Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-31 00:00:00

Представник Товариства з додатковою відповідальністю „Страхова компанія «Індіго"-Курочкін О.О. звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення на користь Товариства з додатковою відповідальністю „Страхова компанія «Індіго" страхового відшкодування в порядку регресу в розмірі 5784 грн. 16 коп. При цьому, посилається на те, що 20.07.2010 р. між Товариством з додатковою відповідальністю „Страхова компанія «Індіго" та ВАТ «Український науково-дослідний інститут харчування» було укладено договір добровільного страхування наземного транспорту №206-П0227-10, згідно якого позивач прийняв на себе зобов'язання відшкодувати збитки, що може зазнати страхувальник у результаті пошкодження, знищення або втрати транспортного засобу «Міtsubіshі», д/н [NUMBER]. 27.10.2010 р. на вул. Велика Васильківська, 145/1 в м. Києві відбулася дорожньо-транспортна пригода, внаслідок якої автомобіль [NUMBER], під керуванням [PERSON], був пошкоджений. Зіткнення відбулось внаслідок порушення [PERSON], яка керувала автомобілем [NUMBER], Правил Дорожнього руху, що підтверджено постановою Печерського районного суду м. Києва від 22.11.2010 р. До товариства з заявою звернувся 28.10.2010 р. страхувальник про настання страхового випадку та виплату страхового відшкодування в зв'язку з ДТП, та надав всі необхідні документи. Товариством був складений страховий акт та розрахунок суми страхового відшкодування 28.03.2012 р. Виконуючи зобов'язання, взяті на себе згідно договору страхування, товариство перерахувало на рахунок, визначений страхувальником, на підставі рахунку-фактури №00013816/2 від 05.11.2010 р. страхове відшкодування в розмірі 17348 грн. 43 коп. по платіжному дорученню №1544 від 28.03.2012 р. Тому, в силу закону до страховика, що виплатив страхове відшкодування за договором, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник має до особи, відповідальної за завдані збитки. У зв'язку з тим, що на момент ДТП відповідальність водія транспортного засобу „Nіssаn", д/н [NUMBER], була застрахована за полісом ВЕ №4803233 в ПрАТ «Просто-страхування», позивач звернувся з вимогою до страховика цивільно-правової відповідальності. Страховик цивільно-правової відповідальності винної особи у відповідь на вимогу відшкодував позивачу суму страхового відшкодування в розмірі 11564 грн. 27 коп. по платіжному дорученню №11/270 від 16.05.2012 р., але позивачеві було недоплачено 5784 грн. 16 коп. Представник позивача в ході розгляду справи уточнив позовні вимоги, пред'явивши вимоги до [PERSON] та ПАТ «Просто-страхування», і просить стягнути на користь позивача з ПАТ «Просто-страхування» страхове відшкодування в порядку регресу в сумі 5784 грн. 16 коп., з відповідачів пло справі солідарно судові витрати по справі. При цьому, мотивує свої вимоги тим, що позивачу було недоплачено 5784 грн. 16 коп. страхового відшкодування страховиком цивільно-правової відповідальності винної особи. Відповідач [PERSON] позовні вимоги, пред'явлені до неї, не визнала, пояснивши, що на момент вчинення ДТП вона мала поліс обов'язкового страхування цивільно- правової відповідальності серії №ВЕ 4803233 зі страховою компанією «Просто-страхування», згідно умов якого саме страхова компанія повинна відшкодовувати заподіяну матеріальну шкоду, а франшиза по даному полісу є нульовою. Представник притягнутого до участі справі в якості співвідповідача згідно ст. 33 ЦПК України Приватного акціонерного товариства «Просто-страхування» в судове засідання не з'явився повторно, належним чином співвідповідач про час, місце слухання справи повідомлявся, надав суду письмові заперечення на позов, тому суд, враховуючи думку представника позивача, відповідача, матеріали та обставини справи, вважає за можливе вирішити спір без участі представника співвідповідача згідно ст. 169 ЦПК України. Суд, вислухавши пояснення представника позивача, відповідача, з'ясувавши обставини справи, дослідивши письмові докази по справі, прийшов до висновку, що позов не підлягає задоволенню з слідуючих підстав. Судом встановлено, що 20.07.2010 р. між Товариством з додатковою відповідальністю „Страхова компанія «Індіго" та ВАТ «Український науково-дослідний інститут харчування» було укладено договір добровільного страхування наземного транспорту №206-П0227-10, згідно якого позивач прийняв на себе зобов'язання відшкодувати збитки, що може зазнати страхувальник у результаті пошкодження, знищення або втрати транспортного засобу «Міtsubіshі», д/н [NUMBER]. 27.10.2010 р. на вул. Велика Васильківська, 145/1 в м. Києві відбулася дорожньо-транспортна пригода, внаслідок якої автомобіль [NUMBER], під керуванням [PERSON], був пошкоджений. Зіткнення відбулось внаслідок порушення [PERSON], яка керувала автомобілем [NUMBER], п.12.3 Правил Дорожнього руху, що підтверджено постановою судді Печерського районного суду м. Києва від 22.11.2010 р. До позивача по справі з заявою звернувся 28.10.2010 р. страхувальник про настання страхового випадку та виплату страхового відшкодування в зв'язку з ДТП, та надав всі необхідні документи. Позивачем по справі був складений страховий акт та розрахунок суми страхового відшкодування 28.03.2012 р. Виконуючи зобов'язання, взяті на себе згідно договору страхування наземного транспорту, позивач по справі перерахував на рахунок, визначений страхувальником, на підставі рахунку-фактури №00013816/2 від 05.11.2010 р. страхове відшкодування в розмірі 17348 грн. 43 коп. по платіжному дорученню №1544 від 28.03.2012 р. У зв'язку з тим, що на момент ДТП відповідальність водія транспортного засобу „Nіssаn", д/н [NUMBER], була застрахована за полісом ВЕ №4803233 в ПрАТ «Просто-страхування», позивач звернувся з вимогою до страховика цивільно-правової відповідальності. Страховик цивільно-правової відповідальності винної особи у відповідь на вимогу позивача по справі відшкодував позивачу суму страхового відшкодування в розмірі 11564 грн. 27 коп. по платіжному дорученню №11/270 від 16.05.2012 р. Згідно ст. 993 ЦК України до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток. Таке ж положення передбачено і ст.27 Закону України „Про страхування". Згідно ст.1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Згідно ст. 1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи в розмірі виплаченого відшкодування. Згідно ст. 9.1 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» обов'язковий ліміт відповідальності страховика-це грошова сума, в межах якої страховик зобов'язаний провести виплату страхового відшкодування відповідно до умов договору страхування. Договором страхування на індивідуальних умовах можуть бути визначені ліміти, вищі, ніж зазначені у цьому Законі ліміти. Згідно ст. 9.2 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» обов'язковий ліміт відповідальності страховика за шкоду, заподіяну майну потерпілих, становить 50000 грн. на одного потерпілого. Згідно ст. 12.1 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» розмір франшизи при відшкодуванні шкоди, заподіяної майну потерпілих, встановлюється при укладанні договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності, і не може перевищувати 2 відсотки від ліміту відповідальності страховика, в межах якого відшкодовується збиток, заподіяний майну потерпілих. Страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи, розрахованої за правилами цього підпункту. Згідно ч.22.1 ст. 22 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті ДТП життю, здоров'ю, майну третьої особи. . Відповідно до ч.1 ст.6 Закону України «Про страхування» добровільне страхування - це страхування , яке здійснюється на основі договору між страхувальником і страховиком. Загальні умови і порядок здійснення добровільного страхування визначається правилами страхування, що встановлюються страховиком самостійно відповідно до вимог цього Закону. Конкретні умови страхування визначаються при укладенні договору страхування. Одними із видів добровільного страхування є страхування майна та життя. Згідно ст. 25 Закону України «Про страхування» здійснення страхових виплат і виплата страхового відшкодування проводиться страховиком згідно з договором страхування на підставі заяви страхувальника (його правонаступника або третіх осіб, визначених умовами страхування) і страхового акта (аварійного сертифіката), який складається страховиком або уповноваженою ним особою (аварійним комісаром) у формі, що визначається страховиком. Згідно ст. 29 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлюваним ремонтом транспортноого засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспртним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки. З огляду на вказані нормативні акти розмір страхового відшкодування за договором добровільного страхування визначався без урахування зносу, а за договором цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів - з урахування зносу. ПАТ «Просто-страхування» 13.04.2012 р. було складено дослідження фізичного зносу складових легкового автомобіля [NUMBER], відповідно до якого вартість коефіцієнту фізичного зносу становить 0.3762, і виходячи з цього коефіцієнту було даною страховою компанією здійснено розрахунок страхового відшкодування та виплачено позиачу по справі страхове відшкодування в розмірі 11564 грн. 27 коп. Такі дії ПАТ «Просто-страхування» не суперечать положенню ст. 29 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Як встановлено в судовому засіданні, страховик ПАТ «Просто-страхування» правомірно виплатило позивачу по справі 11564 грн. 27 коп. з врахуванням зносу, що був вирахований по дослідженню фізичного зносу складових легкового автомобіля [NUMBER], від 13.04.2012 р. Тому, суд не може покладати на співвідповідача по справі обов'язок по виплаті позивачу страхового відшкодування в розмірі 5784 грн. 16 коп., що залишилось невідшкодованим, бо законних підстав для цього не має. Посилання представника позивача на те, що у звіті №1719 про оцінку майна, зробленого на замовлення позивача по справі ТОВ «Сальватор», фізичний знос автомобіля дорівнює нулю і співвідповідач повинен відповідати за недоплату суми страхового відшкодування з урахуванням нульового коефіцієнту фізичного зносу, суд оцінює критично, бо вищевказаний звіт стосується обов'язку саме Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Індіго» щодо виплати страхового відшкодування по договору добровільного страхування наземного транспорту, але не є обов'язковим для ПАТ «Просто-страхування». Представником позивача не доведено, що експерт ПАТ «Просто-страхування»[PERSON] не мав права на визначення коефіціенту фізичного зносу автомобіля. Позивач і співвідповідач не перебувають між собою в договірних відносинах, які б визначили певні обов'язки між собою по страховому відшкодуванню. Позивач по справі після уточнення позову позовних вимог про стягнення 5784 грн. 16 коп. до особи, винної у ДТП, не висуває, що є його правом. При таких обставинах, не можуть бути задоволені й вимоги подавача позову до [PERSON] та ПАТ «Просто страхування» про стягнення судових витрат по справі в солідарному порядку з ПАТ «Просто-страхування». Тому, суд виходить з вимог ст.ст. 10, 60 ЦПК України і приймає до уваги ті докази, які надані сторонами та які є в матеріалах справи. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed