Jurisdiction: civil
Date: 2021-07-28 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з заявою про встановлення факту що має юридичне значення, а саме про належність їй рішення суду та свідоцтва про право на спадщину. Свої вимоги заявник мотивує тим, що вона є власником 1/2 частини домоволодіння [ADDRESS] . Відповідно до свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 18 січня 1995 року, яке видано державним нотаріусом Черкаської державної нотаріальної контори Міняйло І.П., спадкоємцем померлої [INFO] [PERSON] є [PERSON] . Зазначене свідоцтво було зареєстровано відповідно до вимог чинного законодавства України в реєстрі за № 157. Спадщина, на яку видано свідоцтво про право на спадщину за заповітом від 18 січня 1995 року, яке зареєстровано в реєстрі за № 157 складається з будинку з надвірними спорудами по [ADDRESS] . Рішенням Черкаського районного суду Черкаської області від 31 січня 1996 року по цивільній справі № 2-110/1996 р. зазначене вище свідоцтво про право на спадщину за заповітом від 18 січня 1995 року визнано частково недійсним. Рішенням суду визнано право власності на 1/2 частину домоволодіння [ADDRESS] за [PERSON] . Цим же рішенням суду визнано за заявницею - [PERSON] право власності на 1/2 частину домоволодіння [ADDRESS] . Заявник вказує, що у зазначених вище документах - свідоцтві про право на спадщину за заповітом від 18 січня 1995 року, яке видано державним нотаріусом Черкаської державної нотаріальної контори Міняйло І.П. яке зареєстровано в реєстрі за № 157, а в подальшому і в рішенні Черкаського районного суду Черкаської області від 31 січня 1996 року по цивільній справі № 2-110/1996 р. помилково по причині граматичної описки не правильно зазначене прізвище її як [PERSON] замість правильного [PERSON] тобто помилково в її прізвищі зазначена літера «і» замість правильної літери «е». В усіх її документах зазначено, що вона є саме [PERSON] , [INFO] . Згідно свідоцтва про зміну імені, серія [NUMBER] , яке видане 14 грудня 2005 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Черкаського районного управління юстиції Черкаської області, заявник змінила прізвище з [PERSON] на [PERSON] . У її паспорті громадянина України серія [NUMBER] , який виданий 24 грудня 2005 року Черкаським РВ УМВС України в Черкаській області зазначено, що вона - [PERSON] [INFO] . Згідно картки фізичної особи - платника податків саме [PERSON] присвоєно ідентифікаційний номер [NUMBER] . У подальшому, зазначений ідентифікаційний номер [NUMBER] по причині зміни прізвища, [PERSON] на [PERSON] було змінено на ідентифікаційний номер [NUMBER] . Відповідно свідоцтва про народження серія [NUMBER] , яке видане 14 грудня 2005 року (після зміни прізвища) Червонослобідською сільською радою Черкаського районну Черкаської області батьками [PERSON] , [INFO] , є [PERSON] та [PERSON] . Згідно її трудової книжки від 01 липня 1977 року, [PERSON] , [INFO] , згідно свідоцтва про зміну імені серія [NUMBER] , яке видане 14 грудня 2005 року, змінила прізвище з [PERSON] на [PERSON] . Відповідно до довідки № 1944 від 10 вересня 2009 року, яка видана виконкомом Червонослобідської сільської ради Черкаського районну Черкаської області та довідки № 4178 від 25 листопада 2019 року, яка видана виконавчим комітетом Червонослобідської сільської ради Черкаського районну Черкаської області, відповідно до даних по господарської книги саме [PERSON] є власником 1/2 частини домоволодіння [ADDRESS] . До теперішнього заявник не звертала особливої уваги на дані її прізвища, яке вказано з свідоцтві про право на спадщину за заповітом від 18 січня 1995 року, яке видано державним нотаріусом Черкаської державної нотаріальної контори Міняйло І.П. та яке зареєстровано в реєстрі за № 157 та рішенні Черкаського районного суду Черкаської області від 31 січня 1996 року по цивільній справі № 2-110/1996 р. Вперше вона дізналась про помилку в написанні її прізвища на початку травня 2021 року в момент коли намагалась зареєструвати своє право власності на 1/2 частину домоволодіння [ADDRESS] в Єдиному Державному реєстрі прав власності. Невідповідність зазначення її прізвища в свідоцтві про право на спадщину за заповітом від 18 січня 1995 року, яке видано державним нотаріусом Черкаської державної нотаріальної контори Міняйло І.П. та яке зареєстровано в реєстрі за № 157 та рішенні Черкаського районного суду Черкаської області від 31 січня 1996 року по цивільній справі № 2-110/1996 р. - Гребіник фактичному її прізвищу до моменту зміни її прізвища на [PERSON] як [PERSON] не дає їй в повному обсязі використати свої цивільні права, оформити та зареєструвати в Єдиному Державному реєстрі прав власності її право власності на 1/2 частину домоволодіння [ADDRESS] та чинить перешкоди щодо володіння та розпорядження приватним майном зазначеним вище. В зв`язку з виниклими обставинами та неможливістю вирішення спору в позасудовому порядку та неможливості юридичного оформлення спадкового майна відповідно до вимог чинного законодавства України, яке діє на сьогодні, проведення реєстрації в Єдиному Державному реєстрі прав власності та подальшого використання своїх цивільних прав заявник звернулася до суду з даною заявою. У зв`язку із вищевикладеним, заявник просить суд встановити юридичний факт належності свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 18 січня 1995 року, яке видано державним нотаріусом Черкаської державної нотаріальної контори Міняйло І.П. на домоволодіння [ADDRESS] та зареєстровано в реєстрі за № 157, та рішення Черкаського районного суду Черкаської області від 31 січня 1996 року по цивільній справі № 2-110/1996, яким визнано право власності на 1/2 частину домоволодіння [ADDRESS] за [PERSON] саме [PERSON] . В судове засідання заявниця не з`явилась, однак її представник подав заяву про підтримання вимог заяви та розгляд справи без його участі. Представник заінтересованої особи Червонослобідської сільської ради Черкаського району Черкаської області у судове засідання не з`явився, про час та дату слухання справи повідомлений належним чином, про що свідчить рекомендоване поштове повідомлення про вручення поштової кореспонденції. Судом встановлено, що згідно свідоцтва про зміну імені серії [NUMBER] від 14.12.2005 року, [PERSON] [INFO] , яка народилась у с. Червона Слобода Черкаського району Черкаської області змінила ім`я на [PERSON] . У зв`язку із цим їй повторно видано свідоцтво про народження серії [NUMBER] , де зазначено, що [PERSON] народилась [INFO] у с. Червона Слобода Черкаського району Черкаської області, батьки: [PERSON] та [PERSON] . Відповідно до свідоцтва про право на спадщину від 18.01.1995 року зареєстрованого у реєстрі за № 157, яке видано нотаріусом Черкаської районної державної нотаріальної контори Міняйло І.П., спадкоємицею [PERSON] , яка померла [INFO] є [PERSON] , а саме домоволодіння [ADDRESS] . Відповідно до рішення Черкаського районного суду від 31.01.1996 року у справі № 2-110/1996 року, вищевказане свідоцтво, видане на ім`я [PERSON] визнано частково недійсним. Визнано право власності [PERSON] на 1/2 частину домоволодіння [ADDRESS] . У відповідності до положень п. 6 ч.1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Відповідно до п. 12 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 5 "Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення" При розгляді справи про встановлення відповідно до п.6 ст.273 ЦПК факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, вказаними у свідоцтві про народження або в паспорті, у тому числі, факту належності правовстановлюючого документа, в якому допущені помилки у прізвищі, імені, по батькові або замість імені чи по батькові зазначені ініціали суд повинен запропонувати заявникові подати докази про те, що правовстановлюючий документ належить йому і що організація, яка видала документ, не має можливості внести до нього відповідні виправлення. Разом з тим, цей порядок не застосовується, якщо виправлення в таких документах належним чином не застережені або ж їх реквізити нечітко виражені внаслідок тривалого використання, неналежного зберігання, тощо. Це є підставою для вирішення питання про встановлення факту, про який йдеться в документі, відповідно до чинного законодавства. Оцінивши усі наявні докази по справі, суд приходить до висновку, що зазначене прізвище заявника " [PERSON] " у свідоцтві про право на спадщину від 18.01.1995 року зареєстрованого у реєстрі за № 157, яке видано нотаріусом Черкаської районної державної нотаріальної контори Міняйло І.П. є технічною помилкою, яка виникла при написанні прізвища заявника при перекладі на російську мову з української. Те, що вказаний правовстановлюючий документ належать [PERSON] підтверджується карткою фізичної особи-платника податків, виданою ДПІ у Черкаському районі 17.09.2002 року на ім`я [PERSON] , свідоцтвом про зміну імені від 14.12.2005 року серії [NUMBER] , виданим Відділом реєстрації актів цивільного стану Черкаського РУП, свідоцтвом про народження, виданим повторно 14.12.2005 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Черкаського РУП, трудовою книжкою від 01.07.1977 року, у яких прізвище значиться " [PERSON] ", довідкою Червонослобідської сільської ради від 10.09.2009 року № 1944 про те, що у користуванні [PERSON] перебуває 1/2 частина домоволодіння по [ADDRESS] . Щодо належності позивачу рішення Черкаського районного суду від 31.01.1996 року у справі № 2-110/1996 року, то суд зазначає наступне. Відповідно до ч. 4, 5 ст. 82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Обставини, встановлені стосовно певної особи рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, проте можуть бути у загальному порядку спростовані особою, яка не брала участі у справі, в якій такі обставини були встановлені. Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України у пункті 1 постанови від 31 березня 1995 року № 5 «Про судову практику у справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Під час судового розгляду справ про встановлення факту належності правовстановлюючих документів, має бути встановлено саме факт належності правовстановлюючого документу, а не факти, які підтверджуються цим документом. Судом лише встановлюється, що документ, виданий певній особі, в дійсності їй належить, але суд не вправі вносити виправлення у цей документ. Описки та помилки в судовому рішенні виправляються не шляхом встановлення факту належності цього правовстановлюючого документу, а шляхом виправлення описки у порядку, передбаченому процесуальним законодавством, зокрема ст. 268 ЦПК України. Відповідно до ч. 1 ст. 268 ЦПК України, суд може з власної ініціативи або за заявою учасників справи виправити допущені в рішенні чи ухвалі описки чи арифметичні помилки. Таким чином, хоч у вказаному рішенні суду прізвище заявниці зазначено на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 18 січня 1995 року, яке видано державним нотаріусом Черкаської державної нотаріальної контори Міняйло І.П. та зареєстрованого у реєстрі за № 157, належність якого заявнику встановлено в межах розгляду даної справи, проте вимога про встановлення факту належності судового рішення, заявлена не у спосіб визначений ЦПК, а тому дана вимога до задоволення не підлягає. Враховуючи вищевикладене, заяву слід задовольнити частково. Згідно ч. 7 ст. 294 ЦПК України при ухваленні судом рішення судові витрати не відшкодовуються, якщо інше не встановлено законом. На підставі викладеного та

Outcome: partial