Jurisdiction: civil
Date: 2021-07-14 00:00:00

27 січня 2021 року позивач звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON] про позбавлення [PERSON] батьківських прав у відношенні малолітньої доньки [PERSON] , [INFO] , а також про стягнення з відповідачів аліментів в розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з дня подачі позовної заяви і до досягнення дитиною повноліття. Позовні вимоги обґрунтувані тим, що відповідач самоусунувся від виконання своїх батьківських обов`язків, жодної участі у вихованні дитини не приймаює, не цікавиться станом її здоров`я, не виявляє до неї батьківської уваги, не піклується про її духовний та фізичний розвиток, не надає ніяких коштів на утримання дитини. Ухвалою суду від 24.02.2021 відкрито провадження та справа була призначена до розгляду у підготовчому засіданні. Ухвалою суду від 22.04.2021 закрито підготовче провадження та справа призначена до розгляду по суті на 13.07.2021. В судовому засіданні позивач позов підтримала. Відповідач в судове засідання не з`явився, був повідомлений про місце, день та час розгляду справи. Про причини неявки суду не повідомив. Заяв та клопотань від відповідача до суду не надійшли. Відзиву на позов не надав. Представник третьої особи в судове засідання не з`явився, надав через канцелярію суду заяву про розгляд справи за відсутності представника З урахуванням викладеного, суд, відповідно до ч. 4 ст. 223, 280, 281 ЦПК України вирішив провести заочний розгляд справи. Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору, суд вважає, що позов підлягає задоволенню враховуючи таке. Відповідно до ст. 150 Сімейного Кодексу України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Частиною 1 ст. 12 Закону України "Про охорону дитинства" передбачено, що на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Однією з підстав позбавлення матері та/або батька батьківських прав відповідно до пункту 2 ч. 1 ст. 164 СК України є ухилення останніми від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. У Постанові Пленуму Верховного Суду України "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківський прав" від 30 березня 2007 року зазначено, що ухилення батьків від виконання своїх батьківських обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема, не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. З копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 18.05.2017 виданого Вернадським відділом РАЦС Управління РАДС Москви вбачається, що батьками [PERSON] , [INFO] є [PERSON] (відповідач) та [PERSON] /а.с.12/. Відповідно до свідоцтва про встановлення батьківства від 13.08.2010 року, виданого Вернадським відділом РАЦС Управління РАЦС Москви, [PERSON] , [INFO] , визнаний батьком дитини [PERSON] , [INFO] , яка народилася у м. Москва у [PERSON] , [INFO] , з присвоєнням дитини прізвища - [PERSON] , ім`я [PERSON] , по - батькові [PERSON] , про що 13.08.2010 року складений запис акта про встановлення батьківства № 355, зроблений Вернадським відділом РАЦС Управління РАЦС Москви/а.с.13/. Позивач [PERSON] з малолітньою донькою [PERSON] проживають в м. Бровари Київської області. Висновком Броварської міської ради Київської області від 03.11.2020 №816 встановлена доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] щодо малолітньої дитини [PERSON] /а.с.98-100/, зокрема, орган опіки та піклування вказує: "Оскільки [PERSON] не піклується про фізичний і духовний розвиток дитини, не цікавиться її навчанням, не забезпечує необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання, не спілкується з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надає дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей, не прияє засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі, не виявляє інтересу до її внутрішнього світу, орган опіки та піклування Броварської міської ради Київської області вважає за доцільне позбавити батьківських прав [PERSON] по відношенню до малолітньої доньки, [PERSON] , [INFO] , у зв`язку з тим, що батько ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків.". Допитані в судовому засіданні свідки [PERSON] та [PERSON] кожна окремо показали, що постійно спілкуються з позивачем, володіють інформацією про її родину, а відповідача не бачили приблизно з серпня 2017 року. Враховуючи досліджені докази, суд приходить до висновку, що зі сторони відповідача має місце повне та тривале ухилення від виконання обов`язків по вихованню дитини, що є підставою для позбавлення його батьківських прав. Частина 1 ст. 12 ЦПК України визначає, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Відповідно до ч. 2 даної статті учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Відповідач в даній справі не скористався своїми правами щодо подання відзиву на позовну заяву, доказів не подав, в судове засідання не з`явився, а тому суд з урахуванням вищевикладеного вважає, що на підставі доказів, наявних в матеріалах справи, позивач довів обґрунтованість своїх вимог . Відповідно до ч. 2 ст. 166 СК України особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини. Також, згідно частини 2 вищевказаної статті питання про стягнення аліментів на дитину суд може на вимогу позивача або за власною ініціативою вирішити одночасно з позбавленням батьківських прав. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч.3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Таким чином, вимоги позову є обгрунтованими та підлягають задоволенню.

Outcome: approved