Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-01 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до Петропавлівської сільської ради Братського району Миколаївської області, [PERSON], [PERSON] про визнання права власності на спадкове майно. В своєму позові позивач зазначив, що 20 червня 1998 року в селі Бузьке Вознесенського району Миколаївської області померла його бабуся [PERSON]. Після її смерті відкрилася спадщина, яка складається з земельної частки (паю) у землях Колективного сільськогосподарського підприємства Дружба в с. Петропавлівка Братського району Миколаївської області, розміром 9,1 умовних кадастрових гектарів, згідно Сертифікату на право на земельну частку (пай) серія МК №0096814, виданого Братською районною державною адміністрацією Миколаївської області 24 лютого 2000 року. Спадкоємцями померлої [PERSON] були її діти - [PERSON] і [PERSON]. 28 жовтня 2008 року помер його батько [PERSON], а 20 березня 2002 року померла його тітка [PERSON]. Після їх смерті залишилось спадкове майно у виді 1/2 частки земельної частки (паю) кожного у землях Колективного сільськогосподарського підприємства Дружба с.Петропавлівка Братського району Миколаївської області, розміром 9,1 умовних кадастрових гектарів, на яку вони мали право згідно свідоцтва про право на спадщину за законом. Позивач, як син померлого [PERSON] є спадкоємцем 1-ї черги спадкування за законом та є таким, що прийняв спадщину, оскільки проживав за однією адресою з померлим. Відповідачі [PERSON] і [PERSON] являються сином і відповідно дружиною померлого [PERSON] Після смерті тітки [PERSON] взагалі ніхто не прийняв спадщину ні за законом, ні за заповітом. Звернувшись в нотаріальну контору з питанням щодо прийняття спадщини після смерті батька та тітки отримав відповідь, що успадкувати вищевказану земельну частку(пай) він не має можливості, оскільки покійні так і не оформили належним чином документи і не зареєстрували за собою право власності на землю. До початку судового засідання позивач надав заяву, в якій підтримав заявлені вимоги та просив суд розглядати справу за його відсутності. В судове засідання представники відповідача не зявився, до суду надав заяву про розгляд справи за їх відсутності. В судове засідання відповідачі не з'явилися, про дату, час та місце судового засідання були повідомленні належним чином шляхом опублікування оголошення в газеті "Рідне Прибужжя". Суд, на підставі ст. 224 ЦПК України, вважає за можливе ухвалити заочне рішення по справі. Дослідивши письмові матеріали справи, суд встановив. 20 червня 1998 року в селі Бузьке Вознесенського району Миколаївської області померла [PERSON]. Після її смерті відкрилася спадщина, яка складається з земельної частки (паю) у землях Колективного сільськогосподарського підприємства Дружба в с. Петропавлівка Братського району Миколаївської області, розміром 9,1 умовних кадастрових гектарів, згідно Сертифікату на право на земельну частку (пай) серія МК №0096814, виданого Братською районною державною адміністрацією Миколаївської області 24 лютого 2000 року. Згідно повідомлення Братської державної нотаріальної контори Миколаївської області № 405/01-16 від 26.04.2017 року, після смерті [PERSON], померлої 20.06.1998 року, була заведена спадкова справа по Другій Вознесенській державній нотаріальній конторі за № 405/2002, що підтверджується Інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру № 47546010 від 26.04.2017 року (а.с. 23-27). Спадкоємцями після її смерті були син, [PERSON], та дочка, [PERSON]. Відповідно до копії спадкової справи № 405/2002 від 24.12.2002 року, спадкова справа після смерті [PERSON] була заведена за заявою [PERSON], який отримав свідоцтво про право на спадщину за законом на 1/2 частку земельної частки(пай) розміром 9,1 умовних кадастрових гектарів в межах території Петропавлівської сільської ради Братського району Миколаївської області, належних спадкодавцю на підставі Сертифікату на право на земельну частку(пай) серія МК №0096814, виданого Братською районною державною адміністрацією Миколаївської області 24 лютого 2000 року та зареєстрованого у Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) 26.02.2000 року. [PERSON] із заявою про прийняття спадщини після смерті матері до нотаріальної контори не зверталася. 20.03.2002 року в селі Бузьке Вознесенського району Миколаївської області померла [PERSON]. На момент смерті вона була зареєстрована та проживала в [INFO]. Спадкоємцем після її смерті був її чоловік [PERSON], який помер 03.07.2003 року (арк.с. 45). Спадкова справа після його смерті не заводилася (арк.с.82). Згідно повідомлення Братської державної нотаріальної контори Миколаївської області № 404/01-16 від 25.04.2017 року, після смерті [PERSON], померлої 20.03.2002 року, спадкова справа не заводилася, що підтверджується Інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру № 47545809 від 26.04.2017 року (а.с. 31-34). 28 жовтня 2008 року в селі Бузьке Вознесенського району Миколаївської області помер [PERSON]. Згідно повідомлення Братської державної нотаріальної контори Миколаївської області № 403/01-16 від 25.04.2017 року, після смерті [PERSON], померлого 28.10.2008 року, спадкова справа не заводилася, що підтверджується Інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру № 47545575 від 26.04.2017 року (а.с. 28-30). Відповідно до довідки про склад сім'ї № 204 від 22.07.2003 року, [PERSON] станом на 28.10.2008 року мав наступний склад сім'ї: жінка - [PERSON], син - [PERSON], син - [PERSON] (а.с. 11). Позивач, син померлого [PERSON], є спадкоємцем 1-ї черги за законом, та племінник померлої [PERSON], є спадкоємцем 5-ї черги спадкування за законом, відповідачі - жінка та син померлого [PERSON], є також спадкоємцями 1-ї черги спадкування за законом, інших спадкоємців ні за законом, ні за заповітом після смерті останніх не має. Згідно ст. 1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини (ст. 1222 ЦК України). Відповідно до ч. 2 ст. 1223 ЦК України, у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. У першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки (ч. 1 ст. 1261 ЦК України). Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї (ч. 3 ст. 1268 ЦК України). Відповідно до ст. 1225 ЦК України, право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Згідно п. 4.20 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, видача свідоцтва про право на спадщину нотаріусом проводиться на підставі документів, оформлених відповідно до статті 19 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень". Відповідно до Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень", державна реєстрація прав проводиться на підставі оригіналів правовстановлюючих документів. Частиною 1 ст. 131 ЗК України, також передбачена можливість набуття права власності на земельну ділянку на підставі успадкування. Відповідно до роз'яснень, викладених у п.п. 10, 23 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», згідно статті 1225 ЦК право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Відповідно до ст. 1268 ЦК України, незалежно від часу прийняття спадщини, вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. У п'яту чергу право на спадкування за законом мають інші родичі спадкодавця до шостого ступеня споріднення включно, причому родичі ближчого ступеня споріднення усувають від права спадкування родичів подальшого ступеня споріднення (ч. 1 ст. 1265 ЦК України). Відповідно до ст. 1268 ЦК України, незалежно від часу прийняття спадщини, вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Враховуючи те, що [PERSON] померла 20.03.2002 року, то цивільні відносини по даній справі виникли до набрання чинності Цивільним кодексом України від 01 січня 2004 року, тому на дані правовідносини поширюється дія норм Цивільного кодексу Української РСР в редакції 1963 року. Відповідно до ч. 1 ст. 524 ЦК Української РСР, в редакції 1963 року чинній на час виникнення даних правовідносин, спадкоємство здійснюється за законом і заповітом. Згідно зі ст. 549 ЦК УРСР визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Відповідно до п. 4 Постанови Пленуму Верховного суду України від 24 червня 1983 року № 4 «Про практику розгляду судами України справ про спадкування», передбачений ст. 549 ЦК шестимісячний строк для прийняття спадщини може бути продовжений судом за заявою заінтересованої особи при доведеності поважності причин його пропуску. Якщо у вказаний строк позивач вступив в управління або володіння спадковим майном або його частиною, суд з цих підстав вирішує питання про визнання права на спадкове майно, а не про продовження пропущеного строку. Позивач фактично вступив у володіння та користування спадковим майном після смерті [PERSON], так як він фактично вступив в управління спадковим майном, що підтверджується довідкою виданою ФГ "Забава" від 18.09.2017 року № 17. Відповідно до ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до п.1 ч. 2 вказаної статті, способом захисту цивільних прав та інтересів є визнання права. Згідно ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах не заборонених законом. Враховуючи вказане, суд вважає можливим визнати за позивачем право на 1/2 частку земельної частки (пай) розміром 9,1 умовних кадастрових гектарів в межах території Петропавлівської сільської ради Братського району Миколаївської області, згідно Сертифікату на право на земельну частку(пай) серія МК №0096814, в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON], який помер 28 жовтня 2008 року; та право на 1/2 частку земельної частки (пай) розміром 9,1 умовних кадастрових гектарів, в межах території Петропавлівкої сільської ради Братського району Миколаївської області, згідно Сертифікату на право на земельну частку(пай) серія МК №0096814, в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON], яка померла 20 березня 2002 року. Судові витрати слід залишити за позивачем.

Outcome: approved