Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-10 00:00:00

Публічне акціонерне товариство "Дельта Банк" звернулось до суду з позовом про стягнення з відповідача заборгованості за кредитним договором № 001-20022-100507 від 10 травня 2007 року, вказуючи, що відповідно до укладеного договору банк надав [PERSON] кредит у розмірі 1117 (Одна тисяча сто сімнадцять) грн. на придбання майна, строком дії до 09 листопада 2008 року (включно), а [PERSON] зобов'язався прийняти, належним чином використати кредит, сплатити проценти за користування кредитом в розмірі 12% річних за весь строк фактичного користування кредитом та інші платежі в порядку, на умовах та в строки, визначені договором, не пізніше кінцевого терміну повернення кредиту. Внаслідок невиконання [PERSON] зобов'язань за кредитним договором станом на 03 березня 2014 року утворилась заборгованість у розмірі 1569 (Одна тисяча п'ятсот шістдесят дев'ять) грн. 41 коп., з яких: 1038 (Одна тисяча тридцять вісім) грн. 84 коп. - заборгованість по кредиту, 59 (П'ятдесят дев'ять) грн. 32 коп. - заборгованість по відсотках, 471 (Чотириста сімдесят одна) грн. 25 коп. - заборгованість по комісіях. Просить суд стягнути з відповідача вказану суму заборгованості. В судовому засіданні представник ПАТ "Дельта Банк" Оверчук О.М. позовні вимоги підтримала в повному об'ємі, просить задовольнити позов. Відповідач [PERSON] позов не визнав. Пояснив суду, що 10 травня 2007 року він отримав кредит для придбання мобільного телефону. У зв'язку із скрутним матеріальним становищем він не мав змоги своєчасно виконувати грошові зобов'язання за кредитним договором. Однак, в подальшому виплатив заборгованість по кредиту в повному об'ємі. Просить відмовити у задоволенні позову. Вислухавши пояснення представника позивача, відповідача, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. 10 травня 2007 року між товариством з обмеженою відповідальністю "Комерційний банк "Дельта", правонаступником якого є публічне акціонерне товариство "Дельта Банк", та [PERSON] було укладено кредитний договір № 001-20022-100507, згідно якого банк надав відповідачу кредит у розмірі 1117 (Одна тисяча сто сімнадцять) гривень на придбання майна із остаточним терміном повернення кредиту та сплати процентів і комісійних не пізніше ніж 09 листопада 2008 року. У п.10.1 кредитного договору визначено, що строк дії договору встановлюється з дня його підписання сторонами і діє до повного виконання позичальником зобов'язань за цим договором. Згідно положень ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити відсотки. Судом встановлено, що позивач виконав свої зобов'язання за кредитним договором належним чином, надавши [PERSON] кредит у розмірі 1117 (Одна тисяча сто сімнадцять) грн. на придбання майна, що ствердив у судовому засіданні відповідач. Відповідно до п.3.1 кредитного договору [PERSON] зобов'язався щомісяця сплачувати платежі в строки, визначені договором. Тобто, за користування кредитом позичальник щомісяця сплачує кредитору проценти, виходячи зі ставки 12% в рік (п.2.3 Договору), за ведення кредитної справи позичальник сплачує кредитору плату в розмірі 2,75% в місяць (п.2.5 Договору). Пунктом 2.8 Договору встановлено, що починаючи з місяця, що слідує за місяцем, в якому наданий кредит, позичальник щомісячно не пізніше 10 (десятого) числа кожного місяця сплачує кредитору рівними частинами суму грошових коштів, яка включає заборгованість за кредитом, заборгованість по сплаті процентів та плати за ведення кредитної справи, у розмірі 118 грн. Згідно з пунктом 2.11 кредитного договору сума платежу спрямовується кредитором на погашення заборгованості позичальника в такому порядку: в першу чергу - штрафи та пені, в другу чергу - заборгованість по платі за ведення кредитної справи, в третю - заборгованість за нарахованими процентами, в четверту - заборгованість за кредитом. При цьому, в першу чергу погашається прострочена заборгованість за цим договором, а потім поточна. Відповідно до ст.629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами. Як вбачається з розрахунку заборгованості за кредитним договором № 001-20022-100507 від 10 травня 2007 року, внаслідок неналежного виконання відповідачем умов договору станом на 03 березня 2014 року утворилась заборгованість у розмірі 1569 (Одна тисяча п'ятсот шістдесят дев'ять) грн. 41 коп., з яких: 1038 (Одна тисяча тридцять вісім) грн. 84 коп. - заборгованість по кредиту, 59 (П'ятдесят дев'ять) грн. 32 коп. - заборгованість по відсотках, 471 (Чотириста сімдесят одна) грн. 25 коп. - заборгованість по комісіях. Згідно положень ст.ст.526, 530 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. У відповідності до ст.ст.11, 60 ЦПК України суд розглядає справу не інакше, як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін чи інших осіб, які беруть участь у справі. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Норми ст.ст.545 і 614 ЦК України передбачають при прийнятті виконання зобов'язання видачу кредитором на вимогу боржника розписки про одержання виконання частково або в повному обсязі. Наявність боргового документа у боржника підтверджує виконання ним свого обов'язку. Особа, яка порушила зобов'язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов'язання. Відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобов'язання. Позивач не надав суду доказів на підтвердження повного виконання своїх зобов'язань за договором перед позивачем, тому його заперечення проти позову носять необґрунтований характер, оскільки обов'язок довести свою невинуватість закон покладає саме на боржника. Статтею 625 ЦК України встановлено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. За таких обставин позов підлягає до задоволення. На підставі ст.88 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача на користь позивача понесені судові витрати по справі.

Outcome: approved