Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-19 00:00:00

До Ірпінського міського суду Київської області надійшов вищезазначений позов, який позивач мотивує тим, що 25.05.2011 р. між позивачем та представництвом ТОВ "Олімпас Москва" був укладений Поліс обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АА/5355858, предметом якого є страхування цивільно-правової відповідальності власника транспортного засобу "Рено", державний номер [NUMBER]. Вказує, що 26.10.2011 р. в м. Києві відбулась дорожньо-транспортна пригода за участю транспортного засобу "Шевролет", державний номер [NUMBER] під керуванням водія [PERSON] та транспортного засобу "Рено", державний номер [NUMBER] під керуванням водія [PERSON]. Згідно із довідкою ВДАІ та постановою Ірпінського міського суду Київської області, ДТП відбулось внаслідок порушення відповідачем вимог ПДР України. Зазначає, що до позивача звернувся власник пошкодженого участю транспортного засобу "Шевролет", державний номер [NUMBER] із заявою про настання страхового випадку та виплату страхового відшкодування. Зауважує, що відповідно до Звіту авто товарознавчого дослідження вартості матеріального збитку було складено страховий акт №00077800 та розрахунок страхового відшкодування, на підставі яких позивачем було здійснено виплату в розмірі 2 500,00 грн. Оскільки відповідач не повідомив позивача у триденний термін про настання страхового випадку, тому у позивача виникло право зворотної вимоги в розмірі виплаченого відшкодування, у зв'язку із чим просить суд стягнути із відповідача 2 500,00 грн. та судовий збір в розмірі 243,60 грн. В судове засідання представник позивача не з'явився, подав до суду заяву в якій просить розглядати справу за його відсутності. Відповідач в судове засідання з'явився, заперечував щодо позову, просив застосувати строк позовної давності. Оглянувши позовну заяву, заслухавши заперечення відповідача та дослідивши письмові докази по справі, суд вважає заявлений позов таким, що не підлягає задоволенню, виходячи із наступних підстав. Судом встановлено, що 25.05.2011 р. між Приватним акціонерним товариством "Страхова компанія "Уніка" та представництвом ТОВ "Олімпас Москва" було укладено договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АА/5355858, відповідно до умов якого забезпеченим транспортним засобом є автомобіль "Шевролет", державний номер [NUMBER] (а.с. 4). Згідно довідки про дорожньо-транспортну пригоду, 26.10.2011 р. о 12 год. 10 хв. на вул. Кільцева- вул. К.Аврори сталася дорожньо-транспортна пригода, а саме зіткнення за участю автомобілів "Рено", державний номер [NUMBER] під керуванням водія [PERSON] та "Шевролет", державний номер [NUMBER] під керуванням [PERSON] (а.с. 9). Постановою Голосіївського районного суду м. Києва від 14.01.2011 р. [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП (а.с. 10). Власник пошкодженого транспортного засобу "Рено", державний номер [NUMBER], [PERSON] 28.10.2011 р. звернувся до позивача із заявою про виплату страхового відшкодування (а.с. 17). Відповідно до страхового акту №00077800 від 20.12.2012 р. сума страхового відшкодування становить 2 500,00 грн. (а.с. 21). Позивач сплатив [PERSON] страхове відшкодування в розмірі 2 500,00 грн., що підтверджується платіжним дорученням №045447 від 27.12.2012 р. (а.с. 23). Відносини між сторонами, що є предметом спору, врегульовуються Цивільним кодексом України (надалі - ЦК України) та Законом України "Про страхування". Згідно ст. 11 ЦК України цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до ст. 1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Згідно із ст. 38 п. 38.1. п.п. ґ) Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, якщо він не повідомив страховика у строки і за умов, визначених у підпункті 33.1.2 пункту 33.1 статті 33 цього Закону. Відповідно до п.п.33.1.2, п.33.1 ст. 33 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", учасники дорожньо-транспортної пригоди зобов'язані вжити заходів для невідкладного, але не пізніше трьох робочих днів, повідомлення страховика, з яким було укладено договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності, або у випадках, передбачених цим Законом, МТСБУ про настання дорожньо-транспортної пригоди, якщо зазначені особи з поважних причин не мали змоги виконати зазначені дії, вони мають підтвердити це документально. Враховуючи встановлені судом обставини та надаючи юридичну оцінку письмовим доказам по справі, оскільки [PERSON], який пошкодив застрахований транспортний засіб "Рено", д.н.з. [NUMBER], й не повідомив страховика у триденний термін про настання страхового випадку, тому суд дійшов висновку про наявність правових підстав для стягнення із відповідача на користь Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Уніка" в порядку регресу суми виплаченого власнику пошкодженого транспортного засобу страхового відшкодування в розмірі - 2 500,00 грн. Однак, відповідно до ч. 3 ст. 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Під час судового розгляду [PERSON] заявив клопотання про застосування загального строку позовної давності тривалістю у три роки. Відповідно до ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Згідно із ч. 1 ст. 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. На підставі вищевикладених норм Закону, оскільки позивач довідався про порушення свого права 28.10.2011 р., що підтверджується заявою [PERSON], тому термін позовної давності у три роки сплив 28.10.2014 р. В свою чергу ПАТ "СК "Уніка" звернулася з позовом до суду 26.11.2014 р. Сплив позовної давності, відповідно до ч. 4 ст. 267 ЦК України, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Відповідно до ч. 5 ст. 267 ЦК України якщо суд визнає поважними причини пропущення позовної давності, порушене право підлягає захисту. В свою чергу, позивач не просив суд визнати причини пропуску позовної давності поважними. На підставі вищевикладеного,

Outcome: dismissed