Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-21 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з даною позовною заявою і в обгрунтування позовних вимог зазначив, що [INFO] померла його баба [PERSON] , що підтверджується Свідоцтвом про смерть, виданим Відділом РАГС Лохвицької районної держадміністрації Полтавської області 19 липня 1996 року. Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина у вигляді права на земельну частку (пай) на території Лохвицької міської ради (колишньої Свиридівської сільської ради). Відповідно до відповіді Відділу Держгеокадастру у Лохвицькому районі № 165/110-21 від 22.03.2021 року [PERSON] числиться в списку громадян-членів колективного сільськогосподарського підприємства "Доля" с. Яшники, що є додатком до державного акта на право колективної власності на землю серії ПЛ № 019 від 24.10.1996 року за № 74. Сертифіката на право на земельну частку [PERSON] не встигла отримати, так як померла [INFO] . Заповіт від імені спадкодавця не посвідчувався. Інших спадкоємців, які б могли претендувати на спадкове майно, немає. В березні 2021 року [PERSON] звернувся до Другої лохвицької державної нотаріальної контори з метою оформлення спадщини та отримання свідоцтва про право на спадщину за законом, але йому було відмовлено, в зв"язку з відсутністю правовстановлюючого документа на спадкове майно. Враховуючи викладене, позивач просить суд визнати за ним в порядку спадкування за законом після померлої [INFO] [PERSON] право на земельну частку (пай), що знаходиться на території Лохвицької міської ради Лохвицького району Полтавської області, розміром 3,72 умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості), що належало померлій [INFO] [PERSON] , яка мала право на земельну частку (пай) на час розпаювання колективного сільськогосподарського підприємства "Доля" с. Яшники Лохвицького району Полтавської області. В судове засідання позивач не з`явився, направивши до суду заяву про слухання справи без його участі, вимоги позову підтримує в повному обсязі. Відповідач, Лохвицька міська рада Полтавської області, в судове засідання не з`явилася, направивши до суду клопотання, в якій вимоги позову визнає в повному обсязі та просить справу слухати без участі представника. Третя особа: нотаріус Другої лохвицької державної нотаріальної контори в судове засідання не з`явилася, належним чином повідомлена про розгляд справи. Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд, за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову. За відсутності учасників процесу розгляд цивільної справи здійснено в порядку ч. 2 ст. 247 ЦПК України без фіксації судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Ознайомившись з матеріалами цивільної справи, дослідивши та давши оцінку доказам по справі суд приходить до наступного. Відповідно до ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини, ратифікованою Верховною Радою України 17.07.1997р., кожен при вирішенні питань щодо його цивільних прав і обов`язків або встановленні обґрунтованості будь-якого кримінального обвинувачення, висунутого проти нього, має право на справедливий і відкритий розгляд упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом. Суд зазначає, що Конвенція про захист прав і основоположних свобод людини є складовою частиною загальнонаціонального законодавства України. Згідно до ст. 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Як вбачається з письмових матеріалів справи, [INFO] померла баба позивача по справі - [PERSON] , що підтверджується Свідоцтвом про смерть, виданим Відділом РАГС Лохвицької районної держадміністрації Полтавської області 19 липня 1996 року. Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина у вигляді права на земельну частку (пай) на території Лохвицької міської ради (колишньої Свиридівської сільської ради). Відповідно до відповіді Відділу Держгеокадастру у Лохвицькому районі № 165/110-21 від 22.03.2021 року [PERSON] числиться в списку громадян-членів колективного сільськогосподарського підприємства "Доля" с. Яшники, що є додатком до Державного акта на право колективної власності на землю серії ПЛ № 019 від 24.10.1996 року за № 74. Сертифіката на право на земельну частку [PERSON] не встигла отримати, так як померла [INFO] . Заповіт від імені спадкодавця не посвідчувався. Інших спадкоємців, які б могли претендувати на спадкове майно, немає. В березні 2021 року [PERSON] звернувся до Другої лохвицької державної нотаріальної контори з метою оформлення спадщини та отримання свідоцтва про право на спадщину за законом, але йому було відмовлено, в зв"язку з відсутністю правовстановлюючого документа на спадкове майно. Відповідно до ст. 23 ЗК України (в редакції Закону України № 2196-ХІІ від 13.03.1992 року), який діяв на той час і був чинний зазначено: документи, що посвідчують право на земельну ділянку. Право власності або право постійного користування землею посвідчується державними актами, які видаються і реєструються сільськими, селищними, міськими, районними Радами народних депутатів. Державний акт на право колективної власності на землю видається колективному сільськогосподарському підприємству, сільськогосподарському кооперативу, сільськогосподарському акціонерному товариству із зазначенням розміру земель, що перебувають у власності підприємства, кооперативу, товариства і у колективній власності громадян. До державного акта додається список цих громадян. Указом Президента України № 720/95 від 08.08.1995 року "Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям" зазначено: п. 1.2 паюванню підлягають сільськогосподарські угіддя, передані у колективну власність колективним сільськогосподарським підприємствам, сільськогосподарським кооперативам, сільськогосподарським акціонерним товариствам, у тому числі створеним на базі радгоспів та інших державних сільськогосподарських підприємств. Паювання земель радгоспів та інших державних сільськогосподарських підприємств здійснюється після перетворення їх на колективні сільськогосподарські підприємства. Паювання земель передбачає визначення розміру земельної частки (паю) у колективній власності на землю кожного члена колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства без виділення земельних ділянок в натурі (на місцевості). Право на земельну частку (пай) мають члени колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства, в тому числі пенсіонери, які раніше працювали в ньому і залишаються членами зазначеного підприємства, кооперативу, товариства, відповідно до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю. При паюванні вартість і розміри в умовних кадастрових гектарах земельних часток (паїв) всіх членів підприємства, кооперативу, товариства є рівними. П. 6 передбачено, що у разі виходу власника земельної частки (паю) з колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства за його заявою здійснюється відведення земельної ділянки в натурі в установленому порядку і видається державний акт на право приватної власності на цю земельну ділянку. Після видачі громадянинові державного акта на право приватної власності на земельну ділянку сертифікат на право на земельну частку (пай) повертається до районної державної адміністрації. Пленумом Верховного Суду України "Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ" (Постанова № 7 від 16.04.2007 року) постановлено: п. 24 сертифікати на право на земельну частку (пай) є дійсними до виділення земельної ділянки в натурі (на місцевості) та видачі державного акта про право власності на землю (пункт 17 розд. X "Перехідні положення" ЗК). Член колективного сільськогосподарського підприємства, включений до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю, набуває права на земельну частку (пай) з дня видачі цього акта, і в разі його смерті успадкування права на земельний пай здійснюється за нормами ЦК ( 435-15 ), у тому числі й у випадку, коли з різних причин ця особа не отримала сертифікат на право на земельну частку (пай). Невнесення до зазначеного вище списку особи, яка була членом КСП на час передачі у колективну власність землі, не може позбавити її права на земельну частку. При неможливості надати такій особі земельну частку (пай) з колективної власності через відсутність необхідної для цього землі остання відповідно до пункту 7 Указу Президента України від 8 серпня 1995 р. N 720/95 ( 720/95 ) "Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям" має бути надана із земель запасу, створеного місцевою радою під час передачі землі у колективну власність. Відповідно до ч. 3 ст. 1 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власника земельних часток (паїв)" від 05.06.2003 року № 899 (із змінами) право особи на земельну частку (пай) може бути встановлено в судовому порядку. Згідно ст. 328 ЦК України громадянин набуває право власності на підставах, що не заборонені законом. Відповідно до ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах із збереженням її цільового призначення. Згідно ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Згідно ст. 1265 ЦК України у п"яту чергу право на спадкування за законом мають інші родичі спадкодавця до шостого ступеня споріднення включно. Згідно ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців). Суд визнає, що позовні вимоги позивача є законними та обґрунтованими, а тому позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved