Jurisdiction: civil
Date: 2021-06-15 00:00:00

30 березня 2021 року Акціонерне товариство «Укрпошта» звернулося із позовом до суду, який обгрунтовує тим, що 26 травня 2020 року між АТ «Укрпошта та відповідачкою було укладено договір новації № 16-357 про заміну первісного зобов`язання, яке виникло внаслідок протиправного заволодіння нею під час виконання трудових обов`язків грошовими коштами в сумі 167 866 (сто шістдесят сім тисяч вісімсот шістдесят шість гивень) 03 копійки. Згідно п.3 Договору новації зміст і умови нового зобов`язання викладені у договорі позики від 26.05.2020 року. Відповідно до умов Договору короткострокової безвідсоткової позики № 16-357 позичальник відповідно до договору новації, укладеного теж 26.05.2020 року, зобов`язується у строк та в порядку повернути грошові кошти в сумі 167 866, 03 грн. Згідно до п. 2.1 позичальник повертає позику щомісяця рівними частинами згідно графіку повернення позики шляхом здійснення позикодавцем утримань із заробітної плати позичальника або шляхом внесення грошових коштів у касу позикодавця. Пунктом 4.2 договору позики позичальник зобов`язаний повернути весь залишок позики позикодавцеві не пізніше наступного дня з моменту виникнення підстав дострокового виникнення підстав дострокового припинення цього договору. У разі порушення строків повернення позики, передбаченої пунктом 4.2 Договору позики, позичальник сплачує позикодавцеві пеню в розмірі подвійної облікової ставки Національного Банку України від суми несплаченої або несвоєчасно сплаченої або несвоєчасно сплаченої заборгованості за кожен день такого прострочення. Відповідач прострочила сплату поточних платежів більш ніж на два місяці, тому зобов`язана повернути весь залишок позики не пізніше наступного дня з моменту виникнення підстав дострокового припинення договору позики, не пізніше 27 листопада 2020 року. Однак, [PERSON] 26.06.2020 року сплатила лише 14 000 грн. 26 червня 2020 року та лише 10 000 грн. 21 вересня 2020 року в якості погашення за договором позики. Позичальник свої грошові зобов`язання за Договором позики не виконала, внаслідок чого станом на 15 березня 2021 року заборгованість позичальника за договором позики з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, та три відсотки річних від простроченої суми, а також суми пені відповідно до умов договору позики складає 153 586,25 грн., з них 138 930 грн.26 коп. - заборгованість повернення залишку позикиґ; 6395 грн. 75 коп. нарахована пеня на дату розрахунку; 1598,95 грн. 3% річних на дату розрахунку; та 6661,29 грн. інфляційних втрат на дату розрахунку. За таких обставин, позивач просить стягнути вказані кошти з відповідача. 24 травня 2021 року представник позивача подав до суду заяву про збільшення розміру позовних вимог, а сааме: вказавши, що при поданні позовної заяви сплачено судовий збір у розмірі 2270 грн. згідно платіжного доручення №1832 від 22.03.2021. Збільшений розмір позовних вимог становить 166 323 грн. 02 коп., що менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Тому позивач просить стягнути з [PERSON] на їх користь заборгованість в розмірі 166 323 грн. 02 коп. та суму судових витрат, понесених позивачем внаслідок сплати судового збору. В судовому засіданні представник позивача заявлені вимоги підтримала та просить їх задовольнити із викладених у заяві підстав. Повідомила суд, що 26 травня 2020 року між позивачем та відповідачем укладено договір новації про заміну первісного зобовязання, яке виникло внаслідок протиправного заволодіння відповідачем під час виконання трудових обовязків грошовими коштами, а також 26 травня 2020 року було укладено між цими сторонами безгрошовий договір позики від 26 травня 2020 року, тобто за цим договором грошові кошти в сумі 167 866, 03 грн. відповідачу позивачем не передавалися. Відповідач в судове засідання не з`явилась, повідомлена про час і місце судового розгляду у передбаченому законом порядку. Відзиву на позов не подала. Суд, заслухавши доводи представника позивача, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що у задоволенні позову слід відмовити. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] працювала в Акціонерному товаристві «Укрпошта» за трудовим договором на посаді начальника відділення поштового звязку Михайлівка Ярмолинецького району Хмельницької області. Ця обставина підтверджується копією договору новації від 26.05.2020р. № 16-356 та копією договору короткострокової безвідсоткової позики від 26.05.2020 р. № 16-357 (а.с. 14-18). Відповідно до припису ч. 1 ст. 82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обгрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Отже, як встановлено судом із пояснень представника позивача, грошові кошти в розмірі 167 866 грн. 03 коп. за договором короткострокової безвідсоткової позики № 16-357 від 26 травня 2020 року відповідачу, [PERSON] , позивачем, Акціонерним Товариством "Укрпошта" в особі Хмельницької дирекції АТ "Укрпошта", не передавалися. Тому ця обставина в силу ч. 1 ст. 82 ЦПК України не підлягає доказуванню. Позивач обґрунтовує поданий позов тим, що 26 травня 2020 року між Акціонерним товариством «Укрпошта» в особі «Хмельницької дирекції АТ «Укрпошта» та відповідаем [PERSON] було укладено договір новації боргу № 16-356 про заміну первісного зобов`язання, яке виникло внаслідок протиправного заволодіння під час виконання трудових обов`язків грошовими коштами в розмірі 167 866, 03 грн. новим зобов`язанням відповідно до статті 604 та статті 1053 ЦК України (а.с. 14). Згідно п.3 Договору новації, зміст і умови нового зобов`язання викладені у Договорі позики від 26.05.2020 року. Згідно умов Договору короткострокової безвідсоткової позики № 16-357 позичальник відповідно до договору новації, укладеного 26.05.2020 року зобов`язується у строк і в порядку, визначеному Договором позики, повернути грошові кошти в розмірі 167 866, 03 грн. Відповідно до п. 2.1 Договору позики позичальник повертає позику щомісяця рівними частинами згідно графіку повернення позики шляхом здійснення утримань із заробітної плати позичальника або шляхом внесення грошових кошті в касу позикодавця. Однак, [PERSON] сплатила 14 000 грн. 26.06.2020 та лише 10 000 грн. 21.09.2020 в якості погашення за Договором позики. Внаслідок чого станом на 15 березня 2021 року заборгованість позичальника за договором позики, який фактично не укладався, з урахуванням індексу інфляції та трьох відсотків річних за весь час прострочення та суми пені складає 153 586,25 грн., з них 138 930,26 грн. заборгованість повернення залишку позики, 6395,75 грн. нарахована пеня на дату розрахунку, 1598,95 грн. 3% річних та 6661,29 грн. інфляційних втрат на дату розрахунку. 24 травня 2021 року представник позивача подав до суду заяву про збільшення розміру позовних вимог, а саме вказавши, що при поданні позовної заяви сплачено судовий збір у розмірі 2270 грн. згідно платіжного доручення №1832 від 22.03.2021. Збільшений розмір позовних вимог становить 166323 грн. 02 коп., що менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. При цьому, представник позивача в судовому засіданні вказала, що грошові кошти відповідно до укладеного договору безвідсоткової позики від 26.05.2020 року не передавались, такий договір був укладений сторонами в зв`язку з протиправним заволодінням відповідачем під час виконання трудових обовязків грошовими коштами в розмірі 167 866, 03 грн., такі обґрунтування містить і позовна заява. Відповідно до статті 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Договір позики вважається укладеним в момент здійснення дій з передачі предмета договору на основі попередньої домовленості (пункт 2 частини першоїстатті 1046 ЦК України). Згідно з частиною другою статті 640 ЦК України, якщо відповідно до акта цивільного законодавства для укладення договору необхідні також передання майна або вчинення іншої дії, договір є укладеним з моменту передання відповідного майна або вчинення певної дії. Відповідно до статті 1053 ЦК України за домовленістю сторін борг, що виник із договорів купівлі-продажу, найму майна або з іншої підстави, може бути замінений позиковим зобов`язанням. Заміна боргу позиковим зобов`язанням провадиться з додержанням вимог про новацію і здійснюється у формі, встановленій для договору позики (стаття 1047 цього Кодексу). Новація - це угода про заміну первинного зобов`язання новим зобов`язанням між тими самими сторонами. Вона не припиняє правового зв`язку сторін, оскільки замість зобов`язання, дія якого припиняється, виникає узгоджене ними нове зобов`язання. Юридичною підставою для зобов`язання, яке виникає при новації, є домовленість сторін про припинення первинного зобов`язання. Угода про заміну первинного зобов`язання має договірну природу. Новація є консенсуальним, двостороннім та оплатним договором, який має право припинювальну природу. Істотними умовами такого договору є: предмет, вказівка на колишнє й нове зобов`язання, яке виникає замість попереднього, яке припиняється. Про намір вчинити новацію сторони повинні зазначити в договорі. Отже, умовами здійснення новації є: новий договір укладається між тими самими сторонами, які були учасниками первинного договору позики; новий правочин оформляється укладенням сторонами так званого новаційного договору позики, який можна визначити як договір, за яким одна сторона (позикодавець) враховує суму заборгованості, що виникла з договору позики, як сума позики, а інша сторона (позичальник) зобов`язується повернути таку суму вже на виконання нових позикових зобов`язань; дотримання форми такого правочину (новаційного договору), тобто у формі, передбаченій для укладення договору позики (частина другастатті 1053 ЦК України); дійсність первинного зобов`язання. Така ж правова позиція викладена в постанові Великої палати Верховного Суду від 27 листопада 2019 року в справі № 340/385/17. Отже, з урахуванням обставин справи, слід дійти висновку, що договір позики від 26 травня 2020 року, на підставі якого пред`явлено позов, не є договором новації боргу, оскільки в ньому відсутні посилання на попередні домовленості та зобов`язання сторін. При цьому ст. 202 ЦК України визначено, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори). За своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання боржником від кредитора певної грошової суми. Отже, досліджуючи боргові розписки чи договори позики, суди повинні виявляти їх справжню правову природу, незважаючи на найменування документа і залежно від установлених результатів робити відповідні правові висновки. Як встановлено судом, грошові кошти, зазначені в договорі короткострокової безвідсоткової позики від 26.05.2020 року, відповідач від позивача не отримувала, а лише уклали безгрошовий договір позики на виявлену недостачу грошових коштів, якій вони були ввірені їй відповідно до виконуваних посадових обов`язків як начальника відділення поштового зв'язку с. Михайлівка Ярмолинецького району Хмельницької області. Отже, договір позики, на який посилається позивач, фактично між сторонами не укладався. Спричинена відповідачем позивачу як роботодавцю матеріальна шкода, внаслідок недостачі грошових коштів, які належать позивачу, не є боргом в розумінні позики (ст.1046 ЦК) та договір короткострокової безвідсоткової позики не є новацією цього боргу, а виниклі між сторонами правовідносини не є позиковими та не регулюються нормами права, на які посилався позивач. Спричинена відповідачем шкода (розтрата коштів), в разі її підтвердження у встановленому законом порядку, може бути з неї стягнута в порядку відшкодування шкоди, спричиненої працівником відповідно до норм Кодексу законів про працю або норм Цивільного кодексу України, а не на підставі договору позики, якої в даному випадку не існувало. Така ж правова позиція викладена в постанові Верховного Суду КЦС від 29 січня 2020 року в справі № 569/1299/17. Таким чином, у задоволенні позову Акціонерного товариства «Укрпошта» в особі Хмельницької дирекції АТ "Укрпошта" до [PERSON] про стягнення заборгованості необхідно відмовити. На підставі положень статті 141 ЦПК України судовий збір в разі задоволення позову покладається на відповідача, оскільки у задоволенні позову відмовлено - на позивача. На підставі наведеного та

Outcome: dismissed