Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-10 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду із позовом до Приватного акціонерного товариства Кіровоградське обласне обєднання сільськогосподарського рибного господарства "Кіровоградрибгосп" про стягнення: нарахованої, але не виплаченої заробітної плати в сумі 4595 грн.; середнього заробітку за час затримки розрахунку в сумі 34440,97 грн.; компенсацію за невикористану відпустку в сумі 3225,81 грн.; моральну шкоду в сумі 25000 грн. Позовні вимоги обґрунтовано тим, що з 10.09.1986 року [PERSON] перебував у трудових відносинах із ВАТ "Кіровоградрибгосп", а з 2000 року по 12.07.2011 року був обраний головою правління ВАТ "Кіровоградрибгосп". До 2012 року [PERSON] виконував усі організаційні та господарські роботи, а у травні 2012 року [PERSON] безпідставно відсторонений від роботи, проте розрахунок по заробітній платі та компенсації за невикористану відпустку не проведено. Вказані дії завдали [PERSON] моральної шкоди. На підставі викладеного позивач звернувся до суду. Позивач і його представник підтримали позовні вимоги та просили їх задовольнити. Представник відповідача заперечив проти задоволення позову, оскільки вважає, що позовні вимоги є необґрунтованими, а надані суду докази неналежними та недостатніми для задоволення позовних вимог. Позивач був звільнений за порушення трудової дисципліни та рішення про своє звільнення не оскаржував і за розрахунком не зявлявся, що свідчить про відсутність вини відповідача у затриманні повного розрахунку позивача. Щодо стягнення компенсації за невикористану відпустку, то будь-які матеріали, що дають змогу зясувати питання використання чи не використання позивачем відпусток у повному обсязі відповідач не має та позивачем суду не надано. Щодо вимог про стягнення моральної шкоди, то відповідач вважає їх необґрунтованими. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню, виходячи з таких підстав. Відповідно до вимог ст.ст.116, 117 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення; якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок; в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 КЗпП України, при наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум власник або уповноважений ним орган повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування в тому разі, коли спір вирішено на користь працівника. Згідно вимог ст.83 КЗпП України у разі звільнення працівника йому виплачується грошова компенсація за всі не використані ним дні щорічної відпустки. Статтею 237-1 КЗпП України передбачено, що відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Судом встановлено, що [PERSON] був призначений головним інженером ПрАТ "Кіровоградрибгосп" з 28.07.2011 року, що підтверджується наказом №2 від 28.07.2011 року (а.с.25, 54, 117). Наказ №1-н від 03.05.2012 року свідчить, що [PERSON] за порушення трудової дисципліни та неналежне виконання службових обовязків оголошено догану (а.с.60). Наказом №6-к від 28.05.2012 року [PERSON] звільнений із займаної посади з 28.05.2012 року за порушення трудової дисципліни та неналежне виконання службових обовязків (а.с.118). Довідки, які надано ПрАТ "Кіровоградрибгосп", свідчать, що документи про кадри та заробітну плату відсутні у звязку з тим, що [PERSON] не передав їх новому керівництву, а також відсутні відомості щодо відпусток [PERSON] за період з 2009 по 2011 роки. Не зважаючи на неодноразові виклики [PERSON] для розрахунку у звязку із звільненням не зявлявся до ПрАТ "Кіровоградрибгосп" (а.с.55-59). Табелі обліку робочого часу за період із липня по грудень 2011 року щодо [PERSON] у ПрАТ "Кіровоградрибгосп" відсутні (а.с.81). Штатний розклад ПрАТ "Кіровоградрибгосп", який затверджено 12.10.2011 року не містить посади головного інженера (а.с.101). Табелі обліку робочого часу за період із січня по травень 2012 року щодо [PERSON] свідчать про часткове виконання останнім трудових обовязків (а.с.98-100). Відомості на виплату грошей свідчать про нарахування [PERSON] у період з грудня 2011 року по квітень 2012 року заробітної плати, проте її не виплачено (а.с.104-105). Лист № Ко/147р-04-13 від 14.06.2012 року, наданий Територіальною державною інспекцією з питань праці у Кіровоградській області, а також акт перевірки №11-13-034/0338 від 14.06.2012 року, свідчать, що на ПрАТ "Кіровоградрибгосп" порушено вимоги трудового законодавства щодо ведення трудових книжок, обліку виконуваної працівниками роботи та відсутні документи, що свідчать про отримання [PERSON] заробітної плати з грудня 2011 року по квітень 2012 року, зокрема не виплачено 4075,64 грн., (а.с.9-10, 50-52, 113). Згідно довідки про доходи [PERSON], яку надано ПрАТ "Кіровоградрибгосп", останньому за період із липня 2011 року по квітень 2012 року нарахована заробітна плата у сумі 9485 грн. (а.с.62) Індивідуальні відомості про застраховану особу, що надані ПФУ, свідчать про нарахування [PERSON] заробітної плати у період із 2009 року по квітень 2012 року (а.с.27, 123). 04.11.2015 року ПрАТ "Кіровоградрибгосп" перераховано поштою [PERSON] кошти в сумі 4075,64 грн. у якості заробітної плати за 2012 рік (а.с.106). Виписка із медичної карти стаціонарного хворого №5941/726, яку надано неврологічним відділенням Кіровоградської ЦРЛ, свідчить, що [PERSON] хворіє протягом тривалого часу (а.с.107). Розрахунки проведені позивачем свідчать, що заборгованість ПрАТ "Кіровоградрибгосп" перед [PERSON] складає: нарахована, але не виплачена заробітна плата за період із грудня 2011 року по травень 2012 року 4595 грн.; середній заробіток за час затримки розрахунку 34440,97 грн.; компенсація за невикористану відпустку 3225,81 грн. Таким чином, зваживши у сукупності наведені вище докази по справі, суд вважає, що позовні вимоги про стягнення нарахованої, але не виплаченої заробітної плати, в сумі 4595 грн. підлягають лише частковому задоволенню на суму 519,36 грн., оскільки у ході судового розгляду відповідачем погашено частину заборгованості в сумі 4075,64 грн. Позовні вимоги про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку за період із 29.05.2012 року по 01.11.2015 року суд вважає обґрунтованими, оскільки середньоденний розмір заробітної плати позивача складав 40,14 грн., а тривалість затримки розрахунку становить 858 робочих днів, а тому стягненню підлягає сума 34440,97 грн. (40,14 грн. х 858 робочих днів). Позовні вимоги про стягнення компенсації за невикористану відпустку не підлягають задоволенню, оскільки відсутні будь-які докази, що дають змогу зясувати питання про перебування [PERSON] у період 2009 2012 роки у відпустці та її тривалість, а також перевірити обґрунтованість цих позовних вимог і вирішити питання про розмір відшкодування. В якості обґрунтування позовних вимог про стягнення моральної шкоди позивачем зазначено, що допущені відповідачем щодо нього порушення трудового законодавства про проведення належного розрахунку при звільненні призвели до моральних страждань, оскільки позивач залишився без коштів для існування, отримав нервовий стрес, переніс декілька разів інсульт і відбулось порушення звичайного ритму життя. Проте, при вирішенні питання про розмір моральної шкоди суд виходить з того, що розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди визначається залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Позивач просить стягнути моральну шкоду в сумі 25 000 грн., однак обґрунтуванням даної суми є лише субєктивний висновок позивача, що саме вказана сума буде справедливою, а також виписка із медичної карти стаціонарного хворого, що прямо не повязує погіршення стану здоровя позивача із порушенням його трудових прав. Будь-який обґрунтований розрахунок, а також інші докази, що свідчать про заподіяння позивачу моральної шкоди саме на суму вказану в позові суду не надано, а тому виходячи з принципів розумності та виваженості, враховуючи встановлення судом порушень трудових прав позивача, суд вважає, що розмір моральної шкоди підлягає зменшенню до 10\~000 грн. і вважає такий розмір достатнім і розумним. Вирішуючи питання щодо судових витрат суд вважає, що з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір у сумі 449,60 грн., що відповідає вимогам ст.88 ЦПК України.

Outcome: partial