Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-20 00:00:00

07 вересня 2016 року [PERSON] через свого представника звернувся до суду із заявою, в якій просить встановити належність йому державних актів, які зареєстровані у Книзі реєстрації державних актів на право приватної власності на землю за [NUMBER]. В обґрунтування своєї заяви вказує, що у державних актах помилково зазначено його прізвище "[PERSON]" замість "[PERSON]". Встановлення даного факту необхідне для виготовлення технічної документації на земельні ділянки. Заявник та представник зацікавленої особи за належного повідомлення до суду не з'явилися. Від їх представників до суду надійшли заяви про розгляд справи за їх відсутності. Представник заявника заяву підтримує. Представник зацікавленої особи щодо її задоволення не заперечує. Суд вважає за можливе розглянути справу у їх відсутність. Дослідивши докази по справі, суд вважає, що заява підлягає задоволенню виходячи з наступного. Відповідно до ст.256 ч.1 п.6 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення належності правовстановлюючих документів особі прізвище якої має розбіжності з свідоцтвом про народження або в паспорті. Відповідно до п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року № 5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», суд може в порядку окремого провадження встановити факт, якщо заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, що посвідчує факт. Судом встановлено, що за двома державними актами, виданими гр.[PERSON] Снігурівською міською радою, що були зареєстровані в Книзі реєстрації державних актів на право приватної власності на землю під [NUMBER], йому на праві приватної власності належать дві земельні ділянки, розташовані по [ADDRESS], площею 0,1 га. для будівництва та обслуговування жилого будинку і господарських споруд (а.с.7) та площею 0,064 га для ведення особистого підсобного господарства (а.с.9). На підставі рішення №130 від 13 травня 1993 року [ADDRESS] площею 0,164 узаконено за гр.[PERSON] на праві особистої власності (а.с.6). Крім вказаного рішення №130, про належність саме заявникові вказаних державних актів та земельної ділянки свідчать дані паспорту громадянина України серії [NUMBER] виданого Снігурівським РВ УМВС 17.09.2012 року, де на рос.прізвище заявника зазначено як "[PERSON]", договору дарування 1/2 частки будинку по [ADDRESS], складеного нотаріально 26.01.1991 р. і реєстраційним написом Снігурівської філії БТІ від 20.02.1991 року, згідно яких прізвище власника 1/2 частки житлового будинку "[PERSON]"; свідоцтва про право на спадщину за заповітом, виданого Снігурівською держнотконторою 09.07.1991 року, згідно якого прізвище власника іншої 1/2 частки зазначеного вище житлового будинку російською мовою "[PERSON]", а за реєстраційним посвідченням БТІ про реєстрацію права власності на цю частку будинку від 17.12.2002 року прізвище власника "[PERSON]", що відповідає даним паспорту заявника. Вказане підтверджує, що державні акти належать заявникові, а зазначення прізвища "[PERSON]" замість "[PERSON]" є помилкою, якої допустився орган, що його видавав. Встановлення факту належності державних актів на право власності на землю має юридичне значення для заявника, оскільки від його встановлення залежить реалізація його майнового права на земельну ділянку, а встановити даний факт іншим чином неможливо. Листом від 19.09.2016 року Снігурівська міська рада відмовила у внесенні виправлень чи видачі дублікатів державних актів, які нею видавалися, за відсутності повноважень, що пов"язано із змінами у законодавстві. Враховуючи наведене, суд дійшов висновку, що заявлені вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню

Outcome: approved