Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-27 00:00:00

Позивач [PERSON], від імені та в інтересах якого діє представник [PERSON]\~ звернулися з позовом до відповідача про визнання права власності на спадкове майно, посилаючись на те, що 27 листопада 2013 року в Автономній республіці Крим в м. Джанкой, померла його теща [PERSON], після смерті якої відкрилась спадщина до складу якої входять дві земельні ділянки, що знаходяться на території Новоєгорівської сільської ради Новоукраїнського району Кіровоградської області. За життя, а саме 8 лютого 2001 року, [PERSON] написала заповіт, згідно якого вона заповідала все своє майно своїй дочці [PERSON], яка являється дружиною позивача. Після смерті [PERSON], а саме в квітні 2014 року дружина позивача звернулася до нотаріальної контори для прийняття спадщини, а саме до Кримської нотаріальної палати - асоціації Джанкойського районного нотаріального округу нотаріальної контори, за місцем смерті спадкодавця для відкриття спадщини з метою отримання свідоцтв про право на спадщину, однак нотаріусом було відмовлено у вчиненні будь-яких нотаріальних дій та надано усну інформацію про неможливість оформлення спадкових прав на земельні ділянки за місцем відкриття спадщини, посилаючись на те, що після підписання президентом Російської Федерації 21.03.2014 року Закону про ратифікацію міждержавного договору «Про прийняття до Російської Федерації Республіки Крим і створення в складі РФ нових суб'єктів», нотаріус Республіки Крим не може видати свідоцтво про право на спадщину на нерухоме майно на території України. 26.08.2016 року померла дружина позивача [PERSON] та він звернувся до нотаріальної контори для прийняття спадщини, а саме до Кримської нотаріальної палати - асоціації Джанкойського районного нотаріального округу нотаріальної контори, за місцем смерті дружини для відкриття спадщини з метою отримання свідоцтв про право на спадщину, однак нотаріусом, знову ж таки було відмовлено у вчиненні будь-яких нотаріальних дій та надано усну інформацію про неможливість оформлення спадкових прав на земельні ділянки за місцем відкриття спадщини, після чого 03.04.2017 року позивачем було подано заяву про прийняття спадщини до Новоукраїнської районної державної нотаріальної контори, тобто за місцем знаходження спадкового майна, однак нотаріусом надано інформацію про неможливість оформлення спадщини, оскільки АР Крим і на даний час залишається територією України, а тому позивач змушений звернутися до суду з даним позовом. Позивач [PERSON], його представник [PERSON], представник відповідача та представник третьої особи в судове засідання не з'явились, подали заяву про розгляд справи у їх відсутності, представник відповідача погодився із позовними вимогами, тому суд ухвалив про розгляд справи у відсутності сторін без фіксування судового засідання технічним засобом, згідно ч.2 ст.197 ЦПК України. Дослідивши письмові докази, суд вважає, що позов є підставним і підлягає до задоволення у зв'язку із наступним. Судом встановлено, що 27.11.2013 року помер спадкодавець [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть (а.с.17). За життя\~ їй належала земельна ділянка №311 площею 4,77 га, яка знаходиться на території Новоєгорівської сільської ради Новоукраїнського району Кіровоградської області, що підтверджується копією Державного акту\~ на право приватної власності на землю серії КР №3524084000:02:000:0285 виданого 10.09.2001 року Новоєгорівською сільською радою Кіровоградської області (а.с.26) та земельна ділянка №312 площею 5,01 га, яка знаходиться на території Новоєгорівської сільської ради Новоукраїнського району Кіровоградської області, що підтверджується копією Державного акту\~ на право приватної власності на землю серії КР №2057130 виданого 18.06.2003 року Новоєгорівською сільською радою Кіровоградської області (а.с.27). Відповідно до заповіту, складеного [PERSON], 08.02.2001 року все належне йому майно заповів своїй дочці - [PERSON], тому вона фактично прийняла спадщину, згідно ст.1268 ЦК України. \~\~\~\~\~\~\~\~ Відповідно до актового запису про шлюб за №10 від 10 серпня 1996 року позивач уклав шлюб з [PERSON] та після реєстрації шлюбу дружині присвоєно прізвище «Маркевич», що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу серії І-АП №298594 (а.с.12). 26 серпня 2016 року померла дружина позивача [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть серії І-ОЛ № 239410, виданим 22.03.2017 р. відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Кіровоградського районного управління юстиції (а.с.14). Встановлено, що після смерті [PERSON] залишилося спадкове майно: земельні ділянки площею 4,77 га та 5,01 га, що розташовані на території Новоєгорівської сільської ради Новоукраїнського району Кіровоградської області. За життя [PERSON] набула права\~ на\~ земельні частки,\~ згідно довідки відділу Держкомзему в Новоукраїнському районі за №1108/01-13 від 27.06.2012 року (а.с.13). Судом встановлено, що позивач не може прийняти спадщину, так як правовстановлюючий документ на вище зазначену земельну ділянку Державний акт на право приватної власності на землю відсутній (втрачено),\~ про що було зроблено відповідне оголошення в районній газеті (а.с.11). Після спливу визначеного законом строку для прийняття спадщини\~\~дружина позивача звернулася до нотаріальної контори для прийняття спадщини, а саме звернулася до Кримської нотаріальної палати - асоціації Джанкойського районного нотаріального округу нотаріальної контори, за місцем смерті спадкодавця для відкриття спадщини з метою отримання свідоцтв про право на спадщину, однак нотаріусом, було відмовлено у вчиненні будь-яких нотаріальних дій та надано інформацію про неможливість оформлення спадкових прав на земельні ділянки за місцем відкриття спадщини, посилаючись на те, що після підписання президентом Російської Федерації 21.03.2014 року Закону про ратифікацію міждержавного договору «Про прийняття до Російської Федерації Республіки Крим і створення в складі РФ нових суб'єктів», нотаріус Республіки Крим не може видати свідоцтво про право на спадщину на нерухоме майно на території України, оскільки відповідно до ЦК РФ право, яке підлягає застосуванню в випадках з іноземним елементом, визначається на підставі міжнародних договорів тобто Мінської конвенції від 22.01.1993 року «Конвенція про правову допомогу і правові відношення в цивільних, сімейних та кримінальних справах» якою визначено територіальну компетенцію нотаріусів або інших осіб, уповноважених на виконання даного виду юридичних дій, в відношенні спадкових прав. Згідно довідки виданої Адміністрацією Побєднянського сельського поселеления Джанкойского района Республіки Крим № 349 від 20.02.2017 року на момент смерті [PERSON] була зареєстрована та проживала разом зі своєю донькою [PERSON], а отже дружина позивача вважалася такою, що прийняла спадок (а.с.9). 26.08.2016 року, після смерті своєї дружини [PERSON] позивач звернувся до нотаріальної контори для прийняття спадщини, а саме до Кримської нотаріальної палати - асоціації Джанкойського районного нотаріального округу нотаріальної контори, за місцем смерті дружини для відкриття спадщини з метою отримання свідоцтв про право на спадщину, однак нотаріусом, знову ж таки було відмовлено у вчиненні будь-яких нотаріальних дій та надано усну інформацію про неможливість оформлення спадкових прав на земельні ділянки за місцем відкриття спадщини, посилаючись на те, що після підписання президентом Російської Федерації 21.03.2014 року Закону про ратифікацію міждержавного договору «Про прийняття до Російської Федерації Республіки Крим і створення в складі РФ нових суб'єктів», нотаріус Республіки Крим не може видати свідоцтво про право на спадщину на нерухоме майно на території України, відповідно до Цивільного кодексу РФ право, яке підлягає застосуванню в випадках з іноземним елементом. Відповідно до ЗУ від 15.04.2014 року «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», Республіка Крим є тимчасово окупованою територією України, яка є невід'ємною частиною території України, на яку поширюється дія Конституції та законів України. Відповідно до ст.11-1 ЗУ «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» у разі якщо останнім місцем проживання спадкодавця є тимчасово окупована територія, місцем відкриття спадщини є місце подання першої заяви, що свідчить про волевиявлення щодо спадкового майна, спадкоємців, виконавців заповіту, осіб, заінтересованих в охороні спадкового майна, або вимоги кредиторів. Згідно довідки, виданої Адміністрацією Побєднянського сельського поселеления Джанкойского района Республіки Крим № 349 від 20.02.2017 року, на момент смерті [PERSON] була зареєстрована та проживала разом зі своєю донькою [PERSON], а отже дружина позивача вважалася такою, що прийняла спадок (а.с.9). Після чого позивач для оформлення спадщини звернувся до Новоукраїнської районної державної нотаріальної контори, тобто за місцем знаходження спадкового майна, однак нотаріусом надано інформацію про неможливість оформлення спадщини, оскільки ст. 45 вище зазначеної Конвенції\~\~в даному випадку застосуванню не підлягає, оскільки АР Крим і на даний час залишається територією України та позивачам рекомендовано звернутися до суду (а.с.22). Згідно довідки виданої Адміністрацією Побєднєнського сільського поселення Джанкойського району Республіки Крим 20 лютого 2017 року довідки № 348 на момент смерті [PERSON] була зареєстрована та проживала разом зі своїм чоловіком [PERSON] (а.с.8). Після смерті [PERSON], яка померла 24 серпня 2016 року, із заявами про прийняття спадщини та про відмову від прийняття спадщини протягом строку встановленого ст.1270 Цивільного кодексу України до нотаріальної контори ніхто не звертався. Стаття 9 ЗУ «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», передбачає, що: 1. Державні органи та органи місцевого самоврядування, утворені відповідно до\~Конституції та законів України, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території діють лише на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. 2. Будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. 3. Будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків». Відповідно до ст.16 ЦК України єдиним способом захисту прав буде визнання в судовому порядку права власності на спадкове майно. В той же час,зЗ огляду на практику ЄСПЛ у справах проти Туреччини (зокрема "Loizidou v. Turkey", "Cyprus v. Turkey"), а також Молдови та Росії (зокрема "Mozer v. the Republic jf Moldova and Russia"), документи, видані органами та установами, що знаходяться на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, як виняток можуть братись до уваги та оцінюватись разом з іншими доказами в їх сукупності та взаємозв'язку під час розгляду справ. Таким чином, суд приймає до уваги довідки, видані вищевказаними органами. Так як позивач є єдиним спадкоємцем за законом першої черги та на підставі викладеного та враховуючи те, що згідно ст.1261 ЦК України позивачі є спадкоємцями першої черги за законом, крім того єдиними спадкоємцями, і відповідно до ст.1269 ЦК України прийняли спадщину, а згідно ч.5 ст.1268 ЦК спадщина належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини, тому суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Згідно ст.88 ЦПК України, судові витрати суд залишає за позивачем.

Outcome: approved