Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-30 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до Літинського районного суду Вінницької області із зазначеним позовом мотивуючи його тим, що [INFO] помер її батько [PERSON] . Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина, до складу якої входить право на земельну ділянку (пай) розміром 1,28 умовних кадастрових гектарів, яка знаходиться на території Пеньківської сільської ради Літинського району Вінницької області. Позивач звернулася до Літинської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, але їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом по причині відсутності факту прийняття спадщину та відсутності правовстановлючюих документів на спадкове майно необхідних для вчинення нотаріальних дій. Таким чином просить: встановити факт прийняття спадщини після смерті [INFO] [PERSON] ; визнати за нею право на земельну частку (пай) площею 1,28 умовних кадастрових гектарах, що розташована на території Пеньківської сільської ради Літинського району Вінницької області після смерті [PERSON] , який помер [INFO] . В судовому засіданні позивач [PERSON] та її представник-адвокат Габрук М.А. позов підтримали та просили його задовольнити. Відповідач [PERSON] до судового засідання не з`явилась. В матеріалах справи наявна заява засвідчена посадовою особою органу місцевого самоврядування про те, що [PERSON] до судового засідання з`явитись не може за станом здоров`я. Просить розгляд справи проводити у її відсутність. Позовом [PERSON] визнає в повному обсязі (а.с. 32). Представник третьої особи Пеньківської сільської ради Літинського району Вінницької області до судового засідання не з`явився. Надали на адресу суду листа, відповідно до якого просять справу розглянути без участі представника сільської ради (а.с. 26). Як зазначено у ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Заслухавши пояснення заявника та її представника, свідків, дослідивши матеріали справи та наведені в ній заявником докази на обґрунтування заявлених вимог, враховуючи визнання позову відповідачкою, суд вважає, що заява підлягає до задоволення з наступних підстав. Допитана у судовому засіданні свідок [PERSON] повідомила суду, що являється сусідкою позивача, та здатна підтвердити те, що позивач проживала разом зі своїм батьком [PERSON] до його смерті Наразі позивач продовжує проживати там же зі своєю матір`ю. Свідок [PERSON] впевнено ствердив, що [PERSON] спільно проживала з батьком на час смерті та проживає там і на даний час. З урахуванням наведеного, у суду немає підстав ставити під сумнів достовірність та правдивість фактів, повідомлених свідками. Дані про їх заінтересованість в результаті розгляду справи відсутні, їх показання об`єктивно підтверджуються і не суперечать іншим зібраним у справі доказам. Так, відповідно до свідоцтва про смерть (а.с. 8) [PERSON] помер [INFO] . Свідоцтвом про народження (а.с. 9) батьками [PERSON] , [INFO] , зазначені [PERSON] та [PERSON] . Заявою від 01.07.2020 (а.с. 10) [PERSON] зазначає, що спадщину після смерті чоловіка [PERSON] вона не прийняла і на неї не претендує, звертатись до суду за продовженням строку для прийняття спадщини не буде. Листом Літинської державної нотаріальної контори за № 637/02-17 від 03.08.2020 (а.с. 11) позивачу [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину до майна померлого [INFO] [PERSON] та рекомендовано вернутися до суду задля захисту своїх прав. Довідкою виконавчого комітету Пеньківської сільської ради Літинського району Вінницької області за № 400 від 08.04.2019 (а.с. 12) зазначається, що [PERSON] , 1940 року народження,який помер [INFO] , був зареєстрований та проживав по день смерті по [ADDRESS] . Разом з ним проживали: дружина - [PERSON] , 1936 р.н., дочка - [PERSON] , 1973 р.н. та онук - [PERSON] , 1991 р.н. Сертифікатом на земельну частку (пай) зазначається, що [PERSON] належало право на земельну частку (пай) розміром 1,28 в умовних кадастрових гектари. Розпорядженням Літинської районної державної адміністрації № 245 від 12.05.2008 (а.с. 16) надано дозвіл районному відділу земельних ресурсів на виготовлення дублікатів сертифікатів взамін втрачених, у тому числі на ім`я [PERSON] Відділом у Літинському району Головного управління Держгеокадастру у Вінницькій області надано довідку про те, що [PERSON] належав сертифікат на земельну частку (пай) серії ВН № 0274252 від 27.06.1997 на земельну частку розміром 1,28 в умовних кадастрових гектари, на підставі розпорядження Літинської РДА від 04.06.1997. Щодо позовної вимоги в частині прийняття спадщини після смерті спадкодавця. Відповідно до змісту ст. 548 ЦК України ( в редакції 1963 року) для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Згідно з ст. 549 ЦК України (в редакції 1963 року) визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Судом встановлено факт прийняття [PERSON] спадщини шляхом вступу в управління та володіння спадковим майно після смерті [PERSON] , котрий помер [INFO] . Так, відповідно до п.16 Постанови Пленуму Верховного Суду України №5 "Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення" від 31.03.1995 року, заява про встановлення факту прийняття спадщини та місця її відкриття може бути розглянута судом у порядку окремого провадження, якщо орган, який вчиняє нотаріальні дії, не вправі видати заявникові свідоцтво про право на спадщину через відсутність або недостатність документів, що необхідні для підтвердження в нотаріальному порядку факту вступу в управління або володіння спадковим майном. При вирішенні вимог про встановлення факту прийняття спадщини і місця її відкриття суд має виходити з положень статей 526 і 549 ЦК, згідно з якими місцем відкриття спадщини визнається останнє постійне місце проживання спадкодавця, а якщо воно невідоме - місце знаходження майна або його основної частини. Діями ж, що свідчать про прийняття спадщини, є фактичний вступ заявника в управління чи володіння спадковим майном у межах шестимісячного строку з дня відкриття спадщини або подача ним протягом цього строку до державної нотаріальної контори за місцем відкриття спадщини заяви про її прийняття. Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача та враховуючи показання свідків, суд вважає необхідним встановити факт прийняття [PERSON] спадщини після смерті її батька [PERSON] , котрий помер [INFO] , оскільки законом не передбачено іншого порядку встановлення даного факту. Щодо позовної вимоги про визнання права на земельну частку (пай). Згідно зі ст. 14 Конституції України право власності на землю гарантується. Це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону. Пунктом 23 постанови Пленуму Верховного Суду України, від 31.05.2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» роз`яснено, що у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Відповідно до ч.5 ст. 1268 ЦК України, незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Відповідно до абз. 2 п.1 розділу Х «Перехідні положення» Земельного Кодексу України (2001 року), рішення про передачу громадянам України безоплатно у приватну власність земельних ділянок, прийняті органами місцевого самоврядування відповідно до Декрету Кабінету Міністрів України від 26 грудня 1992 року "Про приватизацію земельних ділянок", є підставою для реєстрації права власності на земельні ділянки цих громадян або їх спадкоємців відповідно до Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень". Державна реєстрація таких земельних ділянок здійснюється на підставі технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості). Державний акт (сертифікат) на земельну ділянку спадкодавцем за життя не виготовлений, що є перешкодою для видачі нотаріусом свідоцтва про право на спадщину на право на земельну ділянку. Згідно п.3.5 листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ "Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування" № 24-753/0/4-13 від 16.05.2013 року, спори про визнання права власності на земельну ділянку та права на земельну частку (пай) в порядку спадкування, зокрема у випадках, якщо відсутній отриманий спадкодавцем державний акт про право власності на земельну ділянку, зареєстрований належним чином, якщо спадкодавцем не був отриманий державний акт про право власності на земельну ділянку, або в державному акті є неточності, які підлягають виправленню, розглядаються судами з урахуванням вимог закону та роз`яснень, викладених в пунктах 10, 11 ППВСУ від 30 травня 2008 року № 7 про те, що відповідно до статті 1225 ЦК право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом. Якщо спадкодавець не набув права власності на земельну ділянку згідно зі ст. 125 ЗК, проте розпочав процедуру приватизації земельної ділянки відповідно до чинного законодавства України, а органами місцевого самоврядування відмовлено спадкоємцям у завершенні процедури приватизації, то спадкоємці мають право звертатися до суду із позовами про визнання відповідного права в порядку спадкування - права на завершення приватизації та одержання державного акта про право власності на землю на ім`я спадкоємця, а не права власності на земельну ділянку.На підставі абз. 2 п. 1 розділу X "Перехідні положення" ЗК рішення про передачу громадянам України безоплатно у приватну власність земельних ділянок, прийняті органами місцевого самоврядування відповідно до Декрету КМУ від 26 грудня 1992 року "Про приватизацію земельних ділянок" (втратив чинність на підставі Закону України від 14 вересня 2006 року № 139-V) є підставою для виготовлення та видачі цим громадянам або їх спадкоємцям державних актів на право власності на земельну ділянку за технічною документацією щодо складання документів, що посвідчують право на земельну ділянку (пункт 1 розділу X доповнено абз. 2 згідно із Законом від 16 вересня 2008 року № 509-VI).Отже, якщо видача державного акта про право власності на землю здійснюється на підставі рішення про передачу громадянам України безоплатно у приватну власність земельних ділянок, прийнятого органами місцевого самоврядування відповідно до Декрету КМУ від 26 грудня 1992 року "Про приватизацію земельних ділянок", до спадкоємців переходить право отримати державний акт про право власності на земельну ділянку. Зазначений порядок встановлений законодавством у разі набуття права власності на земельні ділянки шляхом їх приватизації громадянами (ч. 3 ст. 116 ЗК). Оскільки [PERSON] (батько позивача) за життя не отримав державного акту на земельну ділянку, хоча земельна ділянка і передана останньому, відтак позивач в порядку спадкування за законом після смерті батька вправі порушувати питання про успадкування права цієї земельної ділянки з послідуючим проведенням землевпорядних робіт, необхідних для приватизації земельної ділянки та отриманням свідоцтва про право власності на землю. Оскільки в судовому засіданні беззаперечно доведено, що [PERSON] який помер [INFO] , належало право на земельну частку (пай), розміром 1,28 в умовних кадастрових гектарів, розташованої на території Пеньківської сільської ради Літинського району Вінницької області, а позивач [PERSON] , має намір успадкувати майно померлого батька, проте успадкувати майно не має можливості у зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів на земельну частку (пай), тому з метою захисту майнових прав позивача, за останньою слід визнати право на земельну частку (пай), розміром 1,28 га., право на яку було в [PERSON] та котрий помер [INFO] . При прийнятті рішення судом враховано, що [PERSON] належав сертифікат на земельну частку (пай) серії ВН № 0274252 в СКП «Пеньківка» на підставі розпорядження Літинської РДА від 04.06.1997 № 140, який зареєстрований за № 234 від 27.06.1997 (а.с. 18). [PERSON] помер [INFO] (а.с. 8) 17.05.2008 видано сертифікат на ім`я [PERSON] (а.с. 13) взамін втраченого (а.с. 16), що в цілому не порушує права та не шкодить інтересам інших осіб.

Outcome: approved