Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-17 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідача [PERSON] матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок ДТП. Свої позовні вимоги мотивує тим, що 07.09.2013 року близько 16.00 год. в м.Звенигородка, Черкаської області,вул.Піонерська,напроти будинку 70 сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля "Фіат Дукато", державний номер [NUMBER], яким керував [PERSON] та автомобіля "ВАЗ 21140", державний номер [NUMBER], під керуванням позивача.Постановою Звенигородського районного суду від 26.09.2013 відповідача [PERSON] було визнано винним у вчиненні даного ДТП. Відповідно до розрахунку №КН0006 від 17.10.2013 року складеного СПД [PERSON] вартість відновлювального ремонту,тобто вартість матеріального збитку, завданого власнику автомобіля "ВАЗ 21140", державний номер [NUMBER] внаслідок пошкодження від ДТП становить 9300 грн. У зв'язку із викладеними обставинами, позивач просив стягнути з відповідача суму збитків, завданих внаслідок ДТП, що відповідно становить 9300 грн. В результаті ДТП позивачу також була завдана моральна шкода. Внаслідок ДТП позивач отримав психологічний стрес, переніс душевні страждання та переживання, його нормальні життєві устої порушилися, він тривалий час не міг користуватися своїм автомобілем. У зв'язку із цим позивач також просив стягнути з відповідача суму грошових коштів на відшкодування моральної шкоди в розмірі 1000 грн., а також стягнути з відповідача судові витрати. Представник позивача в судовому засіданні змінив позовні вимоги в зв»язку з залученням співвідповідача Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Провіта»,а саме просив стягнути з вищевказаного відповідача на його користь суму збитків,завданих внаслідок ДТП,яка становить 9300 грн.,моральної шкоди по 1000 грн. з обох відповідачів та судові витрати,мотивуючи тим,що, цивільно-правова відповідальність відповідача [PERSON] була застрахована у Товаристві з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Провіта», яку відповідач повідомляв про настання страхового випадку. У зв'язку із цим, саме страхова компанія має відшкодовувати позивачу завдані йому збитки в тій частині, що завдані з вини відповідача, як застрахованої особи,зазначені вимоги підтримав та просив суд задовольнити їх у повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги не визнав, вважаючи їх необґрунтованими та безпідставними,оскільки на час виникнення ДТП, цивільно-правова відповідальність була застрахована у Товаристві з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Провіта», яку він повідомляв про настання страхового випадку,а позивач в свою чергу також звернувся до страхової компанії з заявою,але не отримав страхове відшкодування. У зв'язку із цим, саме страхова компанія має відшкодовувати позивачу завдані йому збитки в тій частині, що завдані з вини відповідача, як застрахованої особи. Крім того, відповідач вважав необґрунтованими вимоги позивача щодо стягнення моральної шкоди, оскільки позивачем не було надано до суду жодних доказів на підтвердження отримання моральної шкоди. Представник відповідача Товариство з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Провіта» в судове засідання не з»явився по невідомій суду причині,про день,час та місце слухання справи був повідомлений в установленому законом порядку про що свідчать повідомлення про вручення рекомендованого листа,які маються в матеріалах справи. За ухвалою суду справа розглядається у відсутності відповідачів. Суд, вислухавши сторони та представника позивача , дослідивши матеріали справи та надані докази, вважає, що позовні вимоги підлягають до часткового задоволення з наступних підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу. 07 вересня 2013 року по вул..Піонерській в м.Звенигородка сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля "Фіат Дукато", державний номер [NUMBER], яким керував [PERSON] та автомобіля "ВАЗ 21140", державний номер [NUMBER], під керуванням [PERSON] Постановою Звенигородського районного суду від 26.09.2013 року було визнано [PERSON] винною у вчиненні даної дорожньо-транспортної пригоди, відповідно до ст. 124 КУпАП (а.с. 3-4). Відповідно до ч.4 ст. 61 ЦПК України, вирок у кримінальній справі, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчиненні вони цією особою. Враховуючи вищевикладені обставини, суд приходить до висновку, що вказана дорожньо-транспортна пригода виникла внаслідок порушення ПДР України водієм, тобто відповідачем, та відповідно його вина у виникненні даної ДТП. У зв'язку із цим, шкода, яка завдана кожному із учасників ДТП, яка сталася 07.09.2013 року за участю позивача та відповідача, що призвело до завдання матеріальної шкоди (пошкодження їх автомобілів) та можливої моральної шкоди, має відшкодовуватися іншим учасником ДТП, з врахуванням ступеня їх вини та з врахуванням вимог діючого законодавства щодо відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки. Відповідно до ст. 1188 ЦК України, шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою; за наявності вини лише особи, якій завдано шкоди, вона їй не відшкодовується; за наявності вини всіх осіб, діяльністю яких було завдано шкоди, розмір відшкодування визначається у відповідній частці залежно від обставин, що мають істотне значення. Як було встановлено судом, внаслідок ДТП, яка сталася 07.09.2013 року було пошкоджено, зокрема автомобіль позивача "ВАЗ 21140", державний номер [NUMBER]. Згідно до розрахунку №КН0006 від 17.10.2013 року складеного СПД [PERSON] вартість відновлювального ремонту,тобто вартість матеріального збитку, завданого власнику автомобіля "ВАЗ 21140", державний номер [NUMBER] внаслідок пошкодження від ДТП становить 9300 грн. (а.с.8) Також судом встановлено, про що не заперечував відповідач, що на час виникнення ДТП (07.09.2013 року) цивільно-правова відповідальність відповідача [PERSON] щодо володіння, користування та розпорядження його автомобілем "ВАЗ 21140", державний номер [NUMBER], була застрахована у Товаристві з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Провіта»на підставі Договору добровільного страхування наземних транспортних засобів № АС/0352568 від 05.02.2013 року. Відповідно до положень ЗУ "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" (ст.1,2), порядок відшкодування матеріальної шкоди майну, життю та здоров'ю третіх осіб, яка була завдана з вини страхувальника здійснюється страховиком згідно вимог цього закону, не інакше, як на підставі укладеного між страховиком та страхувальником, з вини якого була завдана така шкода, відповідного Договору (страхового полісу) обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Відповідно до ст.6 ЗУ "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" страховим випадком є подія, внаслідок якої заподіяна шкода третім особам під час дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася за участю забезпеченого транспортного засобу і внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована за договором. Згідно положень ст. 22 даного Закону при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи. В судовому засіданні представник позивача підтвердив, що на час виникнення ДТП, у відповідача був поліс обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності, тобто автомобіль відповідача було застраховано). У пункті 16 Постанови Пленуму ВССУ № 4 від 01.03.2013 року "Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки", зазначено, що відповідно до ст. 21 ЗУ "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних - 2 - транспортних засобів", на території України забороняється експлуатація транспортного засобу без поліса обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності, тобто володільці транспортних засобів, за винятком осіб, звільнених від обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності згідно з п.13.1 України ст.13 цього Закону, зобов'язані застрахувати ризик своєї цивільної відповідальності, яка може настати внаслідок завдання шкоди життю, здоров'ю або майну інших осіб при використанні транспортних засобів. У зв'язку із цим при пред'явленні позовних вимог про відшкодування такої шкоди в результаті дорожньо-транспортної пригоди безпосередньо до особи, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, суд має право виключно в порядку, передбаченому статтею 33 ЦПК, залучити до участі у справі страхову організацію (страховика), яка застрахувала цивільну відповідальність володільця транспортного засобу. Непред'явлення вимог до страховика за наявності підстав для стягнення завданої шкоди саме зі страховика є підставою для відмови в позові до завдавача шкоди у відповідному розмірі. Згідно п. 16 Постанови Пленуму ВССУ № 4 від 01.03.2013 року, оскільки відповідно до ст. 3 "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється як з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров'ю та/або майну потерпілих унаслідок дорожньо-транспортної пригоди, так і захисту майнових інтересів страхувальників, враховуючи положення статті 1194 ЦК, питання про відшкодування шкоди самою особою, відповідальність якої застрахована, вирішується залежно від висловленої нею згоди на таке відшкодування та виконання чи невиконання нею передбаченого ст. 33 цього Закону обов'язку щодо письмового надання страховику, з яким укладено відповідний договір повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду встановленого зразка. У разі відсутності такої згоди завдана потерпілому шкода підлягає відшкодуванню страховиком у межах передбаченого договором страхування страхового відшкодування. Наявність такої згоди у вигляді відповідної заяви цієї особи та виконання нею передбаченого ст. 33 цього обов'язку з'ясовується судом першої інстанції, у зв'язку з чим до участі у справі може бути залучений страховик. При відшкодуванні страховиком шкоди, завданої особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, така особа сплачує потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). У разі невиконання особою, відповідальність якої застрахована, обов'язку письмового надання страховику, з яким укладено договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду встановленого зразка, шкода відшкодовується завдавачем шкоди. Під час розгляду даної цивільної справи, судом було достовірно встановлено, що відповідач, після настання даного ДТП, звернувся до страхової компанії із відповідною заявою про настання страхового випадку та виплату суми страхового відшкодування у зв'язку із цим, а страховик, на виконання своїх обов'язків за Договором страхування, визнавши дану подію страховим випадком,повинен виплатити страхувальнику (відповідачу [PERSON]О.) відповідну страхову суму. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що деліктні правовідносини, які виникли між позивачем та відповідачем, за наявності застрахованої цивільно-правової відповідальності відповідача, мають регулюватися спеціальним законом, який регулює вказані правовідносини - ЗУ "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", відповідно до положень якого, у разі дотримання його положень страхувальником (відповідачем), в частині зокрема повідомлення про настання страхового випадку та визнання його таким з боку страховика (ст. 33, 35, 36 Закону), відповідна особа, якій завдана шкода з вини страхувальника, має право на відшкодування такої (матеріальної) шкоди за рахунок страховика (ст. 22 даного Закону). Що стосується стягнення з відповідача Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Провіта» суми моральної шкоди в розмірі 1000 грн., то в цій частині позовні вимоги позивача не підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Згідно ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка завдала, за наявності її вини. Відповідно до ст. 58 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Згідно п.21 Постанови Пленуму ВССУ № 4 від 01.03.2013 року,при вирішенні позовних вимог про відшкодування моральної шкоди, завданої порушенням страховиком зобов'язань за договором страхування, суди повинні виходити з того, що правовідносини сторін за договором страхування є зобов'язальними. У випадку порушення зобов'язання моральна шкода може бути відшкодована лише тоді, коли це встановлено договором або законом (стаття 611 ЦК). Зокрема, можливість відшкодування моральної шкоди передбачена у відносинах у сфері обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Оскільки договором обов»язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів не встановлено відшкодування моральної шкоди,то вона стягненню не підлягає. Суд вважає ,що позовні вимоги в частині відшкодування моральної шкоди,а саме з відповідача [PERSON] підлягають частковому задоволенню, позивачу завдано незначних моральних страждань. Разом з тим та на підставі положення ч. 3 ст. 23 ЦК України про те, що при визначенні розміру морального відшкодування, враховуються вимоги розумності та справедливості, суд вважає, що розмір відшкодування - 1000 грн., визначений позивачем, завищений, і оцінює його розмір у 200 грн., які підлягають стягненню з відповідача [PERSON] на користь позивача. Відповідно до вимог ст.88 ЦПК України з відповідача Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Провіта» підлягає стягненню на користь позивача [PERSON] понесені ним судові витрати,а саме: 229 грн.41 коп. за сплату судового збору та 600 грн. за надання правової допомоги. На підставі ст..ст. 23,1166, 1167, 1187 ЦК України, ст..ст.1, 2, 6, 21, 22, 33, 35, 36 ЗУ "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" та

Outcome: partial