Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-17 00:00:00

Позивачка звернулася з позовом, уточненим в ході судового розгляду, до відповідачів про стягнення майнової шкоди в сумі 4 587,60 грн. та моральної шкоди в сумі 229,38 грн. з Публічного акціонерного товариства НАСК "Оранта", а також стягнення з Приватного підприємства "Н-Транс" відшкодування моральної шкоди в сумі 29 770,62 грн., з тих підстав, що 10 вересня 2013 року вироком Жовтневого районного суду м. Маріуполя, [PERSON], визнаний винним у скоєні злочину, передбаченого ст. 286 ч. 1 КК України, а саме у тому що він, керуючи автобусом марки "Богдан А 09202", державний реєстраційний номер [NUMBER], в порушення вимог п.п. 31.4., 31.4.5. Правил дорожнього руху України, здійснював перевезення пасажирів в режимі маршрутного таксі за міським маршрутом № 124, діючи необережно та проявляючи злочинну самовпевненість, легковажно розраховуючи, що володіючи навивками керування транспортними засобами, він зможе попередити настання дорожньо-транспортної події, порушуючи вимоги п.п. 1.7., 2.3(б), 10.1, 12.1 та 16.2 Правил дорожнього руху України, не урахував дорожню обстановку та своєчасно не обрав в установлених межах безпечної швидкості руху, внаслідок чого не впорався з керуванням та допустив перекидання на праву частину кузова керованого ним автобусу. Позивачка вказала, що внаслідок зазначеної ДТП їй причинені середньої тяжкості тілесні ушкодження: компресійний перелом тіла 9-го грудного хребця, ушиблені рани обличчя, у зв'язку з чим нею були понесені витрати на лікування, які вона оцінює відповідно до законодавства у розмірі 4587, 60 грн. та завдано моральну шкоду, оцінену позивачкою у сумі 30 000 грн., яка полягає у фізичному болю та стражданнях, яких вона зазнала під час ДТП, а потім під час лікування та її здоров'я не відновилося, а душевні страждання полягають ще й в тому, що вона не змогла надати ніякої допомоги своїм малолітнім дітям [PERSON] [INFO], [PERSON] [INFO], а також витрати на правову допомогу у сумі 2500 грн. У судовому засіданні позивачка позовні вимоги підтримала з вищевказаних підстав. Представник ПАТ НАСК "Оранта" позовні вимоги щодо відшкодування матеріальної шкоди в сумі 4 587,60 грн. та моральної шкоди в сумі 229,38 грн. визнав у повному обсязі, але не визнав вимоги про стягнення судових витрат, оскільки позивачка звернулася до суду до сплинення встановленого законом строку для добровільної виплати страхової винагороди. Представник ПП "Н-Транс" позовні вимоги не визнала та пояснила, що завдану позивачці майнову шкоду повинна відшкодуватися ПАТ НАСК "Оранта", а моральної шкоди діями ПП "Н-Транс" позивачці не завдано, оскільки до отримання травми під час ДТП, позивачка вже мала захворювання хребта та зверталася з цього приводу до лікарні в лютому 2013 р. Крім того пояснила, що позивачка раніше зверталася за медичною допомогою з приводу захворювання хребта та сама не виконала вимоги Правил дорожнього руху України, оскільки не трималася за поручень, що також стало причиною ДТП. Третя особа у судове засідання не з'явився, про день та час слухання повідомлявся у встановленому законом порядку. Заслухавши сторони, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що вироком Жовтневого районного суду від 10.09.2013 р. [PERSON] визнано винним у скоєнні ДТП, під час якої позивачці було завдано середньої тяжкості тілесні ушкодження: компресійний перелом тіла 9-го грудного хребця, ушиблені рани обличчя. [PERSON] в період з 30.04.2013 р. по 17.06.2013 р. та з 11.09.2013 р. по 02.10.2013 р. знаходилася на стаціонарному лікуванні, а в період з 18.06.2013 р. по 10.09.2013 р. перебувала на амбулаторному лікуванні, що підтверджується медичними документами. Відповідно до ч.ч.1,2 ст.1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов'язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо - і вогненебезпечних та інших речовин, утримання диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі володіє транспортним засобом. Сторони не заперечували, що під час ДТП [PERSON], який керував автобусом Богдан А09202 д/н [NUMBER], працював водієм в ПП "Н-Транс". Статтею 1172 ЦК України визначено, що юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов'язків. Відповідно до ст. 980 ЦК України предметом договору страхування можуть бути майнові інтереси, які не суперечать закону і пов'язані з: 1) життям, здоров'ям, працездатністю та пенсійним забезпеченням (особисте страхування); 2)володінням, користуванням і розпорядженням майном(майнове страхування); 3)відшкодуванням шкоди, завданої страхувальником(страхування відповідальності). Відповідно до ст.6 Закону України "Про страхування" страхування може бути добровільним або обов'язковим. Відповідно до страхового полісу № АС/ 1272536 цивільно-правові відповідальність ПП "Н-Транс" застрахована ПАТ НАСК «Оранта», строк дії якого з 19.04.2013 року по 18.10.2013 року. Згідно ст.5 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" об'єктом обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов'язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров'ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу. Статтею 6 цього ж Закону визначено, що страховим випадком є подія, внаслідок якої заподіяна шкода третім особам під час дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася за участю забезпеченого транспортного засобу і внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована за договором. Згідно із ст.3 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров'ю та майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників. Відповідно до ст. 5 ЦК України акти цивільного законодавства регулюють відносини, які виникли з дня набрання ними чинності. Акт цивільного законодавства не має зворотної дії у часі, крім випадків, коли він пом'якшує або скасовує цивільну відповідальність особи. Якщо цивільні відносини виникли раніше і регулювалися актом цивільного законодавства, який втратив чинність, новий акт цивільного законодавства застосовується до прав та обов'язків, що виникли з моменту набрання ним чинності. Пунктом 1 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про внесення змін до деяких законів України щодо обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» від 05.07.2012 року №5090-VI передбачено, що цей Закон набирає чинності через три місяці з дня його опублікування, крім підпунктів 13-21 пункту 2 розділу I цього Закону, які набирають чинності через шість місяців з дня опублікування цього Закону, тож вирішуючи спір, слід керуватися нормами Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" у редакції від 05.07.2012 року, які набрали чинності 05.02.2013 року. За п. 23.1 ст. 23 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" шкодою, заподіяною життю та здоров'ю потерпілого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, є: шкода, пов'язана з лікуванням потерпілого; шкода, пов'язана з тимчасовою втратою працездатності потерпілим; шкода, пов'язана із стійкою втратою працездатності потерпілим; моральна шкода, що полягає у фізичному болю та стражданнях, яких потерпілий - фізична особа зазнав у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; шкода, пов'язана із смертю потерпілого. Відповідно до п. 24.1 ст. 24 вказаного вище закону у зв'язку з лікуванням потерпілого відшкодовуються обґрунтовані витрати, пов'язані з доставкою, розміщенням, утриманням, діагностикою, лікуванням, протезуванням та реабілітацією потерпілого у відповідному закладі охорони здоров'я, медичним піклуванням, лікуванням у домашніх умовах та придбанням лікарських засобів. За п. 24.2 ст. 24 мінімальний розмір страхового відшкодування (регламентної виплати) за шкоду, пов'язану з лікуванням потерпілого, становить 1/30 розміру мінімальної заробітної плати у місячному розмірі, встановленої законом на дату настання страхового випадку, за кожний день лікування, підтверджений відповідним закладом охорони здоров'я, але не більше 120 днів. Якщо страховику (МТСБУ) не надані документи, що підтверджують розмір витрат, зазначених у пункті 24.1 цієї статті, або їх документально підтверджений розмір є меншим, ніж мінімальний розмір, визначений відповідно до пункту 24.2 цієї статті, страховик (МТСБУ) здійснює відшкодування у розмірі, визначеному в пункті 24.2 цієї статті. Отже, відповідно до зазначеного із страховика - ПАТ НАСК «Оранта», підлягає стягненню шкода, пов'язана із лікуванням позивачки, у розмірі 1/30 розмірі мінімальної заробітної плати (яка з 01.01.2013 року по 30.11.2013 року становила 1147 грн.) за кожен день лікування, але не більше 120 днів (1/30 х 1147 х 120), що у сумі складає 4587 грн. 60 коп. За ст. 26-1 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" страховиком (у випадках, передбачених підпунктами "г" і "ґ" пункту 41.1 та підпунктом "в" пункту 41.2 статті 41 цього Закону, - МТСБУ) відшкодовується потерпілому - фізичній особі, який зазнав ушкодження здоров'я під час дорожньо-транспортної пригоди, моральна шкода у розмірі 5 відсотків страхової виплати за шкоду, заподіяну здоров'ю. Згідно із зазначеним, із страховика - ПАТ НАСК «Оранта», враховуючи позовні вимоги, також підлягає стягненню моральна шкода у розмірі 229 грн. 38 коп. Суд критично ставиться до твердження представника відповідача ПАТ НАСК «Оранта» про те, що позивачка звернулася до суду до сплинення встановленого законом строку для добровільної виплати страхової винагороди, у зв'язку з чим в неї відсутнє право на відповідні вимоги зі страхової компанії, оскільки за весь час розгляду справи у суді та на час ухвалення судового рішення зазначеною страховою компанією, не зважаючи на визнання частково позовних вимог, так й не були проведені відповідні виплати. Суд не приймає до уваги твердження представника відповідача ПП «Н-ТРАНС» про відсутність у відповідача обов'язку по відшкодуванню позивачці моральної шкоди, оскільки вини не ґрунтуються на нормах чинного законодавства та не відповідають обставинам справи. Так згідно із ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, заподіяної внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов'язана з розміром цього відшкодування. Факт завдання фізичного болю та спричинених цим моральних страждань позивачці в суді доведено медичними документами та не спростовувалося сторонами. Відповідно до ст. 1167 ЦК України моральна шкода, заподіяна фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовуються особою, яка її завдала, за наявності її вини. Моральна шкода відшкодовується незалежно від вини фізичної або юридичної особи, яка її завдала, якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки. Відповідно до роз'яснень, викладених у п.9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995р. №4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» розмір відшкодування моральної шкоди суд визначає в межах заявлених вимог залежно від характеру та обсягу заподіяних позивачеві фізичних і моральних страждань, з урахуваннями у кожному конкретному випадку ступеня вини відповідача та інших обставин. Зокрема, враховуються характер і тривалість страждань, стан здоров'я потерпілого, наслідки тілесних ушкоджень, істотних вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках. Судом встановлено, що з вини працівника відповідача позивачці завдано моральну шкоду, яка полягає в фізичному болю та стражданнях, яких вона зазнала під час ДТП, а потім під час тривалого лікування, та її здоров'я не відновилося, а душевні страждання полягають ще й в тому, що було істотно порушено її нормальне життя, оскільки вона більш ніж два місяці знаходилася на стаціонарному лікуванні та ще майже три місяці - на амбулаторному, у зв'язку з чим була істотно обмежена в наданні допомоги своїм дітям: [PERSON] [INFO], [PERSON] [INFO], але з огляду на наведене, з урахуванням конкретних обставин по справі, суд вважає позовні вимоги [PERSON] в частині стягнення з відповідачів в рахунок відшкодування спричиненої злочином моральної шкоди у розмірі 30 000 грн. необґрунтовано завищеними, тож розмір відшкодування моральної шкоди, спричиненої позивачці, суд визначає у сумі 10 000 грн., включаючи 229 грн. 38 коп., які підлягають стягненню із страховика. Згідно зі ст. 1194 ЦК України, особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов'язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Враховуючі зазначене, із ПП «Н-ТРАС» підлягає стягненню відшкодування моральної шкоди у сумі 9770 грн. 62 коп. При цьому суд не бере до уваги пояснення представника ПП «Н-ТРАС» про наявність вини позивачки в ДТП, оскільки ці пояснення протирічать вироку Жовтневого районного суду м. Маріуполя від 10.09.2013 року, оскільки встановлено вину лише водія [PERSON] Згідно з положеннями ст.84 ЦПК України витрати, пов'язані з оплатою правової допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, несуть сторони. Граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу встановлюється законом. Позивачкою надано угоду про надання правової допомоги, укладену між нею та адвокатом - [PERSON], розрахунок витрат на правовому допомогу та квитанція, за якою за надання правової допомоги позивачка сплатила 2500 грн., що в свою чергу доводить обґрунтованість заявлених вимог щодо відшкодування витрат на правову допомогу й не виходить за межі граничних розмірів, встановлених законодавством. Враховуючи, що позов задоволено частково, то слід стягнути з відповідачів понесені позивачкою витрати на правову допомогу пропорційно задоволеним вимогам (42,17 %) у дольовому порядку, а саме: з ПАТ НАСК «Оранта» (33%) - 347 грн. 90 коп., а з ПП «Н-Транс» (67%) - 706 грн. 35 коп. Згідно пункту 2 частини 1 статті 5 Закону України «Про судовий збір», від сплати судового збору звільняються позивачі за подання позовів про відшкодування шкоди, заподіяної каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я, а також смертю фізичної особи. Відповідно до частини 3 статті 88 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Позивачка при зверненні до суду звільнена від сплати судового збору згідно Закону України «Про судовий збір». На підставі зазначеного, підлягає стягненню судовий збір у дохід держави у дольовому порядку з ПАТ НАСК «Оранта» у розмірі 80 грн. 39 коп., а з ПП «Н-Транс» - 163 грн. 21 коп.

Outcome: partial