Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-01 00:00:00

КП КМР "Тепломережі" звернулося до суду з позовом, в якому просить стягнути солідарно з [PERSON], [PERSON] на користь КП КМР "Тепломережі" суму боргу у розмірі 11221,42 грн. та сплачену позивачем суму судового збору. В обґрунтування своїх вимог позивач в позовній заяві зазначив, що 31 березня 2017 року КП КМР "Тепломережі" до Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська була подана заява на видачу судового наказу на солідарне стягнення заборгованості по оплаті за теплопостачання з [PERSON] та [PERSON] Ухвалою Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська від 14 квітня 2017 року у справі № 209/845/17 відмовлено КП КМР "Тепломережі" у прийнятті заяви про видачу судового наказу про солідарне стягнення заборгованості по оплаті за теплопостачання з [PERSON], [PERSON] в зв'язку з тим, що з заяви і поданих документів вбачається спір про право. Відповідачі мають заборгованість за послуги централізованого опалення квартири, яка розташована за адресою: м. [ADDRESS], яка в централізованому порядку забезпечується теплопостачанням. Зазначена квартира належала [PERSON] та [PERSON] на праві приватної спільної часткової власності до 17 лютого 2016 року на підставі ухвали про закриття провадження у справі у зв'язку з визначенням мирової угоди Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 12 травня 2008 року по справі № 2-290-08, про що свідчить договір купівлі-продажу квартири від 18 лютого 2016 року НАТ 801118, посвідчений приватним нотаріусом Дніпродзержинського міського нотаріального округу Кір'як К.А. Відповідачі не здійснювали оплату послуг, наданих їм КП КМР "Тепломережі", внаслідок чого у період з листопада 2007 року по 17 лютого 2016 року їхня заборгованість складає 11221,42 грн. В порядку досудового врегулювання боржникам було запропоновано в добровільному порядку погасити заборгованість, однак відповідачі сплатити борг відмовилися. Несплата КП КМР "Тепломережі" споживачами комунальних послуг ускладнює проведення своєчасної підготовки профілактичних ремонтів котельних, тепломереж і введення їх в експлуатацію в осінньо-зимовий період. Внаслідок систематичних неплатежів у підприємтсва бракує грошових коштів для проведення розрахунків з бюджетом і придбання природного газу. Представник позивача в судове засідання не з'явився, заявив клопотання про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує у повному обсязі та не заперечує проти ухвалення заочного рішення. Відповідачі в судове засідання у справі не з'явилися, про час і місце розгляду справи повідомлялися належним чином, про причини неявки суд не повідомили. За таких обставин на підставі ст. 74 ЦПК України та ч. 4 ст. 169 ЦПК України відповідачі вважаються повідомленими про день та час судового засідання, що є підставою для вирішення справи на підставі наявних у ній даних і доказів і постановлення заочного рішення. З урахуванням викладеного суд вважає можливим розглянути справу за відсутності сторін по справі на підставі наявних у ній даних і доказів, згідно ч. 2 ст. 158, 224 ЦПК України. Вивчивши матеріали справи, дослідивши письмові докази, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню за наступних підстав. Судом встановлено, що з 12.05.2008 року до 17 лютого 2016 року відповідачам на праві приватної спільної часткової власності належала квартира за адресою: м. [ADDRESS], яка в централізованому порядку забезпечувалася теплопостачанням, що підтверджується договором купівлі-продажу квартири від 18 лютого 2016 року , посвідченим приватним нотаріусом Дніпродзержинського міського нотаріального округу Кір'як К.А. (а.с. 21). Як вбачається з виписки по особистому рахунку № [NUMBER] від 21.03.2017 року (а.с. 12), в травні-червні 2008 року відповідачами визнано борги минулого власника і було сплачено попередній борг за теплопостачання в сумі 224грн. в травні 2008 року і 663,60 грн. в червні 2008 року, внаслідок чого виникла переплата в сумі 224 грн. В подальшому відповідачі не здійснювали оплату послуг з централізованого теплопостання зазначеної квартири у період з грудня 2008 року по 17 лютого 2016 року, їхня заборгованість перед КП КМР "Тепломережі" обрахована позивачем в сумі 11221,42 грн., що підтверджується випискою з особового рахунку № [NUMBER] по розрахункам за послуги з централізованого опалення квартири за адресою: м. [ADDRESS] (а.с. 12-13). Правовідносини, що виникають у сфері надання та споживання житлово-комунальних послуг між їхніми виробниками, виконавцями і споживачами регулюються Законом України від 24 червня 2004 року N1875-IV "Про житлово-комунальні послуги". Згідно з ч.ч.1-3 ст.31 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» порядок формування цін/тарифів на кожний вид житлово-комунальних послуг першої і другої груп (пп.1,2 ч.1 ст.14 цього Закону) визначає Кабінет Міністрів України. Виконавці/виробники здійснюють розрахунки економічно обґрунтованих витрат на виробництво житлово-комунальних послуг і подають їх на затвердження органам місцевого самоврядування в установленому законодавством порядку. Органи місцевого самоврядування затверджують ціни/тарифи на житлово-комунальні послуги в розмірі економічно обґрунтованих витрат на їх виробництво. Розмір плати за комунальні послуги розраховується виходячи з розміру затверджених цін/тарифів та показань засобів обліку або за нормами, затвердженими в установленому порядку (ч.2 ст.32 Закону України «Про житлово-комунальні послуги»). Цим же Законом визначені повноваження органів виконавчої влади та органів місцевого самоврядування у сфері регулювання і встановлення цін/тарифів на житлово-комунальні послуги (ст.ст.5-7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги»). Відповідно до підп.2 ч.1 ст.7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», ст. 28 Закону України від 21 травня 1997 року N280/97-ВР "Про місцеве самоврядування в Україні" до повноважень виконавчих органів сільських, селищних, міських рад належить, зокрема, встановлення тарифів щодо оплати побутових, комунальних та інших послуг, які надаються підприємствами і організаціями комунальної власності відповідної територіальної громади та погодження цих питань з підприємствами, установами й організаціями, які не належать до комунальної власності. Крім того відповідно до ст. 4 Закону України від 3 грудня 1990 року N507-XII "Про ціни і ціноутворення" Кабінет Міністрів України визначає повноваження органів державного управління в галузі встановлення і застосування цін/тарифів, а також по контролю за цінами/тарифами. Згідно зі ст. 7 Закону України "Про ціни і ціноутворення" вільні ціни і тарифи встановлюються на всі види продукції, товарів і послуг, за винятком тих, по яких здійснюється державне регулювання цін і тарифів. Статтею 1 Закону України «Про теплопостачання» передбачено, що споживач теплової енергії - це фізична або юридична особа, яка використовує теплову енергію на підставі договору. Відповідно до п.4 Правил користування тепловою енергією, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 03 жовтня 2007 року №1198, користування тепловою енергією допускається лише на підставі договору купівлі-продажу теплової енергії між споживачем і теплопостачальною організацією, крім підприємств, що виробляють та використовують теплову енергію для цілей власного виробництва. Договори укладаються відповідно до типових договорів, форми яких затверджуються центральним органом виконавчої влади у сфері теплопостачання. Тарифи формуються для трьох категорій споживачів - населення, бюджетних установ, інших споживачів. Для приміщень у житловому будинку, які не використовуються як житлові застосовується тариф для інших споживачів. Статтею 32 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" встановлено, що плата за послуги нараховується щомісячно. Розмір плати за комунальні послуги розраховується виходячи з розміру затверджених цін/тарифів та показань засобів обліку або за нормами, затвердженими в установленому порядку. У разі наявності засобів обліку оплата комунальних послуг здійснюється виключно на підставі їх показників на кінець розрахункового періоду згідно з умовами договору, крім випадків, передбачених законодавством. Згідно ч. 1 ст. 322 ЦК України, власник зобов'язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом Пунктом 18 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року № 630 (із змінами), передбачено, що розрахунковим періодом для оплати послуг є календарний місяць. Плата за послуги вноситься не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим, якщо договором не встановлено інший строк. Відповідно до ст.19 Закону України "Про теплопостачання" споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію. Згідно ст.ст. 526, 527, 530 ЦК України зобов'язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. Згідно ч. 1 ст. 540 ЦК України, якщо у зобов'язанні беруть участь кілька кредиторів або кілька боржників, кожний із кредиторів має право вимагати виконання, а кожний із боржників повинен виконати обов'язок у рівній частці, якщо інше не встановлено договором або актами цивільного законодавства. Згідно ч. 1 ст. 541 ЦК України, солідарний обов'язок або солідарна вимога виникають у випадках, встановлених договором або законом, зокрема у разі неподільності предмета зобов'язання. Згідно ч. 1 ст. 543 ЦК України, у разі солідарного обов'язку боржників (солідарних боржників) кредитор має право вимагати виконання обов'язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо. З урахуванням викладеного, суд дійшов до висновку, що з відповідачів на користь позивача підлягає стягненню сума боргу за послуги з теплопостачання до квартири за адресою: м. [ADDRESS], у період з грудня 2008 року по 17 лютого 2016 року в розмірі 11221,42 грн. Відповідно ст.88 ЦПК України, з відповідачів на користь позивача необхідно також стягнути судові витрати у справі.

Outcome: approved