Jurisdiction: civil
Date: 2018-08-13 00:00:00

У червні 2018 року позивач звернувся до суду з позовною заявою, в якій просив ухвалити рішення, яким визнати виконавчий напис, зроблений приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу [PERSON] за №8988 від 12.09.2017 р. недійсним та таким, що не підлягає виконанню. В обґрунтування своїх позовних вимог\~позивач зазначив, що 16 лютого 2011 року ним у відділенні ПАТ КБ «ПриватБанк» була заповнена заява для оформлення та отримання кредитної картки з лімітованою сумою у 15000 грн.; іпотека та застава не оформлялись. 12 вересня 2017 року приватним нотаріусом Дніпропетровського міського\~нотаріального округу\~[PERSON] було вчинено виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за №8988, про стягнення з нього на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованості в розмірі 162659,27 грн. Чечелівським відділом державної виконавчої служби м.Дніпра Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області на підставі виконавчого напису було відкрито виконавче провадження №55498953 та оголошено розшук майна боржника. Сума заборгованості, яка була вказана у письмовій вимозі відповідача, складає 163159,27 грн., а сума, яка вказана у постанові про відкриття виконавчого провадження, виданої на підставі виконавчого листа становить 162659,27 грн. Оскільки сума постійно змінюється, то це не може свідчити про безспірність заборгованості. Крім того, на підтвердження факту безспірності, стягувачем, відповідно до п.1 ст.9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність» нотаріусу повинні бути надані первинні бухгалтерські документи чеки, квитанції, кредитний договір тощо, які підтверджують факти оплати чи неналежної оплати. Однак, таких документів надано не було. Письмову вимогу банку він не отримував. Крім того, стягувачем було порушено п.п.5,6 ч.1 ст.27 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень», оскільки у вимозі не було вказано про позасудовий спосіб звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження, та стягувачем не було спочатку зареєстровано в Державному реєстрі відомості про звернення стягнення на предмет обтяження. Позивач вважав, що вказаний виконавчий напис вчинено з численними порушеннями законодавства, а тому він є недійсним та таким, що не підлягає виконанню. Судом вірно визначено найменування третьої особи як Приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу [PERSON]. У судовому засіданні позивач, його представник, кожен окремо, підтрими заявлені позовні вимоги, просили позов задовольнити, посилаючись на підстави, зазначені в позовній заяві. Представник відповідача не зявився в судове засідання без поважних причин; належним чином був повідомлений про дату, час і місце судового засідання; не подав відзив; позивач, представник позивача, не заперечували проти такого вирішення справи та ухвалення заочного рішення, що відповідає положенням ст.280 ЦПК України, та у звязку з ненаданням відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Третя особа - Приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу [PERSON] у судове засідання не зявилась, надавши на адресу суду письмову заяву, згідно якої заперечувала проти позовних вимог, зазначивши, що вони є безпідставними та необґрунтованими. Вислухавши позивача, представника позивача, ознайомившись із письмовими поясненнями третьої особи, вивчивши та дослідивши письмові матеріали справи у їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що 16 лютого 2011 року між [PERSON] та Публічним акціонерним товариством Комерційний банк «ПриватБанк» був укладений кредитний договір б/н, який складається з анкети-заяви про приєднання до умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанк, Памятки клієнта, Умов та Правил надання банківських послуг, Тарифів, з якими позичальник був ознайомлений, що підтверджується його підписом (а. с. 55). 12 вересня 2017 року приватним нотаріусом Дніпровського міського\~нотаріального округу\~[PERSON] було вчинено виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за №8988, про стягнення з [PERSON] на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» суми в розмірі 162659,27 грн. в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором б/н від 16.02.2011 року за період з 16 лютого 2011 року по 31 липня 2017 року, яка складається із заборгованості за кредитом у розмірі 7999,90 грн., нарахованих відсотків у розмірі 142233,69 грн., нарахованої пені та комісії у розмірі 4680,00 грн., заборгованості по штрафу 7745,68 грн. У виконавчому написі зазначено про витрати за вчинення виконавчого напису у сумі 3000 грн. (а.с. 47). Виконавчий напис №8988 від 12 вересня 2017 року був вчинений на підставі копій наступних документів: анкета-заява про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в ПриватБанк від 16.02.2011 року; розрахунку заборгованості за договором б/н від 16.02.2011 року, укладеним між ПАТ КБ «ПриватБанк» та клієнтом [PERSON] станом на 31.07.2017 року; письмової вимоги про усунення порушень за кредитним договором №б/н від 16.02.2011 року з доказами направлення вимоги на адресу [PERSON]; інформаційної довідки з Єдиного реєстру спеціальних бланків нотаріальних документів; скороченого витягу з Єдиного реєстру довіреностей (а.с.47-59). На підставі виконавчого напису від 12 вересня 2017 року №8988 державним виконавцем Чечелівського відділу державної виконавчої служби м.Дніпра Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області винесена постанова про відкриття виконавчого провадження та постановою від 23.04.2018 оголошено розшук майна боржника (а.с.7). За загальним правилом статей 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес у один із способів, визначених частиною першою статті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом. При цьому, відповідно до статті 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом "Про нотаріат" та іншими актами законодавства України (частина перша статті 39 Закону "Про нотаріат"). Цим актом є, зокрема, Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений наказом Міністерства юстиції України 22 лютого 2012 року № 296/5 та зареєстрований у Міністерстві юстиції України 22 лютого 2012 року за № 282/20595 (далі - Порядок). Так, згідно зі статтею 87 Закону України "Про нотаріат" для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Статтею 88 Закону України "Про нотаріат" визначено умови вчинення виконавчих написів. Відповідно до приписів цієї статті Закону нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Порядок вчинення нотаріальних дій містить такі самі правила та умови вчинення виконавчого напису (пункти 1, 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку). Згідно з підпунктом 2.1 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку для вчинення виконавчого напису стягувачем або його уповноваженим представником нотаріусу подається заява, у якій, зокрема, мають бути зазначені: відомості про найменування і місце проживання або місцезнаходження стягувача та боржника; дата і місце народження боржника - фізичної особи, місце його роботи; номери рахунків у банках, кредитних установах, код за ЄДРПОУ для юридичної особи; строк, за який має провадитися стягнення; інформація щодо суми, яка підлягає стягненню, або предметів, що підлягатимуть витребуванню, включаючи пеню, штрафи, проценти тощо. Заява може містити також іншу інформацію, необхідну для вчинення виконавчого напису. У разі якщо нотаріусу необхідно отримати іншу інформацію чи документи, які мають відношення до вчинення виконавчого напису, нотаріус вправі витребувати їх у стягувача (підпункт 2.2 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку). Підпунктами 3.2, 3.5 пункту 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку передбачено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172 (далі - Перелік документів). Згідно з п.2 Постанови Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року №1172 "Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріуса" для одержання виконавчого напису для стягнення заборгованості за кредитними договорами подаються, зокрема, оригінал кредитного договору; засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відмітною стягувача про непогашення заборгованості. При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у вказаному Переліку документів. При цьому, цей Перелік документів не передбачає інших умов вчинення виконавчих написів нотаріусами ніж ті, які зазначені в Законі України "Про нотаріат" та Порядку вчинення нотаріальних дій. При цьому, стаття 50 Закону України "Про нотаріат" передбачає, що нотаріальна дія або відмова у її вчиненні, нотаріальний акт оскаржуються до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, нотаріального акта має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти. Таким чином, вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов'язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов'язання боржником. Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем. Встановлено, що у виконавчому написі нотаріуса №8988 від 12 вересня 2017 року не зазначено, на підставі яких документів його здійснено, а лише вказано, що грошові суми, які пропонується стягнути, є боргом [PERSON] за кредитним договором №б/н від 16.02.2011 року, укладеним між ним та ПАТ КБ «ПриватБанк». В судовому засіданні встановлено та з матеріалів справи вбачається, що 16.02.2011 року між [PERSON] та ПАТ КБ «ПриватБанк» не укладався окремий кредитний договір, а було заповнено лише анкету-заяву про приєднання до умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанк, з якої неможливо встановити, на підставі яких умов договору позичальнику нараховувались проценти за користування кредитом, що відображено у розрахунках заборгованості за договором б/н від 16.02.2011 року, укладеним між ПриватБанком та клієнтом [PERSON], станом на 31.07.2017 (а.с.47). Із анкети-заяви [PERSON] про приєднання до умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанк від 16.02.2011 року вбачається, що вказана анкета-заява разом з Памяткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг, Тарифами становлять кредитний договір. Проте, при зверненні ПАТ КБ «ПриватБанк» до приватного нотаріуса Дніпровського міського\~нотаріального округу\~[PERSON] для одержання виконавчого напису не були додані оригінали вказаних складових частин кредитного договору, що є порушенням п.2 Переліку документів, а нотаріус всупереч вимогам п. 3.5 глави 16 розділу ІІ Порядку при вчиненні виконавчого напису не перевірив належним чином, чи подано на обґрунтування стягнення необхідний обсяг передбачених Переліком документів. З виконавчого напису №8988 від 12 вересня 2017 року також вбачається, що строк, за який провадиться стягнення, становить шість років пять місяців п'ятнадцять днів, а саме з 16.02.2011 року по 31.07.2017 року, хоча згідно з наданими розрахунками заборгованості за договором б/н від 16.02.2011 року, укладеним між ПриватБанком та клієнтом [PERSON], які були надані нотаріусу і на підставі яких нарахована заборгованість, наведений розрахунок починається з 21 березня 2013 року, і з цього ж дня йому нараховуються проценти на вказану заборгованість. Вказане свідчить про відсутність ознаки безспірності заборгованості. Вимога позивача про визнання недійсним виконавчого напису не ґрунтується на законі. Виходячи з викладеного, суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. Судовий збір\~покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог (частина перша статті 141 ЦПК України). На підставі вищевикладеного,

Outcome: partial