Jurisdiction: civil
Date: 2020-06-18 00:00:00

[PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] звернулись до суду із позовами до СТОВ «Поділля», в яких просять розірвати договори: договір оренди землі площею 0,7443 га, що розташована на території Строїнецької сільської ради Тиврівського району Вінницької області, кадастровий номер 0524586500:01:001:0109, укладений 20 червня 2017 року між [PERSON] та Сільськогосподарським товариством з обмеженою відповідальністю "Поділля"; договір оренди землі площею 0,7653 га, що розташована на території Строїнецької сільської ради Тиврівського району Вінницької області, кадастровий номер 0524586500:01:001:0103, укладений 14 квітня 2008 року між [PERSON] та Сільськогосподарським товариством з обмеженою відповідальністю "Поділля"; договір оренди землі площею 0,8160 га, що розташована на території Строїнецької сільської ради Тиврівського району Вінницької області, кадастровий номер 0524586500:01:001:0102, укладений 03 січня 2012 року між [PERSON] та Сільськогосподарським товариством з обмеженою відповідальністю "Поділля"; договір оренди землі площею 0,9197 га, що розташована на території Строїнецької сільської ради Тиврівського району Вінницької області, кадастровий номер 0524586500:01:002:0268, укладений 14 квітня 2008 року між [PERSON] та Сільськогосподарським товариством з обмеженою відповідальністю "Поділля"; договір оренди землі площею 0,9478 га, що розташована на території Строїнецької сільської ради Тиврівського району Вінницької області, кадастровий номер 0524586500:01:002:0231, укладений 04 січня 2011 року між [PERSON] та Сільськогосподарським товариством з обмеженою відповідальністю "Поділля"; розірвати договір оренди землі площею 0,9511 га, що розташована на території Строїнецької сільської ради Тиврівського району Вінницької області, кадастровий номер 0524586500:01:001:0278, укладений 14 квітня 2008 року між [PERSON] та Сільськогосподарським товариством з обмеженою відповідальністю "Поділля"; розірвати договір оренди землі площею 0,9027 га, що розташована на території Строїнецької сільської ради Тиврівського району Вінницької області, кадастровий номер 0524586500:01:001:0279, укладений 14 квітня 2008 року між [PERSON] та Сільськогосподарським товариством з обмеженою відповідальністю "Поділля"; розірвати договір оренди землі площею 0,4925 га, що розташована на території Строїнецької сільської ради Тиврівського району Вінницької області, кадастровий номер 0524586500:01:001:0479, укладений 14 квітня 2008 року між [PERSON] та Сільськогосподарським товариством з обмеженою відповідальністю "Поділля"; розірвати договір оренди землі площею 0,5410 га, що розташована на території Строїнецької сільської ради Тиврівського району Вінницької області, кадастровий номер 0524586500:01:001:0187, укладений 14 квітня 2008 року між [PERSON] та Сільськогосподарським товариством з обмеженою відповідальністю "Поділля"; розірвати договір оренди землі площею 0,3494 га, що розташована на території Строїнецької сільської ради Тиврівського району Вінницької області, кадастровий номер 0524586500:01:001:0188, укладений 14 квітня 2008 року між [PERSON] та Сільськогосподарським товариством з обмеженою відповідальністю "Поділля"; розірвати договір оренди землі площею 0,4290 га, що розташована на території Строїнецької сільської ради Тиврівського району Вінницької області, кадастровий номер 0524586500:01:005:0418, укладений 14 квітня 2008 року між [PERSON] та Сільськогосподарським товариством з обмеженою відповідальністю "Поділля"; розірвати договір оренди землі площею 1,2424 га, що розташована на території Строїнецької сільської ради Тиврівського району Вінницької області, кадастровий номер 0524586500:01:005:0250, укладений 14 квітня 2008 року між [PERSON] та Сільськогосподарським товариством з обмеженою відповідальністю "Поділля"; розірвати договір оренди землі площею 0,4622 га, що розташована на території Строїнецької сільської ради Тиврівського району Вінницької області, кадастровий номер 0524586500:01:002:0512, укладений 14 квітня 2008 року між [PERSON] та Сільськогосподарським товариством з обмеженою відповідальністю "Поділля"; розірвати договір оренди землі площею 1,1091 га, що розташована на території Строїнецької сільської ради Тиврівського району Вінницької області, кадастровий номер 0524586500:01:002:0211, укладений 14 квітня 2008 року між [PERSON] та Сільськогосподарським товариством з обмеженою відповідальністю "Поділля"; розірвати договір оренди землі площею 0,5993 га, що розташована на території Строїнецької сільської ради Тиврівського району Вінницької області, кадастровий номер 0524586500:01:003:0387, укладений 14 квітня 2008 року між [PERSON] та Сільськогосподарським товариством з обмеженою відповідальністю "Поділля"; розірвати договір оренди землі площею 0,7571 га, що розташована на території Строїнецької сільської ради Тиврівського району Вінницької області, кадастровий номер 0524586500:01:005:0162, укладений 14 квітня 2008 року між [PERSON] та Сільськогосподарським товариством з обмеженою відповідальністю "Поділля" ; розірвати договір оренди землі площею 0,8665 га, що розташована на території Строїнецької сільської ради Тиврівського району Вінницької області, кадастровий номер 0524586500:01:005:0161, укладений 14 квітня 2008 року між [PERSON] та Сільськогосподарським товариством з обмеженою відповідальністю "Поділля"; розірвати договір оренди землі площею 0,6329 га, що розташована на території Строїнецької сільської ради Тиврівського району Вінницької області, кадастровий номер 0524586500:01:003:0388, укладений 14 квітня 2008 року між [PERSON] та Сільськогосподарським товариством з обмеженою відповідальністю "Поділля". Позов обґрунтовують тим, що у відповідності з витягом із протоколу № 3 зборів учасників Райагрооб`єднання "Тиврівська рада сільгоспвиробників" розрахунки за оренду земельних ділянок (паїв) становити по району в розмірі 10 % від вартості землі. Згідно державного акту на право власності на земельну ділянку серія ЯД № 394514 від 01.11.2007 року [PERSON] є власником земельної ділянки, площею 0,7443 га, що розташована на території Строїнецької сільської ради Тиврівського району Вінницької області, призначена для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер 0524586500:01:001:0109. 20 червня 2007 року між [PERSON] та СТОВ "Поділля" укладено договір оренди землі строком на 30 років. У відповідності з пунктом 2 Договору в оренду передаються багаторічні насадження (фруктові дерева). Пунктом 17 Договору передбачено, що умови збереження стану об`єкта оренди: зміна структури багаторічних насаджень та ріллі шляхом розкорчовки старих садів та посадки нових садів та ягідників. Станом на 01 січня 2019 року [PERSON] дізналася, що дерева були викорчувані орендарем без згоди орендодавця (власника), на земельній ділянці відсутні нові сади та ягідники. Також, до 25 грудня 2018 року Орендар не сплатив в повному обсязі орендну плату, що є порушенням умов договору оренди. Відповідач сплатив орендну плату за 2018 рік в сумі 1400 гривень, але [PERSON] вважає, що відповідач повинен був сплатити 3502,15 гривень що складає 10 % від нормативної грошової оцінки - 35021,67. 25 січня 2019 року [PERSON] звернулася до СТОВ "Поділля" з листами повідомленнями та пропозицією розірвання зазначеного договору оренди землі. Але, Орендар безпідставно відмовив, посилаючись на те, що підприємство планує свою виробничу діяльність та бюджет на довгостроковій основі. На думку [PERSON] , її права як власника земельної ділянки з багаторічними насадженнями, умови Договору та норми діючого законодавства грубо порушені діями СТОВ "Поділля" і вона вирішила звернутися до суду за захистом своїх прав. Згідно державного акту на право власності на земельну ділянку серія ЯД № 394502 від 01.11.2007 року [PERSON] є власником земельної ділянки, площею 0,7653 га, що розташована на території Строїнецької сільської ради Тиврівського району Вінницької області, призначена для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер 0524586500:01:001:0103. 14 квітня 2008 року між [PERSON] та СТОВ "Поділля" укладено договір оренди землі строком на 30 років. У відповідності з пунктом 2 Договору в оренду передаються багаторічні насадження (фруктові дерева). Пунктом 17 Договору передбачено, що умови збереження стану об`єкта оренди: зміна структури багаторічних насаджень та ріллі шляхом розкорчовки старих садів та посадки нових садів та ягідників. Станом на 01 січня 2019 року [PERSON] дізнався, що дерева були викорчувані орендарем без згоди орендодавця (власника), на земельній ділянці відсутні нові сади та ягідники. Також, до 25 грудня 2018 року Орендар не сплатив в повному обсязі орендну плату, що є порушенням умов договору оренди. Відповідач сплатив орендну плату за 2018 рік в сумі 1400 гривень, але [PERSON] вважає, що відповідач повинен був сплатити 3502,15 гривень що складає 10 % від нормативної грошової оцінки - 35021,54 гривень. 25 січня 2019 року [PERSON] звернувся до СТОВ "Поділля" з листами повідомленнями та пропозицією розірвання зазначеного договору оренди землі. Але, Орендар безпідставно відмовив, посилаючись на те, що підприємство планує свою виробничу діяльність та бюджет на довгостроковій основі. На думку [PERSON] , його права як власника земельної ділянки з багаторічними насадженнями, умови Договору та норми діючого законодавства грубо порушені діями СТОВ "Поділля" і він вирішив звернутися до суду за захистом своїх прав. Згідно свідоцтва про право на спадщину за законом від 22.11.2011 року [PERSON] є власником земельної ділянки, площею 0,8160 га, що розташована на території Строїнецької сільської ради Тиврівського району Вінницької області, призначена для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер 0524586500:01:001:0102. 03 січня 2012 року між [PERSON] та СТОВ "Поділля" укладено договір оренди землі строком на 28 років. У відповідності з пунктом 2 Договору в оренду передаються багаторічні насадження (фруктові дерева). Пунктом 17 Договору передбачено, що умови збереження стану об`єкта оренди: зміна структури багаторічних насаджень та ріллі шляхом розкорчовки старих садів та посадки нових садів та ягідників. Станом на 01 січня 2019 року [PERSON] дізналася, що дерева були викорчувані орендарем без згоди орендодавця (власника), на земельній ділянці відсутні нові сади та ягідники. Також, до 25 грудня 2018 року Орендар не сплатив в повному обсязі орендну плату, що є порушенням умов договору оренди. Відповідач сплатив орендну плату за 2018 рік в сумі 1400 гривень, але [PERSON] вважає, що відповідач повинен був сплатити 3839,53 гривень що складає 10 % від нормативної грошової оцінки - 38395,38 гривень . 25 січня 2019 року [PERSON] звернулася до СТОВ "Поділля" з листами повідомленнями та пропозицією розірвання зазначеного договору оренди землі. Але Орендар безпідставно відмовив, посилаючись на те, що підприємство планує свою виробничу діяльність та бюджет на довгостроковій основі. На думку [PERSON] , її права як власника земельної ділянки з багаторічними насадженнями, умови Договору та норми діючого законодавства грубо порушені діями СТОВ "Поділля" і вона вирішила звернутися до суду за захистом своїх прав. Згідно державного акту на право власності на земельну ділянку серія ЯД № 394792 від 01.11.2007 року [PERSON] є власником земельної ділянки, площею 0,9197 га, що розташована на території Строїнецької сільської ради Тиврівського району Вінницької області, призначена для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер 0524586500:01:002:0268. 14 квітня 2008 року між [PERSON] та СТОВ "Поділля" укладено договір оренди землі строком на 30 років. У відповідності з пунктом 2 Договору в оренду передаються багаторічні насадження (фруктові дерева). Пунктом 17 Договору передбачено, що умови збереження стану об`єкта оренди: зміна структури багаторічних насаджень та ріллі шляхом розкорчовки старих садів та посадки нових садів та ягідників. Станом на 01 січня 2019 року [PERSON] дізналася, що дерева були викорчувані орендарем без згоди орендодавця (власника), на земельній ділянці відсутні нові сади та ягідники. Також, до 25 грудня 2018 року Орендар не сплатив в повному обсязі орендну плату, що є порушенням умов договору оренди. Відповідач сплатив орендну плату за 2018 рік в сумі 1400 гривень, але [PERSON] вважає, що відповідач повинен був сплатити 4327,47 гривень, що складає 10 % від нормативної грошової оцінки - 43274,79 гривень. 25 січня 2019 року [PERSON] звернулася до СТОВ "Поділля" з листами -повідомленнями та пропозицією розірвання зазначеного договору оренди землі. Але Орендар безпідставно відмовив, посилаючись на те, що підприємство планує свою виробничу діяльність та бюджет на довгостроковій основі. На думку [PERSON] її права як власника земельної ділянки з багаторічними насадженнями, умови Договору та норми діючого законодавства грубо порушені діями СТОВ "Поділля" і вона вирішила звернутися до суду за захистом своїх прав. Згідно державного акту на право власності на земельну ділянку серія ЯЛ № 985370 від 12.05.2011 року [PERSON] є власником земельної ділянки, площею 0,9478 га, що розташована на території Строїнецької сільської ради Тиврівського району Вінницької області, призначена для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер 0524586500:01:002:0231. 04 січня 2011 року між [PERSON] та СТОВ "Поділля" укладено договір оренди землі строком на 30 років. У відповідності з пунктом 2 Договору в оренду передаються багаторічні насадження (фруктові дерева). Пунктом 17 Договору передбачено, що умови збереження стану об`єкта оренди: зміна структури багаторічних насаджень та ріллі шляхом розкорчовки старих садів та посадки нових садів та ягідників. Станом на 01 січня 2019 року [PERSON] дізналася, що дерева були викорчувані орендарем без згоди орендодавця (власника), на земельній ділянці відсутні нові сади та ягідники. Також, до 25 грудня 2018 року Орендар не сплатив в повному обсязі орендну плату, що є порушенням умов договору оренди. Відповідач сплатив орендну плату за 2018 рік в сумі 1400 гривень, але [PERSON] вважає, що відповідач повинен був сплатити 4459,70 гривень що складає 10 % від нормативної грошової оцінки - 44596,98 гривень. 25 січня 2019 року [PERSON] звернулася до СТОВ "Поділля" з листами повідомленнями та пропозицією розірвання зазначеного договору оренди землі. Але Орендар безпідставно відмовив, посилаючись на те, що підприємство планує свою виробничу діяльність та бюджет на довгостроковій основі. На думку [PERSON] її права як власника земельної ділянки з багаторічними насадженнями, умови Договору та норми діючого законодавства грубо порушені діями СТОВ "Поділля" і вона вирішила звернутися до суду за захистом своїх прав. Згідно державного акту на право власності на земельну ділянку серія ЯД № 394386 від 29.01.2008 року [PERSON] є власником земельної ділянки, площею 0,9511 га, що розташована на території Строїнецької сільської ради Тиврівського району Вінницької області, призначена для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер 0524586500:01:001:0278. 14 квітня 2008 року між [PERSON] та СТОВ "Поділля" укладено договір оренди землі строком на 30 років. У відповідності з пунктом 2 Договору в оренду передаються багаторічні насадження (фруктові дерева). Пунктом 17 Договору передбачено, що умови збереження стану об`єкта оренди: зміна структури багаторічних насаджень та ріллі шляхом розкорчовки старих садів та посадки нових садів та ягідників. Крім того, згідно свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 17.08.2015 року [PERSON] є власником земельної ділянки, площею 0,9027 га, що розташована на території Строїнецької сільської ради Тиврівського району Вінницької області, призначена для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер 0524586500:01:001:0279. 14 квітня 2008 року між [PERSON] (мамою [PERSON] ) та СТОВ "Поділля" укладено договір оренди землі строком на 30 років. У відповідності з пунктом 2 Договору в оренду передаються багаторічні насадження (фруктові дерева). Пунктом 17 Договору передбачено, що умови збереження стану об`єкта оренди: зміна структури багаторічних насаджень та ріллі шляхом розкорчовки старих садів та посадки нових садів та ягідників. Договір оренди землі після оформлення спадщини з Тимофіївим не укладався. Станом на 01 січня 2019 року [PERSON] дізнався, що на двох земельних ділянках, які є його власністю дерева були викорчувані орендарем без згоди орендодавця (власника), на земельній ділянці відсутні нові сади та ягідники. Також, до 25 грудня 2018 року Орендар не сплатив в повному обсязі орендну плату по двом договорам, що є порушенням умов договорів оренди. Відповідач сплатив орендну плату за 2018 рік в сумі 2800 гривень (по двом договорам), але [PERSON] вважає, що відповідач повинен був сплатити 4475,23 гривень, що складає 10 % від нормативної грошової оцінки - 44752,26 гривень по одному договору та 4244,19 гривень що складає 10 % від нормативної грошової оцінки - 42441,95 гривень по іншому договору. 24 січня 2019 року [PERSON] звернувся до СТОВ "Поділля" з листами повідомленнями та пропозицією розірвання зазначених договорів оренди землі. Але, Орендар безпідставно відмовив посилаючись на те що підприємство планує свою виробничу діяльність та бюджет на довгостроковій основі. На думку [PERSON] його права як власника земельних ділянок з багаторічними насадженнями, умови Договору та норми діючого законодавства грубо порушені діями СТОВ "Поділля" і він вирішив звернутися до суду за захистом своїх прав. Згідно свідоцтва про право на спадщину за законом від 13.12.2016 року [PERSON] є власником земельної ділянки, площею 0,4925 га, що розташована на території Строїнецької сільської ради Тиврівського району Вінницької області, призначена для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер 0524586500:01:001:0479. 14 квітня 2008 року між [PERSON] (батьком [PERSON] ) та СТОВ "Поділля" укладено договір оренди землі строком на 30 років. Але, з моменту оформлення права власності [PERSON] договір оренди землі зі СТОВ "Поділля" не укладався. Відповідач продовжує користуватися земельною ділянкою та не сплачує взагалі орендну плату [PERSON] . Також, згідно свідоцтва про право на спадщину за законом від 13.12.2016 року [PERSON] є власником земельної ділянки, площею 0,5410 га, що розташована на території Строїнецької сільської ради Тиврівського району Вінницької області, призначена для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер 0524586500:01:001:0187. 14 квітня 2008 року між [PERSON] (батьком [PERSON] ) та СТОВ "Поділля" укладено договір оренди землі строком на 30 років. Але, з моменту оформлення права власності [PERSON] договір оренди землі зі СТОВ "Поділля" не укладався. Відповідач продовжує користуватися земельною ділянкою та не сплачує взагалі орендну плату [PERSON] . Крім того, згідно свідоцтва про право на спадщину за законом від 13.12.2016 року [PERSON] є власником земельної ділянки, площею 0,3494 га, що розташована на території Строїнецької сільської ради Тиврівського району Вінницької області, призначена для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер 0524586500:01:001:0188. 14 квітня 2008 року між [PERSON] (батьком [PERSON] ) та СТОВ "Поділля" укладено договір оренди землі строком на 30 років. Але, з моменту оформлення права власності [PERSON] договір оренди землі зі СТОВ "Поділля" не укладався. Відповідач продовжує користуватися земельною ділянкою та не сплачує взагалі орендну плату [PERSON] . Таким чином, на думку [PERSON] її права як власника земельних ділянок, умови Договору та норми діючого законодавства грубо порушені діями СТОВ "Поділля" і вона вирішила звернутися до суду за захистом своїх прав. Згідно свідоцтва про право на спадщину за законом від 17.03.2016 року [PERSON] є власником земельної ділянки, площею 0,4290 га, що розташована на території Строїнецької сільської ради Тиврівського району Вінницької області, призначена для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер 0524586500:01:005:0418. 14 квітня 2008 року між [PERSON] (батьком [PERSON] ) та СТОВ "Поділля" укладено договір оренди землі строком на 30 років. Але, з моменту оформлення права власності [PERSON] договір оренди землі зі СТОВ "Поділля" не укладався. Відповідач продовжує користуватися земельною ділянкою та не сплачує взагалі орендну плату [PERSON] . Також, згідно свідоцтва про право на спадщину за законом від 17.03.2016 року [PERSON] є власником земельної ділянки, площею 1,2424 га, що розташована на території Строїнецької сільської ради Тиврівського району Вінницької області, призначена для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер 0524586500:01:005:0250. 14 квітня 2008 року між [PERSON] (батьком [PERSON] ) та СТОВ "Поділля" укладено договір оренди землі строком на 30 років. Але, з моменту оформлення права власності [PERSON] договір оренди землі зі СТОВ "Поділля" не укладався. Відповідач продовжує користуватися земельною ділянкою та не сплачує взагалі орендну плату [PERSON] . Таким чином, на думку [PERSON] її права як власника земельних ділянок, умови Договору та норми діючого законодавства грубо порушені діями СТОВ "Поділля" і вона вирішила звернутися до суду за захистом своїх прав. Згідно свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 13.09.2016 року [PERSON] є власником земельної ділянки, площею 0,4622 га, що розташована на території Строїнецької сільської ради Тиврівського району Вінницької області, призначена для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер 0524586500:01:002:0512. 14 квітня 2008 року між [PERSON] (мамою [PERSON] ) та СТОВ "Поділля" укладено договір оренди землі строком на 30 років. Але, з моменту оформлення права власності [PERSON] договір оренди землі зі СТОВ "Поділля" не укладався. Відповідач продовжує користуватися земельною ділянкою без належного оформлення договору оренди. До 25 грудня 2018 року Орендар не сплатив в повному обсязі орендну плату, що є порушенням умов договору оренди. Відповідач сплатив орендну плату за 2018 рік в сумі 1000 гривень, але [PERSON] вважає, що відповідач повинен був сплатити 1256,44 гривень що складає 10 % від нормативної грошової оцінки - 12564,44 гривень. Також, згідно свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 13.09.2016 року [PERSON] є власником земельної ділянки, площею 1,1091 га, що розташована на території Строїнецької сільської ради Тиврівського району Вінницької області, призначена для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер 0524586500:01:002:0211. 14 квітня 2008 року між [PERSON] (мамою [PERSON] ) та СТОВ "Поділля" укладено договір оренди землі строком на 30 років. Але, з моменту оформлення права власності [PERSON] договір оренди землі зі СТОВ "Поділля" не укладався. Відповідач продовжує користуватися земельною ділянкою без належного оформлення договору оренди. До 25 грудня 2018 року Орендар не сплатив в повному обсязі орендну плату, що є порушенням умов договору оренди. Відповідач сплатив орендну плату за 2018 рік в сумі 1800 гривень, але [PERSON] вважає, що відповідач повинен був сплатити 5218,66 гривень що складає 10 % від нормативної грошової оцінки - 52186,65 гривень. 25 січня 2019 року [PERSON] звернулася до СТОВ "Поділля" з листом повідомленням та пропозицією розірвання зазначеного договору оренди землі. Але Орендар безпідставно відмовив, посилаючись на те, що підприємство планує свою виробничу діяльність та бюджет на довгостроковій основі. Таким чином, на думку [PERSON] її права як власника земельних ділянок, умови Договору та норми діючого законодавства грубо порушені діями СТОВ "Поділля" і вона вирішила звернутися до суду за захистом своїх прав. Згідно свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 27.12.2016 року [PERSON] є власником земельної ділянки, площею 0,5993 га, що розташована на території Строїнецької сільської ради Тиврівського району Вінницької області, призначена для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер 0524586500:01:003:0387. 14 квітня 2008 року між [PERSON] (мамою [PERSON] ) та СТОВ "Поділля" укладено договір оренди землі строком на 30 років. Але, з моменту оформлення права власності [PERSON] договір оренди землі зі СТОВ "Поділля" не укладався. Відповідач продовжує користуватися земельною ділянкою без належного оформлення договору оренди. До 25 грудня 2018 року Орендар не сплатив в повному обсязі орендну плату, що є порушенням умов договору оренди. Відповідач сплатив орендну плату за 2018 рік в сумі 1100 гривень, але [PERSON] вважає, що відповідач повинен був сплатити 1629,13 гривень що складає 10 % від нормативної грошової оцінки - 16291,37 гривень. Крім того, згідно свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 27.12.2016 року [PERSON] є власником земельної ділянки, площею 0,7571 га, що розташована на території Строїнецької сільської ради Тиврівського району Вінницької області, призначена для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер 0524586500:01:005:0162. 14 квітня 2008 року між [PERSON] (мамою [PERSON] ) та СТОВ "Поділля" укладено договір оренди землі строком на 30 років. Але, з моменту оформлення права власності [PERSON] договір оренди землі зі СТОВ "Поділля" не укладався. Відповідач продовжує користуватися земельною ділянкою без належного оформлення договору оренди. До 25 грудня 2018 року Орендар не сплатив в повному обсязі орендну плату, що є порушенням умов договору оренди. Відповідач сплатив орендну плату за 2018 рік в сумі 1700 гривень, але [PERSON] вважає, що відповідач повинен був сплатити 3562,39 гривень що складає 10 % від нормативної грошової оцінки - 35623,94 гривень. Також, згідно свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 07.10.2017 року [PERSON] є власником земельної ділянки, площею 0,8665 га, що розташована на території Строїнецької сільської ради Тиврівського району Вінницької області, призначена для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер 0524586500:01:005:0161. 14 квітня 2008 року між [PERSON] (мамою [PERSON] ) та СТОВ "Поділля" укладено договір оренди землі строком на 30 років. Але, з моменту оформлення права власності [PERSON] договір оренди землі зі СТОВ "Поділля" не укладався. Відповідач продовжує користуватися земельною ділянкою без належного оформлення договору оренди. До 25 грудня 2018 року Орендар не сплатив в повному обсязі орендну плату, що є порушенням умов договору оренди. Відповідач сплатив орендну плату за 2018 рік в сумі 1700 гривень, але [PERSON] вважає, що відповідач повинен був сплатити 4077,15 гривень що складає 10 % від нормативної грошової оцінки - 40771,56 гривень. Крім того, згідно свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 07.10.2017 року [PERSON] є власником земельної ділянки, площею 0,6329 га, що розташована на території Строїнецької сільської ради Тиврівського району Вінницької області, призначена для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер 0524586500:01:003:0388. 14 квітня 2008 року між [PERSON] (мамою [PERSON] ) та СТОВ "Поділля" укладено договір оренди землі строком на 30 років. Але, з моменту оформлення права власності [PERSON] договір оренди землі зі СТОВ "Поділля" не укладався. Відповідач продовжує користуватися земельною ділянкою без належного оформлення договору оренди. До 25 грудня 2018 року Орендар не сплатив в повному обсязі орендну плату, що є порушенням умов договору оренди. Відповідач сплатив орендну плату за 2018 рік в сумі 1100 гривень, але [PERSON] вважає, що відповідач повинен був сплатити 1720,47 гривень що складає 10 % від нормативної грошової оцінки - 17204,75 гривень. 25 січня 2019 року [PERSON] звернулася до СТОВ "Поділля" з листом повідомленням та пропозицією розірвання зазначеного договору оренди землі. Але, Орендар безпідставно відмовив посилаючись на те що підприємство планує свою виробничу діяльність та бюджет на довгостроковій основі. Таким чином, на думку [PERSON] , її права як власника земельних ділянок, умови Договору та норми діючого законодавства грубо порушені діями СТОВ "Поділля" і вона вирішила звернутися до суду за захистом своїх прав. Ухвалою Тиврівського районного суду Вінницької області від 21.05.2019 року заяву прийнято до розгляду, справу призначено за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче судове засідання. Ухвалою Тиврівського районного суду від 10.12.2019 року підготовче провадження закрито, справу призначено до розгляду по суті. В судовому засіданні позивачі [PERSON] , [PERSON] та представник позивачів [PERSON] позовні вимоги підтримали, просять позови завольнити з викладних у позовній заяві підстав. Представник позивачів [PERSON] також зазначив, що жоден із позивачів не отримав орендну плату за 2019 рік, що також має бути оцінене судом в рамках даної справи. Окрім того, внаслідок викорчування відповідачем багаторічних насаджень на земельних ділянках позивачів погіршено стан земельних ділянок. Відтак, в діях відповідача вбачаються систематичні порушення умов договорів, що є підставою для їх розірвання. [PERSON] також пояснив, що на його земельній ділянці викорчувано всі багаторічні насадження, їх кількість повідомити не може, росли на його ділянці яблуні. Його земельна ділянка знаходиться в кварталі №18. Орендну плату за 2018 рік він отримав частково в лютому 2019 року, приблизно 2800 грн. За 2019 рік орендну плату відповідач не виплатив, йому було сказано, що її виплатять за умови укладення нового договору оренди на 28 років. [PERSON] зазначила, що орендну плату за 2016 рік за договорами оренди землі, які вона просить розірвати, вона отримала. Чи отримала орендну плату за 2017 рік не пам`ятає. За 2018 рік вона отримала 2800 орендної плати, вважає, що відповідач повинен був виплатити 5500 грн. За 2019 рік вона орендну плату не отримала, хоча вона зверталась разом із [PERSON], [PERSON] до працівників підприємства. Працівник на прізвище [PERSON] їй повідомив, що орендна плата може бути виплачена за умови укладення нових договорів оренди. В ході розгляду справи в судовому засіданні позивач [PERSON] зазначила, що орендну пату за 2018 рік отримувала в грудні 2018р. [PERSON] вказала, що взагалі орендної плати не отримувала. [PERSON] пояснив, що в січні 2019 року отримав орендну плату за 2018 рік отримав за свою і земельну ділянку, що успадкував після смерті матері - по 2800 грн. Представник відповідача [PERSON] позовні вимоги не визнав, зазначивши, що орендна плата всім позивачам за 2018 рік виплачена, угод про зміну розмірів орендної плати сторони не укладали, із такими вимогами позивачі до відповідача не звертались. Чи викорчувані насадження на земельних ділянках позивачів та закладені нові стверджувати не має можливості, оскільки межі земельних ділянок не визначені, невідомі кількісні та якісні показники насаджень, їх стан, які знаходились на земельних ділянках, що передавались в оренду. Відповідних актів приймання-передачі із такими даними не надано. Наразі строки дії договорів не закінчились, відповідачем проводяться необхідні технологічні заходи, підготовлюючі роботи для посадки нових садів і ягідників. Доводи позивачів щодо відмови відповідача виплатити орендну плату заперечує. Суд, вислухавши осіб, які беруть участь у справі , свідків, дослідивши матеріали справи, вважає, що в задоволенні позову [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] слід відмовити, позови [PERSON] , [PERSON] задовольнити, виходячи з наступного. Позивачі є власниками земельних ділянок для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території Строїнецької сільської ради: [PERSON] - земельних ділянок площею 0, 4622 га, кадастровий номер 0524586500:01:002:0512 та площею 1,1091га, кадастровий номер 0524586500:01:002:0211 згідно свідоцтв про право на спадщину за заповітом після смерті матері [PERSON] , яка померла [INFO] , виданими державним нотаріусом Тиврівської державної нотаріальної контори 13.09.2016 року (а.с 39, 43 т.1); [PERSON] - земельних ділянок площею 0, 4290 га, кадастровий номер 0524586500:01:005:0418 та площею 1,2424га, кадастровий номер 0524586500:01:005:0250 згідно свідоцтв про право на спадщину за законом після смерті батька [PERSON] , який помер [INFO] , виданих державним нотаріусом Тиврівської державної нотаріальної контори 17.03.2016 року (а.с.86, 90 т.1); [PERSON] - земельних ділянок, площею 0, 4925 га, кадастровий номер 0524586500:01:001:0479, площею 0,5410 га, кадастровий номер 0524586500:01:001:0787 та площею 0,3494 га, кадастровий номер 0524586500:01:001:0188 згідно свідоцтв про право на спадщину за законом після смерті батька [PERSON] , який помер [INFO] , виданих державним нотаріусом Тиврівської державної нотаріальної контори 13.12.2016 року (а.с 95,99,103 т.1); [PERSON] - земельної ділянки, площею 0,9511га, кадастровий номер 0524586500:01:001:0278 на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯД №394388 та земельної ділянки, площею 0,9027га, кадастровий номер 0524586500:01:001:0279 згідно свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті матері [PERSON] , яка померла [INFO] , виданого державним нотаріусом Тиврівської державної нотаріальної контори 17.08.2015 року (а.с. 113, 121 т.1); [PERSON] - земельної ділянки, площею 0,9478 га, кадастровий номер 0524586500:01:002:0231 на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯЛ №985370, виданого 12.05.2011 року (а.с. 133 т.1); [PERSON] - земельної ділянки, площею 0,9197га, кадастровий номер 0524586500:01:002:0268 на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯД №394792, виданого 01.11.2007 року (а.с. 150 т.1); [PERSON] - земельної ділянки, площею 0,8160 га, кадастровий номер 0524586500:01:001:0102 на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті матері [PERSON] , яка померла [INFO] , виданого державним нотаріусом Тиврівської державної нотаріальної контори 12.11.2011 року (а.с. 168 т.1); [PERSON] - земельної ділянки, площею 0,7653 га, кадастровий номер 0524586500:01:001:0103 на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯД №394502, виданого 01.11.2007 року (а.с. 178 т.1); [PERSON] - земельної ділянки, площею 0,7443 га, кадастровий номер 0524586500:01:001:0109 на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку, виданого 01.11.2007 року (а.с. 189 т.1); [PERSON] - земельних ділянок, площею 0,8665 га, кадастровий номер 0524586500:01:005:0161, площею 0,6329га, кадастровий номер 0524586500:01:003:0388 згідно свідоцтв про право на спадщину за заповітом після смерті матері [PERSON] , яка померла [INFO] , виданих державним нотаріусом Тиврівської державної нотаріальної контори 07.10.2017 року (а.с.201,205т.1), земельних ділянок, площею 0,7571 га, кадастровий номер 0524586500:01:005:0162 та площею 0,5993 га, кадастровий номер 0524586500:01:003:0387 згідно свідоцтв про право на спадщину за заповітом після смерті матері [PERSON] , яка померла [INFO] , виданих державним нотаріусом Тиврівської державної нотаріальної контори 27.12.2016 року (а.с.197, 209 т.1). Позивачі уклали договори оренди земельних ділянок з СТОВ «Поділля»: [PERSON] -14.04.2008 року земельної ділянки, площею 0,7653 га, в тому числі земельної ділянки, площею 0,7653 га, на якій розміщені багаторічні насадження (а.с.180 т.1, а.с. 116 т.2); [PERSON] - 14.04.2008 року земельної ділянки, площею 0,9511га, в тому числі земельної ділянки, площею 0,9511 га, на якій розміщені багаторічні насадження (а.с.111 т.1); [PERSON] - 04.01.2011року земельної ділянки, площею 0,9478га, в тому числі земельної ділянки, площею 0,9478га, на якій розміщені багаторічні насадження (а.с.134 т.1); [PERSON] - земельної ділянки, площею 0,9197га, в тому числі земельної ділянки, площею 0,9197 га, на якій розміщені багаторічні насадження (а.с.151 т.1); [PERSON] - 03.01.2012 року земельної ділянки, площею 0,8160 га, в тому числі земельної ділянки, площею 0,8160 га, на якій розміщені багаторічні насадження (а.с.124 т.2); [PERSON] - 14.04.2008 року земельної ділянки, площею 0,7443 га, в тому числі земельної ділянки, площею 0,7443 га, на якій розміщені багаторічні насадження (а.с.117 т.2). Батьки позивачів уклали договори оренди земельних ділянок із СТОВ «Поділля»: [PERSON] - мати [PERSON] - 14.04.2008 року земельних ділянок площею 0,4622 га, в тому числі земельної ділянки, площею 0,4622 га, на якій розміщені багаторічні насадження та площею 1,1091 га, в тому числі ріллі - 1,1091(а.с. 47-50 т.1); [PERSON] - батько [PERSON] - 14.04.2008 року земельних ділянок, площею 0,4290 га, в тому числі ріллі 0,4290 га та земельної ділянки, площею 1,2424 га, в тому числі земельної ділянки, площею 1,2424 га, на якій розміщені багаторічні насадження (а.с. 102 т.2); [PERSON] - батько [PERSON] - 14.04.2008 року земельних ділянок, площею 0,4925 га, в тому числі ріллі 0,4925 га, площею 0,3494 га, в тому числі на 0,3494 га розміщені багаторічні насадження та площею 0,5410 га, в тому числі на 0,5410 га розміщені багаторічні насадження. [PERSON] - мати [PERSON] -14.04.2008 року земельної ділянки, площею 0,9027 га, в тому числі земельної ділянки, площею 0,9027 га га, на якій розміщені багаторічні насадження (а.с. 125 т.1) [PERSON] - мати [PERSON] - 14.04.2008 року земельних ділянок, площею 0, 5993 га, в тому числі ріллі 0,5993 га, площею 0,8665 га, в тому числі на 0,8665 га розміщені багаторічні насадження, площею 0,6329 га, в тому числі ріллі 0,6329 га та площею 0,7571 га, в тому числі на 0,7571 га розміщені багаторічні насадження (а.с.213-220 т.1). Відповідно до ст.13 Конституції України, держава забезпечує захист прав усіх суб`єктів права власності і господарювання… Статтею 41 Конституції України встановлено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю… Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Вибір громадянами способу захисту своїх прав і свобод від порушень та протиправних посягань гарантовано ст. 55 Конституції України, відповідно до якої кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань. Частиною 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод від 04.11.1950, яка набрала чинності для України з 11.09.1997 і відповідно до ст.9 Конституції України є частиною національного законодавства, передбачено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку належним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. У пункті 50 рішення у справі "Беллет проти Франції" від 4 грудня 1995 року Європейський суд з прав людини зазначив, що "стаття 6 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданий національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права". У силу ст.13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна людина, права і свободи якої, викладені у цій Конвенції, порушуються, має ефективний засіб захисту у відповідному національному органі. Європейський суд з прав людини у своїй прецедентній практиці виходить із того, що положення пункту 1 статті 6 та статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує кожному право подати до суду будь-яку заяву, що стосується його прав і обов`язків цивільного характеру (п.36 рішення ЄСПЛ від 21.02.1975 у справі "Голден проти Сполученого королівства") та кожен має право на ефективний засіб юридичного захисту (ст.13 Конвенції). Європейський суд з прав людини також акцентує увагу на тому, що право на доступ до суду має бути ефективним. Реалізуючи п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух …(рішення Європейського суду з прав людини у справі "Жоффр де ля Прадель проти Франції" від 16 грудня 1992 року). Згідно з частиною першою статті 2 ЦПК України завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Відповідно до положень ч.1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Захист цивільних прав - це передбачені законом способи охорони цивільних прав у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення. Під способами захисту цивільних прав розуміють закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав та вплив на порушника. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором (стаття 5 ЦПК України). За приписами ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання (ч.1 ст.15 ЦК України). За змістом ст.16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого порушеного права та інтересу. Реалізуючи право на судовий захист, звертаючись до суду, позивач повинен вказати в позові власне суб`єктивне уявлення про порушене право чи охоронюваний інтерес та спосіб його захисту. Отже, зміст положень ЦПК України, ЦК України дає підстави для висновку, що право на судовий захист пов`язане виключно з порушенням суб`єктивного права позивача. Суд може захистити лише порушене право позивача. Відсутність хоча б однієї з умов надання судового захисту суб`єктивного права виключає можливість задоволення матеріально-правових вимог позивача. Інше б суперечило основному завданню цивільного судочинства, - захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів (ст.ст.1, 3 ЦПК України, ст.ст. 15, 16 ЦК України, абз. 2 п. 11 постанови Пленуму Верховного Суду України від 18.12.2009 р. № 14 "Про судове рішення у цивільній справі"). При цьому обставину дійсного (реального) порушення відповідачем прав, свобод чи інтересів позивача (або наслідки у вигляді збитків чи інших обмежень) має довести належними, допустимими і достовірними доказами саме позивач. Тобто, призначенням суду є захист лише порушених, невизнаних або оспорюваних прав свобод та інтересів учасників правовідносин через здійснення правосуддя. Постановою Пленуму ВС України №2 від 12.06.2009 "Про застосування норм процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції" роз`яснено, що під час судового розгляду предметом доказування є факти, якими обґрунтовуються заявлені вимоги чи заперечення або мають інше юридичне значення для вирішення справи і підлягають встановленню при ухваленні рішення. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмету доказування. Відповідно до п. 9 постанови № 5 Пленуму Верховного Суду України від 12 червня 2009 року "Про застосування норм цивільного процесуального законодавства, що регулюють провадження у справі до судового розгляду", уточнюючи позовні вимоги або заперечення проти позову, суд визначає характер спірних правовідносин сторін, зміст їх правових вимог і матеріальний закон, що їх регулює, і яким належить керуватися при вирішенні спору. Зокрема, у позивача суд повинен з`ясувати предмет позову (що конкретно вимагає позивач), підставу позову (чим він обґрунтовує свої вимоги) і зміст вимоги (який спосіб захисту свого права він обрав), оскільки підставою позову є фактичні обставини, що наведені у заяві, то зазначення позивачем конкретної правової норми на обґрунтування позову не є визначальним при вирішенні судом питання про те, яким законом слід керуватись при вирішенні спору. У п.26 рішення ЄСПЛ у справі "Надточій проти України" та п.23 рішення ЄСПЛ у справі "Гурепка проти України №2" наголошується на принципі рівності сторін - одному із складників ширшої компетенції справедливого судового розгляду, який передбачає, що кожна сторона повинна мати розумну можливість відстоювати свою позицію у справі в умовах, які не ставлять її в суттєво менш сприятливе становище порівняно з опонентом. Виходячи з принципу процесуальної рівності сторін і враховуючи обов`язок кожної сторони довести ті обставини, на які вона посилається, в судовому засіданні досліджено кожний доказ, наданий сторонами на підтвердження своїх вимог або заперечень, який відповідає вимогам належності та допустимості доказів (п.27 Постанови ПВС України від 12.06.2009 №2 "Про практику застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції"). При цьому суд враховує позиції ЄСПЛ щодо аргументації судових рішень, закріплені, зокрема в рішенні "Бендерський проти України" від 15.11.2007, в якому наголошується, що "право може вважатися ефективним, тільки, якщо зауваження сторін насправді "заслухані", тобто належним чином вивчені судом (п.33 рішення від 21.03.2000 у справі "Дюлоранс проти Франції"; пп. 32 - 35 рішення від 07.03.2006 у справі "Донадзе проти Грузії "). Частиною 3 статті 12, статтями 76 - 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Засобами доказування у цивільній справі є показання свідків, письмові докази, речові і електроні докази і висновки експертів. Суд приймає до розгляду лише ті докази, які мають значення для справи. Обставини, які за законом повинні бути підтвердженні певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Кожна сторона має довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. За приписами ч.1 ст. 179 ЦПК України, предметом доказування під час судового розгляду є факти, які обґрунтовують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для вирішення справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Відповідно до положень статті 1 Закону України «Про оренду землі» оренда землі - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для проведення підприємницької та інших видів діяльності. Згідно зі статтею 13 цього Законудоговір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства. Відповідно до статті 21 Закону України «Про оренду землі» орендна плата за землю - це платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою згідно з договором оренди землі. Розмір, умови і строки внесення орендної плати за землю встановлюються за згодою сторін у договорі оренди. Положеннями статті 32 Закону України «Про оренду землі» передбачено, що на вимогу однієї зі сторін договір оренди землі може бути достроково розірваний за рішенням суду у разі невиконання сторонами обов`язків, передбачених статтями 24 і 25 цього Закону та умовами договору, у разі випадкового знищення чи пошкодження об`єкта оренди, яке істотно перешкоджає передбаченому договором використанню земельної ділянки, а також на підставах, визначених ЗК України та іншими законами України. У статті 141 ЗК Українисеред підстав припинення права користування земельною ділянкою, зокрема в пункті «д» частини першої цієї статті передбачено систематичну несплату земельного податку або орендної плати. Разом з тим згідно із частиною другою статті 651 ЦК України договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї зі сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору. Системний аналіз зазначених положень законодавства та враховуючи врегулювання відносин, пов`язаних із орендою землі, зокрема, положеннями ЦК України, дає підстави дійти висновку, що при вирішенні питання щодо розірвання договору оренди з підстави, передбаченої пунктом «д» статті 141 ЗК України, застосуванню також підлягають положення частини другої статті 651 ЦК України, згідно якої необхідна наявність істотного порушення стороною договору. У пункті 10.1. постанови Великої Палати Верховного Суду від 27 листопада 2018 року у справі № 912/1385/17 зазначено, що при вирішенні судом питання щодо розірвання договору оренди землі за обставин систематичного невнесення орендної плати, застосуванню також підлягають положення частини другої статті 651 ЦК України. У постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 06 березня 2019 року у справі № 183/262/17 зазначено, що «зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору. У пункті «д» частини першої статті 141 ЗК України визначено, що підставою для припинення права користування земельною ділянкою є систематична несплата орендної плати. Підставою для розірвання договору оренди землі є систематична несплата орендної плати (два та більше випадки). При цьому, систематична сплата орендної плати не у повному обсязі, визначеному договором, тобто як невиконання, так і неналежне виконання умов договору, є підставою для розірвання такого договору, оскільки згідно зі статтею 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться». Тлумачення зазначених норм дає підстави для висновку, що вказані положення закону, які регулюють спірні відносини, вимагають саме систематичної (два та більше випадків) несплати орендної плати, передбаченої договором, як підстави для розірвання договору оренди земельної ділянки, що також є істотним порушенням умов договору, оскільки позбавляє позивача можливості отримати гарантовані договором кошти за те, що його земельну ділянку використовує інша особа. Указаний висновок відповідає правовій позиції, викладеній у постанові Великої Палати Верховного Суду від 26 червня 2019 року в справі № 289/2227/17 (провадження № 14-299цс19). Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ч.1 ст. 14 ЦК України цивільні обов`язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства. Відповідно до Договорів оренди земельних ділянок від 14.04.2008року [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] передали в оренду СТОВ «Поділля» свої земельні вищевказані земельні ділянки на строк 30 років зі сплатою орендної плати в розмірі не менше 1,5% нормативно-грошової оцінки земельної ділянки в строк до 25 грудня поточного року (п.п.5,8,9, 11 Договорів). Відповідно до Договорів оренди земельних ділянок від 04.01.2011 року [PERSON] , від 03.01.2012 року [PERSON] передали в оренду СТОВ «Поділля» свої земельні ділянки на строк 28 років зі сплатою орендної плати в розмірі 3 % нормативно-грошової оцінки земельної ділянки в строк до 25 грудня поточного року (п.п.5, 8, 9, 11 Договорів). Згідно Указу Президента України «Про додаткові заходи щодо соціального захисту селян - власників земельних ділянок та земельних часток (паїв)» від 2 лютого 2002 року N 92/2002 запроваджено плату за оренду земельних ділянок сільськогосподарського призначення, земельних часток (паїв) у розмірі не менше 3 відсотків визначеної відповідно до законодавства вартості земельної ділянки, земельної частки (паю). Виходячи з вищевикладеного, суд не погоджується з доводами сторони позивачів, що відповідач зобов`язаний сплачувати орендну плату в розмірі 10 % вартості земельних ділянок у відповідності з витягом із протоколу № 3 зборів учасників Райагрооб`єднання "Тиврівська рада сільгоспвиробників", оскільки такі умови сторони не погоджували при укладенні договорів оренди, додаткових угод про зміну розміру орендної плати не укладали, а вказане рішення Райагрооб`єднання не є законодавчим актом. Відповідно до інформаційної довідки Відділу у Тиврівському районі від 24.01.2019 року нормативно-грошова оцінка ріллі на території Вінницької області на 01.01.2019 року становить 27184 грн. Згідно інформаційної довідки Відділу у Тиврівському районі від 24.01.2019року нормативно-грошова оцінка ріллі на території Вінницької області на 01.01.2019 року становить 27184 грн., нормативно-грошова оцінка багаторічних насаджень на території Вінницької області 47053,16 (а.с.196 т.2). Доказів на спростування даних обставин суду не надано. Виходячи з наданих суду доказів про вартість земельних ділянок, мінімальний річний розмір орендної плати за 2018 рік згідно умов вказаних договорів становить: [PERSON] - 1080,29 грн. (47053,16 грн. х 3% х 0,7653 га); [PERSON] - 1342,57 грн. (47053,16 грн. х 3% х 0,9511 га) за його договором та за договором [PERSON] - 1274,25 грн. (47053,16 грн. х 3% х 0,9027 га); [PERSON] -1337,91 грн. (47053,16 грн. х 3% х 0,9478 га); [PERSON] - 1298,24 грн. (47053,16 грн. х 3% х 0,9197 га); [PERSON] -1151,86 грн. (47053,16 грн. х 3% х 0,8160 га); [PERSON] - 1050,65 грн. (47053,16 грн. х 3% х 0,7443га); [PERSON] -1556,93 грн. ( 652,44 грн. (47053,16 грн. х 3%х 0,4622 га) + 904,49 грн. (27184 грн. х 3% х 1,1091); [PERSON] - 2103,61 грн. (349,85 грн. (27184 грн. х 3%х 0,4290 га) +1753,76 грн. ( 47053,16 грн. х 3% х 1,2424 га); [PERSON] - 1658,52 грн. (401,64 грн. ( 27184 грн. х 3% х 0,4925 га) + 493,21 грн. ( 47053,16 грн. х 3% х 0,3494 га) + 763,67 грн. (47053,16 грн. х 3% х 0,5410 га); [PERSON] - 3296,74 грн. (1068,71 грн. ( 47053,16 грн. х 3%х 0,7571 га) + 1223,15 грн. ( 47053,16 грн. х 3 % х 0,8665 га) + 516,14 грн. ( 27184 грн. х 3 % х 0,6329 га) + 488,74 грн. ( 27184 грн. х 3 % х 0,5993 га)). Разом з тим, відповідно до відомості про нарахування паїв від 01.12.2018 року за 2018 рік отримано орендної плати з урахуванням ПДФО та ВЗ [PERSON] -3476,76 грн., [PERSON] - 3476,76 грн., [PERSON] - 3476,76 грн., [PERSON] - 3476,76 грн., [PERSON] - 6953,52 грн., [PERSON] - 6953,52 грн.; [PERSON] - 6953,52 грн., [PERSON] - 10430,28 грн., де стоять підписи від їх імені (а.с. 65-73 т.2). Доказів на спростування даних обставин суду не надано. Ці ж обставини підтверджуються відомостями з Державного реєстру ФОП ГУ ДПС у Вінницькій області (а.с. 157- 169 т.2). Тобто підстав стверджувати про неповну сплату орендної плати за 2018 рік позивачам [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] ; [PERSON] , [PERSON] не вбачається. Суд не погоджується з доводами представника позивачів, що в рамках даної цивільної справи суд також має оцінити факт несплати позивачам орендної плати і за 2019 рік, оскільки дана обставина не була зазначена позивачами як підстава позову в позовній заяві. Згідно ч.ч.1,2 ст. 13 ЦПКУкраїни суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч.3 ст. 49 ЦПК України до закінчення підготовчого засідання позивач має право змінити предмет або підстави позову шляхом подання письмової заяви. Відповідно до ч.2 ст. 77 ЦПК України предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Тому суд справу розглядає в межах заявлених позивачами позовних вимог. Отже, в рамках даної справи не встановлено систематичної несплати відповідачем орендної плати позивачам [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON]. , [PERSON] , [PERSON] . Суд також не погоджується з доводами позивачів [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , що розкорчування переданих в оренду багаторічних насаджень та не закладання нових садів є підставою для розірвання договорів. Так, пунктами 17 Договорів передбачено умови збереження стану об`єктів оренди: зміна структури багаторічних насаджень та риллі шляхом розкорчовки старих садів та посадки нових садів та ягідників, будівництво зрошувальних систем. Тобто, позивачі, передаючи свої земельні ділянки в оренду, дали згоду відповідачу на розкорчування старих садів та посадку нових садів та ягідників, будівництво зрошувальних систем на їх земельних ділянках. Договорами не передбачено ні обов`язок відповідача погоджувати з позивачами розкорчування насаджень на їх земельних ділянок, ні право позивачів вимагати таке погодження з ними у відповідача. Згідно пунктів 20 Договорів передбачений обов`язок орендаря повернути орендодавцеві земельну ділянку у стані, не гіршому порівняно з тим, у якому він одержав її в оренду. Будь-яких інших строків закладання нових насаджень договорами не визначено. Проте, як вбачається зі змісту вищевказаних договорів, строк їх дії ні на момент звернення позивачів до суду, ні на час судового розгляду справи, не скінчився. Крім того, позивачами не доведено факту викорчування насаджень на їх земельних ділянках; їх кількість, вид насаджень, стан садів, що знаходились на їх земельних ділянках, які були передані в оренду відповідачу. Відповідних актів приймання-передачі насаджень із зазначенням таких відомостей між сторонами, суду не надано. Відсутні акти про відсутність насаджень на земельних ділянках позивачів. Відтак стверджувати про порушення відповідачем умов договорів і з цих підстав немає. Слід вказати, що відповідно до акту обстеження багаторічних насаджень від17.01.2019 року, складеного [PERSON] - заступником начальника агропромислового розвитку Тиврівської РДА, [PERSON] - начальником відділу агропромислового розвитку Тиврівської РДА та [PERSON] - головного економіста СТОВ «Поділля» було обстежено квартал №14 з культурами: абрикос, черешня та встановлено, що переважна більшість дерев має ураження деревини грибковими інфекціями і лишайниками, дуплавість стовбура, ураження короїдами та іншими дерево-руйнуючими комахами, а також відшарування кори та трухлявість стовбурів. Комісія рекомендувала провести роботи по видаленню розкорчовки вказаних багаторічних насаджень (а.с.74-75 т.2). Допитані в судовому засіданні як свідки [PERSON] та [PERSON] підтвердили факт підписання ними даного акту та зазначали, що викладені у ньому обставини відповідали дійсності. З даного акту вбачається доцільність викорчування певних насаджень, що знаходяться на орендованих відповідачем земельних ділянках, проте з даного акту є незрозумілим, яких саме земельних ділянок стосуються вказані насадження. Таким чином, підстав для задоволення позовних вимог [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] не має. Разом з тим, суд вважає, що позови [PERSON] та [PERSON] підлягають до задоволення, виходячи з наступного. Підставою їх позовів є відсутність сплати відповідачем орендної плати за відповідними договорами оренди земельних ділянок взагалі. Відповідно до п. 39 Договорів перехід права власності на орендовані земельні ділянки до другої особи не є підставою для зміни умов або розірвання договорів. Вказана умова договору кореспондується з правилами ч. 4 ст. 32 ЗУ «Про оренду землі», згідно з якими перехід права власності на орендовану земельну ділянку до іншої особи (у тому числі в порядку спадкування), реорганізація юридичної особи-орендаря не є підставою для зміни умов або припинення договору, якщо інше не передбачено договором оренди землі. Відповідно до статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинялися внаслідок його смерті (стаття 1218 ЦК України). Право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення (частина перша статті 1225 ЦК України). Встановлено, що укладеними батьками вказаних позивачів договорами оренди не встановлено місце і порядок сплати орендної плати. Згідно з пунктом 4 частини другої статті 532 ЦК України, якщо місце виконання зобов`язання не встановлено у договорі, виконання провадиться за грошовим зобов`язанням - за місцем проживання кредитора, а якщо кредитором є юридична особа - за її місцезнаходженням на момент виникнення зобов`язання. Якщо кредитор на момент виконання зобов`язання змінив місце проживання (місцезнаходження) і сповістив про це боржника, зобов`язання виконується за новим місцем проживання (місцезнаходженням) кредитора з віднесенням на кредитора всіх витрат, пов`язаних із зміною місця виконання. Частиною першою статті 537 ЦК України передбачено, що боржник має право виконати свій обов`язок шляхом внесення належних з нього кредиторові грошей або цінних паперів у депозит нотаріуса, нотаріальної контори в разі: 1) відсутності кредитора або уповноваженої ним особи у місці виконання зобов`язання; 2) ухилення кредитора або уповноваженої ним особи від прийняття виконання або в разі іншого прострочення з їхнього боку; 3) відсутності представника недієздатного кредитора. Матеріали справи не містять даних про вчинення дій з боку відповідача для належного виконання ним обов`язку щодо сплати орендної плати у строки та розмірах, передбачених умовами договору оренди, зокрема, шляхом надіслання орендної плати за місцем проживання позивачів або шляхом внесення належних орендодавцю грошей у депозит нотаріуса. Зазначене свідчить про систематичні порушення взятих на себе за договорами оренди землі зобов`язань щодо сплати орендної плати, а тому вони підлягають розірванню судом. Зазначену правову позицію висловив Верховний Суд у постанові від 14 серпня 2019 року ( справа № 145/933/16-ц, провадження № 61-21035св18). Відповідно до ч.1 ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних із розглядом справи. Згідно з вимогами ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. На підставі викладеного та

Outcome: approved