Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-15 00:00:00

ПСП "Мамаївське" звернулось в суд з позовом до відповідачів про стягнення коштів (повернення депозиту), мотивуючи свої вимоги тим, що 28 травня 2014 року ПСП "Мамаївське" уклало з відповідачем - Публічним акціонерним товариством "Імексбанк" договір банківського вкладу №ЮД-121731-1 "Класичний" в національній валюті. Відповідно до умов цього договору позивачем передано у користування банку грошових коштів у сумі 1000000,00 гривень шляхом їх перерахування на депозитний рахунок [NUMBER], відкритий в АТ "Імексбанк", на строк з 28 травня 2014 року по 28 листопада 2014 року, з нарахуванням процентів у розмірі 25,0% річних. Перерахування коштів підтверджується платіжним дорученням №698 від 28 травня 2014 року. Крім того, 28 травня 2014 року ПСП "Мамаївське" уклало договір поруки з [PERSON], згідно якого остання зобов'язується в повному обсязі солідарно відповідати за виконання ПАТ "Імексбанк" зобов'язань, щодо повернення суми вкладу, сплати відсотків за користування грошовими коштами, можливих штрафних санкцій у розмірі, в строки та в порядку передбачених договором банківського вкладу. Пунктом 2.3 договору передбачає повернення суми вкладу депозиту протягом двох робочих днів з часу строку дії договору, однак ПАТ "Імексбанк" своїх зобов'язань не виконало, а тому просить задовольнити позов та стягнути суму банківського вкладу в солідарному порядку. Представник позивача подав заяву про зменшення позовних вимог до відповідача [PERSON] до розміру 1000 гривень та розгляд справи у його відсутність. Відповідачі в судове засідання повторно не з'явилися, будучи належним чином повідомленим про день і час слухання справи, про що свідчать розписки про отримання повісток, а тому суд вважає за можливе розглянути справу в їх відсутність. Суд, дослідивши письмові докази та матеріали справи, вважає, що позов є обґрунтований та підлягає частковому задоволенню. Судом встановлено, що 28 травня 2014 року ПСП "Мамаївське" уклало з Публічним акціонерним товариством "Імексбанк" договір банківського вкладу №ЮД-121731-1 "Класичний" в національній валюті. Відповідно до умов цього договору позивачем передано у користування банку грошових коштів у сумі 1000000,00 гривень шляхом їх перерахування на депозитний рахунок [NUMBER], відкритий в АТ "Імексбанк", на строк з 28 травня 2014 року по 28 листопада 2014 року, з нарахуванням процентів у розмірі 25,0% річних. Перерахування коштів підтверджується платіжним дорученням №698 від 28 травня 2014 року Пунктом 2.3 договору банківського вкладу передбачено, що після закінчення строку дії цього договору або його дострокового припинення, банк на протязі двох робочих днів перераховує суму депозиту та нараховані за ним відсотки за останній період на поточний рахунок вкладника. З метою своєчасного повернення банківського вкладу та сплати відсотків за користування грошовими коштами в забезпечення виконання зобов'язань АТ "Імексбанком", 28 травня 2014 року укладено договір поруки з [PERSON], що випливає з договору банківського вкладу № ЮД-121731-1, від 28 травня 2014 року. Згідно ст. 2 Закону України "Про банки і банківську діяльність" вклад (депозит) - це кошти в готівковій або у безготівковій формі, у валюті України або в іноземній валюті, які розміщені клієнтами на їх іменних рахунках у банку на договірних засадах на визначений строк зберігання або без зазначення такого строку і підлягають виплаті вкладнику відповідно до законодавства України та умов договору. Крім того, згідно п. 3.3 Положення "Про порядок здійснення банками України вкладних (депозитних) операцій з юридичними і фізичними особами", яке затверджено постановою правління Національного банку України за № 516 від 03.12.2003 р., банки повертають вклади (депозити) та сплачують нараховані проценти у строки, що визначені умовами договору банківського вкладу (депозиту) між вкладником і банком. За договором банківського вкладу (депозиту) незалежно від його виду банк зобов'язаний видати вклад або його частину на першу вимогу вкладника, крім вкладів, розміщених юридичними особами на інших умовах повернення, які встановлені договором. Відповідно до ч. 1 ст. 1058 Цивільного кодексу України за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором. Згідно з ч. 1, 2, 4 ст. 1060 ЦК України договір банківського вкладу укладається на умовах видачі вкладу на першу вимогу (вклад на вимогу) або на умовах повернення вкладу зі спливом встановленого договором строку (строковий вклад). За договором банківського вкладу незалежно від його виду банк зобов'язаний видати вклад або його частину на першу вимогу вкладника, крім вкладів, зроблених юридичними особами на інших умовах повернення, які встановлені договором. Статтею 526 ЦК України встановлено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). 22 грудня 2014 року позивач звернувся до поручителя Публічного акціонерного товариства "Імексбанк" [PERSON], з вимогою про повернення вкладу в сумі 1000000,00 гривень. Проте, незважаючи, що після отримання вимоги, відповідачем не було повернуто вклад. Також, позивачка не отримала будь-якої відповіді на свою заяву з вимогою повернути вклад. Згідно ст. 554 Цивільного Кодексу України позичальник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, що означає абсолютне право кредитора вимагати виконання зобов'язання повністю від позичальника та поручителя, як разом так і від кожного окремо. Поручитель відповідає перед кредитором за виконання зобов'язання у повному обсязі всім належним йому на права власності майном. Поручитель та боржник відповідають перед кредитором як солідарні боржники, поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків. Разом з тим, як вбачається зі змісту вищевказаного договору про банківський строковий вклад, укладений між позивачем та ПАТ "Імексбанк", його умовами не передбачено пред'явлення Банком будь-яких додаткових вимог при поверненні депозитів. Оскільки згідно вимог ст.1074 Цивільного кодексу України обмеження прав клієнта щодо розпоряджання грошовими коштами, що знаходяться на його рахунку, не допускається, крім випадків обмеження права розпоряджання рахунком за рішенням суду або в інших випадках, встановлених законом, а також у разі зупинення фінансових операцій, які можуть бути пов'язані з легалізацією (відмиванням) доходів, одержаних злочинним шляхом, або фінансуванням тероризму, передбачених законом. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 1060 Цивільного кодексу України банк зобов'язаний видати вклад або його частину на першу вимогу вкладника. Частиною 5 ст. 1061 Цивільного кодексу України передбачено обов'язок Банку щодо виплати вкладникові процентів на суму вкладу в розмірі, встановленому договором банківського вкладу. Таким чином, відповідач - ПАТ "Імексбанк" своєю відмовою у поверненні банківських вкладів порушив вимоги ст.ст. 1058, 1060, 1061, 1074 Цивільного кодексу України, які не допускають обмежень прав клієнта щодо розпорядження грошовими коштами, які знаходяться на його рахунку, крім випадків обмеження права розпорядження рахунком за рішенням суду або в інших випадках, встановлених законом. Відповідно до положень ст. 543 ЦК України кредитор володіє правом вимагати виконання обов'язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо. За наведених обставин, суд вважає, що зменшенні позовні вимоги є обґрунтованими, ґрунтуються на вимогах діючого законодавства, а тому підлягають задоволенню. Відповідно до умов депозитних договорів, а також п. п. 3, 19 ст. 1 Закону України "Про захист прав споживачів", відповідач є виконавцем обумовлених ним послуг, а позивач споживачем, тому захист прав позивача, як споживача, регламентовано Законом України "Про захист прав споживачів", та відповідними нормами ЦК України. Відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. На підставі вищенаведеного та

Outcome: partial