Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-04 00:00:00

[PERSON] звернувся з вказаним вище позовом, у якому просить суд зобов'язати відповідача зняти арешт та виключити з акту опису і арешту майна від 19.05.2014 року наступне нерухоме майно - 1/2 частину нежитлової будівлі, що розташована на [ADDRESS], накладений постановою Відділу ДВС Куп'янського МРУЮ від 29.07.2011 року, посилаючись на те, що 16.01.2011 року між ним і [PERSON] був укладений і нотаріально посвідчений договір, за умовами якого позивач передав [PERSON] 801500 грн., що на день підписання договору було еквівалентно 100000 доларам США по курсу НБУ, а боржник зобов'язався повернути зазначену суму до 16 січня 2012 року. В якості забезпечення виконання зобов'язання боржника по вказаному вище договору [PERSON] і [PERSON], як іпотекодавці, передали позивачу в іпотеку зазначене нерухоме майно, що належить їм на праві спільної часткової власності в рівних частинах. Боржник гроші дотепер не повернув, тому позивач має намір задовольнити іпотекою вимогу, звернувши стягнення шляхом набуття права власності на предмет іпотеки, про що він повідомив боржника та іпотекодавців у встановленому порядку, але з листа відповідача з'ясувалося, що на нежитлову будівлю накладено арешт, що перешкоджає позивачу реалізувати свої права. У судовому засіданні позивач підтримав позовні вимоги і просив суд їх задовольнити у повному обсязі. Представник відповідача Трегуб Є.В. у суді вказала, що проти задоволення позову [PERSON] заперечень не має. Суд, вислухавши позиції сторін та перевіривши письмові докази, суд прийшов до наступного. Встановлено, що 16 січня 2011року був укладений тристоронній нотаріально посвідчений договір між [PERSON],з однієї сторони, [PERSON], з другої сторони, та [PERSON] і [PERSON], з третьої сторони, згідно якого позивач передав [PERSON] гроші, які той прийняв, в сумі 801500 грн., що на день підписання договору було еквівалентно 100000 доларам США по курсу НБУ, та зобов'язався повернути до 16 січня 2012 року, або достроково. [PERSON] своїм підписом у договорі підтвердив факт отримання ним кошів. В забезпечення виконання даного боргового зобов'язання іпотекодавці [PERSON] і [PERSON] передали в іпотеку позивачу об'єкт нерухомості - нежитлову будівлю магазину [ADDRESS], загальною площею - 69,2 кв.м., яка належить іпотекодавцям в рівних частинах кожному на праві спільної часткової власності. У договорі також відмічено, що нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Харківської області [PERSON], на підставі ст. 73 ЗУ "Про нотаріат" та у зв'язку з посвідченням цього договору іпотеки, була накладена заборона відчуження вказаного майна до припинення дії цього договору. Записи про це зареєстровані у реєстрі під №№ 14,15 від 16.01.2011 року (а.с. 5-8). Як вбачається з листа Відділу ДВС Куп'янського МРУЮ від 19.05.2014 року у відділі на виконанні знаходиться виконавчий лист № 2-620 від 29.01.2014 року, виданий Куп'янським міськрайонний судом про стягнення боргу з [PERSON] на користь [PERSON]. 19.05.2014 року при проведенні виконавчих дій, державним виконавцем було складено акт опису та арешту майна, а саме описано 1/2 частину нежитлової будівлі, яка знаходиться за адресою [ADDRESS], що належить боржниці [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно, виданого Управлінням ЖКХ Куп'янського міськвиконкому 02.08.2006р., зареєстрованого р. 15598560. Державним виконавцем і надалі проводяться дії щодо оцінки описаного майна та його подальшої реалізації у встановленому законом порядку для погашення заборгованості ( а.с. 4). Відповідно до копії витягу з Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна відомості про заборону на нерухоме майно на підставі договору іпотеки, а також про арешт вказаного вище нерухомого майна - нежитлової будівлі, будівлі магазину на підставі постанови державного виконавця Відділу ДВС Куп'янського МРУЮ від 29.07.2011 р. були внесені до реєстру (а.с. 20,21). Відповідно до ч.1 ст. 60 Закону України "Про виконавче провадження" особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. Відповідно до ст.114 ЦПК України позови про зняття арешту з майна пред'являються за місцем знаходження цього майна. Ст. 572 ЦК України вказує, що в силу застави кредитор (заставодержатель) має право у разі невиконання боржником (заставодавцем) зобов'язання, забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом (право застави). Також, у ч.1 ст. 590 ЦК України зазначено, що звернення стягнення на предмет застави здійснюється за рішенням суду. Відповідно до ч. 1 ст. 575 ЦК України іпотека є заставою нерухомого майна, що залишається у володінні заставодавця або третьої особи. Ст.1 Закону України «Про іпотеку» передбачає, що іпотека - вид забезпечення виконання зобов'язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов'язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом. За ст. 3 Закону України «Про іпотеку» іпотека виникає на підставі договору, закону або рішення суду. До іпотеки, яка виникає на підставі закону або рішення суду, застосовуються правила щодо іпотеки, яка виникає на підставі договору, якщо інше не встановлено законом. Взаємні права і обов'язки іпотекодавця та іпотекодержателя за іпотечним договором виникають з моменту його нотаріального посвідчення. У разі порушення боржником основного зобов'язання відповідно до іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити забезпечені нею вимоги за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими особами, права чи вимоги яких на передане в іпотеку нерухоме майно не зареєстровані у встановленому законом порядку або зареєстровані після державної реєстрації іпотеки. Якщо пріоритет окремого права чи вимоги на передане в іпотеку нерухоме майно виникає відповідно до закону, таке право чи вимога має пріоритет над вимогою іпотекодержателя лише у разі його/її виникнення та реєстрації до моменту державної реєстрації іпотеки. Відповідно до п.2.2. вищевказаного договору від 16.01.2011р. між позивачем і [PERSON] та іпотекодавцями за цим договором у разі невиконання боржником зобов'язання іпотекодержатель має право одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами Зареєстровані права та вимоги на нерухоме майно підлягають задоволенню згідно з їх пріоритетом - у черговості їх державної реєстрації. Згідно ст. 593 ЦК України право застави припиняється у разі: 1) припинення зобов'язання, забезпеченого заставою; 2) втрати предмета застави, якщо заставодавець не замінив предмет застави; 3) реалізації предмета застави; 4) набуття заставодержателем права власності на предмет застави. Право застави припиняється також в інших випадках, встановлених законом. На час розгляду справи у суді договірні зобов'язання [PERSON] по поверненню коштів не виконані, вищевказаний тристоронній нотаріально посвідчений договір між [PERSON], з однієї сторони, [PERSON], з другої сторони, та [PERSON] і [PERSON], з третьої сторони, був укладений 16.01.2011р., до виникнення права інших осіб на вказане майно, тому позивач має право на задоволення вимог за рахунок заставленого нерухомого майна - нежитлового будівлі магазину. За ст. 54 Закону України "Про виконавче провадження" для задоволення вимог стягувачів, які не є заставодержателями, стягнення на заставлене майно боржника може бути звернуто у разі: виникнення права застави після винесення судом рішення про стягнення з боржника коштів; якщо вартість предмета застави перевищує розмір заборгованості боржника заставодержателю. Про звернення стягнення на заставлене майно для задоволення вимог стягувачів, які не є заставодержателями, державний виконавець повідомляє заставодержателю не пізніше наступного дня після накладення арешту на майно або якщо йому стало відомо, що арештоване майно боржника перебуває в заставі, та роз'яснює заставодержателю право на звернення до суду з позовом про зняття арешту із заставленого майна. За даним позовом тристоронній договір був укладений 16 січня 2011 року, а державним виконавцем накладено арешт за постановою від 29 липня 2011 року, та складено акт опису і арешту майна 19 травня 2014 року, тобто пізніше. Отже, у даному випадку, право позивача щодо задоволення його вимог за рахунок предмету іпотеки є першочерговим. При цьому, накладення арешту на нерухоме майно державним виконавцем порушує права позивача, як кредитора і іпотекодержателя, залишаючи Договір не забезпеченим належним чином та позбавляє його права на вирішення питання про звернення стягнення на нерухоме майно, право на яке дотепер не припинене, в позасудовому порядку. З огляду на вказані обставини і вимоги Закону позов підлягає задоволенню повністю. Відповідно до ч.2 ст. 60 Закону України "Про виконавче провадження" у разі прийняття судом рішення про зняття арешту з майна арешт з майна знімається за постановою державного виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини.

Outcome: approved