Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-09 00:00:00

Позивачі звернулися до суду з позовом до відповідачів та просять суд ухвалити рішення яким: -зобов`язати [PERSON] та [PERSON] не чинити перешкод [PERSON] та [PERSON] у вихованні та спілкуванні з онукою та сестрою - [PERSON] , [INFO] ; -визначити способи участі [PERSON] та [PERSON] у спілкуванні з онукою та сестрою - [PERSON] , [INFO] : -кожного тижня щонеділі з 09.00 год. до 17.00 год. без присутності матері [PERSON] та баби [PERSON] ; -під час відвідування [PERSON] дитячого садка забирати дитину на 5 днів без участі матері [PERSON] та баби [PERSON] на літні, зимові, весняні та осінні канікули. Свої вимоги мотивують тим, що 06.06.2015 між [PERSON] та [PERSON] було укладено шлюб від якого мають дитину - [PERSON] , [INFO] . Позивач [PERSON] є бабою [PERSON] , а позивач [PERSON] є рідним братом [PERSON] по батьку. Зазначають, що [PERSON] проживає разом з матірю [PERSON] та бабою [PERSON] за адресою: [ADDRESS] . Вказують, що з 2016 року позбавлені можливості спілкуватися з онукою та сестрою, оскільки відповідачі чинять перешкоди позивачам, оскільки двері квартири не відчиняють, на телефонні дзвінки не відповідають. Через неприязні стосунки, які склалися, в тому числі між батьком дитини та відповідачами, позивачі позбавлені права на спілкування з онукою та сестрою, а тому просять задовольнити позовні вимоги. 22.03.2018 згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями, вищезазначену справу було передано до провадження головуючому судді Букіній О.М. 22.03.2018 судом направлено запити до відділу обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання ГУ ДМС України в м. Києві та відділу з питань реєстрації місця проживання/перебування фізичних осіб Солом`янської районної в м. Києві державної адміністрації. 23.03.2018 позовну заяву залишено без руху та надано строк на усунення недоліків. 02.05.2018 позивачами усунуто недоліки, зазначені в ухвалі суду від 22.03.2018. Ухвалою суду від 17.05.2018 по справі відкрито провадження та справу призначено до розгляду в підготовчому судовому засіданні за правилами загального позовного провадження. 26.06.2018 на адресу суду від Служби у справах дітей Солом`янської районної в місті Києві державної адміністрації надійшла заява про слухання справи за відсутності представника третьої особи. 08.09.2018 в підготовчому судовому засіданні, не виходячи до нарадчої кімнати, судом було залучено до участі у справі в якості третьої особи [PERSON] 16.10.2018 до суду надано відзив на позовну заяву в якому проти задоволення позовних вимог заперечують в повному обсязі. Зазначають, що позовна заява є засобом впливу на відповідачів, оскільки між сторонами склалися неприязні стосунки. Вказує, що позивачі з народження не займалися утриманням та вихованням дитини, а тому вважають, що не чинять перешкод у спілкуванні з дитиною. Заперечуючи проти задоволення позовних вимог зазнають, що позивач -1 [PERSON] є особою похилого віку, а тому не зможе надати дитині повноцінний догляд та належні житлові умови, які створені за адресою проживання [PERSON] . Крім того, позивач - 2 [PERSON] приймав активну участь у вчиненні домашнього насильства [PERSON] відносно [PERSON] у зв`язку з чим, [PERSON] , змушена була звертатись до психолога. Зазначають, що з метою дотримання інтересів дитини, [PERSON] зверталася до судового експетра - психолога для дослідження стану дитини та запропанованого графіку спілкування з дитиною. За висновком експерта, спілкування [PERSON] з [PERSON] та [PERSON] не відповідають інтересам дитини, оскільки це призведе до тривалого розлучення дитини з матір`ю та психологічно комфортних для неї умов. Спілкування дитини з бабусею та братом по лінії батька в інтересах дитини та для забезпечення її психологічного комфорту можливе для редукції емоційних переживань та налагодження довірчих стосунків між батьком та дитиною та з обов`язковим врахуванням бажання дитини до такого спілкування. З урахуванням наведеного, просять відмовити у задоволенні позовних вимог. 23.10.2018 до суду подано відповідь на відзив. В своїй відповіді заперечують проти викладених обставин у відзиві на позов. Вказують, що мають бажання спілкуватися з дитиною. Твердження відповідачів щодо житлових умов [PERSON] є недостовірною інформацією, оскільки відповідно до акту обстеження умов проживання [PERSON] створені належні та достатні умови для виховання та спілкування онуки з бабусею. Крім того, позивачі не згодні з висновком експерта, оскільки згоди батьки не давали, а тому останній складений з порушенням норм законодавства. З урахуванням наведеного, просять задовольнити позовну заяву. Ухвалою суду від 24.10.2018 в задоволенні клопотання відповідача [PERSON] про об"єднання в одне провадження справ було відмовлено. У судовому засіданні позивачі та їх представники позов підтримали та просили суд його задовольнити в повному обсязі. У судовому засіданні відповідач - 1 та її представник проти позову заперечували та просили відмовити в задоволенні позову в повному обсязі. Третя особа [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримав та не заперечував проти задоволення останніх. Третя особа - Служба в справах дітей Солом`янської районної в м. Києві державної адміністрації в судове засідання свого представника не направила, про дату, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, надіслала до суду лист, в якому просила розглядати справу у відсутності їхнього представника та при винесенні рішення врахувати інтереси дитини. Заслухавши пояснення сторін, допитавши свідків, дослідивши та оцінивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного. Відповідно до ст. 257 СК України баба, дід, прабаба, прадід, мають право спілкуватися зі своїми внуками, правнуками, брати участь у їх вихованні. Батьки чи інші особи, з якими проживає дитина, не мають права перешкоджати у здійсненні бабою, дідом, прабабою, прадідом своїх прав щодо виховання внуків, правнуків. Якщо такі перешкоди чиняться, баба, дід, прабаба, прадід мають право на звернення до суду з позовом про їх усунення. Відповідно до ст. 259 СК України, брати та сестри, зокрема ті, які не проживають разом, мають право на спілкування. Мати, батько, баба, дід, інші особи, з якими проживають неповнолітні брати та сестри, зобов`язані сприяти їхньому спілкуванню. Повнолітні особи мають право брати участь у вихованні своїх неповнолітніх братів та сестер, незалежно від місця їхнього проживання. Згідно ст. 263 СК України спір щодо участі баби діда, прабаби, прадіда, брата, сестри, мачухи, вітчима у вихованні дитини вирішується судом відповідно до ст. 159 СК України. Відповідно до ст. 159 СК України якщо той із батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод. Суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування.В окремих випадках, якщо це викликано інтересами дитини, суд може обумовити побачення з дитиною присутністю іншої особи.Під час вирішення спору щодо участі одного з батьків у вихованні дитини береться до уваги ставлення батьків до виконання своїх обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення, в тому числі стан психічного здоров`я одного з батьків, зловживання ним алкогольними напоями або наркотичними засобами. Відповідно до ч. 2 ст. 16 Закону України «Про охорону дитинства» батьки, інші члени сім`ї та родичі, зокрема ті, які проживають у різних державах, не повинні перешкоджати одне одному реалізувати право дитини на контакт з ними, зобов`язані гарантувати повернення дитини до місця її постійного проживання після реалізації нею права на контакт, не допускати неправомірної зміни її місця проживання. Судом встановлено, що 06.06.2015 між [PERSON] та [PERSON] було укладено шлюб, що підтверджеється свідоцтвом про шлюб (а.с. 44). Від даного шлюбу у [PERSON] та [PERSON] народилася донька - [PERSON] , [INFO] (а.с.43). Позивач [PERSON] є матірю [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження останнього (а.с.9). Крім того, [PERSON] є сином [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження [PERSON] (а.с.42). Також встановлено та не заперечулося сторонами, що шлюб між [PERSON] та [PERSON] було розірвано. Дитина залишилася проживати з матір"ю, тобто [PERSON] . Як встановлено в суді та підтверджується матеріалами справи, між сторонами склалися спірні правовідношення щодо участі у вихованні та спілкуванні з дитиною - [PERSON] , [INFO] , у зв`язку з чим позивачі вимушені звернулися до суду з даним позовом. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 3 Конвенції ООН про права дитини, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави-учасниці зобов`язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів. Відповідно до ч.2 ст. 6 Конвенції про права дитини передбачено, що Держави-учасниці забезпечують у максимально можливій мірі виживання та здоровий розвиток дитини. Відповідно до ст. 1 Закону України "Про охорону дитинства" контакт з дитиною - це реалізація матір`ю, батьком, іншими членами сім`ї та родичами, у тому числі тими, з якими дитина не проживає, права на спілкування з дитиною, побачення зазначених осіб з дитиною, а також надання їм інформації про дитину або дитині про таких осіб, якщо це не суперечить інтересам дитини. Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 10 Закону України "Про охорону дитинства" держава здійснює захист дитини від усіх форм фізичного і психічного насильства, образи, недбалого і жорстокого поводження з нею у тому числі з боку батьків або осіб, які їх замінюють. Суд вважає, що відповідачами не надано належних та беззаперечних доказів того, що позивачі, які є бабою та братом по лінії батька дитини, несуть загрозу та їх подальше спілкування з малолітньою [PERSON] суперечило б інтересам останньої. Крім того, відповідачами не надано доказів того, що позивачами застосовувалось фізичне або психічне насильство, недопустимі методи виховання відносно малолітньої [PERSON] . Доводи відповідача-1 [PERSON] стосовно наявності у діях [PERSON] протиправних дій відносно відповідачів, в обгрунтування своїх заперечень проти позову, суд вважає недоведеними. Як вбачається з постанови Солом`янського районного суду м. Києва від 11.05.2018, [PERSON] є лише свідком, протиправних дій з його боку по відношенню до відповідача-1 не встановлено, як і не встановлено обставин, які виключають участь [PERSON] у спілкуванні зі своєю сестрою [PERSON] . Допитана в судовому засіданні свідок [PERSON] , яка є знайомою позивача [PERSON] суду пояснила, що позивачі прагнуть до спілкування з дитиною, проте [PERSON] чинить перешкоди, не бажає навіть спілкуватися. Допитаний в судовому засіданні свідок [PERSON] , який є батьком [PERSON] , пояснив, що спілкування його матері та сина не суперечитиме інтересам дитини, проте [PERSON] та [PERSON] чинять перешкоди та не дають можливості навіть бачити дитину. Допитана в судовому засіданні свідок [PERSON] , яка є матір"ю неповнолітньої [PERSON] пояснила, що не чинить перешкод у спілкуванні з дитиною позивачам, проте останні не зверталися до неї та не підтримують родинні стосунки. Разом з тим зазначила, що дійсно між сторонами, наявні конфліктні стосунки, що викликані неприязними відносинами. Оцінюючи покази допитаних у судовому засіданні свідків суд вважає, що у суді беззаперечно встановлено, що між сторонами по справі склалися конфліктні та неприязні стосунки, відсутність компромісу щодо порядку зустрічі та вихованню дитини, які самі по собі не можуть впливати, та як наслідок, усунути позивачів від спілкування з малолітньою [PERSON] . Як вбачається з пояснень позивачів, останні прагнуть спілкуватися з [PERSON] , підтримувати родинні стосунки, а також приймати участь у її вихованні. Згідно ч. 2 ст. 1 СК України метою регулювання сімейних відносин є зміцнення сім`ї як соціального інституту і як союзу конкретних осіб; утвердження почуття обов`язку перед батьками, дітьми та іншими членами сім`ї; побудови сімейних відносин на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги і підтримки; забезпечення кожної дитини сімейним вихованням, можливістю духовного та фізичного розвитку. Відповідно до ст. 7 СК України регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, при цьому, сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства. Оцінюючи матеріали справи у їх сукупності, суд вважає, що доводи позивачів в обгрунтування усунення перешкод та визначення регламенту зустрічі з неповнолітньою [PERSON] не суперечать інтересам дитини, виходячи з її віку, фізичного та морального розвитку. Що стосується доводів відповідача-1 в обгрунтування своїх заперечень проти позову щодо наявності Висновку судово - психіатричного експерта № 141-ц від 09.08.2018, суд вважає за необхідне зазначити. Як вбачається з Висновку судово - психіатричного експерта № 141-ц від 09.08.2018, спілкування з бабусею та братом по лінії батька, зважаючи на ситуацію, яка склалася (наявність у дитини виражених тривожних емоційних проявів та негативістичних реакцій на спілкування з батьком), відсутність в даний час визначення дитиною їх як значимого оточення, в інтересах дитини та для забезпечення її психологічного комфорту, можливе після редукції цих емоційних переживань та налагодження довірчих стосунків між батьком та дитиною, у години спілкування батька та дитини за попередньою домовленістю з матір"ю дитини та з обов"язковим врахуванням бажання дитини до такого спілкування (а.с.113-116). Оцінюючи даний Висновок у сукупності з наявними у справі матеріалами, суд вважає, що він не є беззаперечним доказом в обгрунтування відмови у задоволенні позову. Разом з цим, суд вважає, що даний Висновок має бути врахований судом при вирішення питання щодо визначення порядку зустрічі позивачів з дитиною, з урахуванням інтересів дитини, її віку, стану здоров"я та психоемоційної залежності та/чи прихильності дитини до матері. Таким чином, вирішуючи спір щодо усунення перешкод у спілкуванні та встановлення регламенту зустрічі з онукою та сестрою, приймаючи до уваги вік дитини, особливості її розвитку, виховання, необхідності дотримання розпорядку дня та відпочинку, суд приходить до висновку, що вимоги [PERSON] та [PERSON] підлягають частковому задоволенню в частині зобов`язання відповідачів не чинити перешкоди [PERSON] та [PERSON] у спілкуванні з онукою та сестрою [PERSON] , [INFO] та вважає за доцільне визначити способи участі бабі [PERSON] та брату [PERSON] у спілкуванні з онукою та сестрою [PERSON] , [INFO] , шляхом встановлення зустрічей з дитиною один раз на тиждень кожної другої неділі місяця з 10 год 00 хв. до 13 год. 00 хв. у присутності матері дитини - [PERSON] . При вирішенні питання щодо встановлення вказаного вище регламенту, суд враховує ту обставину, що дитина тривалий час знаходилася у розлуці з позивачами та відповідно у дитини відсутня прихильність,емоційний зв"язок та довірчі стосунки. В той же час, дитина фізично та емоційно прихильна до матері, а тому навіть незначне розлучення дитини з матір`ю не буде сприяти якнайкращим інтересам дитини. За вказаних вище обставин, зустрічі у визначений судом час позивачів з малолтіньою [PERSON] мають відбуватися нетривалий час, з метою встановлення і налагодження довірчих стосунків та у присутності матері дитини. Разом з тим, позовні вимоги в іншій частині позову не підлягають задоволенню, як такі, що є необгрунтованими. Крім того, на час розгляду справи дитина не влаштована до дитячого садка, а тому у суду відсутні правові підстави для визначення порядку зустірічі на майбутнє. При цьому, суд вважає за необхідне зазначити, що у разі налагодження стосунків та встановлення стійкого та довірливого емоційного зв"язку з онукою та сестрою, позивачі не позбавлені права на зміну вказаного вище регламенту, шляхом збільшення чи зміну відповідних зустрічей. Згідно вимог ст. ст. 76, 77, 79, 80 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. З огляду на викладене вище, суд вважає, що позов є обгрунтованим частково. Згідно ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Відповідно до ч.ч. 1, 6 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Виходячи з цих обставин, з відповідачів на користь позивачів підлягає стягненню судовий збір пропорційно задоволеним вимогам.

Outcome: partial