Jurisdiction: civil
Date: 2020-12-03 00:00:00

28 травня 2019 року Кредитна спілка "Істок"звернулась до Роздільнянського районного суду Одеської області з позовом до [PERSON] , [PERSON] , про дострокове стягнення заборгованості за кредитним договором. 27 серпня 2019 року Роздільнянським районним судом Одеської області ухвалено заочне рішення по вказаній цивільній справі, згідно якого позовні вимоги кредитної спілки "Істок" до [PERSON] , [PERSON] , про дострокове стягнення заборгованості за кредитним договором задоволено у повному обсязі. 20 лютого 2020 року [PERSON] звернувся до суду з заявою про перегляд заочного рішення Роздільнянського районного суду Одеської області від 27 серпня 2019 року по цивільній справі за позовом Кредитної спілки «Істок» до [PERSON] , [PERSON] , про дострокове стягнення заборгованості за кредитним договором. 28 лютого 2020 року скасовано заочне рішення Роздільнянського районного суду Одеської області від 27 серпня 2019 року по цивільній справі\~за позовом Кредитної спілки "Істок" до [PERSON] , [PERSON] , про дострокове стягнення заборгованості за кредитним договором, та призначено справу до розгляду в порядку загального позовного провадження. Стислий виклад позиції позивача. 19 червня 2018 року до Кредитної спілки «Істок» (далі - КС "Істок") звернувся [PERSON] із заявою на вступ до кредитної спілки. На підставі рішення спостережної ради КС про делегування правлінню повноважень Постнікова Д.М. прийнято в члени КС "Істок". У той же день [PERSON] сплатив вступний внесок та обов`язковий пайовий внесок. 16 липня 2018 року позивач подав заяву про отримання кредиту. У той же день кредитний комітет КС "Істок" прийняв рішення про надання кредиту [PERSON] . В подальшому, позивач та [PERSON] уклали договір про споживчий кредит №КД-5147. За договором [PERSON] отримав кредит у сумі 40000,00 гривень і зобов`язався повернути одержаний кредит в повному обсязі та у терміни встановлені кредитним договором. Строк дії договору становить 18 календарних місяців, тобто до 27.01.2020 року. Відповідно до п. 3.2. кредитного договору процентна ставка за користування кредитом становить 0,001% річних. Відповідно до п.2.5 кредитного договору, плата за надання кредиту становить 53,70 гривень, щоденно. З метою забезпечення виконання зобов`язань відповідача за вказаним кредитним договором, 16.07.2018 року позивач та [PERSON] уклали договір поруки № КД -5147ДП1. [PERSON] несвоєчасно та не в повному обсязі здійснював оплату по кредитному договору, систематично порушуючи його умови. У зв`язку з порушенням умов кредитного договору, з несвоєчасним погашенням кредиту згідно з [PERSON] , на виконання заходів досудового врегулювання спору 29.09.2019 року відповідачам було направлено лист - попередження про наявність заборгованості та з вимогою погашення заборгованості по Кредитному договору, проте вказані звернення було залишено без відповіді та борг по сьогоднішній день відповідачами не погашено. Заборгованість відповідачів\~перед КС\~«Істок» за\~кредитним договором\~за період\~з 16.07.2018\~року по\~31.05.2019\~року становить\~94120,10\~гривень,\~яка включає\~в себе:\~заборгованість за\~основною сумою\~кредиту \~27478,49\~гривень;\~заборгованість за\~платою \~32379,79\~гривень;\~заборгованість по\~відсотках -\~ 0,35\~гривень;\~інфляційні нарахування\~ 2514,0\~гривень;\~100%\~річних\~\~25747,41\~гривень,\~штраф\~-\~6000,00\~гривень. Стислий виклад заперечень відповідачів по справі. [PERSON] та [PERSON] у встановлений судом строк відзив на позовну заяву не подали. [PERSON] суду пояснив, що він є військовослужбовцем, та в період з 26.11.2018 року по 07.09.2019 року, знаходився за межами України та перебував в полоні в Російській Федерації. Крім того, [PERSON] надав на адресу суду документи, що підтверджують, що він розпочав проходження служби з 12 квітня 2013 року, та проходить службу по сьогоднішній день. \~Заяви, клопотання. 14 червня 2019 року на адресу суду надійшла заява про розгляд справи без участі представника в інтересах Кредитної Спілки «ІСТОК» (а.с. 54). 25 червня 2019 року на адресу суду надійшла заява про розгляд справи без участі представника Кредитної Спілки «ІСТОК» (а.с. 55). 05 вересня 2019 року на адресу суду надійшла заява про видачу виконавчих листів по справі (а.с. 74), та заява про видачу рішення по справі (а.с. 75). 21 листопада 2019 року на адресу суду надійшла заява від [PERSON] , про надіслання копії судового рішення поштою (а.с. 79). 20 лютого 2020 року на адресу суду надійшла заява від [PERSON] , про перегляд заочного рішення по справі (а.с. 83-84). 10 березня 2020 року на адресу суду надійшла заява про розгляд справи без участі представника Кредитної спілки «ІСТОК» (а.с. 108). 26 березня 2020 року на адресу суду надійшла заява від [PERSON] , про перенесення судового засідання (а.с. 111). 10 червня 2020 року на адресу суду надійшла заява від [PERSON] , про перенесення судового засідання (а.с. 128). 29 жовтня 2020 року на адресу суду надійшла заява від [PERSON] , про перенесення судового засідання (а.с. 150). 12 листопада 2020 року на адресу суду надійшла заява від [PERSON] , про перенесення судового засідання (а.с. 153). Процесуальні дії у справі. 03 червня 2019 року відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін (а.с. 51-52). 27 серпня 2019 року ухвалено заочне рішеня по справі (а.с. 63-68). 21 лютого 2020 року прийнято в провадження заяву про перегляд заочного рішення, та призначено до судового розгляду (а.с. 95). 28 лютого 2020 року скасовано заочне рішення від 27 серпня 2019 року, та призначено справу до розгляду в порядку загального позовного провадження (а.с. 100-102). 21 серпня 2020 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті (а.с. 135-136). Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин. Відповідно до заявки від 19 червня 2018 року [PERSON] просив прийняти його до членів КС «Істок» (а.с. 12). Згідно витягу з протоколу засідання правління Кредитної спілки «Істок» №134 від 19.06.2018 року, затвердили [PERSON] до членів КС «Істок» (а.с. 13). Відповідно до витягу протоколу №21 засідання Спостережної Ради Кредитної спілки «Істок» від 20.07.2004 року, згідно рішення Загальних зборів членів КС «Істок» (протокол №3 від 20 липня 2004 року) передано Правлінню повноваження на прийом в члени КС «Істок» та виключення з членів КС «Істок» на підставі заяви члена КС «Істок» (а.с. 14). 19 червня 2018 року [PERSON] сплатив вступний внесок та обов`язковий пайовий внесок, що підтверджується прибутковими касовими ордерами № 436 від 19.06.2018 року та № 437 від 19.06.2018 року (а.с. 15). Згідно заявки на отримання кредиту члена Кредитної спілки «Істок», інформація про заявника: [PERSON] , в забезпеченні повернення кредиту надано поруку третіх осіб, які будуть нести солідарну відповідальність за погашення кредиту: [PERSON] (а.с. 16). Відповідно до протоколу засідання кредитного комітету Кредитної спілки «Істок» від 16 липня 2018 року, члени кредитного комітету вирішили надати [PERSON] кредит в сумі 40\~000,00 (сорок тисяч гривень), на строк 18 місяців, (відсоткова ставка 49.0 (сорок дев`ять цілих нуль десятих % річних)) (а.с. 17). 16 липня 2018 року Кредитна спілка «Істок» та [PERSON] уклали договір про споживчий кредит № КД-5147 (а.с. 18-19). Відповідно до пункту 3.2. Кредитного договору процентна ставка за користування кредитом становить 0,001% річних. Згідно пункту 2.5. Кредитного договору плата за надання кредиту становить 53,70 грн. щоденно за фактичний термін користування кредитом (а.с. 18). Крім того, між Кредитною спілкою «Істок» та [PERSON] був укладений додатковий договір №1 від 28 січня 2019 року, до договору про споживчий кредит № КД-5147 від 16 липня 2018 року, згідно якого сторони уклали цей додатковий договір у зв`язку з порушенням позичальником графіку повернення кредиту та сплати зобов`язань, викладеного у додатку до кредитного договору, у зв`язку з чим сторони дійшли згоди внести зміни в кредитний договір, а саме: викласти пункт 2.5 кредитного договору в наступній редакції: «2.5. Плата за надання кредиту становить 214,79 гривень щоденно». Розмір нарахувань до сплати розраховується згідно умов кредитного договору з урахуванням змін, внесених в пункт 2.5. цим додатковим договором (а.с. 20). Також, 16 липня 2018 року був укладений договір поруки №КД-5147 ДП1 між кредитною спілкою «Істок» та [PERSON] (а.с. 21). Відповідно до розрахунку заборгованості за договором про споживчий кредит № КД-5147 від 16 липня 2018 року [PERSON] нараховано: сума кредиту 40\~000,00 гривень, плата за надання 42\~421, 34 гривень, відсотки 0, 35 гривень, разом 82\~421,78 гривень; погашено: сума кредиту 12\~521, 51 гривень, плата за надання 10\~041, 64 гривень, відсотки 0,00 гривень, разом 22\~563, 15 гривень; заборгованість: сума кредиту 27\~478, 49 гривень, плата за надання 32\~379,79 гривень, відсотки 0,35 гривень, разом 59\~858, 63 гривень. Інфляційні нарахування 2\~514, 06 гривень, штраф, згідно п.4.7.2. Договору про споживчий кредит 6000,00 гривень, 100% річних від простроченої суми, згідно п.4.7.3 25\~737, 41 гривень. Всього заборгованість по договору про споживчий кредит 94\~120, 10 гривень (а.с. 23). Крім того, до матеріалів позовної заяви долучено бухгалтерську довідку розрахунку боргу по договору про споживчий кредит № КД-5147 від 16.07.2018 року члена кредитної спілки «Істок» [PERSON] (а.с. 24). Відповідно до розрахунку інфляційних нарахувань, індекс інфляції за період з 26.12.2018 року по 31.05.2019 року 104,2. Інфляційні нарахування 2\~514,06 гривень (а.с. 25). Згідно розрахунку штрафу за період з 26.12.2018 року по 31.05.2019 року становить 6000,00 гривень (а.с. 26). Також, матеріали справи містять вимогу, яка адресована [PERSON] , згідно якої станом на 28 березня 2019 року внаслідок порушення умов договору про споживчий кредит № КД-5147, укладеного з Кредитною спілкою «Істок» від 16 липня 2019 року, - виникла заборгованість у розмірі 7\~790,00 гривень (а.с. 27). Відповідно до вимоги, яка адресована [PERSON] , станом на 28 березня 2019 року внаслідок порушення [PERSON] умов договору про споживчий кредит № КД-5147, укладеного з Кредитною спілкою «Істок» від 16 липня 2019 року, - виникла заборгованість у розмірі 7\~790,00 гривень (а.с. 29). Згідно заяви про перегляд заочного рішення, [PERSON] зазначив, що в період з 26.11.2018 року по 07.09.2019 року він знаходився за межами України та перебував в полоні в Російській Федерації, будь-які документи щодо розгляду справи №511/987/19 йому не надходили, та про розгляд справи він не знав та не міг знати (а.с. 83-84). Відповідно до довідки командира війської частини [NUMBER] , дійсним підтверджує, що старший матрос війської служби за контрактом [PERSON] дійсно знаходився за межами України та перебував в полоні в Російській Федерації в період з 26.11.2018 року по 07.09.2019 року (а.с. 87). Також, матеріали справи містять витяг з наказу командира військової частини [NUMBER] від 14.09.2019 року №177 (а.с. 88), та витяг з наказу командира військової частини [NUMBER] від 22.11.2018 року №153 (а.с. 89). 29 вересня 2020 року на адресу суду [PERSON] надіслав пакет документів, а саме: довідку (щодо стягнення заборгованості за виконавчим документом) від 18 вересня 2020 року №475/13-571, відповідно до якої усього утримано та перераховано за належністю (постанова ВП №60395865 від 04.11.2019 року) 10 375,63 (десять тисяч триста сімдесят п`ять гривень 63 копійки) (а.с. 140). Також, було надіслано копію військового квитка (серія [NUMBER] ), згідно якого [PERSON] розпочав проходження служби з 12 квітня 2013 року (а.с. 141-142). Відповідно до довідки тимчасово виконуючого обов`язки командира військової частини [NUMBER] від 18 вересня 2020 року за №1147, старший матрос [PERSON] перебуває на військовій службі у військовій частині [NUMBER] (на військовій службі з 12 квітня 2013 року по теперішній час) (а.с. 143). Мотивована оцінка кожного аргументу, наведеного учасниками справи, щодо наявності чи відсутності підстав для задоволення позову. Дослідивши фактичні обставини, та зміст спірних правовідносин, надавши оцінку кожному аргументу, наведеного учасниками справи, суд прийшов до висновку щодо наявності підстав для часткового задоволення позову виходячи з наступного. Законом України від 20 травня 2014 року № 1275-VII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо удосконалення оборонно-мобілізаційних питань під час проведення мобілізації» внесено зміни до статті 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», яку доповнено пунктом 15 наступного змісту - військовослужбовцям з початку і до закінчення особливого періоду, а резервістам та військовозобов`язаним - з моменту призову під час мобілізації і до закінчення особливого періоду штрафні санкції, пеня за невиконання зобов`язань перед підприємствами, установами і організаціями усіх форм власності, у тому числі банками та фізичними особами, а також проценти за користування кредитом не нараховуються. Пунктом 1 Розділу II Прикінцевих положень Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо удосконалення оборонно-мобілізаційних питань під час проведення мобілізації» дію підпункту 3 пункту 4 цього Закону поширено на військовослужбовців з початку і до закінчення особливого періоду, а на резервістів та військовозобов`язаних з моменту призову під час мобілізації і до закінчення особливого періоду, на час проходження військової служби. Згідно з положеннями Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» особливим періодом є період функціонування національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, Збройних Сил України, інших військових формувань, сил цивільного захисту, підприємств, установ і організацій, а також виконання громадянами України свого конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, який настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій. В Україні особливий період розпочався 18 березня 2014 року і триває до теперішнього часу. Відповідно до пункту 13 статті 14 Закону України «Про соціальний та правовий статус військовослужбовців та членів їх сімей» особам, які мають право на пільги, гарантії та компенсації, передбачені цим Законом, видаються посвідчення. Аналіз статті 14 Закону України «Про соціальний та правовий статус військовослужбовців та членів їх сімей» дає підстави зробити висновок, що перелік пільг військовослужбовців та членів їх сімей закріплений у пунктах 1-12 цього Закону та право на отримання саме цих пільг потребує наявність відповідного посвідчення. Разом з цим пункт 15 статті 14 Закону України «Про соціальний та правовий статус військовослужбовців та членів їх сімей» є самостійною нормою і будь-якого посилання про можливість застосування вказаного пункту лише при наявності у військовослужбовця відповідного статусу (учасника бойових дій) закон не передбачає. Крім цього, дія зазначеної норми поширюється на всіх військовослужбовців без виключення. Вказані правові висновки викладені у постанові Верховного Суду від 26 грудня 2018 року у справі № 522/12270/15-ц, провадження № 61-21025св18. У постановах Верховного Суду, від 14 лютого 2018 року у справі №131/1449/16-ц (касаційне провадження № 61-4157св18); від 14 лютого 2018 року у справі № 727/2187/16-ц (касаційне провадження № 61-3951св18); зроблено висновки, що особливий період діє в Україні від 17 березня 2014 року, після оприлюднення Указу Президента України від 17 березня 2014 року № 303/2014 «Про часткову мобілізацію». Президент України відповідного рішення про скасування особливого періоду, як і рішення про демобілізацію військовослужбовців, прийнятих на військову службу за контрактом на строк до закінчення особливого періоду, не приймав. Застосування приписів пункту 15 статті 14 Закону обумовлено самим фактом наявності статусу військовослужбовця у конкретної особи, яка несе відповідальність перед банківською установою, їх застосування є обов`язком суду та жодним чином не обумовлено відомостями про обізнаність банку щодо наявності в особи спеціального статусу. Зазначений висновок відповідає правовій позиції Верховного Суду України, викладеній у постанові від 16.11.2016 року № 6-1746цс16. На підставі викладеного, враховуючи, що [PERSON] з 12 квітня 2013 року по теперішній час перебуває на військовій службі, суд вважає необхідним стягнути солідарно лише тіло кредиту за договором про споживчий кредит № КД- 5147 від 16.07.2018 року. Крім того, суд при прийняті остаточного рішення враховує довідку щодо стягнення заборгованості за виконавчим провадженням (постанова ВП №60395865 від 04.11.2019 року) згідно якої з [PERSON] , за період з грудня 2019 року по березень 2020 року було стягнуто 10 375,63 (десять тисяч триста сімдесят п`ять гривень, 63 копійки) (а.с. 140). Ці кошти повинні спрямовуватися на погашення заборгованості за основною сумою кредиту, оскільки до закінчення особливого періоду штрафні санкції, пеня за невиконання зобов`язань перед підприємствами, установами і організаціями усіх форм власності, у тому числі банками та фізичними особами, а також проценти за користування кредитом не нараховуються. Інші штрафні санкції, пеню за невиконання зобов`язань та проценти за користування кредитом необхідно покласти на [PERSON] , оскільки останній порушив виконання умов договору про споживчий кредит №КД-5147 від 16.07.2018 року. Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування. Положення частини 2 статті 247 ЦПК України, визначають, що у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Згідно частини 1 статті 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Відповідно до положень частини 3 статті 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести\~обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається\~як на\~підставу своїх\~вимог або\~заперечень,\~крім випадків,\~встановлених цим\~Кодексом. Згідно з вимогами\~ст. 76-81 ЦПК України,\~засобами доказування у цивільній справі є письмові, речові і електронні докази, висновки експерта, показання свідків. Суд приймає до розгляду лише ті докази, які мають значення для справи. Обставини, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Диспозиція частини 8 статті 178 ЦПК України, визначає, що у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Відповідно до пункту 29 постанова № 5 Пленуму вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30.03.2012 року «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин», при вирішенні спорів про дострокове повернення кредиту суд має враховувати положення статей 1050, 1054 ЦК України і виходити з того, що якщо договором встановлено обов`язок позичальника повернути кредит частинами (із розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини кредитодавець має право вимагати дострокового повернення частини кредиту, що залишилася, та сплати процентів, належних йому від суми кредиту. Положення статті 553 ЦК України, визначають, що \~за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку. Згідно частини 2 статті 553 ЦК України, поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Проте, відповідно до пункту 15 статті 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», військовослужбовцям з початку і до закінчення особливого періоду, а резервістам та військовозобов`язаним - з моменту призову під час мобілізації і до закінчення особливого періоду штрафні санкції, пеня за невиконання зобов`язань перед підприємствами, установами і організаціями усіх форм власності, у тому числі банками, та фізичними особами, а також проценти за користування кредитом не нараховуються. Згідно статті 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до\~статті 625\~цього Кодексу. Якщо позичальник своєчасно не повернув речі, визначені родовими ознаками, він зобов`язаний сплатити неустойку відповідно до\~статей 549-552\~цього Кодексу, яка нараховується від дня, коли речі мали бути повернуті, до дня їх фактичного повернення позикодавцеві, незалежно від сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Відповідно до положень статті 1054 ЦК України, за кредитним\~договором банк\~або інша\~фінансова установа\~(кредитодавець)\~зобов`язується\~надати грошові\~кошти (кредит)\~позичальникові у\~розмірі та\~на умовах,\~встановлених договором,\~а позичальник\~зобов`язується\~повернути кредит\~та сплатити\~проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення\~параграфа 1\~цієї глави,\~якщо інше\~не встановлено\~цим параграфом\~і не\~випливає із\~суті кредитного\~договору. Особливості регулювання відносин за договором про надання споживчого кредиту встановлені законом. Згідно частини\~1\~статті 611\~ЦК України,\~у разі\~порушення зобов`язання\~настають правові\~наслідки,\~встановлені договором\~або законом,\~зокрема: припинення\~зобов`язання\~внаслідок односторонньої\~відмови від\~зобов`язання,\~якщо це\~встановлено договором\~або законом,\~або розірвання\~договору; зміна\~умов зобов`язання; сплата\~неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди. Відповідно до\~положень статті\~625\~ЦК України,\~боржник не\~звільняється від\~відповідальності за\~неможливість виконання\~ним грошового\~зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Вимогами статей 19, 21 Закону України «Про кредитні спілки» передбачено, що спілка надає кредитні кошти на умовах їх платності. Розмір плати за надання кредиту кредитна спілка встановлює самостійно. Відповідно до положень статті 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший\~статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод\~зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматися як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (рішення ЄСПЛ у справі «Проніна проти України» від 18 липня 2006 року, № 63566/00Л). На підставі статей 525, 526, 530, 549, 553, 554, 611, 624, 629, 1048-1050, 1054 ЦК України,\~

Outcome: partial