Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-19 00:00:00

Моторне (транспортне) страхове бюро України (далі - Позивач) звернулося до Ленінського районного суду м. Дніпропетровська з позовом до [PERSON], про відшкодування в порядку регресу витрат, пов'язаних з виплатою страхового відшкодування. В обґрунтування позовних вимог позивач вказав, що 13.10.2010 року у м. Дніпропетровську з вини [PERSON] (далі - Відповідач), який керував автомобілем “ГАЗ 2752”, д/н [NUMBER] була скоєна дорожньо-транспортна пригода. В результаті вище зазначеної дорожньо-транспортної пригоди був пошкоджений автомобіль “Мазда”, д/н [NUMBER], що належить [PERSON]. Розмір завданих збитків [PERSON] внаслідок вказаної ДТП складає 14 721 (чотирнадцять тисяч сімсот двадцять одна) грн. 34 коп. Також, позивач витратив 790 (сімсот дев'яносто) грн. 00 коп. за послуги аварійного комісара, який займався встановленням розміру збитку та за збір документів. Відповідач на дату скоєння дорожньо-транспортної пригоди не мав чинного договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників транспортних засобів. 13 жовтня 2010 року [PERSON] скориставшись своїм правом передбаченим Законом України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", подав відповідну заяву з метою отримання грошового відшкодування за матеріальну шкоду завдану [PERSON]. Відповідач відшкодування за завдану матеріальну шкоду добровільно не сплатив. У зв'язку з настанням події, передбаченої ст. 41 п.1 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" позивач 21.01.2011 року здійснив виплату відшкодування [PERSON] у розмірі 14 721 (чотирнадцять тисяч сімсот двадцять одна) грн. 34 коп. Позивач також зазначає, що витратив також 790(сімсот дев'яносто) грн. 00 коп. на послуги аварійного комісара, який займався встановленням розміру збитку та за збір документів по справі. Таким чином, Моторне (транспортне) страхове бюро України виконало покладений на нього законом обов'язок по відшкодуванню шкоди заподіяної з вини власника транспортного засобу, який не застрахував свою цивільно-правову відповідальність. У зв'язку з вищевикладеним позивач змушений звернутися до суду та просити суд стягнути на їх користь грошові кошти у розмірі понесених витрат у сумі 15 511(п'ятнадцять тисяч п'ятсот одинадцять) грн. 34 коп. (14 721 (чотирнадцять тисяч сімсот двадцять одна) грн. 34 коп. +790 (сімсот дев'яносто) грн. 00 коп.), витрати на правову допомогу у розмірі 1 000(одна тисяча) грн. 00 коп. та судового збору у розмірі 229(двісті двадцять дев'ять) грн. 40 коп. 05 лютого 2014 року до суду надійшла письмова заява від представника позивача, в якій вони просять справу розглядати без їх участі, позовні вимоги підтримують в повному обсязі і просять їх задовольнити, проти заочного розгляду справи не заперечують (а.с. 35). Відповідач у судове засідання не з'явився, про день та час розгляду справи повідомлявся належним чином,про що свідчить його підпис в повідомлені про вручення судової повістки (а.с. 39-40), причини неявки в судове засідання не повідомив, ніяких письмових заяв чи клопотань до суду не надходило. У відповідності до ч.4 ст. 169 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином був повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені ним причини визнанні неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення про заочну форму розгляду справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Суд, з'ясувавши обставини справи та перевіривши їх доказами, доходить висновку, що позов підлягає частковому задоволенню по наступних підставах. Так, судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що 13.10.2010 року приблизно о 08 год. 50 хв. водій [PERSON], рухаючись по вул. Набережній Заводській в м. Дніпропетровську, керуючи транспортним засобом марки "Газ 2752", д/н [NUMBER], виїжджаючи з прилеглої до проїзної частини території (виїзд з двору) на вказану вулицю, не пропустив автомобіль «Мазда», н/з [NUMBER], який рухався зі сторони по вул. Набережній Заводській, та знаходився під керуванням водія [PERSON], в результаті чого допустив з ним зіткнення, що спричинило пошкодження транспортних засобів. Вказана дорожньо-транспортна пригода відбулась з вини [PERSON], що підтверджується постановою Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 17 листопада 2010 року, відповідно до якої [PERSON] притягнуто до адміністративної відповідальності та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 340 (триста сорок)грн. 00 коп. (а.с. 8). Таким чином, відповідно до п. 4 ст. 61 ЦПК України, вина [PERSON] встановлена та не підлягає додатковому доказуванню. Судом також встановлено, що внаслідок вказаної ДТП було пошкоджено автомобіль “Мазда”, д/н [NUMBER], цивільно-правова відповідальність також [PERSON] була застрахована згідно Полісу обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності № ВЕ/1358293, укладеного із страховою компанією "ОРАНТА" (а.с.7). Із матеріалів справи вбачається, що 13 жовтня 2010 року [PERSON] скориставшись своїм правом передбаченим законом України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", за дорученням [PERSON], подав відповідну заяву, як того вимагає ст.35 п.35.1 вказаного Закону, з метою отримання грошового відшкодування за матеріальну шкоду завдану [PERSON] (а.с. 5-6), при цьому останній на день вчинення дорожньо-транспортної пригоди не мав чинного договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності. Відповідно до звіту № 19-10-10-1 від 01.11.2010 року складеного експертом ЯП Якименко Р.Н. вартість матеріального збитку завданого автомобілю [PERSON] становить 20 621 (двадцять тисяч шістсот двадцять одна) грн. 34 коп. (а.с.9-12). У зв'язку з настанням події, передбаченої ст.41 п.1 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" Моторне (транспортне) страхове бюро України згідно наказу № 90 від 21 січня 2011 року здійснило виплату [PERSON] у розмірі 14 721(чотирнадцять тисяч сімсот двадцять одна) грн. 34 коп. (а.с.22). Відповідно до п. 41.1 ст. 41 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" (далі - Закон), Моторне (транспортне) страхове бюро України, за рахунок коштів фонду захисту потерпілих відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом, у разі її заподіяння, зокрема, транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім шкоди, заподіяної транспортному засобу, який не відповідає вимогам пункту 1.7 статті 1 цього Закону, та майну, яке знаходилося в такому транспортному засобі. Як визначено п. 38.2 ст. 38 вказаного Закону, Моторне (транспортне) страхове бюро України після сплати страхового відшкодування має право подати регресний позов, зокрема, до власника транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, який не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім осіб, зазначених у пункті 13.1 статті 13 цього Закону. Згідно до положень ст.ст. 1187, 1188 ЦК України та роз'яснень , що містяться в п. 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 6 від 27 березня 1992 (зі змінами) „Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди" передбачено, що шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одному з володільців підвищеної небезпеки з вини іншого - відшкодовується винним. Згідно ч. 1 ст. 1191 ЦК України, особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Таким чином, до позивача, як до особи, що відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, перейшло в межах фактичних витрат право вимоги, у відповідності із зазначеними нормами матеріального закону. Таким чином, зважаючи на всі обставини, що встановлені судом, вимоги позивача про стягнення з відповідача фактично сплаченої суми заподіяної шкоди є такими, що підлягають до задоволення в частині стягнення із відповідача фактичного виплаченого грошового відшкодування у розмірі 14 721 (чотирнадцять тисяч сімсот двадцять одна) грн. 34 коп. Також судом встановлено, що Моторне (транспортне) страхове бюро України понесло витрати на збір документів по справі, огляду пошкодженого транспортного засобу, витрати на визначення розміру заподіяних збитків потерпілому, що підтверджується рахунком № 02/12 від 02.12.2010 року (а.с.20), а всього 15 511 (п'ятнадцять тисяч п'ятсот одинадцять) грн. 34 коп. (14 721 грн. 34 коп. + 790 грн.00 коп.). Однак суд не знаходить правових підстав для стягнення із відповідача вказаних грошових коштів. За правилами ч. 1 ст. 1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи лише у розмірі виплаченого відшкодування. Таким чином колегія суддів приходить до висновку про те, що позивач, отримав право регресу до відповідача лише в межах розміру виплаченого відшкодування. Окрім цього, за загальним правилом, страхове відшкодування не може перевищувати розміру реальних збитків, інші збитки вважаються застрахованими, якщо це встановлено договором. Як вбачається із матеріалів справи, послуги аварійного комісара, послуги з огляду пошкодженого транспортного засобу тощо не є прямими збитками, а отже не можуть бути стягнуті в порядку регресу. З огляду на наведене, в задоволені позову в цій частині слід відмовити з-за необґрунтованості позовних вимог. Щодо стягнення з відповідача на користь позивача 1000 (одна тисяча) грн. 00 коп. витрат за надану правову допомогу згідно контракту про надання правової допомоги від 17.09.2012 року, то суд вважає за необхідне відмовити позивачу в цій частині його вимог, оскільки відповідно до ст. 56 ЦПК України правову допомогу може надавати особа, яка є фахівцем в галузі права, однак позивач не надав суду належних доказів про те, що ФОП [PERSON] є фахівцев в галузі права. Крім того, розрахунок витрат на правову допомогу, яка визначена ним в розмірі 1 000 грн. 00 коп. (а. с. 24-26 ), включає в себе вартість участі в судових засіданнях у розмірі 400 грн.00 коп. за одну годину. Разом з цим, вказана особа в судових засіданнях під час розгляду даної цивільної справи по суті участі не приймав, надавши суду заяву про розгляд справи за його відсутність (а.с.35). Разом з цим, згідно із ст. 88 ЦПК України, на користь позивача з [PERSON], підлягає стягненню пропорційно до розміру задоволених позовних вимог документально підтверджені та понесені судові витрати по справі у вигляді судового збору у розмірі 229 (двісті двадцять девять) грн. 40 коп. На підставі викладеного,

Outcome: partial