Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-16 00:00:00

Відповідач у справі [PERSON] є батьком малолітнього [PERSON], [INFO]. Відповідач не підтримує родинних стосунків з сином, не займається вихованням та утриманням свого сина, жодного разу не навідав малолітнього та не переймається його долею, свідомо ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків, у зв'язку з чим [PERSON] в інтересах малолітнього [PERSON] із позовом про позбавлення [PERSON] батьківських прав та стягнення аліментів 13 листопада 2014 року звернулася до суду. У судовому засіданні позивач підтримала заявлені позовні вимоги, суду пояснила, що, коли вона завагітніла, чоловік не хотів мати дітей. Своєю поведінкою довів її до того, що вона його залишила і поїхала в с. Володимирівка Мурованокуриловецького району. З тих пір вона не бачила відповідача. По телефону повідомляла його про народження сина, про хрещення дитини, однак [PERSON] не забрав дитину з пологового будинку, жодного разу не бачив свого сина, не надає допомоги на його утримання та не цікавиться його життям, здоров'ям і вихованням. А тому вона звернулась до суду з відповідним позовом та просить позбавити [PERSON] батьківських прав відносно сина [PERSON] та стягувати з нього аліменти у розмірі ? частини всіх видів заробітку, щомісячно до його повноліття. Відповідач у судове засідання на 01 грудня 2014 року не з'явився. Судова повістка повернулась з відміткою, що адесат за вказаною адресою та зареєстрованим місцем проживання (а.с. 23) в с. Комунарівка Калинівського району Вінницької області, не проживає (а.с. 45). У судове засідання на 17 грудня 2014 року [PERSON] викликався через оголошення в газеті «Вінниччина» № 95 від 05 грудня 2014 року (а.с. 49). Відповідно до ч. 9 ст. 74 ЦПК України відповідач, зареєстроване місце проживання (перебування), місцезнаходження чи місце роботи якого невідоме, викликається в суд через оголошення в пресі. З опублікуванням оголошення про виклик відповідач вважається повідомленим про час і місце розгляду справи. Судом на підставі ч. 4 ст. 169 та ст. 224 ЦПК України ухвалено провести заочний розгляд справи. В судовому засіданні представник позивача - Служби у справах дітей Мурованокуриловецької РДА - пояснив: Після звернення до Кімісії з питань захисту прав дитини [PERSON] щодо позбавлення батьківських прав її колишнього чоловіка [PERSON], спільною перевіркою було встановлено, що вихованням та утриманням малолітнього займається мати - [PERSON], батько не забрав дитину з пологового будинку, жодного разу не бачив свого сина, у продовж тривалого часу не займається його утриманням та вихованням, не цікавиться станом здоров'я, не створив умови для проживання, навчання, розвитку дитини, не має бажання забезпечувати малолітнього на належному рівні, батько самоусунувся від виконання батьківських обов'язків. Представник комісії з питань захисту прав дитини при Мурованокуриловецькій районній державній адміністрації позов підтримала і пояснила, що Комісією було розглянуто питання про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] щодо його малолітнього сина [PERSON] Відповідно до рішення Комісії, Службі у справах дітей було рекомендовано в інтересах малолітнього [PERSON] позбавити його батька [PERSON] батьківских прав. Представник опікунської ради при виконавчому комітеті Галайковецької сільської ради у судове засідання не з'явився. 08 грудня 2014 року подано до суду заяву, у якій Галайковецький сільський голова просила слухати справу у відсутності представника сільської ради, зазначивши про визнання позовних вимог (а.с. 48). Розглянувши справу в судовому засіданні, заслухавши думку учасників процесу, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги підлягають до задоволення, виходячи з наступного: Статтею 150 Сімейного Кодексу України передбачено, що батьки зобов'язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім'ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини; піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток; забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя; поважати дитину. Зі свідоцтва про народження [PERSON] (а.с. 4), довідки-характеристики виданої виконавчим комітетом Галайковецької сільської ради № 706 від 01.10.2014 року (а.с. 12) слідує, що [PERSON] - рідний батько малолітнього [PERSON], [INFO]. Із рішення Мурованокуриловецького районного суду Вінницької області від 07 серпня 2014 року (а.с. 8) вбачається, що шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано. Рішення набрало чинності 25 серпня 2014 року. Зібраними позивачем і дослідженими судом доказами встановлено, що [PERSON] не підтримує стосунків з сином, свідомо ухиляється від виконання батьківських обов'язків, не займається утриманням та вихованням сина, жодного разу не навідав малолітнього та не переймається його долею, не піклується про фізичний і духовний розвиток сина. Таке, зокрема, стверджується довідкою-характеристикою виконавчого комітету Галайковецької сільської ради № 706 від 01.10.2014 року (а.с. 12), а також стверджено у суді самим позивачем, представниками Служби у справах дітей Мурованокуриловецької РДА Василишеним С.В., Комісії з питань захисту прав дитини при Мурованокуриловецькій РДА Химич Л.В. Крім того, актом перевірки матеріально-побутових умов проживання [PERSON] (а.с. 14) доведено, що у будинку, де проживає дитина, чисто та затишно; у дитини є окреме ліжко, дитячі іграшки, одяг та взуття по сезону. Дитина забезпечена збалансованим харчуванням. Батько після народження сина жодного разу його не навідав, не забрав з пологового будинку, не цікавиться утриманням, вихованням та здоров'ям дитини. Протоколом засідання опікунської ради при виконкомі Галайковецької сільської ради від 22 вересня 2014 року, прийнято рішення пітримати прохання [PERSON] про позбавлення батьківських прав [PERSON] та просити Мурованокуриловецький районний суд позбавити [PERSON] батьківських прав, оскільки він ухиляється від виконання своїх обов'язків (а.с. 9). Виконавчий комітет Галайковецької сільської ради своїм рішенням від 22 вересня 2014 року (а.с. 10) вирішив просити Мурованокуриловецький районний суд позбавити батьківських прав [PERSON] щодо його малолітнього сина [PERSON]. Комісія з питань захисту прав дитини при Мурованокуриловецькій районній державній адміністрації прийняла рішення про підготовку висновку про доцільність позбавлення [PERSON] батьківських прав відносно його малолітнього сина [PERSON] (а.с. 15), а орган опіки та піклування Мурованокуриловецької райдержадміністрації 15 жовтня 2014 року зробив Висновок № 01-27/2987 про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] щодо малолітнього сина [PERSON], [INFO]. Таким чином, вищенаведеними доказами стверджено, що відповідач [PERSON], свідомо ухиляється від виконання своїх обов'язків по вихованню свого сина, дитина позбавлена його батьківської опіки, любові і турботи. У постанові Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року № 3 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" роз'яснено, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. У п. 6 Декларації прав дитини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння, вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості. Тому, з врахуванням прав дитини на належне батьківське виховання, її інтересів та на підставі п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України, обставини, що [PERSON] не бачив свого сина з народження, не проявляє батьківської любові і турботи до нього, є всі підстави для позбавлення його батьківських прав щодо малолітнього сина [PERSON]. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. Відповідно до ч. 2 ст. 166 СК України особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов'язку щодо утримання дитини. Одночасно з позбавленням батьківських прав суд може на вимогу позивача або за власною ініціативою вирішити питання про стягнення аліментів на дитину. За рішенням суду, відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України, кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Довідкою Галайковецької сільської ради Вінницької області № 707 від 01.10.2014 року (а.с. 13) стверджується заява позивача про те, що син проживає разом з позивачем і знаходиться на її утриманні. Відповідно до статті третьої Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Україною Постановою ВР № 789-XII від 27.02.91 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Частиною 2 цієї ж статті передбачено, що Держави-учасниці зобов'язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов'язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів. З урахуванням викладених вище обставин, пояснень учасників процесу у судовому засіданні, суд вважає, розумним і таким, що відповідає інтересам обох сторін та дитини буде визначення розміру аліментів як 1/4 частини від його заробітку щомісячно. Відповідно до ч. 1 ст. 191 ЦПК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Позивач звернулася до суду з цим позовом 13 листопада 2014 року. Відповідно до положень ч. 1 ст. 79 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України "Про судовий збір" від сплати судового збору звільняються позивачі за позовами про стягнення аліментів. Частиною 3 ст. 88 ЦПК України передбачено, що якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Таким чином судовий збір має бути стягнений з відповідача у розмірі, передбаченому підпунктом ч. 1, п. 1.2 ч. 2 ст. 4 Закону України "Про судовий збір". До витрат, пов'язаних з розглядом справи, відносяться, в тому числі, і витрати, пов'язані з публікацією в пресі оголошення про виклик відповідача (п. 6 ч. 3 ст. 79 ЦПК України). Позивач понесла такі витрати в розмірі 120 гривень (а.с. 43), а тому саме така сума підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

Outcome: approved