Jurisdiction: civil
Date: 2020-05-26 00:00:00

Згідно розпорядження № 10 від 18.05.2020 року голови Смілянського міськрайонного суду Черкаської області до Черкаського районного суду Черкаської області надійшла заява директора КНП «Черкаська обласна психіатрична лікарня» Черкаської обласної ради Косенкової І.В. про примусову госпіталізацію [PERSON] у психіатричний стаціонар без її згоди, яка 16 травня 2020 року була госпіталізована до комунального закладу згідно направлення КНП "Черкаський обласний психоневрологічний диспансер Черкаської обласної ради". [PERSON] оглянута комісією лікарів, відповідно до висновку зазначеної комісії від 18.05.2020 р., вона виявляє ознаки тяжкого психічного захворювання у вигляді: «Хронічний маячний розлад» та виявляє реальні наміри, що являють собою безпосередню небезпеку для оточуючих, а тому потребує госпіталізації у примусовому порядку для лікування в стаціонарі в КНП «ЧОПЛ ЧОР». В судовому засіданні, проведеному в режимі відеоконференції, представник заявника, лікар-психіатр Дяченко О.С. пояснив, що о 18 год. 00 хв. 16 травня 2020 року до КНЗ "ЧОПЛ" поступила на стаціонарне лікування в приймальне відділення [PERSON] [INFO] , жителька [ADDRESS] на підставі направлення лікаря КНП "Черкаський обласний психоневрологічний диспансер Черкаської обласної ради". До психіатричних закладів пацієнтка госпіталізується вперше. Відомо, що останнім часом відмічаються певні відхилення у поведінці, приносить зі смітника всілякі речі, бродячих тварин, залишки їжі. Складає все це у власному помешканні, сараї на території внутрішнього двору біля багатоквартирного будинку. Таку власну поведінку намагається раціоналізувати, виправдовується скрутним матеріальним становищем. Не заперечує, що останнім часом харчуються разом з дочкою залишками продуктів, які знаходять на смітнику. Згідно даних в колективному зверненні мешканців будинку відомо, що пацієнтка та її дочка постійно приносять додому речі зі смітника, бродячих тварин, залишки їжі зі смітника, якими годують цих тварин. Напередодні госпіталізації у пацієнтки та її дочки виник конфлікт ніби то через сарай, який намагалися у них забрати незаконно. Було викликано поліцію, в ході суперечки пацієнтка випадково (з її слів) вимазала фарбою працівника поліції, а її дочка (згідно даних направлення та колективного звернення) розмахувала викруткою та погрожувала фізичною розправою. Зі слів пацієнтки, вона намагалася зупинити поліцейського, який хотів викинути її власні речі (залишки фарби, цемент, пісок, вживаний лінолеум, які вони з дочкою принесли зі смітника), проте випадково фарба потрапила на поліцейського. Дочка пацієнтки за допомогою викрутки намагалася замкнути сарай, проте в цей момент працівник поліції спробував висмикнути дану викрутку неочікувано з її рук, тому вона відмахнулася (зі слів самої пацієнтки). Власне даний конфлікт призвів до госпіталізації. У зв`язку з такою поведінкою була доставлена бригадою ШМД, спочатку на огляд в Черкаський обласний психоневрологічний диспансер, та в подальшому -- в КНП «ЧОПЛ ЧОР». В зв`язку з відмовою від лікування в психіатричному стаціонарі оглянута комісією ЛКК 18.05.2020 р. [PERSON] запрошена на співбесіду: контакт з пацієнткою носить продуктивний характер. Орієнтована всебічно вірно. У поведінці загалом спокійна, проте негативістично налаштована, дещо напружена. На питання переважно відповідає розгорнуто, достатньо підтримує зоровий контакт з лікарем. Часто намагається відповідати на питання замість своєї дочки. У мисленні відмічається паралогічність, з елементами зісковзування на побічні асоціації. На запитання лікуючого лікаря про анамнестичні дані відповідає вірно. Хворою себе не вважає. Висловлює уривчасті ідеї відношення, збитку на адресу сусідів - розповідає, що сусіди говорять спеціально неправду, хочуть відібрати у них сарай. Виправдовує свою поведінку напередодні госпіталізації, розповідає, що вона не хотіла завдати шкоди поліцейському, була готова відшкодувати фінансові збитки від фарби. Погляд дещо напружений. Критичного відношення до своєї поведінки не виявляє. На лікування згоди не дає. [PERSON] у судовому засіданні заперечувала щодо її госпіталізації до психіатричної лікарні, оскільки вважає себе здоровою. Пояснила, що за освітою вона дитячий лікар, раніше працювала педіатром, має хвору доньку, з якою вони проживають удвох на її пенсію. Сусіди, що мали намір забрати у неї сарай, написали колективне звернення до КНП "Черкаський обласний психоневрологічний диспансер Черкаської обласної ради", в якому вказали на те, що вона має психічні розлади, але насправді це не так. Захисник Амеліна О.С. у судовому засіданні заперечувала проти госпіталізації [PERSON] до психіатричного закладу, оскільки вважає її здоровою та надала до суду відеозапис подій за участю [PERSON] , поліції та сусідів та колективне звернення віруючих Української православної церкви та парафіян храму "Всецариця", який відвідує [PERSON] . Судом переглянуто відеозапис конфлікту за участю [PERSON] , за участю працівника поліції та її сусідів, наданий захисником, з якого не вбачається, що [PERSON] поводить себе агресивно чи виявляє наміри загрози для оточуючих. Відповідно до наданого захисником Амеліною О .С . колективного звернення 51 парафіянина храму "Всецариця" Української православної церкви, [PERSON] є прихожанкою вказаної церкви та характеризується з позитивної сторони, ознак агресії чи неадекватної поведінки ніколи не виявляла, проживає разом з донькою, яка за станом здоров`я не може працювати на пенсію. Грошей не вистачає, тому зі смітника вона збирає речі і залишки їжі, вважають, що лікарі під час складення висновків щодо психічних розладів сім`ї [PERSON] були не об`єктивними. Прокурор у судовому засіданні, з урахуванням вказаних обставин та досліджених у судовому засіданні доказів, вважав за недоцільне госпіталізовувати [PERSON] до психіатричного закладу та просив відмовити у задоволенні заяви про примусову госпіталізацію. Лікар-психіатр Дяченко О.С. додав, що за час перебування [PERSON] у лікарні вона не виявляла ознак агресії та загрози для оточуючих та коли комісія складала висновок щодо її стану, то мала відомості лише колективного звернення мешканців будинку, де вона проживає і направлення на госпіталізацію, відеозапису, наданого захисником не бачив, тому вважає, що [PERSON] не становить загрози для оточуючих, а щодо заяви про примусову госпіталізацію, то просив щоб це питання вирішив суд. Суд, вислухавши пояснення учасників процесу, вивчивши матеріали справи, надані сторонами докази, дослідивши їх всебічно, повно, безпосередньо та об`єктивно, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв`язок у сукупності, з`ясувавши усі обставини справи вважає, що заява КНП «Черкаська обласна психіатрична лікарня» не підлягає до задоволення, виходячи із наступного. Статтею 76 ЦПК України визначено, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Письмовими доказами є документи, які містять відомості про обставини, які мають значення для справи (ч. 1 ст. 95 ЦПК України). Судом встановлено, що 16 травня 2020 року о 18.00 годині до КНЗ "ЧОПЛ" поступила на стаціонарне лікування в приймальне відділення [PERSON] [INFO] , жителька [ADDRESS] на підставі направлення лікаря КНП "Черкаський обласний психоневрологічний диспансер Черкаської обласної ради", в якому зазначено, що [PERSON] останнім часом стала поводити себе неадекватно, заносить додому сміття, заповнила чужий сарай сміттям, який замкнула своїм замком та почала казати, що її обкрадають. Сусіди викликали поліцію, працівника поліції облила зеленкою. Доставлена каретою швидкої допомоги. Виявляла агресію. Заперечувала неадекватну поведінку. 16 травня 2020 року [PERSON] була оглянута комісією лікарів - психіатрів в складі медичного директора Захарченко Л.В. , заввідділення та лікаря-психіатра Дяченка О.С. та лікаря психіатра Бондара В.В. КНП "ЧОПЛ", які підтвердили, що [PERSON] виявляє ознаки тяжкого психічного захворювання у вигляді: «Хронічний маячний розлад» та виявляє реальні наміри, що являють собою безпосередню небезпеку для оточуючих, а тому потребує госпіталізації у примусовому порядку для лікування в стаціонарі в КНП «ЧОПЛ ЧОР». Відповідно до колективного звернення 16 мешканців будинку по [ADDRESS] , яке адресовано головному лікарю КНП "Черкаський обласний психоневрологічний диспансер Черкаської обласної ради", мешканці вказаного будинку просять провести психіатричний огляд та при необхідності лікування жительки їхнього будинку [PERSON] у зв`язку із тим, що вона кидалась з ножем на мешканку будинку, погрожує людям з їхнього двору фізичною розправою, протягом тривалого часу стягує непотріб до квартири та двору, а також бродячих тварин до квартири, загального підвалу та двору. Бігала за мешканцями будинку із сокирою, зайняла чужий сарай та зробила сміттєзвалище зі своєї квартири та спільного підвалу, у зв`язку із чим було викликано поліцію, яку вона облила фарбою та зеленкою. Відповідно до повідомлення захисника Амеліної О.С. від 17.05.2020 року про вчинення кримінального правопорушення, остання звернулась до Смілянського ВП ГУНП у Черкаській області з повідомленням про вчинення мешканцями будинку по [ADDRESS] , а саме нанесення побоїв та мордування [PERSON] та її доньці [PERSON] у ході конфлікту, який стався між ними 16 травня 2020 року. Вказане повідомлення зареєстроване в інформаційно-телекомунікаційній системі "Інформаційний портал Національної поліції України" за № 5150. Відповідно до ч. 3 ст. 13 ЗУ "Про психіатричну допомогу", особа може бути госпіталізована до закладу з надання психіатричної допомоги в примусовому порядку на підставах, передбачених статтею 14 цього Закону, а також у випадках проведення експертизи стану психічного здоров`я особи або застосування до особи, яка страждає на психічний розлад і вчинила суспільно небезпечне діяння, примусового заходу медичного характеру на підставах та в порядку, передбачених законами України. Ст. 14 вказаного закону визначає, що особа, яка страждає на психічний розлад, може бути госпіталізована до закладу з надання психіатричної допомоги без її усвідомленої письмової згоди або без письмової згоди її законного представника, якщо її обстеження або лікування можливі лише в стаціонарних умовах, та при встановленні в особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона: вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих, або неспроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує її життєдіяльність. Згідно з ст. 16 ЗУ "Про психіатричну допомогу", у випадках, коли госпіталізація особи до закладу з надання психіатричної допомогу в примусовому порядку визнається доцільною, представник закладу з надання психіатричної допомоги, в якому перебуває особа, протягом 24 годин з часу госпіталізації направляє до суду за місцем знаходження закладу з надання психіатричної допомоги заяву про госпіталізацію особи до закладу з надання психіатричної допомоги в примусовому порядку на підставах, передбачених статтею 14 цього Закону. До заяви, в якій повинні бути викладені підстави госпіталізації особи до закладу з надання психіатричної допомоги в примусовому порядку, передбачені статтею 14 цього Закону, додається висновок комісії лікарів-психіатрів, який містить обгрунтування про необхідність такої госпіталізації. До винесення судом рішення лікування може проводитися за рішенням лікаря-психіатра (комісії лікарів-психіатрів). Керівник закладу з надання психіатричної допомоги зобов`язаний негайно повідомити про госпіталізацію особи до закладу з надання психіатричної допомоги в примусовому порядку членів її сім`ї, інших родичів або її законного представника. У разі відсутності відомостей про наявність членів сім`ї, інших родичів або законного представника в особи, яку госпіталізовано, а також про їх місце проживання повідомляються органи Національної поліції за місцем проживання цієї особи. Відповідно до ч.4 ст.340 ЦПК України у випадках коли відповідно до закону госпіталізація у примусовому порядку була проведена за рішенням лікаря-психіатра і визнана доцільною комісією лікарів-психіатрів, психіатричний заклад, в якому перебуває особа, направляє до суду заяву про її госпіталізацію у примусовому порядку протягом 24 годин. Відповідно до ст. 342 ЦПК України, залежно від встановлених обставин суд ухвалює рішення про задоволення заяви або про відмову в її задоволенні, яке підлягає негайному виконанню. Оскарження рішення не зупиняє його виконання. Рішення про відмову в задоволенні заяви про продовження амбулаторної психіатричної допомоги, продовження госпіталізації, а також рішення про задоволення заяви фізичної особи чи її законного представника є підставою для припинення надання зазначеної примусової психіатричної допомоги. З огляду на дослідженні у судовому засіданні надані письмові докази та відеозапис подій, суд приходить до висновку, що доводи заяви про примусову госпіталізацію [PERSON] до психіатричного стаціонару не знайшли свого підтвердження, висновок про доцільність такої госпіталізації комісією лікарів зроблено на підставі лише колективного звернення мешканців будинку, де проживає [PERSON] , остання не вчиняє та не виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих, а тому відсутні підстави для її примусової госпіталізації, заява є необгрунтованою та не підтверджується належними доказами, а тому не підлягає до задоволення. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed