Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-07 00:00:00

[PERSON], [PERSON] звернулись до Деснянського районного суду м. Києва з зазначеною позовною заявою, в якій просять визнати [PERSON] таким, що втратив право на користування квартирою за адресою: [ADDRESS], мотивуючи свої вимоги тим, що відповідач [PERSON] зареєстрований разом з ними, але не проживає в даному приміщенні понад чотири роки, його власних речей в квартирі немає, за житлово-комунальні послуги не сплачує. У судове засідання позивачі не з'явилися, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені судом належним чином, звернувшись до суду із клопотання про розгляд справи за їх відсутності, підтримали позовні вимоги у повному обсязі, проти заочного розгляду справи не заперечували. Відповідач у судове засідання не з'явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся судом належним чином, поважні причини неявки суду не повідомив, заяви про розгляд справи за його відсутності або відкладення розгляду справи до суду не надійшло. Відомості адресно-довідкового підрозділу ГУДМС УДМС України в місті Києві про зареєстроване місце проживання (перебування) відповідача судом отримані (а.с. 26). Відповідно ч. 5 ст. 74 ЦПК України у разі відсутності осіб, які беруть участь у справі, за такою адресою, вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручене їм належним чином. Згідно ч. 3 ст. 76 ЦПК України якщо особу, якій адресовано судову повістку, не виявлено в місці проживання, повістку під розписку вручають будь-кому з повнолітніх членів сім'ї, які проживають разом з нею, а за їх відсутності - відповідній житлово-експлуатаційній організації або виконавчому органу місцевого самоврядування. На підставі ст. 224 ЦПК України суд ухвалив провести заочний розгляд справи з ухваленням заочного рішення на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши та проаналізувавши докази, які містяться в матеріалах справи, суд на основі повно та всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилалися як на підставу своїх вимог та заперечень, встановив такі факти та відповідні їм правовідносини. Квартира за адресою: [ADDRESS], на праві приватної спільної власності належить [PERSON] та членам її сім'ї [PERSON], [PERSON] в рівних долях, що підтверджується копією Свідоцтва про право власності на житло, видане Відділом приватизації Деснянської районної у м. Києві держадміністрації 09.01.2008 року, згідно з розпорядженням від 09.01.2008 року №17 (а.с. 11-12). Відповідно Свідоцтва про право на спадщину за законом від 03.11.2009 року, 1/3 частина квартири за адресою: [ADDRESS], належить [PERSON] (а.с. 13). [PERSON] змінила прізвище на "Дерев'янко", що підтверджується копією свідоцтва про шлюб (а.с. 15). Відповідно Довідки Комунального концерну "Центр комунального сервісу" Деснянського району м. Києва №3289 від 31.08.2016 року в квартирі за адресою: [ADDRESS], зареєстровані: [PERSON], [PERSON], [PERSON] (а.с. 21). Шлюб між [PERSON] та [PERSON] було розірвано 28.11.1996 року, що підтверджується копією свідоцтва про розірвання шлюбу (а.с. 20). Відповідно Актів Комунального концерну "Центр комунального сервісу" Деснянського району м. Києва від 18.11.2015 року, 15.01.2016 року, 10.03.2016 року [PERSON], з 2012 року не проживає в квартирі за адресою: [ADDRESS], його особистих речей в квартирі немає (а.с. 17-19). Дослідивши матеріали справи з письмовими доказами, суд прийшов до висновку, що позов обґрунтований та позовні вимоги підлягають задоволенню, з таких підстав. У випадку порушення права власності згідно ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до ст. 13 ЦК України при здійсненні своїх прав особа зобов'язана утримуватися від дій, які могли б порушити права інших осіб, завдати шкоди довкіллю або культурній спадщині. Відповідно до ч. 5 ст. 9 ЖК УРСР житлові права охороняються законом, за винятком випадків, коли вони здійснюються в суперечності з призначенням цих прав чи з порушенням прав інших громадян або прав державних і громадських організацій. Згідно із ч. 4 ст. 9 ЖК УРСР ніхто не може бути обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом. Виходячи з аналізу змісту Закону № 2482-XІІ у поєднанні з нормами ст.ст. 1, 6, 9, 61 ЖК УРСР, ст. 29 ЦК України місцем постійного проживання особи є жиле приміщення, в якому особа постійно проживає, має передбачені ст. 64 ЖК України права користування цим приміщенням і на яке за особою зберігається це право і при тимчасовій відсутності Відповідно ч. 2 ст. 405 Цивільного Кодексу України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Отже, член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у відсутності без поважних причин понад один рік. Поважними причинами відсутності члена сім'ї понад один рік може бути строкова служба в армії, навчання, лікування, тривалі відрядження тощо. Відповідно до ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Позивачами доведено у порядку та у спосіб встановленому законом, що відповідач втратив право на користування жилим приміщенням за адресою: [ADDRESS], оскільки не користується житлом більше року без поважних на те причин, а тому може бути визнаний втратившим право користування житловим приміщенням. Разом з тим, відповідачем суду не надано жодних належних та допустимих доказів в заперечення позовних вимог, не здобуто таких доказів і в ході судових засідань. Статтею 88 ЦПК України передбачено, що стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. На підставі викладеного,

Outcome: approved