Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-29 00:00:00

Позивач орган опіки та піклування Кіровоградської міської ради звернувся до Ленінського районного суду м. Кіровограда з даним позовом вказавши на його обгрунтування, що відповідач [PERSON] є одинокою матір'ю дитини [PERSON], [INFO], який згідно з рішенням виконавчого комітету Кіровоградської міської ради від 05.03.2014 року № 106 має статус дитини, позбавленої батьківського піклування. Підставою для надання статусу слугувало рішення Ленінського районного суду м. Кіровограда від 28.02.2014 року про відібрання дитини від матері без позбавлення її батьківських прав. Відповідно до рішення виконавчого комітету Кіровоградської міської ради від 19.03.2014 року № 119 дитину [PERSON] влаштовано до комунального закладу "Дитячий будинок "Наш дім" Кіровоградської міської ради, де хлопець перебуває на даний час. Згідно з інформацією КЗ "Наш дім" Кіровоградської міської ради від 04.03.2015 року № 24 відповідач не відвідувала дитину у закладі, не цікавилася його життям, письмових запитів на адресу закладу не надсилала, аліменти на утримання дитини не сплачувала. Дитина [PERSON] навчається в комунальному закладі «Навчально-виховне об'єднання «Загальноосвітня школа І-ІІІ ступенів - ліцей № 19 - позашкільний центр Кіровоградської міської ради Кіровоградської області», проте відповідач ніколи не відвідувала дитину в школі, не цікавилася його успіхами, не відвідувала батьківські збори. Крім того, згідно з інформацією комунального закладу «Центр первинної медико-санітарної допомоги № 2 м. Кіровограда» управління охорони здоров'я Кіровоградської міської ради від 26.03.2015 року № 417 відповідач не зверталася до лікарів з приводу стану здоров'я своєї дитини [PERSON]. Відповідно до інформації Кіровоградського міського центру соціальних служб для сім'ї, дітей та молоді від 06.04.2015 року № 292/01-06 спеціалісти центру намагалися налагодити контакт з відповідачем щодо вирішення питання виходу сім'ї із складної життєвої ситуації та повернення дитини [PERSON] в родину, але відповідач на контакт не йде, протягом року на зв'язок з фахівцями центру не вийшла. Згідно з висновком від 31.03.2015 року № 2068/49-05-24 орган опіки та піклування Кіровоградської міської ради вважає доцільним позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно дитини [PERSON], [INFO]. Враховуючи викладене, та з посиланням на ст.ст. 150, 164-167 СК України, позивач просить позбавити батьківських прав [PERSON] відносно дитини [PERSON], [INFO]. Представник позивача в судовому засіданні надала суду пояснення, аналогічні тим, які викладені в позові, просила позов задовольнити, проти заочного розгляду справи не заперечувала. Відповідач в судове засідання не з'явилася, про час, дату та місце судового розгляду справи повідомлена належним чином, в порядку ч. 5 ст. 74 ЦПК України шляхом направлення судової повістки за адресою її місця проживання, зареєстрованому у встановленому Законом порядку, причини неявки суду не відомі, заяви, клопотання не надходили. Відповідно до ч.1 ст.77 ЦПК України сторони та інші особи, які беруть участь у справі, зобов'язані повідомляти суд про зміну свого місця проживання (перебування, знаходження) або місцезнаходження під час провадження справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання або місцезнаходження судова повістка надсилається на останню відомі судові адресу і вважається доставленою, навіть якщо особа за цією адресою більше не проживає або не знаходиться. Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, в судовому засіданні не заперечувала щодо задоволення позовних вимог. Крім того, надала пояснення, за якими, дитина [PERSON] перебуває в закладі з червня, 2014 року, до цього часу він знаходився на стаціонарному лікуванні в Кіровоградській обласній дитячій лікарні, в цьому році був на консультації в дитячій клініці «Охматдит» у м.Києві з приводу наявного у нього захворювання. за весь час перебування дитини в закладі мама дитину не відвідувала, хоча має таке право, так як вона не позбавлена батьківських прав відносно дитини, участь у житті дитини мати не приймає, приймають участь родичі дитини - двоюрідний брат, який відвідує хлопчика, купує необхідні ліки, цікавиться його життям та здоров'ям. Представник третьої особи також зазначила, що особливого бажання у дитини повернутися до матері не має, більш того, коли дитина прибула в заклад, то була абсолютно не соціологізованою, не могла самостійно себе обходити, не знала елементарних правил гігієни. Прокурор прокуратури м.Кіровограда Снісар Я.В., з урахуванням обставин, зазначених представником позивача, позиції третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору КЗ «Дитячий будинок «Наш дім» Кіровоградської міської ради Кіровоградської області, а також встановлених під час судового розгляду фактів, виходячи при цьому виключно з інтересів неповнолітньої дитини, вважала, що є об'єктивні підстави для позбавлення відповідача [PERSON] батьківських прав відносно дитини [PERSON] Відповідно до ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Суд визнав за можливе розглянути справу у відсутності відповідача за наявними у справі доказами та в порядку ч. 1 ст. 225 ЦПК України ухвалив розглядати справу заочно, про що в судовому засіданні представник позивача не заперечувала. Заслухавши пояснення представника позивача, враховуючи думку прокурора прокуратури м.Кіровограда, пояснення третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, дослідивши докази по справі в їх сукупності, з'ясувавши підстави та предмет позову, характер спірних правовідносин, прав та інтересів, за захистом яких звернувся позивач, виходячи з положень ст.10 та ст.11 ЦПК України, за якими цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, які мають рівні права щодо подання доказів та доведення перед судом їх переконливості, при цьому суд розглядає цивільні справи в межах заявлених позовних вимог та на підставі доказів сторін, суд вважає, що вимоги позивача обґрунтовані, грунтуються на вимогах закону, що регулює сімейні правовідносини, та підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Відповідно до ст. 165 СК України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім'ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров'я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що [PERSON] народився [INFO], про що свідчить свідоцтво про народження серії [NUMBER], видане повторно Центральним відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Кіровоградського міського управління юстиції 04 грудня 2013 року, про що 21 квітня 2003 року складено відповідний актовий запис № 647, його батьками в свідоцтві зазначено «батько» - [PERSON], «мати» - [PERSON]. Відповідно до витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про народження із зазначенням відомостей про батька відповідно до ч.1 ст.135 СК України № 00013135635 від 04.12.2013 року батьками [PERSON], [INFO], в Розділі «Відомості про батьків» зазначені: «батько» [PERSON] та «мати» [PERSON], при цьому, відомості про батька дитини записані відповідно до частини першої статті 135 Сімейного кодексу України. Судом також встановлено, що рішенням Ленінського районного суду м. Кіровограда від 28 лютого 2014 року було задоволено позов органу опіки та піклування Кіровоградської міської ради в інтересах [PERSON], [INFO], про відібрання дитини від матері без позбавлення її батьківських прав та стягнення аліментів. Відібрано дитину - [PERSON], [INFO], від матері [PERSON] без позбавлення її батьківських прав. [PERSON], [INFO], передано органу опіки та піклування Кіровоградської міської ради для вирішення питання його подальшого влаштування. Стягнуто з [PERSON], [INFO] на користь тих осіб або установ, яким буде передано [PERSON], [INFO], аліменти на утримання [PERSON], [INFO], в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу), але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 18.12.2013 року і до [INFO]. Крім того, зазначеним рішенням також було встановлено, що відповідачем [PERSON] не забезпечувався необхідний медичний догляд та лікування сина [PERSON], [INFO], що негативно впливало на його фізичний розвиток, не були створені умови для отримання ним освіти, відповідач не піклувалася про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, тим самим відповідач ухилилась від виконання своїх батьківських обов'язків. В порядку ч.3 ст.61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням в цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Рішенням виконавчого комітету Кіровоградської міської ради від 05 березня 2014 року № 106 [PERSON], [INFO], надано статус дитини, позбавленої батьківського піклування. Малолітній [PERSON], [INFO], тимчасово влаштований до комунального закладу «Центр соціально-психологічної реабілітації дітей» Кіровоградської обласної ради. Рішенням виконавчого комітету Кіровоградської міської ради від 19 березня 2014 року № 119 [PERSON], [INFO], переведено з комунального закладу «Центр соціально-психологічної реабілітації дітей» Кіровоградської обласної ради до комунального закладу «Дитячий будинок «Наш дім» Кіровоградської міської ради Кіровоградської області». Відповідно до інформації комунального закладу «Дитячий будинок «Наш дім» Кіровоградської міської ради Кіровоградської області» від 04 березня 2015 року № 24 за час перебування вихованця [PERSON] в дитячому будинку його часто відвідували двоюрідний брат [PERSON] та двоюрідні сестри [PERSON] та [PERSON], цікавилися його життям, завжди допомагали. Згідно журналу реєстрації відвідування вихованців також до [PERSON] приходив дідусь. За час перебування в закладі мати [PERSON] до сина не приходила, не цікавилася його життям. Письмових запитів на адресу закладу не надсилала. У провадженні виконавчого комітету знаходиться виконавчий лист № 405/12178/13-ц від 11.04.2014 року про стягнення аліментів з [PERSON], але аліменти на користь дитини не виплачуються. Відповідно до інформації про стан виконання матері [PERSON] своїх батьківських обов'язків, наданої навчально-виховним об'єднанням: загальноосвітня школа І-ІІІ ступенів - ліцей №19 - позашкільний центр Кіровоградської міської ради Кіровоградської області 12.03.2015 року №105 [PERSON] прибув до НВО «Школа-ліцей № 19» 24 квітня 2014 року до другого класу, зараз є учнем 3-го - Б класу. За період навчання вихованням дитини займалися вихователі дитячого будинку «Наш дім», які систематично відвідували батьківські збори, цікавилися життям класу та школи. Хлопчик домашнє завдання виконує систематично. Мати учня [PERSON]. ніколи не відвідувала сина в школі, не цікавилася його успіхами, не брала участі в його вихованні та навчанні, не відвідувала батьківські збори. Згідно з інформацією Кіровоградського міського центру соціальних служб для сім'ї, дітей та молоді від 06 квітня 2015 року №292/01-06 з моменту прийняття рішення суду про відібрання дитини, [PERSON], 2003 року народження, від матері [PERSON] без позбавлення її батьківських прав, спеціалістами Служби було проведено неодноразові виїзди за адресою: [ADDRESS]. Останній раз відвідування цієї адреси здійснено 30.03.2015 року. Раніше було надіслано персонального листа [PERSON], в якому КМЦСССДМ запропонував соціальні послуги в рамках здійснення соціального супроводу щодо виходу сім'ї із складної життєвої ситуації та повернення неповнолітнього сина у родину, але [PERSON] протягом всього року на зв'язок не вийшла і не з'явилася на запрошення КМЦСССДМ, у зв'язку з чим соціальний супровід родини [PERSON] на даний час є неможливим. Відповідно до висновку виконавчого комітету Кіровоградської міської ради від 31.03.2015 року №2068/49-05-24 орган опіки та піклування виконавчого комітету Кіровоградської міської ради, враховуючи рішення комісії з питань захисту прав дитини від 25.03.2015 року, вважає доцільним позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно дитини [PERSON], [INFO], з тих підстав, що з згідно з рішенням виконавчого комітету Кіровоградської міської ради від 05.03.2014 року №106 [PERSON] має статус дитини, позбавленої батьківського піклування. Підставою для надання статусу слугувало рішення Ленінського районного суду м. Кіровограда від 28.02.2014 року про відібрання дитини від матері без позбавлення її батьківських прав. Відповідно до рішення виконавчого комітету Кіровоградської міської ради від 19.03.2014 року №119 дитину [PERSON] влаштовано до комунального закладу "Дитячий будинок "Наш дім" Кіровоградської міської ради, де хлопець перебуває на даний час. Згідно з інформацією КЗ "Наш дім" Кіровоградської міської ради від 04.03.2015 року № 24 мати [PERSON] не відвідувала дитину у закладі, не цікавилася його життям, письмових запитів на адресу закладу не надсилала, аліменти на утримання дитини не сплачувала. Дитина [PERSON] навчається в комунальному закладі «Навчально-виховне об'єднання «Загальноосвітня школа І-ІІІ ступенів - ліцей № 19 - позашкільний центр Кіровоградської міської ради Кіровоградської області». Згідно з інформацією навчального закладу від 12.03.2015 року № 105 мати [PERSON] ніколи не відвідувала дитину в школі, не цікавилася його успіхами, не відвідувала батьківські збори. З моменту прийняття рішення суду про відібрання дитини від матері громадянка [PERSON] не зверталась до служби у справах дітей виконавчого комітету Кіровоградської міської ради щодо своєї дитини [PERSON], питання про повернення їй дитини не порушувала. Відповідно до ч.2 ст.150 СК України батьки зобов'язані піклуватись про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Відповідно до ч.4 ст.155 СК України ухилення батьків від виконання батьківських обов'язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Відповідно до положень Сімейного кодексу України до батьків, які ухиляються від виконання своїх батьківських обов'язків передбачено застосування правових санкцій, які можуть вважатися юридичною відповідальністю, і, зокрема, це позбавлення батьківських прав. Статтею 164 СК України визначено виключний перелік підстав, за наявності яких, а також винної поведінки, - мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав. До таких підстав закон відносить наступні: якщо мати, батько не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров'я без поважної причини і протягом шести місяців не виявили щодо неї батьківського піклування; ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини; жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; засуджені за вчинення умисного злочину проти дитини. Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини має місце, коли вони свідомо не піклуються про фізичний та духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, хоча мають реальну можливість для цього. Позбавлення батьківських прав - це насамперед спосіб захисту прав і інтересів дитини, направлений на позитивний результат у долі неповнолітньої дитини. Крім того, відповідно до ч.1 ст.3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, що була підписана Україною 21 лютого 1990 року, ратифікована постановою Верховної Ради України 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Відповідно до ч.1 ст.9 Конвенції держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини, при цьому відповідно до ч.2 ст.9 Конвенції під час будь-якого розгляду згідно з пунктом 1 цієї статті всім заінтересованим сторонам надається можливість брати участь у розгляді та викладати свою точку зору. Як на підставу для позбавлення відповідача [PERSON] батьківських прав відносно сина [PERSON], позивач посилався на ухилення відповідача від виконання своїх батьківських обов'язків по вихованню дитини. Зокрема, ухилення від виконання відповідачем своїх батьківських обов'язків по вихованню дитини, позивач обґрунтував тим, що відповідач, після винесення рішення суду про відібрання дитини, не змінила свого ставлення до дитини, не цікавиться його життям, здоров'ям, успіхами у навчання, що свідчить про вольове небажання матері виконувати свої материнські обов'язки, визначені законом, по відношенню до дитини. Відповідно до ч.1 ст.12 Закону України „Про охорону дитинства" виховання в сім'ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Відповідно до роз'яснень, викладених в п.п.15, 16 постанови Верховного Суду України "Про практику застосування судами законодавства при розгляду справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" від 30 березня 2007 року №3 позбавлення батьківських прав, тобто наданих батькам до досягнення дитиною повноліття прав на її виховання, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, на згоду передати дитину на усиновлення та інших прав, які ґрунтуються на факті спорідненості з дитиною, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного і об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема, ставлення батьків до дітей. Особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених ст.164 СК України. Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти, причому зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Не можна позбавити батьківських прав особу, яка не виконує своїх батьківських обов'язків унаслідок душевної хвороби, недоумства чи іншого тяжкого захворювання (крім хронічного алкоголізму чи наркоманії) або з інших не залежних від неї причин. Отже, позбавлення батьківських прав є крайнім заходом і може мати місце при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Відповідно до ч.1 ст.17 Закону України від 23 лютого 2006 року «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Практика Європейського суду з прав людини свідчить про те, що питання позбавлення батьківських прав мають ґрунтуватись на оцінці особистості відповідача та його поведінці. Факт оскарження відповідачем заяви про позбавлення батьківських прав також може свідчити про його інтерес до дитини (Рішення від 07 грудня 2006 року у справі «Хант проти України»). З огляду на зазначене, під час судового розгляду справи судом не встановлено, що відповідач негативно характеризується, жорстоко поводиться з дитиною, вживає алкогольні напої чи наркотичні засоби, разом з тим, судом під час судового розгляду справи встановлено, що відповідач свідомо ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків по вихованню неповнолітньої дитини - сина [PERSON], [INFO], що є першоосновою розвитку особистості дитини, не піклуючись про фізичний та духовний розвиток дитини, його навчання, стан здоров'я дитини, підготовку дитини до самостійного життя та праці, не створюючи належних умов для природних здібностей дитини, поваги до її гідності, не спілкується з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не сприяє засвоєнню ним загальновизнаних норм моралі, не виявляє інтересу до його внутрішнього світу, хоча має реальну можливість для цього, що є самостійною підставою, визначеною п.2 ч.1 ст.164 СК України, для позбавлення батьківських прав відносно дитини. Окрім того, судом відзначається, що батьківські обов'язки не заключаються лише в наданні матеріальної допомоги, вони включають в себе також і материнську (батьківську) турботу та ласку, піклування про здоров'я дитини, її духовний, моральний та фізичний розвиток, навчання, спілкування з дитиною, в свою чергу, відповідач [PERSON] після винесення судом відносно неї рішення про відібрання дитини від матері без позбавлення її батьківських прав, не порушувала питання про повернення їй дитини, не змінила свого ставлення до дитини, не проявляє до дитини інтересу та материнської турботи в повному обсязі, який необхідний дитині для усвідомлення останнім, що у нього є матір, яка піклується про нього, цікавиться його життям, здоров'ям, навчанням, на підставі чого суд вважає, що позбавлення відповідача батьківських прав відносно сина [PERSON] буде відповідати інтересам дитини. З огляду на викладене вище, приймаючи до уваги інтереси неповнолітньої дитини [PERSON], які є пріоритетом при розгляді даного спору, враховуючи також наявність обставин, з якими закон, що регулює сімейні відносини, пов'язує позбавлення батьківських прав, при цьому під час розгляду справи судом було встановлено наявність вини відповідача у невиконанні батьківських обов'язків, відсутність перешкод з боку інших осіб для належного виконання відповідачем батьківських обов'язків, на підставі чого суд вважає, що позовні вимоги позивача органу опіки та піклування виконавчого комітету Кіровоградської міської ради є обгрунтованими та такими, що підлягають задоволенню з позбавленням [PERSON] батьківських прав відносно неповнолітнього сина [PERSON], [INFO]. Крім того, відповідно до ч.3 ст.88 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір в розмірі 243 грн. 60 коп. На підставі вищевикладеного, відповідно до ст.ст.150, 155, 164, 165 СК України, Закону України «Про охорону дитинства», Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року,

Outcome: approved