Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-08 00:00:00

07.08.2020 позивач звернувся до суду із позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги, в якому просить суд: стягнути з [PERSON] за період з жовтня 2018 року по червень 2020 року включно заборгованість у розмірі 39 750 грн. 99 коп., а також покласти на відповідача понесені позивачем судові витрати у розмірі 12 102 грн. 00 коп. Вимоги позовної заяви мотивовано тим, що Житлово - будівельний кооператив "Будівельник-7" здійснює обслуговування будинку [ADDRESS] . [PERSON] являється власником квартири [ADDRESS] , тому відповідно до вимог ст. 322 ЦК України несе тягар утримання майна. Позивач вказує, що відповідач отримує від позивача житлово - комунальні послуги, однак, за період з жовтня 2018 року по червень 2020 року включно платежі за оплату житлово - комунальних послуг відповідачем не здійснювались, внаслідок чого у відповідача утворилась заборгованість по особовому рахунку № [NUMBER] в сумі 39 750 грн. 99 коп. На неодноразові звернення з вимогою щодо погашення суми заборгованості за спожиті житлово-комунальній послуги відповідач не реагує. Ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 10.09.2020 відкрито провадження у справі, призначено справу в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін за наявними у справі матеріалами (а.с. 42). Відповідачу ухвалу суду від 10.09.2020 про відкриття провадження у справі у порядку спрощеного провадження без виклику сторін та позовну заяву з додатками, надсилалось рекомендованою кореспонденцією за зареєстрованим місцем проживання відповідно відомостям електронного реєстру територіальної громади м.Києва. 02.11.2020 до суду повернувся конверт. Відповідно до ч. 6 ст. 128 ЦПК України судова повістка, а у випадках, встановлених цим Кодексом, разом з копіями відповідних документів надсилається на офіційну електронну адресу відповідного учасника справи, у випадку наявності у нього офіційної електронної адреси або разом із розпискою рекомендованим листом з повідомленням про вручення у випадку, якщо така адреса відсутня, або через кур`єрів за адресою, зазначеною стороною чи іншим учасником справи. Згідно п.2 ч. 7 ст. 128 ЦПК України у разі ненадання учасниками справи інформації щодо їх адреси судова повістка надсилається: фізичним особам, які не мають статусу підприємців, - за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку. Відповідно до п. 4 ч. 8 ст. 128 ЦПК України днем вручення судової повістки є: день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси. Згідно ч.1 ст.131 ЦПК України учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про зміну свого місця проживання (перебування, знаходження) або місцезнаходження під час провадження справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання або місцезнаходження судова повістка надсилається учасникам справи, які не мають офіційної електронної адреси та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв`язку, що забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, на останню відому судові адресу і вважається доставленою, навіть якщо учасник судового процесу за цією адресою більше не проживає або не знаходиться. Відповідно до ст. 44 ЦПК України, учасники судового процесу та їх представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається. Відповідно до положень ч. 8 ст. 178 ЦПК України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. У зв`язку з наведеним вище, суд розглянув справу в порядку письмового провадження. Перешкод для здійснення розгляду справи у порядку спрощеного позовного провадження та вирішення справи і ухвалення судового рішення за наявними матеріалами судом не встановлено. Суд, вивчивши матеріали справи, дослідивши письмові докази, оцінивши докази кожен окремо та в їх сукупності, повно, об`єктивно та всебічно з`ясувавши обставини справи, приходить до наступного висновку. Основні засади організаційних, господарських відносин, що виникають у сфері надання та споживання житлово-комунальних послуг між виробниками і споживачами, а також їхні права та обов`язки визначено у Законі України «Про житлово-комунальні послуги». Відповідно до ст. 5 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги», до житлово-комунальних послуг належать: 1) житлова послуга - послуга з управління багатоквартирним будинком. Послуга з управління багатоквартирним будинком включає: утримання спільного майна багатоквартирного будинку, зокрема прибирання внутрішньобудинкових приміщень та прибудинкової території, виконання санітарно-технічних робіт, обслуговування внутрішньобудинкових систем (крім обслуговування внутрішньобудинкових систем, що використовуються для надання відповідної комунальної послуги у разі укладення індивідуальних договорів про надання такої послуги, за умовами яких обслуговування таких систем здійснюється виконавцем), утримання ліфтів тощо; купівлю електричної енергії для забезпечення функціонування спільного майна багатоквартирного будинку; поточний ремонт спільного майна багатоквартирного будинку; 2) комунальні послуги - послуги з постачання та розподілу природного газу, постачання та розподілу електричної енергії, постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення, поводження з побутовими відходами. Порядок оплати та ціни за житлово-комунальні послуги визначений у статті 9,10 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», якою передбачено, що споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Ціни (тарифи) на житлово-комунальні послуги встановлюються за домовленістю сторін, крім випадків, коли відповідно до закону ціни (тарифи) є регульованими. У такому разі ціни (тарифи) встановлюються уповноваженими законом державними органами або органами місцевого самоврядування відповідно до закону. Вартість послуг з управління багатоквартирним будинком визначається за домовленістю сторін, крім випадку обрання управителя органом місцевого самоврядування. Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 7 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги», індивідуальний споживач зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами. Згідно п. 35 Правил користування приміщеннями житлових будинків і при будинковими територіями, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 08.10.1992 року №572, обов`язок по сплаті за обслуговування і ремонт будинку, комунальні та інші послуги покладається на власника, наймача, орендаря житлового приміщення. Відповідно до п.1.1 Статуту Житлово-будівельного кооперативу «Будіведьник-7» ЖБК «Будівельник-7» створений згідно з рішенням загальних зборів громадян працівників тресту «Будмеханізація» викладеним у протоколі № 1 від 01.02.1986 р. та зареєстрований управлінням житлово-будівельних кооперативів виконкому Київської міської Ради народних депутатів 10 лютого 1986 року № 114/5 з метою забезпечення житлом членів кооперативу і членів їх сімей шляхом будівництва за рахунок власних коштів кооперативу та коштів банківського кредиту одного дев`ятиповерхового будинку на 225 квартир з надвірними спорудами у Дарницькому районі м. Києва за адресою: [ADDRESS] та для наступної експлуатації та управління вказаним будинком. Відповідно до відомостей електронного реєстру територіальної громади м. Києва «ГІОЦ/КМДА» [PERSON] , [INFO] , зареєстрований за адресою: [ADDRESS] (а. с. 41). Відповідно до довідки № 6 від 20.01.2015 [PERSON] є власником кооперативної квартири [ADDRESS] , оскільки повністю вніс свій пайовий внесок за квартиру (а.с. 25). Відповідно до положень ст.322 Цивільного кодексу України власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Як з`ясовано судом, підтверджується наявними у справі доказами, на підтвердження заявлених позовних вимог щодо розміру заборгованості, ЖБК «Будівельник-7» долучено довідку про складові частини житлово-комунальних послуг по будинку [ADDRESS] : утримання будинків, централізоване постачання холодної та гарячої води, централізоване опалення, водовідведення. До матеріалів справи додано довідки про нарахування та сплату по особовому рахунку № [NUMBER] ( [PERSON] ) за період з 01.01.2017 по 01.09.2019 та 01.10.2019 по 01.07.2020, відповідно до яких [PERSON] за цей період жодного разу не сплатив та за період з 01.10.2019 по 01.07.2020 має заборгованість у розмірі 39 750 грн. 00 коп. (а.с. 27,28). Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України, зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 7 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" передбачене право споживача одержувати своєчасно та належної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством і умовами укладених договорів, при цьому такому праву прямо відповідає визначений обов`язок споживача оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами. Таким чином, згідно із зазначеними нормами закону споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Відсутність договору на надання житлово-комунальних послуг сама по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі. З огляду на викладене слід дійти висновку про те, що правовідносини, які склалися між сторонами, є грошовим зобов`язанням, в якому, серед інших прав і обов`язків сторін, на боржників покладено виключно певний цивільно-правовий обов`язок з оплати отриманих житлово-комунальних послуг, якому кореспондує право вимоги кредитора (частина перша статті 509 ЦК України) - вимагати сплату грошей за надані послуги. Отже, виходячи з юридичної природи правовідносин сторін як грошових зобов`язань на них поширюється дія частини другої статті 625 ЦК України як спеціальний вид цивільно-правової відповідальності за прострочення виконання зобов`язання. Відповідно до ст. 12 ЦПК України учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). З огляду на викладене, оцінивши зібрані по справі докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов Житлово - будівельним кооперативом "Будівельник-7" до [PERSON] про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги підлягає задоволенню в повному обсязі. В порядку ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України суд присуджує стягнути з [PERSON] на користь Житлово - будівельним кооперативом "Будівельник-7" судовий збір у розмірі 2 102 грн. 00 коп., в стягненні витрат на правову допомогу у розмірі 10 000 грн. 00 коп. суд відмовляє, оскільки вони не підтверджені відповідними доказами. Враховуючи наведене та

Outcome: approved