Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-19 00:00:00

28.12.2020 [PERSON] , яка діє в інтересах малолітнього [PERSON] , [INFO] , звернулась до Кам`янка-Бузького районного суду Львівської області позовну заяву до ПАТ "Українська пожежно-страхова компанія", в якій просить стягнути з відповідача на її користь відшкодування втрати годувальника у розмірі 170028.00 грн.; відшкодування моральної шкоди у розмірі 18892.00 грн. та витрати на правничу допомогу. Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що 07.08.2020 на 106 км - 700 метрів автодороги Городище - Рівне - Старокостянтинів, водій [PERSON] керуючи автомобілем "Mercedes Benz", д.н.з. [NUMBER] здійснив наїзд на пішохода [PERSON] . Внаслідок даної ДТП [PERSON] отримав травми: ЗЧМТ, мозкова кома, забій лобної ділянки голови та перебував в реанімаційному відділенні Березнівської ЦРЛ, де помер [INFO] . Цивільно-правова відповідальність водія автомобіля "Mercedes Benz", д.н.з. [NUMBER] [PERSON] застрахована в ПАТ «Українська пожежно-страхова компанія» згідно Полісу № АР68503 від 07.08.2020. Внаслідок загибелі [PERSON] , малолітньому [PERSON] , [INFO] , який є сином загиблого, завдано матеріальну та моральну шкоду. Законним представником малолітнього [PERSON] , [INFO] є його матір - [PERSON] , відтак, вона просить стягнути з відповідача її користь відшкодування втрати годувальника у розмірі 170028.00 грн.; відшкодування моральної шкоди у розмірі 18892.00 грн. та витрати на правничу допомогу. Ухвалою суду від 20.04.2021 відкрито провадження у справі, визначено, що розгляд справи буде проводитись за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами та визначено відповідачеві строк для подання відзиву У визначений судом строк відповідач відзиву чи клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін не надав. Дослідивши матеріали цивільної справи у їх сукупності та взаємозв`язку, суд встановив наступні обставини справи та відповідні до них правовідносини. Так, 07.08.2020 на 106 км - 700 метрів автодороги Городище - Рівне - Старокостянтинів, водій [PERSON] керуючи автомобілем "Mercedes Benz", д.н.з. [NUMBER] здійснив наїзд на пішохода [PERSON] . Внаслідок даної ДТП [PERSON] отримав травми: ЗЧМТ, мозкова кома, забій лобної ділянки голови та перебував в реанімаційному відділенні Березнівської ЦРЛ, де помер [INFO] . Внаслідок вищевказаної ДТП, Костопільським ВП ГУНП в Рівненській області 08.08.2020 внесено відомості до ЄРДР за №12020180150000460 та відкрито кримінальне провадження (а.с.7). Згідно довідки №3020223374628139 про дорожньо-транспортну пригоду від 19.11.2020 у ДТП загинув [PERSON] (а.с. 8). Відповідно до лікарського свідоцтва про смерть №82 від 21.08.2020 причиною смерті [PERSON] стала закрита черепно мозкова травма з крововиливом під оболонкою мозку, яка відбулась внаслідок наїзду мікроавтобуса (а.с.10). Цивільно-правова відповідальність водія автомобіля "Mercedes Benz", д.н.з. [NUMBER] [PERSON] застрахована в ПАТ «Українська пожежно-страхова компанія», що підтверджується Полісом № АР68503 від 07.08.2020 (а.с. 14). Згідно ст. 6 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого. Згідно ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. У ст. 22 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Згідно ст. 23 цього Закону такою шкодою є шкода, пов`язана із смертю потерпілого. Відповідно до ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. У відповідності до п. 27.3 ст. 27 цього Закону Страховик відшкодовує моральну шкоду, заподіяну смертю фізичної особи, її чоловіку (дружині), батькам (усиновлювачам) та дітям (усиновленим). Загальний розмір такого страхового відшкодування (регламентної виплати) цим особам стосовно одного померлого становить 12 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законодавством на день настання страхового випадку, і виплачується рівними частинами. Позивачка [PERSON] перебувала в шлюбі з [PERSON] , який помер [INFO] .. Згідно рішення Кам`янка-Бузького районного шлюбу від 28.02.2018 року вищевказаний шлюб розірвано.(а.с.11) Малолітній [PERSON] , який народився [INFO] є сином [PERSON] , який помер [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] (а.с.12). Позивач [PERSON] та [PERSON] є батьками [PERSON] . У зв`язку із смертю [PERSON] його дитина, зазнала матеріальної та моральної шкоди. Частинами 1 і 2 статті 22 ЦК України встановлено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Із положень частини 1 та 2 ст. 1166 ЦК України слідує, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Стаття 1187 ЦК України відносить до джерела підвищеної небезпеки діяльність, пов`язану з використанням транспортних засобів. Як встановлено у частині другій цієї статті, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Відповідно до п. 22.1 ст. 22, ст. 23 Закону N 1961-IV (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) при настанні страхового випадку страховик відповідно до страхових сум відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Шкодою, заподіяною життю та здоров`ю потерпілого у результаті дорожньо-транспортної пригоди, є шкода (в тому числі моральна шкода), пов`язана, зокрема із смертю потерпілого. Згідно п. 27.1, п. 27.5 ст. 27 Закону N 1961-IV (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) право на отримання відшкодування за шкоду, пов`язану із смертю потерпілого, мають особи, які знаходилися на утриманні потерпілого, та особи, які взяти на себе витрати з поховання. Відповідно до п.1 ч.1 ст. 1200 ЦК України у разі смерті потерпілого право на відшкодування шкоди мають непрацездатні особи, які були на його утриманні або мали на день його смерті право на одержання від нього утримання, а також дитина потерпілого, народжена після його смерті. Стаття ст.1202ЦК України передбачає, що відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю потерпілого здійснюється щомісячними платежами. Згідно ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Пунктом 27.3 ст. 27 Закону передбачено, що страховик (у випадках, передбачених підпунктами «г» і «ґ» пункту 41.1 та підпунктом «в» пункту 41.2 статті 41 цього Закону, - МТСБУ) відшкодовує моральну шкоду, заподіяну смертю фізичної особи, її чоловіку (дружині), батькам (усиновлювачам) та дітям (усиновленим). Загальний розмір такого страхового відшкодування (регламентної виплати) цим особам стосовно одного померлого становить 12 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законодавством на день настання страхового випадку, і виплачується рівними частинами. ДТП відбулася 07.08.2020 розмір мінімальної заробітної плати на цей момент становив 4723,00 грн. Загальний розмір страхового відшкодування моральної шкоди, у відповідності до п. 27.3 ст. 27 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», становить 56 676,00 грн. [PERSON] , помер [INFO] внаслідок ДТП, що підтверджується довідкою про причину смерті від 21.08.2020. Суд вважає, що у зв`язку із смерті батька [PERSON] позивачу, яка діє в інтересах малолітнього [PERSON] , заподіяно моральну шкоду. Відтак, враховуючи той факт, що у загиблого є ще батько та матір, тому позивачу, яка діє в інтересах малолітнього [PERSON] , належить 1/3 з загального розміру страхового відшкодування (50 076,00 грн.), а саме 18892,00 грн. та розмір відшкодування пов`язаного з втратою годувальника, що належить малолітньому сину загиблого [PERSON] , [INFO] становить 170 028,00 грн. (4723.00 х 38 = 170 028,00 грн.). Відповідно до ч. ч. 2, 5 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого. Відповідачем не доведено, що дорожньо-транспортна пригода трапилась внаслідок непереборної сили чи умислу потерпілого. З огляду на презумпцію вини заподіювача шкоди відповідач звільняється від обов`язку відшкодувати шкоду (у тому числі і моральну шкоду), якщо доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого (частина п`ята статті 1187 ЦК, пункт 1 частини другої статті 1167 ЦК). Відтак, незалежно від вини фізичної особи, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки завжди є неправомірною та передбачає безвинну відповідальність власника. Також, відповідно до роз`яснень Пленуму Вищого спеціалізованого сулу України з розгляду цивільних і кримінальних справ, викладених у пункті 4 його Постанови №4 від 01 березня 2013 року "Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки", судам роз`яснено, що розглядаючи позови про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, суди повинні мати на увазі, що відповідно до статей 1166, 1187 ЦК шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала. Обов`язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини. Враховуючи вищенаведене, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази у їх сукупності, суд дійшов висновку, що позовна вимога щодо стягнення з відповідача відшкодування втрати годувальника та моральної шкоди підлягає до задоволення. Вирішуючи питання судових витрат, суд виходить з наступного. Відповідно до ч.1 та ч.3 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу, пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій. Згідно з п.2 ч.1 ст.5 Закону України "Про судовий збір" від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі - у справах про відшкодування шкоди, заподіяної каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, а також смертю фізичної особи. За таких обставин, оскільки позивач звільнена від сплати судового збору з відповідача потрібно стягнути в дохід держави судовий збір в розмірі 840.00 грн. Що стосується вимоги позивачки про стягнення з відповідача на її користь понесені витрати на правничу допомогу, суд вважає, що у такій потрібно відмовити оскільки позивачкою в позовній заяві не вказана яка саме сума витрат підлягає до стягнення з відповідача.

Outcome: partial