Jurisdiction: civil
Date: 2020-06-29 00:00:00

У жовтні 2019 року ТОВ "ІН-ПРЕМ" звернулось в Дарницький районний суд м. Києва з позовом до [PERSON] про відшкодування шкоди, заподіяної в результаті ДТП у розмірі 55 402,22 грн. Позовні вимоги обгрунтовані тим, що у жовтні 2018 року ТОВ "ІН-ПРЕМ" придбало автомобіль "Фольцваген Транспортер", державний номерний знак [NUMBER] . 06.02.2019 року о 07-01 год. на вул. Саперно-Слобідській, 57 в м. Києві сталося ДПТ за участю автомобіля "Фольцваген Поло", державний номерний знак [NUMBER] , під керуванням водія [PERSON] , та автомобіля "Фольцваген Транспортер", державний номерний знак [NUMBER] , під керуванням водія [PERSON] . На момент ДТП цивільно-правова відповідальність [PERSON] була застрахована у ПрАТ "СК "Уніка", яка у квітні 2019 року сплатила позивачеві максимально передбачену полісом суму страхового відшкодування у розмірі 98 000 грн. Однак позивач витратив на відновлення автомобіля 153 402,22 грн. Таким чином, невідшкодованою позивачу лишилася сума збитку у розмірі 55 402,22 грн., які позивач просить стягнути з відповідача. Ухвалою судді Дарницького районного суду м. Києва Заставенко М.О. від 30.10.2019 відкрито провадження у справі, справу призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з викликом учасників судового процесу для розгляду справи по суті. Представник позивача в судовому засіданні заявлені позовні вимоги підтримав, просив суд їх задовольнити в повному обсязі, щодо ухвалення заочного рішення не заперечував. Відповідач в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином за адресою місця проживання, однак відзив на позов до суду не надіслав, про причини неявки суд не повідомив, заяви про розгляд справи у його відсутність до суду не надходило. На підставі викладеного, суд приходить до висновку про можливість ухвалення заочного рішення на підставі наявних у справі доказів у відповідності до приписів ст. 280 Цивільного процесуального кодексу України (далі по тексту - ЦПК України), оскільки представник позивача не заперечував проти вирішення справи саме таким чином. Вислухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, всебічно проаналізувавши обставини справи в їх сукупності, оцінивши за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному і об`єктивному розгляді справи, зібрані по справі докази, суд дійшов висновку, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно з ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до вимог ст.5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону. Вимогами ст.10 ЦПК України передбачено, що суд при розгляді справи керується принципом верховенства права. Суд розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Суд застосовує інші правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що встановлені Конституцією та законами України. Суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Відповідно до вимог ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданими відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. За вимогами Цивільного кодексу України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Судом встановлено, що 06.02.2019 року на вул. Саперно-Слобідській, 57 в м. Києві сталася ДТП за участю автомобіля "Фольцваген Поло", державний номерний знак [NUMBER] , під керуванням водія [PERSON] , та автомобіля "Фольцваген Транспортер", державний номерний знак [NUMBER] , під керуванням водія [PERSON] , власник ТОВ "ІН-ПРЕМ", що підтверджується відповіддю від Національної поліції України. З вказаної відповіді також вбачається, що протокол про порушення Прави дорожнього руху було складено відносно [PERSON] (а. с. 23 - 24, 47 - 50). Разом з тим, позивачем не надано до суду постанови про визнання [PERSON] винним у порушенні Правил дорожнього руху, в результаті чого сталося ДТП. Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності . З огляду на те, що позивачем не надано до суду доказів того, що ДТП, яка мала місце 06.02.2019 року, сталася саме з вини [PERSON] у зв"язку з порушенням ним ПДР, суд дійшов до висновку про те, що позивач належним чином не довів свої позовні вимоги, тому виходячи із принципу диспозитивності цивільного судочинства, закріпленого в ст. 13 ЦПК України, приходить до висновку про не обґрунтованість позову та про те, що обставини, викладені в ньому, не знайшли своє підтвердження в ході розгляду справи, а тому він не підлягає задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed