Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-06 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] сільської ради Буринського району Сумської області про встановлення факту родинних відносин та факту належності правовстановлюючого документу та визнання права власності на спадкове майно, мотивуючи свої вимоги тим, що 02.02.1996 року померла його баба - [PERSON]. Після її смерті залишилося спадкове майно яке прийняла її дочка, а його мати - [PERSON], шляхом фактичного вступу в управління і володіння спадковим майном. 16.10.1996 року померла його мати - [PERSON], після її смерті також залишилося спадкове майно, яке прийняв він, її син - [PERSON], шляхом фактичного вступу в управління і володіння спадковим майном. Коли він звернувся до нотаріуса з метою оформити право власності на спадкове майно, нотаріус повідомив, що не може видати свідоцтво про право на спадщину, оскільки існує невідповідність написання прізвища його баби у документах і ці обставини є перешкодою для отримання ним свідоцтва про право на спадщину. Просив суд визнати за ним\~ право на земельні частки (пай) в порядку спадкування та встановити факт родинних відносин та факт належності правовстановлюючого документу. Позивач та його представник в судове засідання не з»явилися, надіслали заяву про розгляд справи без їх участі. Представник відповідача [PERSON] сільської ради в судове засідання не з»явився, надіслав заяву про розгляд справи без її участі, в задоволенні позову не заперечував. Приймаючи до уваги, що сторони в судове засідання не явилися, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється відповідно до положень\~ ч.2 ст.197 ЦПК України. Дослідивши представлені докази та давши їм оцінку, суд\~ приходить до наступних висновків. Згідно свідоцтва про смерть серії І-БП № 314283, виданого виконавчим комітетом [PERSON] сільської ради 03.02.1996 року встановлено, що 02.02.1996 року померла - [PERSON] (а.с. 9). Після її смерті залишилося спадкове майно - право на земельну частку (пай) загальною площею 3.50 в умовних кадастрових гектарах, яка знаходиться за межами населеного пункту на території [PERSON] сільської ради та посвідчена Сертифікатом на право на земельну частку (пай) серії СМ №0258404. що виданий Буринською районною державною адміністрацією 14.09.1999 р. відповідно до розпорядження голови Буринської райдержадміністрації від 23.11.1998 р. №344. та зареєстрованим у Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (най) 15.09.1999 року за № 404 (а.с. 10). Згідно довідки виданої виконавчим комітетом [PERSON] сільської ради від 19.07.2017 р. № 537 дане спадкове майно прийняла її дочка, а мати позивача - [PERSON], шляхом фактичного вступу в управління і володіння спадковим майном, відповідно до п.1 ч.І ст.549 ЦК Української РСР (чинного на момент виникнення спадкових правовідносин) (а.с. 12). Згідно свідоцтва про смерть серії І-БП № 323606, виданого виконавчим комітетом [PERSON] сільської ради 17.10.1996 року - 16.10.1996 року померла мати позивача - [PERSON] (а.с. 7). Після її смерті залищилося спадкове майно право на земельну частку (пай) загальною площею 3.50 в умовних кадастрових гектарах, яка знаходиться за межами населеного пункту на території [PERSON] сільської ради та посвідчена Сертифікатом на право на земельну частку (пай) серії СМ №0258403, що виданий Буринською районною державною адміністрацією 14.09.1999 р. відповідно до розпорядження голови Буринської райдержадміністрації від 23.11.1998 р. №344, та зареєстрованим у Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) 15.09.1999 року за № 403 (а.с. 8), а також те спадкове майно, яке вона успадкувала після смерті своєї матері, а баби позивача [PERSON], але за життя не оформила нотаріально. Згідно свідоцтва про народження серії ІІ-ЯР №699108 від 04.02.1959 р. - померла [PERSON] являється матір'ю [PERSON] (а.с. 11). Відповідно до вищезазначеного, позивач має право на успадкування майна, що належало його покійній матері - [PERSON], відповідно до ст. 549 ч.1 ЦК Україської РСР. Згідно роз"яснень приватного нотаріуса Буринського районного нотаріального округу [PERSON] від 12.09.2017р. №1053/012-16 вбачається, що не можливо оформити свідоцтво про право на спадщину позивачу, у зв"язку з тим, що існує невідповідність написання прізвища баби позивача у свідоцтві про смерть серії І-БП № 314283, де її прізвище значиться як «Мережко», тоді як у сертифікаті на право на земельну частку (пай) серії СМ №0258404 «Дорошенко», крім того за життя [PERSON] та [PERSON] не отримали сертифікати на право на земельний пай, дані сертифікати були видані вже після смерті. (а.с.18). Згідно відповіді Державного архіву Сумської області від 07.07.2017 року № Дм-58 документи, які б підтверджували родинні звязки між [PERSON] та її матір'ю- Мережко [PERSON] не збереглися, а підтвердити їх шляхом звернення до державного архіву Сумської області не вдалося, у звязку з відсутністю таких відомостей у книгах реєстрації актів громадянського стану (а.с.24). Сертифікати на право на земельну частку (пай) на імя [PERSON] та [PERSON] видані вже після їх смерті, згідно інформаційної довідки відділу у Буринському районі Головного управління держгеокадастру у Сумській області (а.с.27-28). Всі ці обставини є перешкодою для отримання свідоцтва про право на спадщину. Згідно довідки з місця проживання, виданою [PERSON] сільською радою від 19.07.2017 р. №537, вбачається, що що після смерті [PERSON] 02.02.1996 року, спадщину прийняла її дочка - [PERSON] (а.с. 12); З виписки з погосподарської книги №13 [PERSON] сільської ради за 1991-1995 роки, з ї вбачається, що прізвище баби позивача зазначено як «Дорошенко» [PERSON], а потім закреслено і зазначено призвище як «Мережко» [PERSON] (а.с.14-16). З витягу до Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію шлюбу із зазначенням відомостей про другого з подружжя №00018396824 від 20.07.2017 р., вбачається, що прізвище до державної реєстрації шлюбу матері позивача зазначено "Дорошенко" (а.с. 17) . Таким чином суд приходить до висновку, що факт наявності родинних стосунків між [PERSON] та її матірю, а бабою позивача [PERSON], підтверджено вищепереліченими доказами, а тому вимоги позивача в цій частині підлягають задоволенню. Згідно ч.1 ст. 549 ЦК Української PCP (1963 року), що діяв на час виникнення спірних правовідносин, визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном. Частиною 1 ст. 524 ЦК УРСР встановлено, що спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Згідно довідки виданої виконавчим комітетом [PERSON] сільської ради від 19.07.2017 р. № 538 зазначено, що спадщину після смерті 16.10.1996 року, [PERSON], прийняв її син - [PERSON], шляхом фактичного вступу в управління і володіння спадковим майном, відповідно до п.1 ч.1 ст.549 ЦК Української РСР (чинного на момент виникнення спадкових правовідносин) (а.с. 13). Отже, позивач [PERSON], прийняв спадщину після смерті 16.10.1996 року матері, [PERSON]. Інших спадкоємців ні за законом, ні за заповітом не має, що підтверджується витягом зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) за №49819197 від 10.11.17р. та витягом зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підстав свідоцтва про право на спадщину) за № 49819216 від 10.11.17 р. (а.с. 45-49). Стосовно обставини видачі сертифікатів на право на земельну частку(пай) після смерті матері та баби позивача, суд враховує, що відповідно до п.3 Указу Президента України «Про невідкладні заходи щодо прискорення земельної реформи у сфері сільськогосподарського виробництва» від 10.11.1994 року, право на земельну частку (пай) може бути передано у спадщину. Згідно п.11 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 р.№7 «Про судову практику у справах про спадкування» при вирішенні спору про спадкування права на земельну частку (пай) основним документом, що посвідчує таке право, є сертифікат про право на земельну частку пай. Якщо спадкодавець мав право на земельну частку пай, але за життя не одержав сертифікат на право власності на земельну частку (пай) або помилково не був включений (безпідставно виключений) до списку, доданого державного акта про колективну власність на землю відповідного сільськогосподарського підприємства, товариства тощо, при вирішенні спору про право спадкування на земельну частку(пай) суд застосовує положення чинного на час існування відповідних правовідносин Земельного Кодексу України 1990 року(561-12), Указу Президента України від 08 серпня 1995 року №720/95 (720/95) «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» та відповідні норми ЦК УРСР (1540-06). У цьому разі слід урахувати, що згідно з пунктом 17 Перехідних положень Земельного кодексу України від 25 жовтня 2001 року (2768-14) сертифікати на право на земельну частку (пай) є дійсними до виділення власникам таких часток (паїв) у натурі (на місцевості) земельних ділянок та видачі їм державних актів на право власності на землю. [PERSON] та [PERSON], були членами колгоспу «Перше Травня» с. Воскресснка та внесені до списку громадян-членів с/г акціонерно-пайового товариства закритого типу «Перше Травня» Буринського району Сумської області (порядковий номер [PERSON] -403, [PERSON] Іванівна-404), за їх життя було видано Державний акт на право колективної власності на землю серії СМ 000004 від 1 7 травня 1995 року, а отже вони мали право на земельну частку (пай), а позивач має це право як спадкоємець, що підтверджується Державним актом на право колективної власності на землю серії СМ 000004 від 17.05.1995 року та списком громадян-членів сільськогосподарського акціонерно-пайового товариства закритого типу «Перше Травня» Буринського району Сумської області (а.с. 19-23). Згідно копії сертифікату на право на земельну частку (пай) Серії СМ №0258404, вбачається, що він виданий 14.09.1999 року на ім"я [PERSON]. Прізвище заповідача вказано як «Дорошенко», а згідно довідки [PERSON] сільської ради Буринського району Сумсьуої області від 06.12.2017 року № 670, вбачається, що [PERSON], [INFO] та [PERSON] була однією й тією ж особою, яка померла 02.02.1996 року. (а.с.51). Таким чином суд приходить до висновку, що при написанні призвища спадкодавця у сертифікаті на право на земельну частку (пай), площею 3,50 в умовних кадастрових гектарах, яка знаходиться за межами населеного пункту на території [PERSON] сільської ради Буринського району Сумської області серії СМ №0258404, виданим Буринською районною державною адміністрацією 14.09.1999 року, відповідно до розпорядження голови Буринської районної державної адміністрації від 23.11.1998 р. №344, та зареєстрованого у Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) 15.09.1999 р. за № 404 -"Дорошенко" [PERSON], було допущено описку в написанні прізвища заповідача, а саме, замість правильного - «Мережко», вказано - «Дорошенко», тому суд вважає що вищезазначений сертифікат належить саме [PERSON], а тому позовні вимоги в частині встановлення даного факту підлягають задоволенню. Статтею 392 ЦК України визначено, що власник майна може пред»явити позов про визнання права власності, якщо це право оспорюється або не визначається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Згідно ч. 2 ст. 12 Закону України «Про власність» від 07.02.1991 року, що діяв на час виникнення спірних правовідносин, громадянин набуває права власності також на майно, одержане внаслідок успадкування або укладення інших угод, не заборонених законом. Відповідно до ч. 2 ст. 48 ЗУ «Про власність» власник може вимагати усунення будь- яких порушень його права, хоч би ці порушення і не були поєднані з позбавленням володіння, і відшкодування завданих цим збитків. Так як\~ право спадкоємця є похідним від права спадкодавця, з огляду на зміст зазначених норм матеріального права та їх аналізу, враховуючи, що позивач прийняв спадщину, але не може скористатись в повному обсязі своїм правом на спадкове майно шляхом нотаріального оформлення спадщини, суд приходить до висновку про обґрунтованість його вимог і необхідності захисту його прав шляхом визнання за ним права на зазначену земельну частку (пай). Згідно ст.256 п.1 ЦПК України, суд розглядає справи по встановленню факту родинних відносин між фізичними особами. Відповідно положень п. 7 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» № 5 від 31.03.1995 року, відповідно до п.1 ст. 273 ЦПК України суд вправі розглядати справи про встановлення родинних відносин, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки, наприклад, якщо підтвердження такого факту необхідне заявникові для одержання в органах, що вчиняють нотаріальні дії, свідоцтва про право на спадщину, для оформлення права на пенсію у звязку із втратою годувальника. Суд не може відмовити в розгляді заяви про встановлення факту родинних відносин з мотивів, що заявник може вирішити це питання шляхом встановлення неправильності запису в актах громадянського стану.\~\~ Враховуючи вищевикладене та приймаючи до уваги, що встановлення даних фактів має для заявника юридичне значення, так як дозволяє йому реалізувати свої права на спадщину, у суду не має сумнівів, що [PERSON] являється рідною матір'ю [PERSON] та саме [PERSON] належав сертифікат на право на земельну частку (пай) серії СМ № 0258404. Відповідно до ст.11, ч.2 ст.31, ч.4 ст.174 ЦПК України\~у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Визнання відповідачем позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. \~

Outcome: approved