Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-19 00:00:00

Директор ТОВ "Агрохім 2001" [PERSON] та ТОВ "Агрохім 2001" звернулися до суду із позовною заявою до [PERSON] про визнання інформації недостовірною та захист ділової репутації, у якій зазначили, що відповідач з невідомих причин звернувся з заявою до територіального управління Держгірпромнагляду у Черкаській області, в якій виклав завідомо неправдиві дані та навів недостовірну інформацію чим наніс шкоди діловій репутації підприємства та його директора [PERSON]. Зокрема в заяві було вказано, що він ([PERSON].) працював помічником менеджера на ТОВ "Агрохім 2001" деякий час та був звільнений з тієї причини, що на його місце претендував родич керівництва та він вирішив повідомити про порушення в даному підприємстві. Проте такого працівника як [PERSON] на ТОВ "Агрохім 2001"не було, більше того, такої посади як помічника менеджера на підприємстві не передбачено штатним розписом. Вся інформація та відомості, які відповідач виклав у своїх заявах є неправдивими та такими, що порушують особисті немайнові права позивачів. Такі дії відповідача спричинили часті позапланові перевірки, чим було завдано шкоди підприємству, так як це заважало нормальному його функціонуванню та постійно відволікало працівників від роботи. Також цими діями було порушено право недоторканості ділової репутації юридичної особи та директора ТОВ "Агрохім 2001" [PERSON] У зв'язку з цим, позивачі остаточно уточнивши свої позовні вимоги просили суд: визнати інформацію викладену в заявах [PERSON] недостовірною та такою, що порушує особисте немайнове право ТОВ «Агрохім 2001» на недоторканність ділової репутації; зобов'язати [PERSON] публічно вибачитись у місцевих засобах масової інформації, а саме: Газеті «Черкаський край» у письмовій довільній формі; стягнути з відповідача на користь [PERSON] матеріальну шкоду в сумі 1218 грн. Представник позивачів, а також сам позивач - [PERSON] в судове засідання не з'явились, направили суду заяву про розгляд справи без їх участі. Відповідач в судове засідання не з'явився, хоча був повідомлений належним чином про час та день розгляду справи. За таких обставин суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Суд, дослідивши письмові докази, мотивуючи рішення зазначає про наступне. Матеріалами справи встановлено, що 15.04.2014 відповідач [PERSON] звернувся з заявою до Держгірпромнагляду України, у якій з посиланням на порушення трудового законодавства та законодавства про працю у ТОВ «Агрохім 2001» просив провести перевірку дотримання вимог законодавства на цьому підприємстві та притягти до відповідальності його директора [PERSON] (а.с.9) У подальшому зазначена заява стала підставою для видачі територіальним управлінням Державної служби гірничого нагляду та промислової безпеки України у Черкаській області наказу від 29.04.2014 № 63 - п «Про проведення позапланової перевірки» та проведення відповідної перевірки на ТОВ «Агрохім 2001» на предмет дотримання вимог законодавства з охорони праці.(а.с.7) Даючи оцінку положенням вказаної заяви про необхідність спростування, яких вказує позивач, суд виходить із наступного. Відповідно до ч. 1 ст. 277 ЦК України фізична особа, особисті немайнові права якої порушено внаслідок поширення про неї та (або) членів її сім'ї недостовірної інформації, має право на відповідь, а також на спростування цієї інформації. Згідно з ч. 1,2 ст. 299 ЦК України фізична особа має право на недоторканність своєї ділової репутації. Фізична особа може звернутися до суду з позовом про захист своєї ділової репутації. Відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦК України якщо фізичній особі внаслідок порушення її особистого немайнового права завдано майнової та (або) моральної шкоди, ця шкода підлягає відшкодуванню. Згідно ч. 1, п. 4 ч. 2 ст. 280 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Відповідно до ч. 1 ст. 94 ЦК України юридична особа має право на недоторканність її ділової репутації, на таємницю кореспонденції, на інформацію та інші особисті немайнові права, які можуть їй належати. Особисті немайнові права юридичної особи захищаються відповідно до глави 3 цього Кодексу. Відповідно до п. 4 Постанови пленуму Верховного Суду України №1 від 27.02.2009 «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» під діловою репутацією юридичної особи, у тому числі підприємницьких товариств, фізичних осіб - підприємців, адвокатів, нотаріусів та інших осіб, розуміється оцінка їх підприємницької, громадської, професійної чи іншої діяльності, яку здійснює така особа як учасник суспільних відносин. В п. 16 цієї Постанови наголошується на тому, що відповідно до статті 40 Конституції України усі мають право направляти індивідуальні чи колективні письмові звернення або особисто звертатися до органів державної влади, органів місцевого самоврядування та посадових і службових осіб цих органів, що зобов'язані розглянути звернення і дати обґрунтовану відповідь у встановлений законом строк. Тому суди повинні мати на увазі, що у випадку, коли особа звертається до зазначених органів із заявою, в якій міститься та чи інша інформація, і в разі, якщо цей орган компетентний перевірити таку інформацію та надати відповідь, проте в ході перевірки інформація не знайшла свого підтвердження, вказана обставина не може сама по собі бути підставою для задоволення позову, оскільки у такому випадку мала місце реалізація особою конституційного права, передбаченого статтею 40 Конституції, а не поширення недостовірної інформації. Разом з тим, наявність у такому зверненні завідомо неправдивих відомостей, а також у разі встановлення, що для звернення особи до вказаних органів не було жодних підстав і було викликано не наміром виконати свій громадський обов'язок або захистити свої права, свободи чи законні інтереси, тягне відповідальність, передбачену законодавством України. Зважаючи на зазначене, суд дійшов висновку, про відсутність підстав для задоволення позовних вимог позивачів щодо спростування недостовірної інформації, оскільки дії відповідача, які виразились у зверненні із заявою до контролюючого органу є реалізацією його конституційного права, передбаченого статтею 40 Конституції, а не поширенням недостовірної інформації. З огляду на зазначене не підлягають задоволенню і вимоги позивачів про стягнення моральної шкоди. Враховуючи зазначене,

Outcome: dismissed