Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-29 00:00:00

В лютому 2015 р. [PERSON] звернувся до суду з позовом до приватного акціонерного товариства "Українська охоронно-страхова компанія" (надалі - ПрАТ "УОСК") про відшкодування матеріальної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з урахуванням пені, трьох процентів річних та інфляційних втрат в загальному розмірі 17904,13 грн. та до [PERSON] про відшкодування матеріальної шкоди у вигляді франшизи в розмірі 1000 грн. і моральної шкоди в розмірі 5000 грн. Позов обґрунтований наступним. 5 вересня 2014 р. в м. Києві з вини відповідача [PERSON] сталася дорожньо-транспортна пригода, внаслідок якої автомобіль позивача "Фольксваген", д.н.з. [NUMBER], отримав механічні пошкодження. Оскільки цивільна відповідальність [PERSON] була застрахована в ПрАТ "УОСК", 8 вересня 2014 р. позивач повідомив вказану страхову компанію про настання страхового випадку, а 10 вересня подав заяву про виплату страхового відшкодування. Проте у визначений законом 90-денний строк страхове відшкодування виплачене не було. Враховуючи, що ПрАТ «УОСК» в порушення Закону України «Про інформацію» відмовилось надати копію звіту щодо визначення вартості матеріального збитку, позивач самостійно замовив експертну оцінку пошкодженого в дорожньо-транспортній пригоді автомобіля. Згідно звіту експерта від 22 січня 2015 р. вартість завданого позивачу матеріального збитку (з урахування коефіцієнту фізичного зносу) становить 16463,46 грн. Окрім того позивач зазнав додаткових збитків в розмірі 600 грн., сплачених за експертне дослідження. Полісом, на підставі якого була застрахована цивільна відповідальність [PERSON], передбачена франшиза в розмірі 1000 грн., яка вираховується з розміру страхового відшкодування. У зв'язку з простроченням виплати страхового відшкодування на 62 дні (з 10 грудня 2014 р. по 9 лютого 2015 р.) відповідно до вимог ст. 625 ЦК України та ст. 36 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільної відповідальності власників наземних транспортних засобів" до стягнення з ПрАТ «УОСК» підлягає вартість матеріального збитку в розмірі 16063,46 грн., пеня з розрахунку подвійної облікової ставки НБУ в розмірі 764 грн., інфляційні втрати в розмірі 994,81 грн. та три проценти річних в розмірі 81,86 грн. До стягнення з відповідача [PERSON] підлягає франшиза в розмірі 1000 грн. Окрім того неправомірними діями [PERSON] позивачу спричинено моральну шкоду, яка полягає зокрема у хвилюваннях та стражданнях, яких позивач зазнав внаслідок пошкодження його автомобіля, зміні звичайного укладу його життя та витратах часу на вирішення питань для усунення негативних наслідків винних дій відповідача. В судовому засіданні представники позивача [PERSON] та [PERSON] позовні вимоги підтримали пославшись на обставини, викладені в позовній заяві. Відповідачі ПрАТ «УОСК» та [PERSON] про розгляд справи повідомлені в установленому законом порядку, проте в судове засідання не з'явилися, заперечення на позов не подали. Враховуючи неявку відповідачів в судове засідання, суд ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, оскільки представники позивача не заперечують проти такого вирішення справи. Вислухавши представників позивача та дослідивши письмові докази, суд вважає встановленими наступні обставини та визначені відповідно до них правовідносини. 5 вересня 2014 р. в м. Києві на перехресті вулиць Озерна та Садова сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобілів "Фольксваген", д.н.з. [NUMBER], який належить позивачу [PERSON], та "Нісан", д.н.з. [NUMBER], під керуванням відповідача [PERSON] В даній дорожньо-транспортній пригоді постановою судді Дарницького районного суду м. Києва від 17 жовтня 2014 р. встановлено вину відповідача [PERSON], яка рухалась по другорядній дорозі і в порушення вимог п. 16.11. ПДР України не надала дорогу автомобілю позивача (а.с. 10). Цивільна відповідальність відповідача [PERSON] при використанні автомобіля Нісан д.н.з. [NUMBER] була застрахована в ПрАТ "УОСК" згідно з полісом обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів від 31 серпня 2014 р. № АІ/4021230 з лімітом відповідальності за шкоду, заподіяну майну, в розмірі 50000 грн. та франшизою в розмірі 1000 грн. (а.с. 11). Відповідно до ст. 979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов'язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату)… Таким чином внаслідок настання страхового випадку, яким є дорожньо-транспортна пригода, винуватцем якої була страхувальник [PERSON], між позивачем [PERSON] як потерпілою особою та ПрАТ "УОСК" як страховиком виникли правовідносини, що врегульовані нормами глави 67 ЦК України "Страхування" та спеціальним нормативно-правовим актом - Законом України "Про обов'язкове страхування цивільної відповідальності власників наземних транспортних засобів"(надалі - Закон 1961-IV). У відповідності з п. 3 ч. 1 ст. 988 ЦК України страховик у разі настання страхового випадку зобов'язаний здійснити страхову виплату у строк, встановлений договором. 8 вересня 2014 р. водій автомобіля "Фольксваген" [PERSON] повідомив ПрАТ "УОСК" про страховий випадок (а.с. 12), а 10 вересня 2014 р. потерпілий [PERSON] подав заяву про отримання страхового відшкодування (а.с. 13). Згідно з приписами ст. 22.1 Закону 1961-IV у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи. Строки здійснення страхових виплат за договорами обов'язкового страхування цивільної відповідальності власників транспортних засобів визначені у ч. 2 ст. 36 Закону 1961-IV. Так відповідно до вимог ч. 2 ст. 36 Закону 1961-IV страховик протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у статті 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування, зобов'язаний прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування та виплатити його, або прийняти вмотивоване рішення про відмову у здійсненні страхового відшкодування та протягом трьох робочих днів направити заявнику письмове повідомлення про прийняте рішення. Беручи до уваги, що заява про страхове відшкодування подана позивачем 10 вересня 2014 р., граничним строком виконання зобов'язання було 9 грудня 2014 р. Судом встановлено, що на день розгляду справи зобов'язання по виплаті страхового відшкодування страховиком не виконане, що є підставою для стягнення суми страхового відшкодування в судовому порядку. З листа-повідомлення від 20 січня 2015 р., направленого ПрАТ "УОСК" позивачу у відповідь на його претензію (а.с. 18), вбачається, що страховиком прийнято рішення про виплату страхового відшкодування в розмірі 3144,50 грн. (а.с. 19). ПрАТ "УОСК" відмовилось надати позивачу копію звіту про оцінку вартості майнової шкоди № 821/14 від 16.11.2014 р., на підставі якого приймалось рішення про виплату страхового відшкодування (а.с. 16, 17). Проведеною на замовлення позивача оцінкою транспортного засобу (Звіт про визначення вартості матеріального збитку № 1 від 22 січня 2015 р.) встановлено, що вартість матеріального збитку, завданого власнику автомобіля "Фольксваген", д.н.з. [NUMBER], станом на 21 січня 2015 р. складає 16463,46 грн. (а.с. 20-41). Враховуючи, що відповідачем не надано доказів, які б спростовували висновки спеціаліста-оцінювача щодо вартості матеріального збитку, суд покладає в обґрунтування свого рішення вищевказаний звіт, вважаючи його належним і допустимим доказом, так як він складений спеціалістом, який має сертифікат суб'єкта оціночної діяльності, на підставі даних, отриманих при огляді автомобіля позивача, і з дотриманням правил, встановлених Законом України "Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні", Національним стандартом № 1 оцінки майна «Загальні засади оцінки майна і майнових прав» та Методикою товарознавчої експертизи та оцінки дорожніх транспортних засобів, затвердженої спільним наказом Міністерства юстиції України та Фонду державного майна України, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 04.08.2009 р. за № 724/16740. Згідно ст. 12 Закону 1961-IV страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи, а відповідно до п. 6 ст. 36 вищевказаного Закону обов'язок компенсувати суму франшизи покладається на страхувальника або особу, відповідальну за завдані збитки. Таким чином ПрАТ "УОСК" як страховик цивільної відповідальності винуватця дорожньо-транспортної пригоди повинен виплатити потерпілому [PERSON] страхове відшкодування, зменшене на суму франшизи (16463,46 грн. - 1000 грн.) = 15463,46 грн.), а суму франшизи зобов'язана сплатити [PERSON] як особа, винна у завданій шкоді. Згідно з приписами ст.ст. 526, 530 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства та у строк, встановлений у зобов'язанні. Відповідно до п. 36.5 ст. 36 Закону 1961-IV за кожен день прострочення виплати страхового відшкодування (регламентної виплати) з вини страховика особі, яка має право на отримання такого відшкодування, сплачується пеня з розрахунку подвійної облікової ставки Національного банку України, яка діє протягом періоду, за який нараховується пеня. Зобов'язання, яке не виконав страховик, є грошовим, а отже він в силу ст. 625 ЦК України на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми. За період з 10 грудня 2014 р. по 9 лютого 2015 р. ПрАТ "УОСК" прострочило виплату страхового відшкодування на 62 календарні дні. У вказаний період облікова ставка Національного банку України становила 14%, а отже розмір пені за прострочення виплати страхового відшкодування становить 735,47 грн. (15463,46 х 14 х 2 : 365 : 100 х 62). Індекс інфляції у січні становив 103,0%, а в лютому - 103,1%. Таким чином втрати позивача від інфляції становлять 957,65 грн. (15463,46 х 103,0% х 103,1%) -15463,46). Три проценти річних від простроченої суми становлять 78,80 грн. (15463,46 х 3 : 365 х 62 : 100). Судом встановлено, що окрім збитку, заподіяного пошкодженням автомобіля, позивач поніс додаткові витрати на оплату послуг спеціаліста-оцінювача в сумі 600 грн. (а.с. 43). Враховуючи, що замовлення позивачем звіту оцінювача було обумовлене тим, що страхова компанія не виплатила страхове відшкодування та не надала копію звіту про оцінку вартості майнової шкоди № 821/14 від 16.11.2014 р., вказані витрати суд відносить до збитків, завданих дорожньо-транспортною пригодою, і також присуджує їх до стягнення з ПрАТ "УОСК". Вимоги про нарахування на суму витрат позивача на оплату послуг спеціаліста-оцінювача пені, індексу інфляції та трьох процентів річних не ґрунтується на вимогах закону, оскільки на правовідносини, які виникають із заподіяння шкоди, положення п. 36.5 ст. 36 Закону 1961-IV та ст. 625 ЦК України не розповсюджуються. Таким чином суд вважає обґрунтованими вимоги до ПрАТ "УОСК" в загальній сумі 17835,38 грн. (15463,46+735,47+957,65+78,80+600). При вирішенні вимог про відшкодування моральної шкоди суд керується положеннями ст. 23 ЦК України, яка закріплює загальні положення про відшкодування моральної шкоди визначаючи, що моральна шкода, зокрема, полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку зі знищенням чи пошкодженням її майна, та ст. 1167 цього Кодексу, відповідно до яких моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі, неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. Оцінивши доводи позову про заподіяння позивачу моральної шкоди, суд вважає доведеним, що в результаті винних неправомірних дій [PERSON] [PERSON] зазнав певних душевних страждань у зв'язку з пошкодженням його майна та змушений був витрачати зусилля і вільний час на вирішення питань для усунення негативних наслідків винних дій відповідача. Виходячи з принципів розумності та справедливості, суд визначає заподіяну позивачу моральну шкоду в розмірі 2000 грн. Таким чином суд вважає обґрунтованими вимоги до [PERSON] в загальній сумі 3000 грн. (1000+2000). Відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України суд здійснює розподіл судових витрат пропорційно до розміру задоволених щодо кожного відповідача позовних вимог. Документально підтверджені витрати позивача на правову допомогу становлять 3410,40 грн. Оскільки задоволений судом позов до ПрАТ "УОСК" складає 86% від загальної ціни задоволених позовних вимог (17835,38х100:20835,38), присудженню з вказаного відповідача підлягають судові витрати в розмірі 2932,94 грн. Задоволений судом позов до [PERSON] становить 14% від ціни позову (3000х100:20835,38), а тому присудженню з неї підлягають судові витрати в розмірі 477,46 грн. Враховуючи, що позивач як інвалід 2 групи звільнений від сплати судового збору на підставі п. 9) ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», суд присуджує з відповідачів в дохід держави судовий збір в розмірі 243,60 грн. з кожного. На підставі викладеного,

Outcome: partial