Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-22 00:00:00

До суду з вказаним позовом звернулися [PERSON] та [PERSON], посилаючись на те, що відповідно до господарських книг Попружнянської сільської ради за 1986-1990, 1991-1995 роки та довідки Попружнянської сільської ради житловий будинок [ADDRESS], 1968 року побудови, відносився до майна колгоспного двору, на час припинення якого (15 квітня 1991 року) в ньому проживала [PERSON], яка згідно діючих на той час ст. ст. 120,123 ЦК УРСР (1963 р.) та Закону України "Про власність" набула право власності на житловий будинок як майно колгоспного двору. [INFO] померла [PERSON], спадщину після її смерті прийняла вони (позивачі) - спадкоємці за заповітом, посвідченим 6 грудня 2005 року Попружнянською сільською радою. Відповідно до технічного паспорта житловий будинок загальною площею 50, 50 м2 житловою площею 33, 20 м2 вартістю 100137 гривень. На земельній ділянці, яка не приватизована, крім житлового будинку «А-1», розташовані прибудова «а», сарай «Б», сарай «В», колодязь питний №1, огорожа №2, ворота з хвірткою №3. Попружнянська сільська рада свідоцтва про право власності не видала, що позбавляє їх (позивачів) можливості оформити свої права в нотаріальній конторі. Позивачі просять визнати за кожним з них право власності на ? частину в порядку спадкування за заповітом після смерті [INFO] матері [PERSON] на вищевказаний житловий будинок. В судове засідання позивачі не з'явилися, позивач [PERSON] відповідно до позовної заяви просить справу розглядати у її відсутність. Позивач [PERSON] подав до суду заяву з зазначенням, що позовні вимоги підтримує, просить справу розглядати у його відсутність (а. с. 51). Представник відповідача Попружнянської сільської ради в судове засідання не прибув, до суду представник сільської ради Поліщук В.І. подала заяву про визнання позовних вимог та слухання справи у її відсутність (а.с. 52). Суд, розглянувши матеріали справи, заяву представника відповідача Попружнянської сільської ради Поліщук В.І. про визнання позову та перевіривши письмові докази, вважає, що визнання представником відповідача позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Відповідно до ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Матеріалами справи встановлено, що відповідно до погосподарських книг Попружнянської сільської ради за 1986-1990, 1991-1995 роки (а. с. 19-24), довідки Попружнянської сільської ради від 12 травня 2017 р. № 124 (а. с. 17) житловий будинок по [ADDRESS], 1950 року побудови, відносився до майна колгоспного двору, на час припинення якого в ньому проживала та не втратила частку в його майні [PERSON], яка набула право власності на вказаний будинок, як на майно колгоспного двору. Згідно вказаних виписок з погосподарських книг фактично станом на 15 квітня 1991 року членом двору, крім [PERSON], також була її дочка - позивач [PERSON] (до одруження [PERSON].), яка вибула з двору в 1992 році і більше в нього не поверталася, і через сплив трирічного строку давності, передбаченого статтею 71 ЦК України (1963 р.), втратила право на її витребування. Відповідно до копії технічного паспорту (а.с. 25-29) та довідки Попружнянської сільської ради від 12 травня 2017 р. № 122 (а. с. 16) вказаний житловий будинок загальною площею 50, 5 м2 житловою площею 33, 2 м вартістю 100137 гривень розташований на земельній ділянці, яка не приватизована. На земельній ділянці за вказаною адресою, крім житлового будинку, позначеного в технічному паспорті літерою „А-1", розташовані прибудова «а», сарай «В», колодязь питний №1 (1950 року побудови), сарай «Б» (1965 року побудови), огорожа № 2, ворота з хвірткою № 3 (1980 року побудови). Відповідно до матеріалів спадкової справи [PERSON] померла [INFO] в селі Попружна Ставищенського району Київської області (а. с. 37 зв.). Спадщину після смерті останньої прийняли позивачі, спадкоємці за заповітом, посвідченим секретарем Попружнянської сільської ради Ставищенського району Київської області 6 грудня 2005 року за реєстровим № 44 (а. с. 38 зв.,36-37), подавши до Ставищенської районної державної нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини у встановлений шестимісячний строк відповідно до ст. ст. 1223 ч. 1, 1269 ч. ч. 1, 2, ст. 1270 ч. 1 ЦК України (а.с. 34, 34 зв.). Реєстрація права власності на даний житловий будинок згідно відповіді КП КОР Південне БТІ до 01.01.2013 р. не проводилась (а. с. 11) та в державному реєстрі речових прав на нерухоме майно відомості про речові права на вказане нерухоме майно відсутні (а. с. 54, 55). Відповідно до ч. 1 ст. 120 ЦК України (1963 р.) майно колгоспного двору належало його членам на праві сумісної власності. Згідно п.6 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.1995 року № 20 "Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності" право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, які до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. Згідно зі ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. На підставі ч. 5 ст. 1268 ЦК України спадщина належить спадкоємцю незалежно від часу її прийняття з часу відкриття спадщини. Відповідно до пунктів 1, 4 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України цей кодекс застосовується до цивільних правовідносин, що виникли після набрання ним чинності, тобто після 1 січня 2004 року. Статтею 182 ЦК України передбачено, що право власності та інші речові права на нерухомі речі, обмеження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації, а порядок проведення державної реєстрації прав на нерухомість і підстави відмови в ній установлюються законом. Відповідно до ст. 2 Закону України „Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обмежень - офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення речових прав на нерухоме майно та їх обмежень" що супроводжується внесенням даних до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та їх обмежень. Право власності на збудоване до набрання чинності Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» нерухоме майно набувається в порядку, який існував на час його спорудження, а не виникає у зв'язку із здійсненням державної реєстрації права власності на нього в порядку, передбаченому цим законом, яка є лише офіційним визнанням державою такого права, а не підставою його виникнення, (постанова Верховного Суду України від 13 червня 2012 р. № 6-54 цс 12). З урахуванням положень ч. 1 ст.15, ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. За змістом наведених норм права потреба в такому способі захисту виникає тоді, коли наявність суб'єктивного права власника не підтверджена відповідними доказами (документами), підлягає сумніву, не визнається іншими особами або ними оспорюється. Таким чином, враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що [PERSON], за життя, набула право власності на вищевказаний житловий будинок відповідно до ст. ст. 120, 123 ЦК УРСР (1963 р.), а після смерті [INFO] останньої право власності в порядку спадкування за заповітом на вказаний будинок набули позивачі, кожен на ? частину, і оскільки відповідачем Попружнянською сільською радою позов визнається, - він підлягає задоволенню. Оскільки Попружнянська сільська рада до пред'явлення позову про визнання права на спадщину на житловий будинок і в судовому засіданні не оспорювала цього права, відповідно до змісту ст. 88 ЦПК України на неї не може бути покладений обов'язок по відшкодуванню судових витрат.

Outcome: approved