Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-12 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду у власних інтересах та в інтересах малолітніх [PERSON], [PERSON], [PERSON] з позовом до ТзДВ «Страхова компанія «КИЇВ РЕ» про стягнення матеріальної та моральної шкоди і шкоди завданої в зв'язку із втратою годувальника. Свої вимоги позивачка мотивує тим, що 22 січня 2017 року біля 18 год. 10 хв. водій [PERSON] керуючи автомобілем "ВАЗ-21053" д.н.з.[NUMBER], рухаючись на 312км.+750м. автодороги М-19 сполученням «Доманово-Ковель-Чернівці-Тереблече» в напрямку від м.Збараж до м.Тернопіль, на прямій ділянці дороги, поза межами населеного пункту, без дорожнього освітлення, допустив наїзд на пішохода [PERSON], внаслідок чого останній загинув на ДТП. 23 січня 2017 року відомості про дану дорожньо-транспортну пригоду внесенні до ЄРДР за № 12017210000000017, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України. 28 квітня 2017 року старшим слідчим в ОВС відділу розслідування злочинів у сфері транспорту СУ ГУНП в Тернопільській області Чубенко О.В. винесено постанову про закриття кримінального провадження на підставі п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України, у зв'язку з відсутністю в діях водія [PERSON] складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, а саме порушення правил безпеки дорожнього руху, що спричинило смерть [PERSON]. На момент ДТП цивільно-правова відповідальність водія [PERSON] була застрахована ТзДВ «Страхова компанія КИЇВ РЕ». Вказаною ДТП [PERSON] було спричинено матеріальну та моральну шкоду. Моральна шкода полягає у витратах на поховання чоловіка, що становить 8990 грн, з них: 2200 грн. - ритуальні послуги, 2800 грн. придбання труни, 320 грн. хреста, 60 грн. рушника, 450 грн. покривала, 1200 грн. костюма, 180 грн. сорочки, 180 грн. туфель, 60 грн. майки, 70 грн. кашкета, 580 грн. двох вінків, 320 грн. корзини, 570 грн. катафалк. Розмір моральної шкоди позивачка оцінує, в межах страхового відшкодування, по 9600 грн. кожному, яка полягає в тому, що вона та діти внаслідок ДТП втратили чоловіка та батька, що стало важкою психологічною травмою для них. Спричинена моральна шкода полягає у душевних стражданнях з приводу втрати близької людини, втраті спокою, порушено їх нормальний спосіб життя, втрачено підтримку і допомогу у житті. 24 лютого 2017 року відповідачу було надіслано заяву про страхове відшкодування яка залишена без розгляду та не надано жодної відповіді. Крім того, позивачка просить стягнути з відповідача в її користь та в користь кожного із дітей, враховуючи розмір страхового ліміту, по 40400 грн. на відшкодування шкоди, завданої в зв'язку із втратою годувальника. На підставі вищенаведеного позивачка звернулась до суду із вказаним позовом. Позивачка в судове засідання не з'явилась, однак від неї на адресу суду надійшла заява про розгляд справи без її участі, позов підтримує. Представник відповідача в судове засідання не з'явився, хоча про день, час та місце розгляду справи йому було повідомлено належним чином. В своїх запереченнях проти позову відповідач просить в задоволенні позову відмовити, оскільки цивільно-правова відповідальність водія [PERSON] не виникає, так як він не є винним у вчиненні ДТП, а умисел в настанні ДТП вбачається в діях [PERSON]. Третя особа на стороні відповідача без самостійних вимог [PERSON] в судове засідання не з'явився, однак від нього на адресу суду надійшла заява про розгляд справи без його участі. Позивачка не заперечує щодо можливості ухвалення заочного рішення. На підставі ст.ст.169, 224 ЦПК України суд вважає за можливе прийняти заочне рішення на підставі наявних у справі доказах. Судом встановлено наступні обставини. Згідно постанови про закриття кримінального провадження від 28 квітня 2017 року кримінальне провадження відносно [PERSON] закрито за відсутністю в його діях складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 286 КК України, а саме порушення Правил безпеки дорожнього руху, що спричинило смерть [PERSON]. В постанові встановлено, що 22 січня 2017 року біля 18 год. 10 хв. водій [PERSON] керуючи автомобілем "ВАЗ-21053" д.н.з.[NUMBER], рухаючись на 312км.+750м. автодороги М-19 сполученням «Доманово-Ковель-Чернівці-Тереблече» в напрямку від м.Збараж до м.Тернопіль, на прямій ділянці дороги, поза межами населеного пункту, без дорожнього освітлення, допустив наїзд на пішохода [PERSON], внаслідок чого останній загинув на ДТП (а.с.11-13). Автомобіль "ВАЗ-21053", д.н.з. [NUMBER], яким керував [PERSON] був забезпечений згідно полісу обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АК/0793699 від 25 грудня 2016 року ТАК «Страхова компанія «КИЇВ РЕ» (а.с.15). Витрати на поховання [PERSON] склали 8990 грн., що підтверджується товарними чеками від 23.01.2017р. та накладною № 1 (а.с.16, 19, 20). На адресу відповідача 24 лютого 2017 року надіслано заяву про страхове відшкодування, яка залишена без задоволення. Відповідно до ст. 21 ЗУ "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" (надалі Закон) на території України забороняється експлуатація транспортного засобу без поліса обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності, чинного на території України. Статтею 20-1 Закону передбачено, що у разі зміни власника забезпеченого транспортного засобу договір страхування зберігає чинність до закінчення строку його дії. У разі відчуження забезпеченого транспортного засобу права та обов'язки страхувальника переходять до особи, яка прийняла такий транспортний засіб у свою власність. Як передбачено п. 22.1. ст. 22 Закону у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи. Так, ст. 6. цього Закону передбачено, що страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров'ю та/або майну потерпілого. Стаття 27 ЗУ "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" передбачає відшкодування страховиком шкоди, пов'язаної із смертю потерпілого, так: - п. 27.1. - страхове відшкодування (регламентна виплата) виплачується, якщо смерть потерпілого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди настала протягом одного року після дорожньо-транспортної пригоди та є прямим наслідком цієї дорожньо-транспортної пригоди; - п. 27.2. - страховик здійснює відшкодування шкоди, заподіяної смертю потерпілого, на умовах, встановлених статтею 1200 Цивільного кодексу України, кожній особі, яка має право на таке відшкодування, рівними частинами. Загальний розмір страхового відшкодування (регламентної виплати) утриманцям одного померлого не може бути меншим, ніж 36 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законом на день настання страхового випадку; - п. 27.3. - страховик відшкодовує моральну шкоду, заподіяну смертю фізичної особи, її чоловіку (дружині), батькам (усиновлювачам) та дітям (усиновленим). Загальний розмір такого страхового відшкодування (регламентної виплати) цим особам стосовно одного померлого становить 12 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законодавством на день настання страхового випадку, і виплачується рівними частинами; - п. 27.4. - страховик здійснює відшкодування особі, яка здійснила витрати на поховання та на спорудження надгробного пам'ятника, за умови надання страховику документів, що підтверджують такі витрати, та пред'явлення оригіналу свідоцтва про смерть. Загальний розмір такого відшкодування стосовно одного померлого не може перевищувати 12 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законом на день настання страхового випадку. Відповідно до ст. 1200 ЦК України у разі смерті потерпілого право на відшкодування шкоди мають непрацездатні особи, які були на його утриманні або мали на день його смерті право на одержання від нього утримання, а також дитина потерпілого, народжена після його смерті. Шкода відшкодовується, зокрема, дитині до досягнення нею вісімнадцяти років. Згідно ч. 2 ст. 1195 ЦК України у разі каліцтва або іншого ушкодження здоров'я фізичної особи, яка в момент завдання шкоди не працювала, розмір відшкодування визначається виходячи з розміру мінімальної заробітної плати. Діти померлого є неповнолітніми, а позивачка непрацюючою матір'ю дитини, що не досягла 14-річного віку, а тому відповідно до закону вони мають право на відшкодування шкоди у зв'язку із втратою годувальника. Так як, померлий з 2012 року до загибелі не працював, тому відомості про його доходи отримати не можливо. У такому випадку розрахунок належної до виплати суми здійснюється виходячи з мінімального розміру заробітної плати, встановленої законом на день настання страхового випадку, що станом на січень 2017р. складало 3200 грн.. Враховуючи вимоги позивача та ліміт відповідальності за шкоду заподіяну життю та здоров'ю потерпілого, що становить 200000 грн., суд вважає, що вимоги позивачки про стягнення в її користь та дітей по 40400 грн. кожному шкоди, завданої у зв'язку із втратою годувальника слід задовольнити. Відповідно до ч. 2 ст. 1187, п. 1 ч. 1 ст. 1188 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі володіє транспортним засобом. Шкода завдана одній особі з вини іншої, відшкодовується винною особою. Згідно ст. 22 ч.1, ст.1166 ч. 1, ст. 1188 ч. 1 п. 1 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме - шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. Згідно ст. 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов'язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Статтею 27 Закону України «Про страхування» передбачено, що до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток. Стаття 993 ЦК України передбачає, що до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. У відповідності до ч. 3 ст. 1193 ЦК України вина потерпілого не враховується у разі відшкодування додаткових витрат, передбачених частиною першою статті 1195 цього Кодексу, у разі відшкодування шкоди, завданої смертю годувальника та у разі відшкодування витрат на поховання. Відповідно до ст. 1201 ЦК України особа, яка завдала шкоди смертю потерпілого, зобов'язана відшкодувати особі, яка зробила необхідні витрати на поховання та на спорудження надгробного пам'ятника, ці витрати. Враховуючи наведене, суд вважає, що позовні вимоги про стягнення з відповідача в користь позивачки 7990 грн. витрат на поховання підлягають задоволенню в повному обсязі. Відповідно до п.27.3 ст.27 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" 27.3. Страховик (у випадках, передбачених підпунктами "г" і "ґ" пункту 41.1 та підпунктом "в" пункту 41.2 статті 41 цього Закону, - МТСБУ) відшкодовує моральну шкоду, заподіяну смертю фізичної особи, її чоловіку (дружині), батькам (усиновлювачам) та дітям (усиновленим). Загальний розмір такого страхового відшкодування (регламентної виплати) цим особам стосовно одного померлого становить 12 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законодавством на день настання страхового випадку, і виплачується рівними частинами. Відповідно до п.1 ч.2 ст.1167 ЦК України моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала: 1) якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки. Враховуючи вищенаведене, суд вважає, що з відповідача слід стягнути на користь кожного із позивачів по 9600 грн. спричиненої моральної шкоди, внаслідок смерті чоловіка та батька. Крім того, на підставі ст.88 ЦПК України, суд вважає за доцільне стягнути з відповідача судові витрати. На підставі наведеного,

Outcome: approved