Jurisdiction: civil
Date: 2021-07-27 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вимогами та просить: визнати протиправними дії державного реєстратора Крижанівської сільської ради Лиманського району Одеської області Іванова Ігоря Володимировича 02.11.2017 року, щодо прийняття рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень індексний номер 37901560, яким проведено державну реєстрацію прав на нерухоме майно, що розташоване за адресою: [ADDRESS] , за ТОВ "Кей-Колект" (код ЄДРПОУ 37825968). Скасувати рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень індексний номер 37901560 від 02.11.2017 року 12:04:38, номер запису про право власності 23145927, що розташоване за адресою: [ADDRESS] . Позивач посилається на те, що 08.04.2008 року між ним та АКІБ «УкрСиббанк» було укладено іпотечний договір щодо майна - квартири [ADDRESS] . 31.10.2017 року ТОВ "Кей-Колект" подав заяву до державного реєстратора про державну реєстрацію за заявником прав та обтяжень на квартиру [ADDRESS] , на підставі договору іпотеки №2884 від 08.04.2008 року, договору факторингу від 12.12.2011 року укладеного між ПАТ «УкрСиббанк» і ТОВ "Кей-Колект". Державним реєстратором прийнято рішення №37901560 про державну реєстрацію прав на спірне майно. Позивачу, в порушення ст.ст.15, 16, 17, 22 Закону України «Про державну реєстрацію прав на нерухоме майно та їх обтяжень», п.п. 36,46 ПКМ України №868 від 17.10.2013 року, не надсилались вимоги по кредитних зобов`язаннях. Вищезазначене є неправомірними діями державного реєстратора, що порушують права позивача на врегулювання кредитного спору. Заочним рішенням Суворовського районного суду м. Одеси від 01 липня 2020 року позовні вимоги [PERSON] були задоволені частково. 01.09.2020 року представник Товариства з обмеженою відповідальністю "Кей-Колект" звернувся до суду із заявою про перегляд заочного рішення посилаючись на те, що вони не приймала участі в розгляді справи у зв`язку з тим, що не отримувала судового виклику. При досліджені нових доказів представлених з їх боку, рішення суду може бути іншим. Також просить поновити строк для подання зави про перегляд заочного рішення суду. Мотивуючи це тим, що про рішення по справі вона дізналася лише 28.08.2020 року із реєстру судових рішень. Ухвалою суду від 13 січня 2021 року, заяву представника Товариства з обмеженою відповідальністю "Кей-Колект" про перегляд заочного рішення по цивільній справі за позовом [PERSON] до Державного реєстратора Крижанівської сільської ради Лиманського району Одеської області Іванова Ігоря Володимировича, Товариства з обмеженою відповідальністю "Кей-Колект" про визнання незаконним рішення державного реєстратора, скасування запису про реєстрацію права власності - задоволено. Заочне рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 01 липня 2020 року по цивільній справі № 523/14983/20 - скасовано та призначено розгляд справи в загальному позовному провадженні. В судові засідання представник відповідача та третьої особи, не з`явився, про причини не явки суд не повідомили, заяв та клопотань не надавали. Відзив на позов на адресу суду не надходив. Представник позивача в судове засідання не з`явилася, подала заяву в якій зазначила, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі просить розглянути справу за її відсутності. Судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини. [PERSON] 15.04.2008 року набув право власності на трьох кімнатну квартиру [ADDRESS] , відповідно до договору купівлі-продажу №2881 від 08.04.2008 року. 08.04.2008 року [PERSON] та АКІБ «УкрСиббанк» уклали іпотечний договір щодо майна - квартири [ADDRESS] . Пункт 5.2.1 зазначеного іпотечного договору має застереження про задоволення вимог Іпотекодержателя, а саме, передача іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов`язання на підставі окремого договору про задоволення вимог Іпотекодержателя у порядку, встановленому Законом України « Про іпотеку». 12.12.2011 року укладено договір факторингу та договір відступлення прав вимоги між ПАТ «УкрСиббанк» і ТОВ "Кей-Колект", щодо прав вимоги за кредитним договором № 11329983000 від 08.04.2008 року. 31.10.2017 року державним реєстратором Івановим І В. внесено відомості до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (запис №23145927) про виникнення права власності у ТОВ "Кей-Колект" на квартиру [ADDRESS] . Підставою виникнення права власності є договір іпотеки №2884 від 08.04.2008 року, договір факторингу від 12.12.2011 року укладеного між ПАТ «УкрСиббанк» і ТОВ "Кей-Колект", договір відступлення прав вимоги від 12.12.2011 року. Ухвали суду від 25.08.2019 року та 28.02.2020 року про витребування доказів у відповідача - Державного реєстратора Крижанівської сільської ради Лиманського району Одеської області Іванова Ігоря Володимировича, а також, Управління державної реєстрації юридичного департаменту Одеської міської ради не виконані, тому суд, за клопотанням представника позивача, відповідно до ч.10 ст.84 ЦПК України, визнає обставину, для з`ясування якої витребувався доказ, а саме обсяг документів, що стали підставою для виникнення права власності у ТОВ «Кей-Колект». Щодо позовних вимог до державного реєстратора, то він є неналежним відповідачем, що кореспондується з правовим висновком Великої Палати Верховного Суду викладеним в п.58 постанови від 04.09.2018 року по справі №823/2042/16 : «Належним відповідачем у справах за позовом про скасування рішення, запису щодо державної реєстрації права чи обтяження має бути особа, право чи обтяження якої зареєстровано». Отже, позовні вимоги до державного реєстратора задоволенню не підлягають. Щодо позовних вимог до ТОВ «Кей-Колект»: Відповідно до положень частин першої, третьої статті 33 Закону України «Про іпотеку», у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов`язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов`язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя. Згідно з частиною першою статті 35 Закону України «Про іпотеку», у разі порушення основного зобов`язання та/або умов іпотечного договору іпотекодержатель надсилає іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмову вимогу про усунення порушення. В цьому документі зазначається стислий зміст порушених зобов`язань, вимога про виконання порушеного зобов`язання у не менш ніж тридцятиденний строк та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання цієї вимоги. Якщо протягом встановленого строку вимога іпотекодержателя залишається без задоволення, іпотекодержатель вправі розпочати звернення стягнення на предмет іпотеки відповідно до цього Закону. Відповідно до частини першої статті 36 Закону України «Про іпотеку», сторони іпотечного договору можуть вирішити питання про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору. Позасудове врегулювання здійснюється згідно із застереженням про задоволення вимог іпотекодержателя, що міститься в іпотечному договорі, або згідно з окремим договором між іпотекодавцем і іпотекодержателем про задоволення вимог іпотекодержателя, який підлягає нотаріальному посвідченню і може бути укладений в будь-який час до набрання законної сили рішенням суду про звернення стягнення на предмет іпотеки. Згідно з частиною другою статті 36 Закону України «Про іпотеку», договір про задоволення вимог іпотекодержателя, яким також вважається відповідне застереження в іпотечному договорі, визначає можливий спосіб звернення стягнення на предмет іпотеки відповідно до цього Закону. Відповідно до частини третьої статті 36 Закону України «Про іпотеку», договір про задоволення вимог іпотекодержателя може передбачати, зокрема- передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов`язання у порядку, встановленому статтею 37 цього Закону. Згідно із ст.37 Закону України «Про іпотеку» іпотекодержатель може задовольнити забезпечену іпотекою вимогу шляхом набуття права власності на предмет іпотеки. Правовою підставою для реєстрації права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, яке є предметом іпотеки, є договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками та передбачає передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов`язання. Згідно із ч. 3 ст. 33 Закону України «Про іпотеку», звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя, яким відповідно до ч. 2. ст. 36 Закону України «Про іпотеку» також вважається відповідне застереження в іпотечному договорі. Постановою ВСУ від 18.04.2018 у справі №318/2289/15-ц вказано, що «застереження, за своєю правовою природою вважається договором про задоволення вимог іпотекодержателя і є правовою підставою для реєстрації права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, що є предметом іпотеки». Наявність договору або застереження у договорі про позасудове врегулювання звернення стягнення на предмет іпотеки не позбавляє іпотекодержателя права звернення стягнення на предмет іпотеки в судовому порядку. Згідно з Постановою Верховного Суду України у справі 6-2967цс16 від 22.03.2017 року зазначено, що «при цьому згідно із частиною першою статті 37 Закону України «Про іпотеку» правовою підставою для реєстрації права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, яке є предметом іпотеки, є договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками та передбачає передачу іпотекодержателю права власності.». Право власності набувається з інших не заборонених законом підстав, зокрема із правочинів (ч.1 ст.328 ЦК України). Зазначена правова позиція викладена в постановах Верховного Суду України № 6-1851цс15 від 30 березня 2016 року, № 6-2457 від 02 листопада 2016 року. Згідно ч. 3 ст. 26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», відомості про речові права, обтяження речових прав, внесені до Державного реєстру прав, не підлягають скасуванню та/або вилученню. У разі скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав на підставі судового рішення чи у випадку, передбаченому підпунктом "а" пункту 2 частини шостої статті 37 цього Закону, а також у разі визнання на підставі судового рішення недійсними чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, скасування на підставі судового рішення державної реєстрації прав, державний реєстратор чи посадова особа Міністерства юстиції України (у випадку, передбаченому підпунктом "а" пункту 2 частини шостої статті 37 цього Закону) проводить державну реєстрацію набуття, зміни чи припинення речових прав відповідно до цього Закону. Ухвалення судом рішення про скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав, визнання недійсними чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, а також скасування державної реєстрації прав допускається виключно з одночасним визнанням, зміною чи припиненням цим рішенням речових прав, обтяжень речових прав, зареєстрованих відповідно до законодавства (за наявності таких прав). Враховуючи те, що відсутній окремий договір, який визначений п.5.2.1 договору іпотеки від 08.04.2008 року, про задоволення вимог Іпотекодержателя в позасудовому порядку, захист прав позивача підлягає у спосіб, що ним визначений - скасування рішення про державну реєстрацію права власності на спірне майно за відповідачем ТОВ «Кей-Колект». Одночасне визнання речового права за позивачем є недоцільним через наявність запису такого права позивача у Реєстрі прав власності на нерухоме майно від 15.04.2008 року. Отже, позовна вимога про скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень індексний номер 37901560 від 02.11.2017 року є такою, що підлягає задоволенню. Згідно ч.3 ст.12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч.ч.1-3 ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Outcome: partial