Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-18 00:00:00

18 грудня 2017 року позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить стягнути з [PERSON] (ідентифікаційний номер [NUMBER], місце проживання зареєстроване за адресою: 65114, місто Одеса, вулиця Люстдорфська дорога, будинок № 142, корпус № 1[ADDRESS]) на користь ЖБК «Вимпел-20» (місцезнаходження: 65114, місто Одеса, вулиця Люстдорфська дорога, будинок № 142, корпус № 1, код ЄДРПОУ 20994445. рахунок № 26003000059806 в ПАТ «УКРСОЦБАНК», МФО 300346) 21439,24 (двадцять одна тисяча чотириста тридцять дев'ять) грн. 24 коп. заборгованості по оплаті житлово-комунальних послуг з утримання багатоквартирного житлового будинку з урахуванням індексу інфляції та трьох відсотків річних за період з 1 жовтня 2014 р. по 1 жовтня 2017 року Свої вимоги мотивував тим, що [PERSON] належить квартира № 41 багатоквартирного будинку № 142, корпус № 1 по вул. Люстдорфська дорога у м. Одесі, особовий рахунок на це приміщення відкритий на Відповідача. Станом на 01.10.2017 р. заборгованість Відповідача за житлово-комунальних послуг з утримання багатоквартирного житлового будинку з урахуванням індексу інфляції та трьох відсотків річних складає 21439,24 грн. з них: 17518,68 грн. - сума боргу за утримання будинку і прибудинкової території та житлово-комунальні послуги, 3239,33 грн. - сума втрат від інфляції, 681,23 грн. - сума 3% річних. Відповідно до автоматизованої системи документообігу цивільну справу було розподілено судді Куриленко О.М. Ухвалою судді від 10.01.2018 року провадження у справі було відкрито та призначено судове засідання. Особи, що беруть участь у справі, про час і місце судового розгляду сповіщені належним чином у порядку ст.ст. 128-130 ЦПК України. Представник позивача [PERSON] кооперативу «Випмел-20» у судове засідання не з`явився, про час та місце його проведення сповіщений належним чином, 19 березня 2018 року представник [PERSON] звернувся до суду з заявою, в якій просив розглянути справу у його відсутність, задовольнивши позовні вимоги в повному обсязі, проти винесення заочного рішення не заперечував. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, про час та місце його проведення сповіщався належним чином, причини неявки суду не повідомив, заяв та клопотань про відкладення слухання справи від нього до суду не надходило. Відповідно до частини 1 статті 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. При викладених обставинах суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності відповідача, який сповіщений про розгляд справи належним чином, від якого не надійшло повідомлення про причини неявки, ухваливши заочне рішення у справі, зі згодою представника позивача, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України, так як надані матеріали є повними і достатніми для розгляду справи у відсутності відповідача. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Правовідносини із споживання житлово-комунальних послуг регулюються\~Законом України «Про житлово - комунальні послуги», відповідно до ст. 4 якого законодавство України у сфері житлово-комунальних послуг базується на\~Конституції України\~і складається з нормативно-правових актів у галузі цивільного, житлового законодавства, цього\~Закону\~та інших нормативно-правових актів, що регулюють відносини у сфері житлово-комунальних послуг. Порядок оплати за житлово-комунальні послуги визначений у ст. 31 України «Про житлово-комунальні послуги», якою передбачено, що плата за житлово-комунальні послуги нараховується щомісячно відповідно до умов договору в порядки, визначеному Кабінетом Міністрів України. Розмір плати за комунальні послуги розраховується виходячи з розміру затверджених цін/тарифів та показань засобів обліку або за нормами, затвердженими в установленому порядку. Згідно п. 35 Правил користування приміщеннями житлових будинків і прибудинковими територіями, затверджених\~Постановою Кабінету Міністрів України від 08 жовтня 1992 року №572, обов'язок по сплаті за обслуговування і ремонт будинку, комунальні та інші послуги покладається на власника, наймача, орендаря житлового приміщення. Відповідно до положень\~ст. 322 ЦК України\~власник зобов'язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно\~ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», п. 35 Правил користування приміщеннями житлових будинків і прибудинковими територіями, затверджених\~Постановою Кабінету Міністрів України від 08 жовтня 1992 року №572, обов'язок по сплаті за обслуговування і ремонт будинку, комунальні та інші послуги покладається на власника, наймача, орендаря житлового приміщення. Судом встановлено, що ЖБК «Випмел-20» є юридичною особою. Будинок, в якому мешкає відповідач, належить до житлового фонду місцевих Рад та знаходиться на балансі ЖБК «Випмел-20». На обґрунтування позовних вимог представник позивача посилався на такі докази: статут ЖБК «Випмел-20», протоколи зборів; договори про надання послуг з утримання будинку та прибудинкової території, з опалення, постачання холодної та гарячої води; договори, укладені кооперативом з виконавцями послуг, розрахунок заборгованості за надані та спожиті відповідачем послуги, рішення виконкому Одеської міськради «Про встановлення тарифів для населення...», довідку з місця проживання відповідача. Звертаючись з цим позовом до суду, ЖБК «Вимпел -2 » просить стягнути з [PERSON] на свою користь заборгованість за житлово-комунальні послуги за період часу з 1 жовтня 2014 р. по 1 жовтня 2017 року в розмірі 21439,24 грн. яка включає: 17518,68 грн. - сума боргу за утримання будинку і прибудинкової території та житлово-комунальні послуги, 3239,33 грн. -сума втрат від інфляції, 681,23 грн. - сума 3% річних, що підтверджується довідкою про заборгованість за утримання прибудинкової території та житлово-комунальні послуги, яка приєднана до матеріалів справи. Відповідно до ч. 1 ст.\~19, п. 1 ч. 3 ст.\~20, п. 3 ч. 2 ст.\~21, пп. 4,\~13\~ч. 1 ст.\~26 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» відносини між учасниками сфери житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах. Виконавець зобов'язаний підготувати та укласти із споживачем договір на надання житлово-комунальних послуг з визначенням відповідальності за дотримання умов його виконання згідно з типовим договором. Істотними умовами договору на надання житлово-комунальних послуг є, зокрема, порядок оплати за спожиті житлово-комунальні послуги та відповідальність сторін і штрафні санкції за невиконання умов договору. Споживач зобов'язаний укласти договір на надання житлово-комунальних послуг, лише в разі його підготовки виконавцем на основі типового договору. Тобто законом визначені обов'язки споживача та виконавця житлово-комунальних послуг. Зокрема, обов'язком споживача є укладення договору на надання житлово-комунальних послуг, підготовленого виконавцем на основі типового договору, а також оплата житлово-комунальних послуг у строки, встановлені договором або законом, а обов'язком виконавця - надання послуг вчасно та відповідної якості згідно із законодавством та умовами договору, а також підготовка та укладення зі споживачем договору про надання житлово-комунальних послуг з визначенням відповідальності за дотримання умов його виконання згідно з типовим договором. Згідно з п. 7 Правил користування приміщеннями житлових будинків, затверджених\~постановою Кабінету Міністрів України від 8 жовтня 1992 року № 572\~(в редакції\~постанови Кабінету Міністрів України від 24 січня 2006 року № 45), власник та наймач (орендар) квартири зобов'язаний укласти договір на надання житлово-комунальних послуг, підготовлений виконавцем відповідно до типового договору; оплачувати надані житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Відповідно до\~ст. 29 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», договір на надання житлово-комунальних послуг у багатоквартирному будинку укладається між власником квартири, орендарем чи квартиронаймачем та балансоутримувачем або уповноваженою ним особою. Відповідно до ч. 1\~статті 1 Закону України "Про житлово-комунальні послуги"\~балансоутримувач будинку, споруди, житлового комплексу або комплексу будинків і споруд (далі - балансоутримувач) - власник або юридична особа, яка за договором з власником утримує на балансі відповідне майно, а також веде бухгалтерську, статистичну та іншу передбачену законодавством звітність, здійснює розрахунки коштів, необхідних для своєчасного проведення капітального і поточного ремонтів та утримання, а також забезпечує управління цим майном і несе відповідальність за його експлуатацію згідно з законом. Разом із тим? законодавче визначення терміну "балансоутримувач", дане в\~ст. 1 Закону України "Про житлово-комунальні послуги", допускає можливість існування різних ситуацій, у тому числі таких, коли багатоквартирний будинок існує, а особи, що має права та несе обов'язки балансоутримувача, немає (власники квартир балансоутримувачами бути не можуть за визначенням, а договір з будь-якою юридичною особою не укладався). За відсутності вирішення в цьому Законі питання про те, хто саме має ці права й обов'язки, застосуванню підлягає ч. 1\~ст. 11 Закону України "Про об'єднання співвласників багатоквартирного будинку", зі змісту якої випливає, що функції балансоутримувача до приватизації квартир виконував попередній власник будинку. Він повинен на вимогу об'єднання власників багатоквартирного будинку передати житловий комплекс на баланс об'єднання. Якщо ж немає особи, якій будинок може бути переданий на баланс, попередній власник (територіальна громада та уповноважені нею юридичні особи) змушені продовжувати виконувати функції балансоутримувача. Передача майна з балансу на баланс відбувається відповідно до Порядку передачі житлового комплексу або його частини з балансу на баланс, затвердженого\~постановою Кабінету Міністрів України від 11 жовтня 2002 року № 1521. Цей Порядок регулює процедуру передачі житлового комплексу на баланс об'єднання співвласників багатоквартирного будинку, а також житлового комплексу або його частини на баланс іншої юридичної особи, статут якої передбачає можливість провадження такої діяльності, з балансу колишнього балансоутримувача. Згідно зі\~ст. 13 Закону України "Про житлово-комунальні послуги"\~залежно від функціонального призначення житлово-комунальні послуги поділяються на:\~\~1) комунальні послуги (централізоване постачання холодної та гарячої води, водовідведення, газо- та електропостачання, централізоване опалення, а також вивезення побутових відходів тощо); 2) послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій (прибирання внутрішньо будинкових приміщень та прибудинкової території, санітарно-технічне обслуговування, обслуговування внутрішньо будинкових мереж, утримання ліфтів, освітлення місць загального користування, поточний ремонт, вивезення побутових відходів тощо); 3) послуги з управління будинком, спорудою або групою будинків (балансоутримання, укладання договорів на виконання послуг, контроль виконання умов договору тощо); 4) послуги з ремонту приміщень, будинків, споруд (заміна та підсилення елементів конструкцій та мереж, їх реконструкція, відновлення несучої спроможності несучих елементів конструкцій тощо). Пунктом 1 ч. 1\~ст. 20 Закону України "Про житлово-комунальні послуги"\~передбачене право споживача одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг, при цьому такому праву прямо відповідає визначений п. 5 ч. 3\~ст. 20 цього Закону\~обов'язок споживача оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Таким чином, згідно із зазначеними нормами закону споживачі зобов'язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Відсутність договору на надання житлово-комунальних послуг сама по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі. З огляду на викладене слід дійти висновку про те, що правовідносини, які склалися між сторонами, є грошовим зобов'язанням, в якому, серед інших прав і обов'язків сторін, на боржників покладено виключно певний цивільно-правовий обов'язок з оплати отриманих житлово-комунальних послуг, якому кореспондує право вимоги кредитора (частина перша\~статті 509 ЦК України) - вимагати сплату грошей за надані послуги. Отже, виходячи з юридичної природи правовідносин сторін як грошових зобов'язань на них поширюється дія ч. 2\~ст. 625 ЦК України як спеціальний вид цивільно-правової відповідальності за прострочення виконання зобов'язання. Закріплена в п. 10 ч. 3\~ст. 20 Закону України "Про житлово-комунальні послуги"\~правова норма щодо відповідальності боржника за несвоєчасне здійснення оплати за житлово-комунальні послуги у вигляді пені не виключає застосування правових норм, установлених у ч. 2\~ст. 625 ЦК України. Інфляційне нарахування на суму боргу за порушення боржником грошового зобов'язання, вираженого в національній валюті та трьох відсотків річних від простроченої суми полягає у відшкодуванні матеріальних витрат кредитора від знецінення грошових коштів у наслідок інфляційних процесів та отримання компенсації (плати) від боржника за неправомірне користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові, тому ці кошти нараховуються незалежно від сплати ним неустойки (пені) за невиконання або неналежне виконання зобов'язання. За відсутності оформлених договірних відносин, але у разі існування прострочення виконання грошового зобов'язання зі сплати отриманих житлово-комунальних послуг покладається на боржника відповідальність, передбачена ч. 2\~ст. 625 ЦК України. Така правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 30 жовтня 2013 року у справі №6-59цс13, яка прийнята за результатами розгляду заяв про перегляд судового рішення з підстави, передбаченої п. 1 ч. 1\~ст. 355 ЦПК України. Таким чином, суд приходить до висновку, що в межах даного спору позивачем правомірно пред'явлено вимоги до відповідача про стягнення заборгованості на загальну суму 21\~439, 24 грн., з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення оплати за спожиті житлово-комунальні послуги та 3% річних від простроченої суми, яка розрахована позивачем за період з 1 жовтня 2014 року по 01 жовтня 2017 року, з урахуванням положень\~ст.625 ЦК України. З огляду на викладене, оцінивши зібрані по справі докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов [PERSON] кооперативу «Випмел-20» до [PERSON] про стягнення заборгованості підлягає задоволенню в повному обсязі, суд присуджує стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] кооперативу «Випмел-20» заборгованість за житлово-комунальні послуги в загальному розмірі 21\~439, 24 грн. Крім того, у відповідності зі ст. 141 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Отже, з відповідача на користь позивача також необхідно стягнути сплачений при подані позовної заяви до суду судовий збір у розмірі 1600 гривень Враховуючи викладене та

Outcome: approved