Jurisdiction: civil
Date: 2020-03-15 00:00:00

Позивач звернувся до суду із позовом до [PERSON] про стягнення витрати на навчання за період з 2009 року по 2015 рік в сумі 65164 грн. 00 коп. та суму виплаченої стипендії за період з 2009 року по 2015 рік у розмірі 15786 грн. 56 коп. та судовий збір у розмірі 1921 грн. 00 коп. Мотивуючи свої вимоги тим, що відповідачка вступила до Одеського національного медичного університету на спеціальність "лікувальна справа" та підписала Угоду № 220 про навчання за кошти державного бюджету з метою отримання вищої освіти. У червні 2015 року відповідачка закінчила навчання та була направлена комісією по розподілу для проходження інтернатури та подальшого працевлаштування відповідно до Державного замовлення до Комунального закладу Миколаївської міської ради "Центр первинної медико-санітарної допомоги № 2" у якості лікаря загальної практики - сімейного лікаря з 01.08.2015 року. У липні 2018 року, під час планової перевірки адміністративно - господарської та фінансової робити університету, було встановлено, що після проходження інтернатури відповідачка не приступила до роботи в КЗ ММР "Центр первинної медико-санітарної допомоги № 2". Деканом факультету на адресу [PERSON] було направлено лист з вимогою терміново повідомити про прибуття на роботу, місце працевлаштування. Проте, відповіді не отримано. Відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. Від представника позивача надійшла заява про розгляд справи за його відсутності. На позовних вимогах наполягає. Проти винесення заочного рішення не заперечує. Відповідачка у судове засідання не з`явилася по невідомим суду причинам. Про дату, час та місце судового розгляду була повідомлена належним чином. Причини неявки суду не повідомила. Згідно ч.1 ст.280 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Передбачених ч. 2 ст. 223 ЦПК України підстав для відкладення розгляду справи судом не встановлено, судом прийнято рішення про розгляд справи за відсутності сторін, на підставі доказів, поданих разом із матеріалами позову з ухваленням заочного рішення відповідно до ст. ст. 280-283 ЦПК України. Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, у відповідності до ч. 5 ст. 268 ЦПК України, є дата складання повного судового рішення. Згідно вимог ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Судом встановлено, що 07 липня 2009 року [PERSON] вступила до Одеського національного медичного Університету на спеціальність «лікувальна справа» та підписала Угоду № 220 про навчання за кошти державного бюджету з метою отримання вищої освіти. Угода № 220 укладена сторонами на підставі Постанови КМУ №992 від 22.08.1996 року та Додатку №1 до Порядку працевлаштування випускників вищих навчальних закладів, підготовка яких здійснюється за державним замовленням. Відповідно до п.2.2.3, Угоди № 220, студент зобов`язується прибути після закінчення університету на місце працевлаштування за направленням МОЗ України і відпрацювати не менше 3 років після закінчення інтернатури. В разі відмови їхати на працевлаштування за рішенням МОЗ України або відмови відпрацьовувати не менше 3 років - відшкодувати до державного бюджету повну вартість навчання, у встановленому порядку. Згідно п. 2.2.5. Угоди № 220 студент, що вступав до Університету за цільовим направленням УОЗ, незалежно від умов, після закінчення університету зобов`язується відпрацювати за місцем призначення згідно з направленням не менше трьох років. Згідно п. 5.1. Угоди № 220, за невиконання або неналежне виконання умов даної Угоди сторони несуть майнову громадянську відповідальність у відповідності з діючим законодавством. У червні 2015 року [PERSON] закінчила ОНМедУ, загальна сума витрат на її навчання склала 65164 грн. 00 коп. Сума виплаченої [PERSON] стипендії за період навчання склала 15786 грн. 56 коп. грн., що підтверджено розрахунковою відомістю. Позивач зазначає, що [PERSON] була направлена комісією по розподілу для проходження інтернатури та подальшого працевлаштування відповідно до Державного замовлення до Комунального закладу Миколаївської міської ради "Центр первинної медико-санітарної допомоги № 2" у якості лікаря загальної практики - сімейного лікаря. До проходження інтернатури та подальшого відпрацювання встановленого законодавством трирічного терміну, відповідачка мала приступити з 01.08.2015 року. 12 березня 2016 року [PERSON] зареєструвала шлюб та змінила прізвище на " [PERSON] ", свідченням чого є свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] . Згідно наказу Одеського національного медичного університету № 348 від 12.06.2017 року, змінено прізвище поіменованим лікарям - інтернам з 10.06.2017 року, зокрема [PERSON] на [PERSON] . 09 липня 2018 року за вих. № 07-31/212 інт., Одеським національним медичним університетом направлено запит до Комунального закладу Миколаївської міської ради "Центр первинної медико-санітарної допомоги № 2" щодо надання інформації прибуття до місця роботи випускниці 2015 року [PERSON] та чи працює вона до теперішнього часу. Комунальним закладом Миколаївської міської ради "Центр первинної медико-санітарної допомоги № 2" 17 липня 2018 року за вих. № 1-9 № 717 надано відповідь, згідно якого [PERSON] - випускниця Одеського національного медичного університету 2015 року після проходження інтернатури в ЦПМСД № 2 з 01.08.2017 року до роботи не приступила. У липні 2018 року, під час планової перевірки адміністративно - господарської та фінансової роботи ОНМедУ, було встановлено, що після проходження інтернатури [PERSON] не приступила до роботи в Комунальному закладі Миколаївської міської ради "Центр первинної медико-санітарної допомоги № 2". 09 липня 2018 року Деканатом факультету післядипломної освіти Одеського національного медичного університету на адресу [PERSON] направлено лист за вих. № 07-31/122інт з вимогою термінового повідомлення прибуття на роботу, місце працевлаштування. Проте відповіді позивачем не отримано. Під час проведення Державною аудиторською службою України ревізії фінансово - господарської діяльності Одеського національного медичного університету за період з 01.05.2015 по 01.06.2018 року, шляхом співставлення списків відрахованих студентів та документів, що підтверджують працевлаштування, встановлено факти неприбуття випускників, які навчалися за державним замовленням, до інтернатури, до місця розподілу за державним замовленням, звільнення за невиконання начальних планів, а саме: неприбуття до роботи у 2015 році, зокрема, [PERSON] . В Акті Державної аудиторської служби України ревізії фінансово - господарської діяльності Одеського національного медичного університету за період з 01.05.2015 по 01.06.2018 року № 04-21/12 від 23.07.2018 року, Одеським національним медичним університетом в особі ректора [PERSON] зі студентами укладено угоди про підготовку та працевлаштування фахівців за вищою освітою. Відповідно до вказаних угод, студент зобов`язується прибути після закінчення вищого навчального закладу освіти на місце направлення і відпрацювати не менше трьох років після закінчення інтернатури, у разі відмови їхати за призначенням - відшкодувати відповідно державному або місцевому бюджету вартість навчання у встановленому порядку. Згідно з ч. 1 ст. 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення прав та обов`язків, як затверджено у п.1 ч. 2 ст. 11 ЦК України, є договори та інші правочини. Договором, у відповідності до ч. 1 ст. 626 ЦК України, є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України). Тобто, укладаючи угоду з вищим навчальним закладом про надання освітніх послуг за державним замовленням, особа (абітурієнт) бере на себе відповідні зобов`язання, які випливають із вимог нормативно-правових актів в даній сфері і передбачені самими угодами про надання освітніх послуг, а саме зобов`язання після закінчення навчання та одержання відповідної кваліфікації працювати за направленням не менш ніж три роки (замість чого отримують вищу освіту безкоштовно). Вступаючи на навчання за державним замовленням та укладаючи відповідну угоду, особа-абітурієнт є обізнаною із фактом необхідності проходження інтернатури та відпрацювання певного строку після закінчення навчання. Відповідно до ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться (ст. 526 ЦК України). Постановою КМУ №992 від 22.08.1996 року «Про Порядок працевлаштування випускників вищих навчальних закладів, підготовка яких здійснювалась за державним замовленням», яка була чинною на дату укладення сторонами Угоди №50, затверджено Порядок працевлаштування випускників вищих навчальних закладів, підготовка яких здійснювалась за державним замовленням. Відповідно до п. 8 даного Порядку, Випускники, які уклали угоду з вищим навчальним закладом після зарахування на навчання, повинні відпрацювати за місцем призначення не менше трьох років. За таких обставин, суд вважає, що угода №220 між сторонами укладена на законних підставах та є обовязковою для виконання усіма сторонами. Судом встановлено, що Одеським національним медичним Університетом умови угоди № 220 від 07 липня 2009 року виконані у повному обсязі: відповідач пройшла повний курс навчання в ОНМедУ за державний кошт, не сплачуючи за навчання власні грошові кошти, отримала відповідну кваліфікацію та спеціальність за кошти бюджету. У свою чергу, відповідач умови договору не виконала, з часу закінчення начального закладу до місця подальшого працевлаштування у встановлений термін не прибула. Згідно з ч.1 ст.72 Закону України «Про вищу освіту» фінансування державних вищих навчальних закладів здійснюється за рахунок коштів Державного бюджету України на умах державного замовлення на оплату послуг з підготовки фахівців, наукових і науково-педагогічних кадрів та інших джерел, не заборонених законодавством, з дотриманням принципів цільового та ефективного використання коштів, публічності та прозорості у прийнятті рішень. Згідно з ч. 2 ст. 34 Закону України «Про наукову і науково-технічну діяльність», одним з основних важелів здійснення державної політики у сфері наукової та науково-технічної діяльності є бюджетне фінансування. За таких обставин, суд доходить висновку про обґрунтованість вимог Одеського національного медичного університету та задовольняє їх у повному обсязі. Згідно із ч. 1 ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, а тому з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 1921 грн. 00 коп..

Outcome: approved