Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-09 00:00:00

Представник [PERSON] звернувся до Деснянського районного суду міста Києва з зазначеною заявою, в якій просить встановити факт, що має юридичне значення, а саме те, що Державний акт на право власності на земельну ділянку, серія [NUMBER], площею 2,94 га, яка розташована на території Іржавецької сільської ради Носівського району Чернігівської області, цільове призначення (використання) земельної ділянки: для ведення товарного сільськогосподарського виробництва виданий [PERSON] належить [PERSON]. У судовому засіданні представник заявника вимоги заяви підтримав. Представник заінтересованої особи у судове засідання не з'явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, поважні причини неявки суду не повідомив, заяви про розгляд справи за його відсутності або відкладення розгляду справи до суду не надійшло. Суд, вивчивши пояснення заявника, перевіривши матеріали справи, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, враховуючи їх належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, встановив такі факти та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що 13 липня 2010 Відділом земельних ресурсів у Носівському районі Чернігівської області, було видано Державний акт на право власності на земельну ділянку на ім'я "[PERSON]", серія [NUMBER] ( а.с. 10). Заявник вважає, що зазначений Державний акт був оформлений неналежним чином в частині прізвища його матері, оскільки вона мала прізвище "[PERSON]", що підтверджується відповідними документами, у тому числі свідоцтвом про смерть від 18 червня 2010 р. (а.с. 4). Заявник надав до матеріалів справи докази, які підтверджують факт належності саме його матері [PERSON] даного Державного акту на право власності на земельну ділянку, а саме: - Копію свідоцтва про смерть [PERSON] від 18 червня 2010 року, серія [NUMBER] (а.с. 4); - Копію свідоцтва про народження, виданого [PERSON] (а.с. 7); - Копію посвідки про шлюб, виданої [PERSON] (а.с. 9); - Копію Витягу про реєстрацію в спадковому реєстрі, де спадкодавцем зазначена [PERSON] (а.с. 8); - Копію Витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку, де зазначено що право власності належить [PERSON] (а.с. 11); - Копію свідоцтва про народження, виданого [PERSON] (а.с. 18). Метою встановлення факту є отримання свідоцтва про право на спадщину, оскільки виправлення у Державному акті є неможливим. Дослідивши вищезазначені докази, відомості про факт, суд установив факт, що Державний акт на право власності на земельну ділянку, виданий Відділом земельних ресурсів у Носівському районі Чернігівської області 13 липня 2010 року, серія [NUMBER], на ім'я "[PERSON]", дійсно належить [PERSON]. Відповідно ч. 1 ст. 256 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту: 1) родинних відносин між фізичними особами; 2) перебування фізичної особи на утриманні; 3) каліцтва, якщо це потрібно для призначення пенсії або одержання допомоги по загальнообов'язковому державному соціальному страхуванню; 4) реєстрації шлюбу, розірвання шлюбу, усиновлення; 5) проживання однією сім'єю чоловіка та жінки без шлюбу; 6) належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім'я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім'ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті; 7) народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження; 8) смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті; 9) смерті особи, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави вважати її загиблою від певного нещасного випадку внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру. Відповідно ч. 2 ст. 256 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. У порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення, встановлення факту не пов'язується з наступним вирішенням спору про право (п. 1 постанови Пленуму ВС України від 31.03.1995 р. №5 "Про судову практику у справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення"). За таких обставин, на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які заявник посилається як на підставу своїх вимог, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, суд приходить до висновку про задоволення заяви. На підставі викладеного,

Outcome: approved