виходячи з наступного: Судом встановлено, що 15.12.2016 року в м. Суми відбулася дорожньо-транспортна пригода за участю належному відповідачу на праві власності автомобіля марки «Рута» д.н.з [NUMBER] під керуванням [PERSON] , який згідно трудового договору № 19-П/2-15 від 02 листопада 2015 року знаходиться в трудових відносинах з відповідачем, та автомобіля марки «Шевроле» д.н.з. [NUMBER] під керуванням [PERSON] . Цивільно-правова відповідальність обох учасників була застрахована. Сторони по справі стверджують, що при настанні даної ДТП, учасники склали повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду без виклику працівників ДАІ в порядку передбаченому Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Статтею 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення передбачено, що особа, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, звільняється від адміністративної відповідальності за порушення правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, за умови, що учасники дорожньо-транспортної пригоди скористалися правом спільно скласти повідомлення про цю пригоду відповідно до Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». У зв`язку з тим, що між учасниками ДТП спільно складено Повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, водій, винний у вчиненні ДТП звільняється від адміністративної відповідальності за порушення Правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів. Позивачем не надано доказів, на підставі яких можливо встановити особу, яка була винна у скоєнні ДТП. Власник автомобіля «Шевроле» д.н.з. [NUMBER] [PERSON] на момент ДТП був застрахований у Приватному акціонерному товаристві «Страхова компанія «Уніка», що підтверджується договором добровільного страхування наземного транспорту «КАСКО з VISA» № 019040/4620/0000001 від 17.05.2016 року та звернувся до ПАТ «Страхова компанія «Уніка» з заявою про виплату страхового відшкодування. Відповідно до страхового акту № 00211078 від 27.01.2017 року та сертифікату № 00211078 від 27.01.2017 року, ПАТ «Страхова компанія «Уніка» було сплачено на рахунок [PERSON] страхове відшкодування, платіжним дорученням №003898 від 31.01.2017 в розмірі 32688,50 грн. та платіжним дорученням №00211078 від 31.01.2017 року в розмірі 2311,50 грн.. Загальна сума виплати складає 35000,00 грн.. Оскільки, цивільно-правова відповідальність відповідача, була застрахована позивачем на підставі полісу № АІ/9433293 , ПрАТ «Страхова компанія «Уніка» звернулося до ПрАТ «СК «Універсальна», як до Страховика відповідача з заявою №18939 від 08.02.2017 про відшкодування шкоди отриманої в результаті дорожньо-транспортної пригоди. ПАТ «Страхова компанія «УНІВЕРСАЛЬНА» на підставі заявиПрАТ «Страхова компанія «Уніка» №18939 від 08.02.2017 року було складено страховий Акт № 27640/1 та платіжним дорученням №118324 від 21.02.2017 року сплачено страхове відшкодування в сумі 34490,00 грн.. Позивач направив відповідачу вимогу про сплату боргу вих. № 1060 від 29.05.2017 року, в якій з посиланням на пункт 38-1.1 ст. 38-1 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» зазначив, що оскільки Відповідач керував транспортним засобом з порушенням умов договору страхування, а саме п. 8 Полісу № АІ/9433293 - використовував транспортний засіб як маршрутне таксі, Позивач має право регресної вимоги до Відповідача у розмірі 50% від суми виплаченого страхового відшкодування, 35 000,00 / 50% = 17 245,00 грн.. Відповідач надіслав на адресу позивача відповідь на вимогу, в якій заперечує проти права регресної вимоги позивача, оскільки не використовував транспортній засіб як маршрутне таксі. У відповідності до статті 35 Закону України "Про автомобільний транспорт", перевезення пасажирів на автобусному маршруті загального користування може здійснюватися у режимах: звичайному, експресному, маршрутного таксі. Згідно з п. 1.1. договору № 70-25/5-15 від 19 листопада 2015 року Про організацію перевезення пасажирів на міських автобусних маршрутах загального користування в м. Суми, укладеного відповідачем з Виконавчим комітетом Сумської міської ради, організатор доручає Перевізникові перевозити пасажирів і багаж на об`єкті конкурсу №2 : маршрут №2, автобусами, що працюють в звичайному режимі. У відповідності до п. 1 додаткової угоди №1 до договору № 70-25/5-15 від 19 листопада 2015 року Про організацію перевезення пасажирів на міських автобусних маршрутах загального користування в м. Суми, транспортний засіб "РУТА" ДНЗ [NUMBER] застосовується для перевезень пасажирів автобусами, що працюють в звичайному режимі. Тобто, забезпечений транспортний засіб "РУТА" ДНЗ [NUMBER] використовувався Відповідачем для перевезення пасажирів у "звичайному режимі руху", а не в режимі "маршрутного таксі", як зазначає Позивач. Твердження позивача про використання Відповідачем забезпеченого транспортного засобу "РУТА" ДНЗ [NUMBER] як маршрутне таксі не підтверджені належними та допустимими доказами. Відповідно до частини першої статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог чи заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. На підставі викладеного, суд приходить до висновку, що оскільки наявними в матеріалах справи доказами підтверджується, що відповідач здійснював перевезення пасажирів у "звичайному режимі руху", а не в режимі "маршрутного таксі", як зазначає Позивач, позов є необґрунтованим та не підлягає задоволенню. Щодо відшкодування на користь відповідача понесених ним витрат з надання правничої допомоги у розмірі 5492,5 грн., суд зазначає наступне: Відповідно до ч. ч. 3, 4 ст. 137 ГПК України для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності витрат з надання правничої допомоги (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі ст. 41 Конвенції. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі «East/West Alliance Limited» проти України», заява №19336/04). У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. Суд вважає, що витрати з надання правничої допомоги у сумі 5492,5 гривень є співмірними із складністю цієї справи, наданим адвокатом обсягом послуг та затраченим ним часом, та відповідають критерію реальності та розумності їхнього розміру. Тому з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати на правничу допомогу в суді першої інстанції у розмірі 5492,5 грн., а саме за підготовку та складання відзиву на позовну заяву адвокатом та представлення інтересів відповідача в суді. На підставі викладеного,

Outcome: approved