Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-23 00:00:00

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що з вини відповідача [PERSON] сталася дорожньо-транспортна пригода, в результаті якого був пошкоджений автомобіль позивача. На дату скоєння ДТП транспортний засіб позивача марки "ВАЗ 217030" д/н [NUMBER] був забезпечений (як і транспортний засіб відповідача), а саме, зазначений у чинному на дату ДТП договорі обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності (поліс №АВ/4785678 від 04.08.12 р.). позивач звернувся до страхової компанії з вимогою сплатити страхові виплати за спричинену майнову шкоду, однак на даний час така заява залишена без відповіді. Зважаючи на це позивач просить суд постановити рішення, яким стягнути з відповідача [PERSON] та страхової компанії ТзДВ «Страхова компанія «Провіта» 21 420 грн. - за завдану майнову шкоду, та судові витрати. В судовому засіданні представник позивача просить залишити без розгляду позовну заяву в частині заявлених позовних вимог до [PERSON]. Позовні вимоги до ТзДВ «Страхова компанія «Провіта» підтримує в повному обсязі. Представник [PERSON] та сам [PERSON] не заперечують проти задоволення заявленого позову до ТзДВ «Страхова компанія «Провіта». Представник відповідача не з'явився в судове засідання. Згідно до положень ЦПК України про порядок повідомлення особи про час та місце судового засідання відповідач є належним чином повідомленим про час та місце судового розгляду даної цивільної справи. Від сторони не надходили заяви про відкладення розгляду справи чи про слухання справи без його участі. Судом приймається до уваги, що за положеннями частини 3 статті 27 ЦПК України особи, які беруть участь у справі, зобов'язані добросовісно здійснювати свої процесуальні права і виконувати процесуальні обов'язки. Тому суд вважає за можливе застосувати положення ЦПК України щодо можливості проведення заочного розгляду справи. Заслухавши пояснення учасників процесу та дослідивши матеріали справи суд вважає, що позов до ТзДВ «Страхова компанія «Провіта» підлягає до задоволення. Як встановлено в судовому засіданні, 17 червня 2013 року на автодорозі "Р05" Городище-Рівне-Староконстянтинів на території Рівненського району Рівненської області з вини громадянина [PERSON] була скоєна дорожньо-транспортна пригода (надалі - ДТП), в якій [PERSON], керуючи транспортним засобом марки "ЗАЗ-DAEWOO Т13110" державний реєстраційний номер [NUMBER] здійснив наїзд на транспортний засіб позивача марки "ВАЗ 217030" державний реєстраційний номер [NUMBER]. В результаті ДТП автомобіль позивача отримав значні механічні ушкодження. На місце ДТП були викликані працівники ДАІ, які належним чином зафіксували факт вчинення ДТП та склали відповідну документацію. На дату скоєння ДТП транспортні засоби були забезпечені. У чинному на дату ДТП договорі обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності. Транспортний засіб марки "ЗАЗ-DAEWOO Т13110" державний реєстраційний номер [NUMBER] застрахований в товаристві з додатковою відповідальністю "Страхова компанія "Провіта" (надалі - Страховик), та зазначений у чинному на дату ДТП договорі обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності (поліс № АС /0348909 від 17.02.13 р.). На дату вчинення ДТП транспортний засіб позивача марки "ВАЗ 217030" державний реєстраційний номер [NUMBER] був також забезпечений, а саме зазначений у чинному на дату ДТП договорі обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності (поліс №АВ/4785678 від 04.08.12 р.). Вина [PERSON] у скоєнні вищезазначеного ДТП була підтверджена постановою Костопільського районного суду Рівненської області від 19 липня 2013 року та матеріалами справи про адміністративне правопорушення. В силу вимог ст. 33 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" (надалі - Закон) в той же день позивачем було повідомлено ТзДВ "Страхова компанія "Провіта" про дорожньо-транспортну пригоду та про страховий випадок, а також відомості про місцезнаходження свого транспортного засобу та пошкодженого майна. Після чого страховою компанією було направлено свого аварійного комісара для огляду пошкодженого транспортного засобу. Аварійним комісаром страховика було проведено огляд пошкодженого автомобіля і складено відповідні акти та калькуляції. Відповідно до калькуляції, складеної експертом страховика, вартість ремонту автомобіля становить 17 735, 21 (сімнадцять тисяч сімсот тридцять п'ять грн. 21 коп.) гривень без ПДВ. 25 червня 2013 року позивач звернувся в ТзДВ "Страхова компанія "Провіта" з заявою про виплату страхового відшкодування у відповідності до Закону. В силу ст. 36 Закону страховик протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у ст. 35 Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, зобов'язаний прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування та виплатити його. Протягом трьох робочих днів з дня прийняття відповідного рішення страховик зобов'язаний направити заявнику письмове повідомлення про прийняте рішення. Всупереч вимог Закону позивач так і не отримав ні повідомлення про прийняте рішення, ні страхового відшкодування. Підстави для відмови у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати) зазначені в ст. 37 Закону - відсутні. Так як позивачеві був необхідний технічно справний автомобіль для виконання роботи, позивач невідкладно звернувся для проведення ремонту до спеціаліста ФОП [PERSON]. Для відновлення і ремонту його автомобіля позивачем було фактично витрачено 21 420, 00 (двадцять одна тисяча чотириста двадцять грн. 00 коп.) гривень без ПДВ, а саме 19 250, 00 грн. - вартість відновлювального ремонту та 2 170, 00 грн. - вартість окремо куплених деталей. Зазначена шкода позивачеві не була відшкодована. З метою самостійно встановити причини невиплати та в порядку досудового врегулювання спору позивач звертався через свого адвоката письмово до Відповідача з проханням повідомити причини невиплати страхового відшкодування та надати для ознайомлення матеріали справи, в якій містяться обґрунтування такого рішення з посиланням на обставини, які брались до уваги при його прийнятті. Однак, станом на дату звернення до суду відповіді на адвокатський запит не отримано, виплата не здійснена. При цьому, жодних вимог до виконання позивачем будь-яких дій чи надання додаткових документів від Страховика не надходило. Згідно з ст. 8 Закону України "Про страхування" страховий випадок - подія, передбачена договором страхування або законодавством, яка відбулася і з настанням якої виникає обов'язок страховика здійснити виплату страхової суми (страхового відшкодування) страхувальнику, застрахованій або ній третій особі. Як передбачено п. 22.1 ст. 22 Закону, при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку шкоду, яка була заподіяна у результаті ДТП життю, здоров'ю, майну третьої особи. В силу ст. 28 Закону шкода, заподіяна в результаті дорожньо-транспортної пригоди майну потерпілого - це шкода, пов'язана з пошкодженням транспортного засобу. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є: договори та інші правочини. Стаття 16 Цивільного Кодексу України встановлює захист цивільних прав та інтересів судом. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути відшкодування шкоди. Позивач вчинив всі необхідні дії для врегулювання страхового випадку та здійснення страхової виплати, чого не було здійснено Відповідачем, який порушив вищевказані норми Закону. Оскільки Позивач застрахував свою відповідальність з метою захисту своїх майнових інтересів у разі настання страхового випадку, тобто замовив страхові послуги для задоволення своїх власних побутових потреб, то в даному випадку він є споживачем. Відносини між споживачами товарів (робіт, послуг) і виробниками, виконавцями, продавцями в умовах різних форм власності, захист прав та інтересів споживачів регулюється Законом України "Про захист прав споживачів". В силу п. 2 постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 квітня 1996 року №5 "Про практику розгляду цивільних справ за позовами про захист прав споживачів" визначено, що дія Закону України "Про захист прав споживачів" поширюється, зокрема, на відносини страхування. Отже, при розгляді справи були встановлені протиправні дії відповідача, які полягали в невиплаті страхового відшкодування застрахованій особі. За таких умов заявлений позов підлягає до задоволення. Розподіл судових витрат між сторонами відбувається за правилами статті 88 ЦПК України.

Outcome: approved