Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-17 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідачів про звернення стягнення на предмет іпотеки, посилаючись на те, що 18 липня 2007 року між ВАТ "Державним акціонерним товариством "Державний експортно-імпорний банк України", який надалі був перейменований в ПАТ "Державний експертно-імпортний банк України та [PERSON] був укладений кредитний договір №55207С18 про надання кредиту в сумі 51 300 доларів США з кінцевою датою погашення 17 липня 2013 року. Крім того, 13.05.2010 року був укладений додатковий договір № 55207С18-2 до кредитного договору № 55207С18 від 18 липня 2007 року відповідно до якого процентна ставка за кредитом 0,1% річних. 18 липня 2007 року між позивачем та відповідачем [PERSON] укладено договір застави, згідно якого предметом іпотеки є автомобіль марки TOYOTA Avalon. 2007 р.в. У зв'язку з неналежним виконанням позичальником своїх зобов'язань за кредитним договором банк був змушений звернутися з позовною заявою до суду за захистом своїх прав. Так, 03 листопада 2010 року Кіровським районним судом у справі № 2-448/10 за позовом ВАТ "Державний експортно-імпортний банк України" до [PERSON] про стягнення заборгованості за договором кредиту було постановлено рішення, яким з останнього на користь банку стягнуто 208 785 грн. 08 коп. На виконання вказаного рішення суду Кіровським районним судом міста Кіровограда видано виконавчий лист, та відкрито виконавче провадження. Заборгованість за кредитним договором до теперішнього часу в повному обсязі не погашена та продовжують нараховуватися проценти. Пунктом 6.1 кредитного договору №55207С18 від 18 липня 2007 року передбачено, що договір діє до повного виконання сторонами своїх зобов'язань по договору, а відповідно умови договору повинні виконуватись сторонами належним чином. Відповідно до п.2.5 кредитного договору позичальник сплачуватиме банку проценти за користування кредитом у розмірі зазначеному в п.2.2.1 кредитного договору. Так, за кредитним договором відповідачу продовжують нараховуватися проценти, станом на 08.02.2018 року має заборгованість по кредитному договору в розмірі 136,70 доларів США, яку відповідач у добровільному порядку не сплачує, що змусило позивача звернутися до суду з даним позовом. Справа розглядається відповідно до ст. ст. 280-281 ЦПК України, в порядку заочного розгляду, за формою спрощеного провадження, без виклику сторін, на підставі наявних доказів. Від представника позивача надійшла до суду заява про розгляд справи за її відсутністю, позов підтримує у повному обсязі, просить суд позов задовольнити. Відповідно до вимог п.2 ч.7 ст.128 ЦПК України, повідомлення про розгляд справи за участю відповідача, надсилалось [PERSON] судом за адресою його зареєстрованого місця проживання, згідно з інформацією виконавчого комітету Новоукраїнської міської ради (а.с. 33). Відповідач, був належним чином повідомлений за місцем реєстрації його проживання, відповідно до ч. 2 ст. 128 ЦПК України, відзив до суду не подав. З огляду на зазначене, суд вважає за можливе ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Ненадання відповідачем відзиву та доказів в обґрунтування своїх можливих заперечень проти позову з причини ухилення від участі в судовому засіданні, дає суду право при заочному розгляді справи обмежитися доказами, наданими позивачем, що відповідає положенням ч.1 ст.280 ЦПК України. Дослідивши наявні у справі матеріали, оцінивши та проаналізувавши всі наявні докази по справі у їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню. Судом встановлено, що Публічне акціонерне товариство "Державний експортно-імпортний банк України", є правонаступником усіх прав і обовязків Державного експортно-імпортного банку України, який був перетворений у відкрите акціонерне товариство «Державний експортно-імпортний банк України», тип якого відповідно до ЗУ «Про акціонерні товариства» змінено на публічне акціонерне товариство. Так, 18 липня 2007 року між ВАТ "Державним акціонерним товариством "Державний експортно-імпорний банк України", який надалі був перейменований в ПАТ "Державний експертно-імпортний банк України та [PERSON] був укладений кредитний договір №55207С18 про надання кредиту в сумі 51 300 доларів США з кінцевою датою погашення 17 липня 2013 року. Відповідно до умов кредитного договору [PERSON] зобов'язався погашати кредит щомісяця рівними частинами, починаючи з наступного місяця після одержання Кредиту у сумах, визначених Графіком погашення Кредиту не пізніше 15 числа кожного місяця, ставка LIBOR/12m=7,17%, але не менше 12,55% річних щомісячно не пізніше 15 числа кожного місяця, але в усякому випадку повернути кредит у повному обсязі не пізніше 17 липня 2013 року (п.п. 2.1,2.4.1,2.2.1,2.5.1 Кредитного договору). (6-16). В забезпечення виконання кредитних зобовязань між позивачем та відповідачем [PERSON] укладено договір застави, що був посвідчений 18 липня 2007 року, за № 2180, згідно якого предметом іпотеки є автомобіль марки TOYOTA Avalon. 2007 р.в. , легковий седан В, сірий, кузов [NUMBER], реєстраційний номер [NUMBER]. Крім того, 13.05.2010 року був укладений додатковий договір № 55207С18-2 до кредитного договору № 55207С18 від 18 липня 2007 року відповідно до якого процентна ставка за кредитом 0,1% річних (а.с.17). У звязку з невиконанням відповідачем умов кредитного договору, банк у 2010 році звернувся до Кіровського районного суду м.Кіровограда з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором № 55207С18 від 18 липня 2007 року, яка виникла станом на 03 листопада 2010 року в сумі 208785 грн. 08 коп. (26383,31 дол. США). Рішенням від 03 листопада 2010 року суд, предявлені позовні вимоги задовольнив у повному обсязі - стягнув з [PERSON] на користь ПАТ «Державний експортно-імпортний банк України» -208785 грн.08 коп. боргу за кредитним договором №55207С18 від 18 липня 2007 року. Вказане рішення набрало законної сили. 03.11.2010 року Кіровським районним судом м. Кіровограда видано виконавчий лист який переданий для подальшого примусового виконання. Рішення суду не виконано, тому [PERSON] продовжували нараховуватись відсотки користування кредитними коштами. Станом на 08.02.2018 заборгованість відповідача по процентам за кредитним договором №55207С18 від 18.07.2007 становить 136,70 доларів США . Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України договори та інші правочини є підставами виникнення цивільних прав та обов'язків. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1 ст.1048 ЦК України). Договір є обов'язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України). За правилом ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Статтею 536 ЦК України передбачено, що за користування чужими грошовими коштами боржник зобов'язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. Пунктом 2.2.1. договору передбачено, що позичальник щомісячно сплачуватиме банку проценти за користування кредитом у валюті кредиту у розмірі процентної ставки LIBOR/12m=7,17%, але не менше 12,55% річних. Позивач виконав свої зобовязання в повному обсязі, надавши відповідачу можливість розпоряджатися кредитними коштами на умовах, передбачених договором. Відповідач не виконав свої зобовязання, в звязку з чим виникла заборгованість, яка стягнута рішенням суду. Виходячи із системного аналізу статей 525, 526, 599, 611 ЦК України та змісту кредитного договору можна зробити висновок про те, що наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконане боржником, не припиняє правовідносин сторін кредитного договору, не звільняє боржника та поручителя від відповідальності за невиконання грошового зобовязання й не позбавляє кредитора права на отримання штрафних санкцій, передбачених умовами договору та ЦК України, а також сплату боржником процентів, належних кредитору відповідно до статті 1048 цього Кодексу (правова позиція ВСУ № 6-157цс16). За таких обставин вимога щодо стягнення відсотків, нарахованих у розмірі 136,70 доларів США підлягають стягненню. Надання кредитних коштів здійснювались у доларах США шляхом видачі готівкових копій через касу з одночасним створенням заборгованості за кредитом на позичковому рахунку позичальника, згідно з п. 2.3 кредитного договору. Відповідно до ст. 533 ЦК України грошове зобовязання має бути виконане у гривнях. Якщо у зобовязанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума,що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом. Заборгованість відповідача становить 136,70 долар США, що в еквіваленті до української гривні, за офіційним курсом на 18.05.2018, становить 3580,01 грн. Відповідно до положень частини 2 статті 192 ЦК іноземна валюта може використовуватися в Україні у випадках і в порядку, встановлених законом. Порядок та правила використання іноземної валюти на території України на сьогодні встановлені Декретом від 19 лютого 1993 р. № 15-93 «Про систему валютного регулювання і валютного контролю», Правилами використання готівкової іноземної валюти на території України (затверджено постановою Правління Національного банку України від 30 травня 2007 р. № 200; зареєстровано в Міністерстві юстиції України 18 червня 2007 р. за № 656/13923), Положенням про порядок здійснення операцій з чеками в іноземній валюті на території України (затверджено постановою Правління НБУ від 29 грудня 2000 р. № 520; зареєстровано в Мінюст України 21 лютого 2001 р. за №152/5343) та іншими документами. Отже, за висновком ВССУ (справа № 754/12040/15-ц), чинному законодавству України не суперечить стягнення заборгованості за кредитним договором в іноземній валюті, якщо саме вона надавалась за договором і позивач просить стягнути суму у валюті. Разом зі стягненням заборгованості в іноземній валюті суд має право стягнути й проценти за кредитним договором в іноземній валюті, оскільки такий процент є не фінансовою санкцією, а платою за користування грошима. Тому заборгованість за процентами підлягає стягненню у валюті договору. Згідно до ст. 141 ЦПК України суд стягує на користь позивача сплачений судовий збір з відповідача в розмірі 1762 грн.

Outcome: approved