Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-17 00:00:00

[PERSON] звернулась з вказаним позовом, у якому просить визнати виконавчий напис від 27.02.2018 р., вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Гуревічовим О.М., зареєстрований у реєстрі за № 391, про стягнення з неї на користь Публічного акціонерного товариства "Ідея Банк" (далі - Банк) заборгованості за кредитним договором № Р51.994.70720 від 02.02.2017 р. та плати за вчинення виконавчого напису у розмірі 21 305,05 грн., таким, що не підлягає виконанню, та стягнути на її користь з Банку 12 101,61 грн., які були стягнути від час примусового виконання оспорваного виконавчого напису. Ухвалою від 15.07.2019 р. позовну заяву прийнято до розгляду відкрито спрощене позовне провадження у справі. Ухвалою від 26.11.2019 р. прийнято до розгляду уточнену позовну заяву від 21.11.2019 р. Позов обґрунтованим тим, що оспорюваний виконавчий напис було вчинено з порушенням норм Закону України "Про нотаріат", Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України 22.02.2012 р. № 296/5 (далі - Порядок), та Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 р. № 1172 (далі - Перелік). Крім того, заборгованість за кредитним договором № Р51.994.70720 від 02.02.2017 р. не є безспірною, оскільки у договорі містяться положення, на підставі яких було нараховано частину заборгованості, які є нікчемними. Банк проти задоволення позову заперечив та просить відмовити у його задоволенні, посилаючись на те, що оспорюваний виконавчий напис вчинено у відповідності до норм Порядку та Переліку. Від приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Гуревічова О.М. пояснень не надходило. Судом з`ясовано, що між Банком та [PERSON] укладено кредитний договір № Р51.994.70720 від 02.02.2017 р. (а. с. 59 - 62, 80 - 83). 27.02.2018 р. приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Гуревічовим О.М. було вчинено виконавчий напис, зареєстрований у реєстрі за № 391, про стягнення з [PERSON] на користь Банку заборгованості за кредитним договором № Р51.994.70720 від 02.02.2017 р. та плати за вчинення виконавчого напису у розмірі 21 305,05 грн., з яких 19 605,05 грн. - заборгованість за кредитним договором, 1 700,00 грн. - плата за вчинення виконавчого напису (а. с. 9, 78). Під час примусового виконання цього виконавчого напису з [PERSON] на користь Банку було стягнуто 12 101,61 грн., що підтверджується довідкою від 20.06.2019 р. Бердичівського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Житомирській області (а. с. 13). Відповідно до статей 87 та 88 Закону України "Про нотаріат" для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. У якості підстави позову [PERSON] посилається на те, що вона не отримувала жодних вимог від Банку перед вчиненням виконавчого напису, Банк не надав приватному нотаріусу Київського міського нотаріального округу Гуревічову О.М. доказів направлення їй листа-вимоги про погашення кредитної заборгованості. Згідно з підпунктом 2.3 пункту 2 глави 16 "Вчинення виконавчих написів" розділу ІІ "ПОРЯДОК ВЧИНЕННЯ ОКРЕМИХ ВИДІВ НОТАРІАЛЬНИХ ДІЙ" Порядку вчинення виконавчого напису в разі порушення основного зобов`язання та (або) умов іпотечного договору здійснюється нотаріусом після спливу тридцяти днів з моменту надісланих іпотекодержателем повідомлень - письмової вимоги про усунення порушень іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця. Повідомлення вважається надісланим, якщо є відмітка іпотекодавця на письмовому повідомленні про його отримання або відмітка поштового відділення зв`язку про відправлення повідомлення на вказану в іпотечному договорі адресу. Таким чином отримання боржником повідомлення - письмової вимоги про усунення порушень, не є умовою, передбаченою Порядком, для вчинення виконавчого напису. Такою умовою є надіслання боржнику повідомлення - письмової вимоги про усунення порушень, за тридцять днів до вчинення напису. Ця умова була дотримана Банком, що підтверджується копією вимоги від 09.01.2018 р. про усунення порушення кредитних зобов`язань та доказами її відправлення 10.01.2018 р. [PERSON] за адресою, вказаною у кредитному договорі № Р51.994.70720 від 02.02.2017 р., які були надана Банком приватному нотаріусу Київського міського нотаріального округу Гуревічову О.М. (а. с. 86, 88, 89, 90, 91). Також у якості підстави позову [PERSON] посилається на те, що Банком не було подано приватному нотаріусу Київського міського нотаріального округу Гуревічову О.М. оригіналу кредитного договору № Р51.994.70720 від 02.02.2017 р. Підпунктом "а" пункту 2 Переліку визначено, що для одержання виконавчого напису про стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин за кредитними договорами, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями, має додаватись оригінал кредитного договору. Разом з цим, підпунктами 5.1 - 5.3 Порядку визначено, що виконавчий напис вчинюється на оригіналі документа (дублікаті документа, що має силу оригіналу), що встановлює заборгованість. Якщо виконавчий напис не вміщується на документі, що встановлює заборгованість, він може бути продовжений чи викладений повністю на прикріпленому до документа спеціальному бланку нотаріальних документів. Якщо за борговим документом необхідно провести стягнення частинами, виконавчий напис за кожним стягненням може бути зроблений на копії документа або на виписці з особового рахунку боржника; у цих випадках на оригіналі документа, що встановлює заборгованість, робиться відмітка про вчинення виконавчого напису і зазначаються, за який строк і яка сума стягнута, дата і номер за реєстром нотаріальних дій. Тобто Порядок допускає подання нотаріусу для вчинення виконавчого напису копії кредитного договору, якщо за цим договором проводиться частина стягнення, у такому випадку на оригіналі кредитного договору робиться відмітка про вчинення виконавчого напису з зазначенням, за який строк і яка сума стягнута, дата і номер за реєстром нотаріальних дій. При вчинення оспорюваного виконавчого напису ці умови було дотримано: Банком було подано приватному нотаріусу Київського міського нотаріального округу Гуревічову О.М. копію кредитного договору № Р51.994.70720 від 02.02.2017 р., при цьому на оригіналі цього договору було зроблено відмітку про вчинення відповідного виконавчого напису з зазначенням, за який строк і яка сума стягнута, дата і номер за реєстром нотаріальних дій (а. с. 80 - 83, а. с. 63). У якості ще однієї підстави позову [PERSON] посилається на те, що заборгованість за кредитним договором № Р51.994.70720 від 02.02.2017 р. не є безспірною, оскільки у договорі містяться положення, на підставі яких було нараховано частину заборгованості, які є нікчемними. Між тим, це твердження не може бути взято Судом до уваги, оскільки [PERSON] не вказує, які саме пункти кредитного договору № Р51.994.70720 від 02.02.2017 р. є нікчемними та якими нормами законодавства України встановлена їх нікчемність. За загальним ж правилом статті 204 Цивільного кодексу України (правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним), з урахуванням положення статті 215 Цивільного кодексу України (якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин)) кредитний договір № Р51.994.70720 від 02.02.2017 р. є оспорюваним правочином, а відтак є правомірним. У якості останньої підстави позову [PERSON] посилається на те, що виконавчі написи не можуть вчинятись щодо зобов`язань, що виникають на підставі кредитних договорів, оскільки відповідне положення Порядку визнано незаконним та нечинним у судовому порядку (постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 р. у справі № 826/20084/14, яка була залишена без змін ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01.11.2017 р.). Дійсно, постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 р. у справі № 826/20084/14 визнано незаконною та нечинною постанову Кабінету Міністрів України від 26.11.2014 р. № 662 "Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів" в частині, а саме: пункту 1 Змін, що вносяться до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, в частині "а після слів "заставлене майно" доповнити словами "(крім випадку, передбаченого пунктом 11 цього переліку)"; доповнити розділ пунктом 1-1 такого змісту: "1-1. Іпотечні договори, що передбачають право звернення стягнення на предмет іпотеки у разі прострочення платежів за основним зобов`язанням до закінчення строку виконання основного зобов`язання. Для одержання виконавчого напису подаються: а) оригінал нотаріально посвідченого іпотечного договору; б) оригінал чи належним чином засвідчена копія договору, що встановлює основне зобов`язання; в) засвідчена стягувачем копія письмової вимоги про усунення порушення виконання зобов`язання, що була надіслана боржнику та майновому поручителю (в разі його наявності), з відміткою стягувача про непогашення заборгованості; г) оригінали розрахункового документа про надання послуг поштового зв`язку та опису вкладення, що підтверджують надіслання боржнику письмової вимоги про усунення порушення виконання зобов`язання; ґ) довідка фінансової установи про ненадходження платежу". пункту 2 Змін, що вносяться до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів: "Доповнити перелік після розділу "Стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими договорами" новим розділом такого змісту: "Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин 2. Кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості" Резолютивна частина вказаної постанови опублікована в інформаційному бюлетені "Офіційний вісник України" від 21.03.2017 р. № 23. Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01.11.2017 р. у справі № 826/20084/14 постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 р. залишено без змін Резолютивну частину ухвали Вищого адміністративного суду України зазначеної ухвали опубліковано в інформаційному бюлетені "Офіційний вісник України" від 24.11.2017 р. № 92. Однак, на момент вчинення оспорюваного виконавчого напису та на момент ухвалення рішення постанова Кабінету Міністрів України від 26.11.2014 р. № 662 "Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів" є чинною, оскільки її державна реєстрація у відповідності до норм Порядку скасування рішення про державну реєстрацію нормативно-правових актів, занесених до державного реєстру, затвердженого наказом Міністерства юстиції України 31.07.2000 р. № 32/5, не скасована, що підтверджується, зокрема, відомостями з офіційного сайту Верховної Ради України (https://zakon.rada.gov.ua/laws/show/662-2014-п). Враховуючи викладене, Суд вважає, що у задоволенні позову у частині вимоги про визнання оспорюваного виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, необхідно відмовити. Не підлягає задоволенню позов у частині вимоги про стягнення з Банку на користь [PERSON] 12 101,61 грн., оскільки ця вимога є похідною від вимоги про визнання оспорюваного виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, тобто її задоволення можливо лише у разі задоволення первісної вимоги.

Outcome: dismissed