Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-08 00:00:00

Позивач звернувся до суду із позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором №HECFAK13720223 від 23.01.2008 року у розмірі 13182,07 дол. США станом на 31.08.2011 року. Позовні вимоги обґрунтовані тими обставинами, що 23.01.2008 року [PERSON] та ПАТ КБ "Приватбанк" (правонаступником якого є АТ КБ "Приватбанк") уклали кредитний договір №HECFAK13720223, згідно якого позивач зобов`язався надати відповідачці кредит у розмірі 17420,69 дол. США на термін до 23.01.2015 року, а відповідачка зобов`язалася повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитними коштами в строки на в порядку, встановленими в договорі. Відповідачка не надала своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості, у зв`язку з чим станом на 31.08.2011 року має заборгованість в сумі 13182,07 дол. США, яка складається з: 10271,20 дол. США - заборгованості за кредитом, 1395,28 дол. США - заборгованість по процентам за користування кредитом, 310,66 дол. США - заборгованість по комісії за користування кредитом, 547,34 дол. США - пеня за несвоєчасність виконання зобов`язань за договором, а також штрафи відповідно до договору: 31,36 дол. США - штраф (фіксована частина), 626,22 дол. США штраф (процентна складова). Ухвалою від 04.10.2011 року у справі відкрито провадження. Ухвалою від 15.11.2018 року скасовано заочне рішення Комсомольського районного суду Херсонської області від 07.12.2011 року в цивільній справі за позовом акціонерного товариства комерційного банку "Приватбанк" до [PERSON] про стягнення кредитної заборгованості та призначено розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження. Ухвалою від 20.05.2020 року справу було прийнято до провадження суддею Рядчою Т.І. Відповідачка направила до суду відзив, в якому просила відмовити в задоволенні позову повністю, оскільки в рахунок погашення боргу в 2009 році повернула автомобіль, що перебував у заставі. Крім цього, вважає недопустимою вимогу про одночасне стягнення пені та штрафу з огляду на конституційну заборону подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення. В той же час, просить застосувати строки позовної давності та відмовити у задоволенні позову. Представниця позивача [PERSON] надала до суду відповідь на відзив, в якому спростовує обґрунтування відповідачки, що АТ КБ "Приватбанк" було пропущено строк позовної давності при подачі позову до суду, оскільки загальний строк складає 3 роки, а кредит було надано строком до 2015 року. Відповідно до розрахунку заборгованості 18.05.2010 року на рахунок відповідачки надійшли кошти від реалізації автомобіля в розмірі 10516, 37 дол. США, але ця сума не покрила остаточного її боргу. В судовому засіданні представниця позивача [PERSON] наполягала на задоволенні позову в повному обсязі. Представниця відповідачки [PERSON] заперечувала щодо задоволення позову з підстав, зазначених у відзиві. Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. 23.01.2008 року [PERSON] та ПАТ КБ "Приватбанк" (правонаступником якого є АТ КБ "Приватбанк") уклали кредитний договір №HECFAK13720223, згідно якого позивач зобов`язався надати відповідачці кредит у розмірі 17420,69 дол. США на термін до 23.01.2015 року, а відповідачка зобов`язалася повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитними коштами в строки та в порядку, встановленими в договорі. Кредит надавався з метою придбання автомобілю та фінансування витрат на його оформлення та страхування. 06.11.2009 р. згідно акту прийому заставний автомобіль [PERSON] добровільно передала представнику банку з метою його подальшої реалізації. 18.05.2010 року на рахунок відповідачки надійшли кошти від реалізації автомобіля в розмірі 10516, 37 дол. США, але ця сума не покрила остаточного боргу [PERSON] . Згідно з ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. За статтею 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. Згідно ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Отже, вимоги позивача про стягнення 10271,20 дол. США - заборгованості за кредитом, 1395,28 дол. США - заборгованість по процентам за користування кредитом, 310,66 дол. США - заборгованість по комісії за користування кредитом підлягають задоволенню. Вирішуючи питання про стягнення 547,34 дол. США - пеня за несвоєчасність виконання зобов`язань за договором, а також штрафи відповідно до договору: 31,36 дол. США - штраф (фіксована частина), 626,22 дол. США штраф (процентна складова)суд виходить з наступного. За статтею 539 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. В постанові № 6-2003цс15 від 21 жовтня 2015 року Верховний Суд України дійшов наступного висновку. За положеннями статті 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення. Відповідно до статті 549 ЦК України штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення строків виконання грошових зобов`язань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у статті 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне й те саме порушення. За таких умов, вимоги про стягнення штрафу, враховуючи наявність вимоги про стягнення пені, задоволенню не підлягають. Крім цього, оскільки пеня є неустойкою і має штрафний, а не компенсаційний характер, вона не входить до складу зобов`язання, її сплата та розмір визначені Законом України «Про захист прав споживачів» за неналежне надання виконавцем банківських послуг споживачеві, то нарахування та стягнення такої пені має бути здійснене в національній валюті України. (постанова Великої палати Верховного Суда у справі № 761/26293/16-ц від 20.03.2019). Щодо заяви відповідачки про застосування позовної давності суд роз`яснює наступне. Відповідно до ст.ст. 256, 257 позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. . Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Відповідно п.1 ч.2 ст. 258. позовна давність в один рік застосовується, зокрема, до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені). Строк дії кредитного договору визначений сторонами до 22.01.2015 року, а позов про дострокове стягнення всієї суми кредиту до суду подано 16.09.2011 року. Оскільки позов подано до суду в межах дії кредитного договору між сторонами, суд дійшов висновку про неможливість застосування строків позовної давності. Отже, з відповідачки на користь позивача підлягає стягненню сума боргу, що складається з 10271,20 дол. США - заборгованості за кредитом, 1395,28 дол. США - заборгованість по процентам за користування кредитом, 310,66 дол. США - заборгованість по комісії за користування кредитом та 547,34 дол. США - пеня за несвоєчасність виконання зобов`язань за договором. Згідно ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, отже в зв`язку з частковим задоволенням позовних вимог з відповідачки на користь позивача підлягають стягненню 1063,70 грн. в рахунок відшкодування витрат по сплаті судового збору. На підставі викладеного,

Outcome: partial