Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-04 00:00:00

Позивач 23.02.2015 року звернулася в суд з позовом до відповідача про поділ спільного майна подружжя. В обгрунтування своїх позовних вимог, позивач зазначила, що за час перебування у шлюбі, вони з відповідачем придбали житловий будинок [ADDRESS] та автомобіль "Форд Транзит", державний реєстраційний номерний знак [NUMBER]. Посилаючись на те, що шлюб між подружжям було розірвано, а при розірванні шлюбу подружжя має право поділити між собою спільно нажите за час шлюбу майно і, що відповідач добровільно не бажає поділити це нажите ними майно, позивач просила суд у своєму позові винести рішення, яким визнати за нею та відповідачем, за кожним, право власності на 1/2 ідеальну частку житлового будинку №326 з усіма надвірними господарськими будівлями і спорудами по [ADDRESS] та визнати за кожним з ним право власності на 1/2 частку автомобіля "Форд Транзит", державний реєстраційний номерний знак [NUMBER]. 05.06.2015 року, представник позивача в судовому засіданні подав заяву про відмову від частини заявлених позовних вимог, а саме, щодо вимог про поділ і визнання за позивачем права власності на 1/2 частину автомобіля "Форд Транзит", державний реєстраційний номерний знак [NUMBER] і просив провадження в цій частині заявленого позову, провадження по справі закрити. Ухвалою суду від 05.06.2015 року, клопотання представника позивача стосовно відмови від частини позовних вимог, судом було задоволено, і суд даною ухвалою прийняв заяву представника позивача про відмову від частини заявлених позовних вимог щодо поділу і визнання за позивачем права власності на 1/2 частину автомобіля "Форд Транзит", державний реєстраційний номерний знак [NUMBER], а справу в цій частині заявлених вимог, провадженням закрив. В судове засідання позивач не з'явилася. До суду надійшла заява від неї з проханням слухати справу у її відсутності. В судовому засіданні представник позивача підтримав позов, та, посилаючись на викладені у позові обставини, просив суд позов [PERSON] задовольнити і визнати за нею і за відповідачем право власності по 1/2 ідеальній частці спірного будинку кожному. Відповідач в судовому засіданні змінені позовні вимоги визнав повністю, про що подав свою письмову заяву. Вислухавши пояснення, заяви та думки сторін, дослідивши обставини справи та перевіривши їх письмовими доказами, оцінивши досліджені в судовому засіданні докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню. Як вбачається з матеріалів справи, сторони перебували в зареєстрованому шлюбі з 27.12.2003 року по 02.07.2014 рік. В період перебування сторін у шлюбі, 12.04.2010 року, подружжя придбало житловий будинок [ADDRESS], в якому позивач, після розриву стосунків з відповідачем, продовжує проживати до теперішнього часу. Згідно ст. 60 СК України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності. Також, у відповідності до ч.1 ст. 69 СК України, дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Згідно ч.1 ст. 70 СК України, у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Тому суд вважає, що, оскільки спірний будинок є спільною сумісною власністю подружжя, за кожним з них слід визнати право власності по 1/2 ідеальній частці будинку. Відповідач позов визнав. Суд, у відповідності до ст. 174 ЦПК України, приймає заяву відповідача про визнання позову, поскільки ця заява не суперечить вимогам закону, правам та інтересам сторін та третіх осіб. Згідно ч.1 ст. 88 ЦПК України, підлягають стягненню з відповідача на користь позивача, понесені нею витрати по сплаті судового збору в сумі 486,67 грн.

Outcome: approved