Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-20 00:00:00

Позивачка в березні 2015 року звернулася з позовом до відповідачів, в якому просить скасувати рішення загальних зборів членів кооперативу ЖБК "Сокіл" від 20.09.1983 року, яким її мати [PERSON] була прийнята в члени кооперативу. Визнати недійсним свідоцтво про право власності від 21.06.2000 року на квартиру [ADDRESS], видане на ім*я [PERSON] на підставі рішення виконкому Орджонікідзевської райради від 06.06.2000 року №1010/14.,визнати недійсним заповіт [PERSON], посвідчений 26.02.2001 року 4 Харківською держнотконторою в частині заповідання [PERSON] і [PERSON] в рівних частках квартири [ADDRESS]. Визнати за нею право власності на квартиру [ADDRESS] в порядку спадкування за законом після смерті батька [PERSON], померлого 09.07.1983 року. В обґрунтування своїх позовних вимог зазначила, що спірна квартира [ADDRESS] знаходиться в будинку, що належить житлового кооперативу "Сокіл", членом якого був її батько [PERSON] Перший пайовий внесок за квартиру в сумі 1650 руб. батько сплатив 13.02.1967 року, а повну вартість пайових внесків сплатив 10.08.1981 року. ЇЇ батьки [PERSON] та [PERSON] знаходилися в зареєстрованому шлюбі з 15.04.1966 року по 19.06.1974 року. Таким чином, батько самостійно, за особисті кошти сплатив повністю паові внески за квартиру. 09.07.1983 року її батько [PERSON] помер. Його єдиною спадкоємицею була вона- донька, заповіту батько не залишив. Після його смерті відкрилася спадщина на автомобіль "Москвич ІЖ-2125", дежномер ХКМ 32-31 та пайові внески за спірну квартиру. Однак, так як вона була неповнолітня, то свідоцтво про право власності за законом було видано тільки на автомобіль, а мати незаконно була прийнята в члени житлового кооперативу, після чого незаконно їй було видано свідоцтво про право власності від 21.06.2000 року на квартиру [ADDRESS]. 27.01.2014 року померла її мати [PERSON], після смерті якої звернувшись з заявою до нотаріальної контори про прийняття спадщини вона дізналася, що 26.02.2001 року мати залишила заповіт, яким заповідала, в тому числі і спірну квартиру в рівних частках [PERSON] і [PERSON] , що приходяться померлій онуками, а їй доньками. Оскільки вона успадкувала після смерті батька частину належного йому майна в якості автомобіля, то також успадкувала і внесені ним пайові внески на квартиру, а відтак при повному внесенні паю за квартиру і право власності на спірну квартиру. Вважає строки давності на звернення до суду за захистом порушених прав не пропущеними, так як тільки після смерті матері знайшла документи, з яких вбачається, що мати незаконно оформила право власності на спірну квартиру на себе. В судовому засіданні позивачка та її представник підтримали позовні вимоги. Відповідачка [PERSON] позовні вимоги визнала, в подальшому просила розглядати справу у її відсутність. Відповідачка [PERSON] проти позову заперечувала та просить застосувати строки позовної давності. Зазначає, що бабуся [PERSON] при житті подбала про них з сестрою, залишивши квартиру їм обом в рівних частках, тоді як мамі була придбана квартира в с.Малинівка Чугуївського району. Представник відповідачки [PERSON]Є проти позову заперечував з тих підстав, що перший внесок в 1650 руб. був внесений подружжям [PERSON] в період шлюбу, а отже вже є їх спільною сумісною власністю і не можна стверджувати, що всі пайові внески внесені були лише померлим [PERSON] Після розірвання шлюбу подружжя продовжувало вести спільне господарство і сплатило другу повну вартість пайових внесків також із спільного бюджету, що свідчить про те, що пайові внески за квартиру є спільною сумісною власністю. Відповідно до ч.2ст.64 ЖК України членами сім*ї може бути визнано інших осіб, які постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство. Саме з цих підстав [PERSON] була прийнята в члени житлового кооперативу "Сокіл" замість померлого [PERSON] В разі незгоди з тим, що мати була прийняла в члени кооперативу позивачка з моменту досягнення повноліття мала право звернутись до суду за захистом своїх порушених прав. Також просить застосувати строк позовної давності і до позовних вимог про визнання недйсним свідоцтва про право власності на ім*я [PERSON] і визнання за нею права власності на квартиру після смерті батька. Стосовно визнання недійсним заповіту [PERSON], то не міститься правового обґрунтування та доказу щодо недійсності цього заповіту. Представники відповідачів ЖК "Сокіл" та харківської міської ради, та третьої особи- 4 Харківської держнотконтори в судове засідання не з8явилися, повідомлялися належним чином та своєчасно. Представник ЖК "Сокіл" та 4 Харківської держнотконтори подали заяви з проханням розглядати справу у їх відсутність, покладаються на думку суду. ХМР про причини неявки до суду не повідомила, письмових заперечень не подала. Суд, вислухавши пояснення позивачки, її представника, відповідачів [PERSON], [PERSON], представника відповідачки [PERSON]Є, показання свідків [PERSON], [PERSON], [PERSON], дослідивши письмові докази, оцінивши надані докази в їх сукупності, приходить до висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню виходячи з наступного: Відповідно доч.ч.4,5 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України (2004 року) відносини спадкування регулюються нормами ЦК України ( 2004 року), якщо спадщина відкрилася не раніше 1 січня 2004 року. В разі відкриття спадщини до зазначеної дати або якщо вона була прийнята хоча б одним із спадкоємців, то до таких спадкових відносин застосовуються норми ЦК УРСР 1963 року. Якщо спадщина у зв*язку із смертю члена кооперативу відкрилась до 1 липня 1990 року , тобто до набрання чинності Законом СРСР "Про власність" то відкривається спадщина не на квартиру, а на пай, який переходить до спадкоємців в порядку, передбаченому законом ( ст.ст.524-562 ЦК УРСР 1963 року), а члени його сім*ї, які проживають разом з ним, зберігають право користування жилим приміщенням за мови вступу до кооперативу одного з них. Неповнолітній спадкоємець, як виняток, може бути прийнятий до кооперативу з тим, щоб до досягнення ним повноліття його права та обов*язки здійснював опікун. Відповідно до ст.71 ЦК УРСР загальний строк для захисту права за позовом особи, право якої порушено ( позовна давність) встановлюється в три роки. Відповідно до ст.76 ЦК УРСР перебіг строку позовної давності починається з дня виникнення права на позов. Право на позов виникає з дня. коди особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення свого права. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] є батьками позивачки [PERSON] , яка народилася 21.04.1968 року ( п.с.7-8). Вони перебували в зареєстровані шлюбі з 15.04.1966 року по 19.06.1974 рік (а.с.12) 13.02.1967 року подружжя [PERSON] зробили пайовий внесок в розмірі 1650 руб. у житлово-будівельний кооператив "Сокіл" в рахунок надання їх сім'ї квартири. Згідно з ордером № 16090 від 27.02.1967р., виданого Орджонікідзевським райвиконкомом м. Харкова, сім'ї з двох осіб ([PERSON] та [PERSON]О.) була надана двохкімнатна ізольована квартира [ADDRESS] /а.с.18,20/. Членом ЖБК був [PERSON] Відповідно до ст.22 КзШС України та роз*яснень, що містяться в Постанові Пленуму ВСУ "Про практику застосування судами законодавства про житлово-будівельні кооперативи " від 18.09.1987 року а) пай, внесений подружжям в ЖБК у період сумісного проживання за рахунок спільних коштів, а також за рахунок коштів, подарованих подружжю або одержаних ним у позичку, а після повної сплати пайового внеску - квартира, є їх спільним майном і підлягає поділу на загальних підставах. Повна вартість пайових внесків була сплачена [PERSON] 10.08.1981 року, тобто після розірвання шлюбу з [PERSON] 09.07.1983 року [PERSON] помер ( а.с.22). Виходячи з викладеного, після смерті [PERSON] відкрилася спадщина на частину паєнакопичень в розмірі 4496 руб, тоді як паєнакопичення в розмірі 825 руб. належали дружині [PERSON] Єдиною спадкоємицею першої черги після смерті [PERSON] є позивачка [PERSON], яка на той момент була неповнолітня, їй виповнилося 15 років. Позивачка в порядку ст.529 ЦК УРСР прийняла спадщину після смерті батька [PERSON], про що свідчить копія свідоцтва про право на спадщину за законом від 10.01.1984 року, на автомобіль "Москвич ІЖ-2125", держномер ХКМ 32-31 (а.с.23-24). Так як позивачка прийняла частину спадщини після смерті батька [PERSON], то вважається, що вона і прийняла спадщину у вигляді частини паєнакопичень за кооперативну квартиру [ADDRESS]. Відповідно до рішення загальних зборів членів кооперативу ЖБК "Сокіл" від 20.09.1983 року, де розглядалася заява [PERSON] про прийом її члени кооперативу у зв*язку із смертю чоловіка [PERSON], її заява була задоволена та вона прийнята у члени кооперативу(а.с.25,26). [PERSON] належала частина паєнакопичень, вона постійно проживала разом з [PERSON] в спірній квартирі навіть після розірвання шлюбу, тому була прийнята в члени кооперативу після смерті [PERSON] Позивачка [PERSON], як спадкоємиця після смерті члена кооперативу батька [PERSON] не була прийнята в члени кооперативу. ЇЇ мати, як законний представник, такої заяви до ЖБК "Сокіл" не подавала. Позивачка, при досягненні повноліття, заяви до ЖБК "Сокіл" про вступ в члени кооперативу не подавала. Відповідно до довідки з ЖК "Сокіл" в квартирі [ADDRESS] проживали [PERSON] з 1967 року по день смерті 09.07.1983 року. [PERSON] з 1967 року по день смерті 27.01.2014 року. [PERSON] з 21.04.1966 року по 25.05.1999 року ( а.с.21). Таким чином, з моменту смерті батька [PERSON] 09.07.1983 року позивачка [PERSON], яка прийняла спадщину у вигляді автомобіля Москвич і з моменту досягнення повноліття в 1986 році ( проживаючи в квартирі до 1999 року) цілком достовірно знала про те, що членом житлового кооперативу "Сокіл" є не вона, спадкоємиця після смерті батька, а її мати [PERSON], на яку оформлений особовий рахунок, проводяться оплати за житлово-комунальні платежі, ці дані зазначаються в необхідних довідках , необхідних для вступу до учбових закладів, вступу по місцю роботи та таке інше, однак вона не зверталася до кооперативу з заявою про прийом її члени кооперативу, не скористалася своїм правом в межах трьохрічного строку позовної давності, починаючи з дня повноліття, звернутися за захистом свого порушеного права до суду. Не дивлячись на те, що позивачці [PERSON] по праву спадкування після смерті батька належить право на частину паєнакопичень, відповідно до рішення Орджонікідзевського райвиконкому від 06.06.2000 року №101/14 [PERSON], як члену кооперативу "Сокіл" , яка на той момент одна проживала та була зареєстрована в спірній квартирі було видано свідоцтво про право власності на всю квартиру [ADDRESS] ( а.с.27,28). Про цей факт, що [PERSON] стала єдиною власницею спірної квартири також достеменно було відомо позивачці, однак вона без поважних причин пропустила строк позовної давності для захисту свого права в суді. Позивачка зазначає, що знала, що шлюб батьків був розірваний, кожен з них мав окреме господарство, не дивлячись на те, що вони проживали в одній квартирі, після смерті батька вона, а не [PERSON] прийняла спадщину після смерті батька як єдина спадкоємиця і відповідно до вимог про строк позовної давності на протязі трьох років з моменту порушення своїх прав, але не раніше повноліття, могла звернутися до суду з позовом про захист свого порушеного права, однак без поважних причин не здійснила своє право на захист на протязі тривалого часу. Посилання позивачки на те, що тільки в лютому 2015 року знайшла документи про те, що батько особисто після розлучення сплачував пайові внески за квартиру і з цього моменту після консультації з юристом дізналася про порушення своїх прав, судом не можуть бути прийняті до уваги, так як не спростовують зроблені вище висновки суду. Виходячи з принципу юридичної визначеності суд застосовує строки позовної давності та відмовляє позивачці в задоволенні цієї частини позовних вимог про скасування рішення загальних зборів членів кооперативу, визнання недійсним свідоцтва про право власності, визнання права власності на квартиру в порядку спадкування за законом після смерті батька за пропуском строку позовної давност.і 27.01.2014 року [PERSON] померла ( а.с.13). [PERSON] є єдиною спадкоємицею першої черги за законом після її смерті і у встановлений законом шестимісячний строк звернулася з заявою про прийняття спадщини після смерті матері до нотаріальної контори(а.с.75). Навіть вказані дії підтверджують той факт, що позивачка знала про те, що [PERSON] належить на праві власності квартира [ADDRESS], так як іншого нерухомого чи рухомого майна, крім домашнього вжитку не було, і була згодна з цим, так як була єдиною спадкоємицею після її смерті. Однак нотаріус повідомив [PERSON] про те, що [PERSON] залишила заповіт від 26.02.2001 року, відповідно до якого все своє майно, в тому числі і квартиру [ADDRESS] заповідала [PERSON] та [PERSON] в рівних частках( а.с.14). [PERSON] та [PERSON] є доньками позивачки та онуками померлої. Вони обидві своєчасно звернулися в нотаріальну контору з заявами про прийняття спадщини, так як знали про те, що бабуся оформила заповіт на їх ім*я ( а.с.75). Матері [PERSON] та [PERSON] про те, що вирішили прийняти спадщину за заповітом не повідомили. Позивачка була проти оформлення квартири на своїх доньок і саме це стало підставою для звернення до суду з даним позовом. Так як суд відмовляє позивачці в задоволенні позовних вимог про скасування рішення загальних зборів членів кооперативу, визнання недійсним свідоцтва про право власності, визнання права власності на квартиру в порядку спадкування за законом у зв*язку з пропуском строку позовної давності, то відсутні правові підстави для визнання недійсним заповіту [PERSON] від 26.02.2001 року, яким вона заповідала все своє майно, в тому числі і квартиру [ADDRESS] в рівних частках [PERSON] та [PERSON] і тому в цій частині позовних вимог суд відмовляє в позові.

Outcome: dismissed