Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-09 00:00:00

[PERSON] та [PERSON] звернулись до суду з вище вказаним позовом, відповідно до якого просили: - визнати недостовірною інформацію, викладену [PERSON] в зверненні від 23.01.2015 року, направленої на адресу секретаря Кіровоградської міської ради, [PERSON], а саме: «Наступного дня, ці саджанці були вирвані завідуючою даної аптеки [PERSON], в тому числі вона сама нам зізналася. Аргументувала вона свій вчинок тим, що це, нібито її клумба і без її дозволу ми не мали жодного права нічого на ній висаджувати»; «На будь-які попередження з боку влади, приватний підприємець директор аптеки [PERSON] та його донька, завідувач [PERSON] відповідають так: «Як ми захочемо так і буде. І нічого ви нам не зробите»; - стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] моральну шкоду у розмірі 5000 грн.; - визнати недостовірною інформацію, викладену [PERSON], в звернені від 23.01.2015 року, направленої на адресу секретаря Кіровоградської міської ради, [PERSON], а саме: «Раніше на цій клумбі росло до 5-6 різних дерев, поки власники аптеки не спиляли ці дерева (не маючи на це жодного дозволу) при будівництві цієї самої аптеки»; «дерев ... що були спиляні приватним підприємцем [PERSON] (власником аптеки)»; «Те дерево, що було висаджене на клумбі знову вирвав директор аптеки і підлили якусь хімію під друге дерево, що біля дороги, після цього воно загинуло»; «Але 01.11.2014 року, знову були зламані три дерева власники аптеки на цьому ж місці почали паркувати своє авто»; «На будь-які попередження з боку влади, приватний підприємець директора аптеки [PERSON] та його доньки, завідуюча [PERSON] відповідають так: «Як ми захочемо - так і буде. І нічого ви нам не зробите»; «незаконного знищення дерев приватним підприємцем [PERSON]»; - визнати недостовірною інформацію, викладену [PERSON], в звернені від 23.05.2015 року, направленої на адресу секретаря Кіровоградської міської ради, [PERSON], а саме: «9.05.2015 року ці дерева були вирвані та ще зламані два інші дерева клени власниками аптеки ПП «Ірта-Д»»; - стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] моральну шкоду у розмірі 3000 грн. На обґрунтування позову зазначено, що з 01.12.2010 року і до 27.03.2016 року відповідач у [PERSON] працювала прибиральником, проте була звільнена із-за погіршення фінансового стану. Після звільнення відповідача, остання почала писати на позивачів скарги до різних установ, що на думку позивачів є не інакше ніж помста за її звільнення з роботи. У зверненні від 23.01.2015 року, направленої на адресу секретаря Кіровоградської міської ради, [PERSON], відповідачем була викладена недостовірна інформація щодо [PERSON], а саме: «Наступного дня, ці саджанці були вирвані завідуючою даної аптеки [PERSON], в тому числі вона сама нам зізналася. Аргументувала вона свій вчинок тим, що це, нібито її клумба і без її дозволу ми не мали жодного права нічого на ній висаджувати»; «На будь-які попередження з боку влади, приватний підприємець директор аптеки [PERSON] та його донька, завідувач [PERSON] відповідають так: «Як ми захочемо так і буде. І нічого ви нам не зробите». Та щодо [PERSON], а саме: «Раніше на цій клумбі росло до 5-6 різних дерев, поки власники аптеки не спиляли ці дерева (не маючи на це жодного дозволу) при будівництві цієї самої аптеки»; «дерев ... що були спиляні приватним підприємцем [PERSON] (власником аптеки)»; «Те дерево, що було висаджене на клумбі знову вирвав директор аптеки і підлили якусь хімію під друге дерево, що біля дороги, після цього воно загинуло»; «Але 01.11.2014 року, знову були зламані три дерева власники аптеки на цьому ж місці почали паркувати своє авто»; «На будь-які попередження з боку влади, приватний підприємець директора аптеки [PERSON] та його доньки, завідуюча [PERSON] відповідають так: «Як ми захочемо - так і буде. І нічого ви нам не зробите»; «незаконного знищення дерев приватним підприємцем [PERSON]», а також те, що: «9.05.2015 року ці дерева були вирвані та ще зламані два інші дерева клени власниками аптеки ПП «Ірта-Д»». Через поширення недостовірної інформації [PERSON] переніс душевні страждання, хвилювання, безсоння, не міг вести звичайний спосіб життя, був безпричинно нервовим. І як наслідок припинив діяльність аптеки ПП «Ірта-Д». [PERSON] в наслідок припинення діяльність аптеки ПП «Ірта-Д» довелось змінити місце роботи і стати завідуючою іншої аптеки. Крім того, в звязку з наклепами вона змушена була багаторазово звертатись до правоохоронних органів, витрачаючи на це багато особистого часу та переносячи багаторазові стреси. Також, за зверненням відповідача її було притягнуто до адміністративної відповідальності. Через безпідставні скарги з зазначенням неправдивої інформації для уникнення психологічного тиску, будучи морально подавленою вона змушена була 01.08.2015 року у друге змінити місце роботи. В наслідок викладених обставин, які склались через наклеп відповідача у [PERSON] виникли розлади здоровя, через що довелося проходити лікування. Тому, позивачу вважають справедливим, як компенсацію за моральні збитки стягнути з відповідача на свою користь 3 та 5 тис. грн. відповідно. З метою захисту свого порушеного права позивачі звернулись до суду з жданим позовом. В судовому засіданні позивачі та їх представник подану заяву підтримали та просили її задовольнити посилаючись на обставини викладені в ній. Відповідач заперечила проти задоволення позовних вимог, відповідно до наданих письмових заперечень просила відмовити в задоволенні позову, оскільки позов є безпідставним (а.с. 51). Вказувала, що не поширювала недостовірну інформацію, а лише скористалась правом громадянина України на звернення у правоохоронні та контролюючі органи для проведення перевірки по факту знищення дерев на території, де проживають мешканці будинку № 9 по вулиці Бєляєва м. Кіровоград, а тому жодним чином не розповсюджувала недостовірну інформацію. За результатом розгляду її звернення інспектор спецінспекції міської ради [PERSON] під час перевірки 21 травня 2015 року виявив, що [PERSON] знищує зелені насадження без відповідного ордеру, чим порушує вимоги р.5 п.7 пп 13 Правил благоустрою м. Кіровограда та у присутності [PERSON] склав протокол № 700 про адміністративне правопорушення, передбачене ст. 152 КУпАП. На підставі даного протоколу в подальшому винесено постанову про накладення на [PERSON] штрафу в розмірі 1700 грн. Проте, 18 листопада 2015 року дана постанова скасована лише з формальних підстав, так як представники Кіровоградської міськради не з'явились і не надали відповідних доказів на підтвердження факту знищення дерев [PERSON], хоча їм були відомі свідки даної події. Після того, як її звернення були розглянуті і 02.06.2015 року винесена постанова про накладення штрафу на [PERSON] вона більше ні в які інстанції не зверталась, так як вважала, що винна особа притягнута до відповідальності. В разі якби на її звернення надійшла відповідь Кіровоградської міської ради про те, що за результатами проведеної перевірки інспектора міської ради встановили, що зелені насадження знищила (ли) інша (і) особа (и), та притягли їх до адмшістартивної відповідальності, а не [PERSON] вона б також більше нікуди не зверталась. Твердження позивачів про те, що коли у [PERSON] не стало можливості сплачувати за прибирання [PERSON] в аптеці, [PERSON] почала писати на [PERSON] та власника аптеки з метою помсти є недостовірним, якби вона дійсно хотіла помститись, то б звернулась до прокуратури відповідного району м. Кіровограда із заявою про проведення перевірки по факту вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ст. 172 КК України, а не зверталась до контролюючих та правоохоронних органів за захистом зелених насаджень біля будинку. Не відповідає дійсності факт, викладений у позовній заяві наступного характеру: "Через поширення неправдивої інформації, директор аптеки [PERSON], переніс душевні страждання, хвилювання, безсоння, не міг вести звичний спосіб життя....... і як наслідок припинив діяльність аптеки ПП "Ірта-Д"", так як відповідно до повідомлення директора ПП "Ірта-Д" до Кіровоградської ОДПІ від 29.04.2015 року "Аптека ПП "ІРТА-Д" припинила свою діяльність з 29.04.2015 року, в зв"язку з анулюванням ліцензії", а не на тих підставах, на яких зазначають Позивачі. Також, в позовній заяві зазначено, що через безпідставні скарги [PERSON] з зазначенням неправдивої інформації, [PERSON] для уникнення психологічного тиску, будучи морально подавленою, змушена була 01.08.2015 р. змінити місце роботи, а також в наслідок вище обставин, які склались через наклеп [PERSON] у [PERSON] виникли розлади здоров"я, через що довелось проходити лікування з 01.12.15 року по 11.12.15 року. Після винесення постанови про притягнення [PERSON] до адміністративної відповідальності 02.06.15 року ні в контролюючі ні в правоохоронні органи вона більше не зверталась, а тому до зміни місця роботи та проходження лікування [PERSON] жодного відношення не має. Крім того, до контролюючих та правоохоронних органів відповідач зверталась по конкретному факту - знищенню зелених насаджень і після отримання від них відповіді по даному факту більше ні в які органи не зверталась Вдруге вона зверталась до правоохоронних органів та суду щодо усунення перешкод в користуванні власним майном, судовим рішенням, яке набрало законної сили про незаконність дій [PERSON] та усуненню перешкод відповідач також більше ніде не зверталась. Судовим рішенням визнано незаконність дій [PERSON] та усунуто [PERSON] перешкод в користуванні майном. Тому вказані обставини підтверджують на не розповсюдження нею незаконної інформації, а на захист її прав, як громадянина України в порядку встановленому чинним законодавствам шляхом звернення до відповідних правоохоронних та контролюючих органів, а також до суду, в звязку з цим вважає що позовна заява [PERSON] та [PERSON] не підлягає задоволенню. Суд заслухавши пояснення сторін у справі, допитавши свідків, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов задоволенню не підлягає виходячи з наступного. Судом встановлено, що 23.01.2015 року відповідач звернулась до секретаря Кіровоградської міської ради [PERSON] з проханням посприяти у вирішенні питання, щодо знищення молодих дерев по вул. Бєляєва, буд. 9. Вказала, що навесні 2013 року, мешканцями буд. № 9, підїзду № 6 по вул. Бєляєва [PERSON]Ю, та [PERSON], було висаджено ряд саджанців верби висотою 30-40 см. на клумбі, що знаходиться зі зворотної сторони будинку, перед аптекою ПП «Ірта-Д». Ця аптека знаходиться на першому поверсі даного будинку, кв. 78. наступного дня, ці саджанці були вирвані завідуючою даної аптеки [PERSON], в чому вона сама зізналася. Аргументувала вона свій вчинок тим, що це, нібито її клумба і без її дозволу вони не мали права нічого на ній висаджувати. Крім того, зазначала, що восени 2013 року вони висадили три дерева клена. Два дерева вздовж дороги і одне дерево на клумбі, але власники аптеки вирвали те дерево, що було висаджене на клумбі. Навесні 2014 року вони знову висадили вже шість дерев клена замість знешкодження. Пять дерев насадили вздовж дороги, а шосте на клумбі так, щоб не закривало аптеку. Скопали частину затоптаної ділянки клумби, що знаходиться з бокової частини будинку: насіяли газонної трави, навколо дерев, зробили клумби, висадили квіти. Те дерево, що було висаджене на клумбі знову вирвав директор аптеки і підлили якусь хімію під друге дерево, що біля дороги, після цього воно загинуло. У жовтні 2014 року, мешканці знову посадили два дерева-клена, замість знешкоджених навесні, але 01.11.2014 року, знову були зламані три дерева, власники аптеки на цьому ж місці почали паркувати своє авто. Це зроблено після того, як вона звернулася до власників аптеки з проханням прибрати з її зовнішньої стіни (другий поверх) свій кондиціонер, який вони встановили незаконно. Оскільки відповідач намагалася утеплити зовнішню стіну своєї квартири, але зробити це не можливо, тому що заважає кондиціонер. Саме після її письмового звернення до власника аптеки, були зламані ці дерева. На будь які попередження з боку влади, приватний підприємець директор аптеки [PERSON] та його донька, завідуюча [PERSON] відповідають так: «Як ми захочемо - так і буде. І нічого ви нам не зробите» (а.с. 8). 12.05.2015 року відповідач повторно звернулася до секретаря Кіровоградської міської ради [PERSON] з проханням допомогти вирішити питання щодо висадки дерев. Вказала, що 27.04.2015 року мешканці 6-го підїзду по вул. Бєляєва, буд. 9, знову висадили саджанці дерев верби у кількості 3 штуки на клумбі, що знаходиться вздовж проїжджої частини. Проте, 09.05.2015 року ці дерева були вирвані та ще зламані два інші дерева клени власниками аптеки ПП «Ірта-Д» (а.с. 9). Згідно до пояснень [PERSON] від 25.05.2015 року начальнику управління по сприянню розвитку торгівлі та побутового обслуговування населення Кіровоградської міської ради, [PERSON] пояснила, що дерева не знищувала, авто ніколи не паркувала на клумбі біля будинку № 9, яка знаходиться понад дорогою, як стверджує [PERSON], кондиціонер встановила законно про що є відповідні документи організації, що його встановила. Крім того, [PERSON]Ю, через неприязне відношення та заздрість, зі свого боку до неї та її батька намагається обмовити їх та морально принизити (а.с. 18-19). 21.05.2015 року на [PERSON] складено протокол № 700 про адміністративне правопорушення передбачене ст. 152 КУПАП, у протоколі зазначено, що під час перевірки 21.05.2015 року по скарзі [PERSON], яка мешкає за адресою: [ADDRESS], було виявлено, що завідуюча аптекою [PERSON], яка знаходиться за адресою: вул. Бєляєва, 9 знищує зелені населення без відповідного ордеру, чим порушує вимоги р. 5 п. 7 п.п. 13 Правил благоустрою м. Кіровограда за що передбачено відповідальність за ст. 152 КУпАП. Протокол складено на місці порушення за адресою: вул. Беляєва, 9. Від пояснень [PERSON] відмовилась при свідках (а.с. 20). 18.11.2015 року постановою Кіровського районного суду м. Кіровограда адміністративний позов [PERSON] до Адміністративної комісії при виконавчому комітеті Кіровоградської міської ради про визнання дій протиправними та скасування постанови - задоволено повністю.\~Визнано дії адміністративної комісії виконавчого комітету Кіровоградської міської ради, щодо винесення постанови № 278/06-ак від 02 червня 2015 року про притягнення до адміністративної відповідальності [PERSON] за статтею 152 КУпАП та накладення стягнення у вигляді штрафу у розмірі 1700 грн. протиправними та скасовано постанову № 278/06-ак від 02.06.2015 року по справі про адміністративне правопорушення, винесену адміністративною комісією при виконавчому комітеті Кіровоградської міської ради про накладання на [PERSON] адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 1700 грн. (а.с. 21-22). Згідно до висновку молодшого лейтенанта міліції ДІМ ВДІМ Кіровоградського МВ УМВС України в Кіровоградській області [PERSON] по результатам розгляду матеріалів ЄО від 05.06.2015 року 22.05.2015 року до Кіровського МВ УМВС України в Кіровоградській області надійшло звернення від гр. [PERSON] про те, що гр. [PERSON] зводить на неї наклепи. В ході проведення перевірки, не представилось можливим опитати гр. [PERSON] оскільки при не одноразовому візиті за адресою: [ADDRESS] двері ніхто не відчинив, при співбесіді з сусідами вище вказаною адресою пояснили, що дійсно за вище вказаною адресою проживає вище вказана громадянка та їм не відомо коли зявляється вона, мобільний телефон її не відомий, де вона працює або місце її перебування окрім вище вказаної адреси, не відоме. Також, при встановлені місця знаходження [PERSON] котра систематично намовляє на заявницю буде вирішено питання про притягнення даної громадянки до відповідальності (а.с. 23). Висновком молодшого лейтенанта міліції ДІМ ВДІМ Кіровоградського МВ УМВС України в Кіровоградській області [PERSON] по результатах розгляду матеріалів ЄО від 21.05.2015 року в ході проведення перевірки по заяві, яка надійшла 09.05.2015 року до Кіровоградського МВ УМВС України в Кіровоградській області від гр. [PERSON] про те, що на її думку гр. [PERSON] зламав дерева, які вона посадила на прибудинковій території, опитано з даного приводу гр. [PERSON], він даний факт категорично заперечив, та додав, що між ним та гр. [PERSON] виникають конфлікти, причиною яких, є те, що він раніше був її роботодавцем та звільнив з роботи. При опитуванні з даного приводу можливих свідків даної події, інформації щодо порушення громадського порядку отримано не було (а.с. 54). Відповідно до висновку молодшого лейтенанта міліції ДІМ ВДІМ Кіровоградського МВ УМВС України в Кіровоградській області [PERSON] по результатам розгляду матеріалів ЄО від 31.07.2015 року 29.07.2015 року до Кіровського МВ УМВС України в Кіровоградській області надійшло звернення від гр. [PERSON] про те, що гр. [PERSON] морально пригнічує пише скарги до різних інстанцій та здійснює наклепи. В ході проведення перевірки, було опитано громадянку [PERSON], яка пояснила що, ніякого відношення до гр. [PERSON] не має, оскільки претензії щодо дерев та кондиціонера мала лише до власника аптеки за адресою: м. Кіровоград, вул. Бєляєва, 9, все вище вказане в заяві заперечила (а.с. 25). Згідно до висновку молодшого лейтенанта міліції ДІМ ВДІМ Кіровоградського МВ УМВС України в Кіровоградській області [PERSON] по результатам розгляду матеріалів ЄО від 26.08.2015 року 19.08.2015 року до Кіровського МВ УМВС України в Кіровоградській області надійшло звернення від гр. [PERSON] про те, що гр. [PERSON] пише не правдиві пояснення. В ході проведення перевірки, не представилось можливості опитати гр. [PERSON], котра пише не правдиві пояснення, оскільки вище вказана громадянка при неодноразовому візити двері не відчиняє, де вона перебуває не відомо, на телефоні дзвінки не відповідає. також, за даним фактом були проведені бесіди з громадянами, які могли бути свідками вказаної події та сусідами, але корисної інформації не надійшло. З даного приводу гр. [PERSON] рекомендовано звернутись до суду, оскільки в даному випадку вбачається цивільно-правові відносини, які вирішуються в судовому порядку (а.с. 27). Відповідно до наказу ПП «»Ірта-Д» від 02.06.2009 року № 1 [PERSON] призначено директором ПП «Ірта-Д» з 02.06.2009 року (а.с. 16). 29.04.2015 року аптека ПП «Ірта-Д» припинила свою діяльність в звязку з анулюванням ліцензії (а.с. 17). Згідно довідки від 18.12.2015 року виданої ПП «Ірта-Д» [PERSON] дійсно працювала в аптеці ПП «Ірта-Д» на посаді завідувача аптекою з 01.12.2010 року по 27.03.2015 рік (а.с. 10). Відповідно до довідки від 01.11.2015 року виданої Повним товариством «Візит-Сервіс» [PERSON] працювала в ПТ «Візит-Сервіс» на посаді завідуючого аптекою № 1 з 27.03.2015 року по 28.07.2015 року (а.с. 11). Відповідно до абзацу 1 п. 6 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» №1 від 27.02.2009\~\~року, позови про захист гідності, честі чи ділової репутації вправі пред'явити фізична особа у разі поширення про неї недостовірної інформації, яка порушує її особисті немайнові права, а також інші заінтересовані особи (зокрема, члени її сім'ї, родичі), якщо така інформація прямо чи опосередковано порушує їхні особисті немайнові права. Зі змісту ст.297 ЦК України вбачається, що кожен має право на повагу до його честі та гідності. Гідність та честь фізичної особи є недоторканими. Фізична особа має право звернутися до суду з позовом про захист її гідності та честі. Відповідно до ст. 299 ЦК України фізична особа має право на недоторканість своєї ділової репутації. Фізична особа може звернутися до суду з позовом про захист своєї ділової репутації . У п. 15 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» №1 від 27.02.2009\~\~року розяснено, що юридичним складом правопорушення, наявність якого може бути підставою для задоволення позову про захист честі, гідності, ділової репутації, є сукупність таких обставин: а) поширення інформації, тобто доведення її до відома хоча б одній особі у будь-який спосіб; б) поширена інформація стосується певної фізичної чи юридичної особи, тобто позивача; в) поширення недостовірної інформації, тобто такої, яка не відповідає дійсності; г) поширення інформації, що порушує особисті немайнові права, тобто або завдає шкоди відповідним особистим немайновим благам, або перешкоджає особі повно і своєчасно здійснювати своє особисте немайнове право. Під поширенням інформації слід розуміти: опублікування її у пресі, передання по радіо, телебаченню чи з використанням інших засобів масової інформації; поширення в мережі Інтернет чи з використанням інших засобів телекомунікаційного зв'язку; викладення в характеристиках, заявах, листах, адресованих іншим особам; повідомлення в публічних виступах, в електронних мережах, а також в іншій формі хоча б одній особі. Також, поширенням інформації є вивішування (демонстрація) в громадських місцях плакатів, гасел, інших творів, а також розповсюдження серед людей листівок, що за своїм змістом або формою порочать гідність, честь фізичної особи або ділової репутації фізичної та юридичної особи. Пунктом 19 вказаної Постанови визначено, що вирішуючи питання про визнання поширеної інформації недостовірною, суди повинні визначати характер такої інформації та з'ясовувати, чи є вона фактичним твердженням, чи оціночним судженням. Згідно ч. 2 ст. 30 Закону України «Про інформацію» оціночними судженнями, за винятком наклепу, є висловлювання, які не містять фактичних даних, критика, оцінка дій, а також висловлювання, що не можуть бути витлумачені як такі, що містять фактичні дані, зокрема з огляду на характер використання мовностилістичних засобів (вживання гіпербол, алегорій, сатири). Оціночні судження не підлягають спростуванню та доведенню їх правдивості. Зокрема у п.16 згадуваної Постанови роз'яснено, що відповідно до статті 40 Конституції України усі мають право направляти індивідуальні чи колективні письмові звернення або особисто звертатися до органів державної влади, органів місцевого самоврядування та посадових і службових осіб цих органів, що зобов'язані розглянути звернення і дати обґрунтовану відповідь у встановлений законом строк. Суди повинні мати на увазі, що у випадку, коли особа звертається до зазначених органів із заявою, в якій міститься та чи інша інформація, і в разі, якщо цей орган компетентний перевірити таку інформацію та надати відповідь, проте в ході перевірки інформація не знайшла свого підтвердження, вказана обставина не може сама по собі бути підставою для задоволення позову, оскільки у такому випадку мала місце реалізація особою конституційного права, передбаченого\~\~статтею 40 Конституції, а не поширення недостовірної інформації. Таким чином, з вищевикладеного вбачається, що [PERSON] реалізувала своє право, передбачене ст. 40 Конституції України на звернення. Положеннями цієї статті визначено, що усі мають право направляти індивідуальні чи колективні\~\~письмові звернення або особисто звертатись до органів державної влади, органів місцевого самоврядування. посадових та службових осіб цих органів, що зобовязані розглянути звернення та дати обґрунтовану відповідь у встановлений законом строк, а тому судом не встановлено факту поширення відповідачем стосовно позивачів недостовірної інформації, яка порочить їх гідність, честь чи ділову репутацію. З аналізу вищевказаних норм Закону України «Про інформацію», Закону України «Про доступ до публічної інформації»\~\~суд вважає, що звернення відповідача до секретаря Кіровоградської міської ради, [PERSON] слід розцінювати як індивідуальне письмове звернення до посадової особи органу місцевого самоврядування, як до органу який компетентний перевірити таку інформацію та надати відповідь. Відповідно до ст.277 ЦК України фізична особа, особисті немайнові права якої порушено внаслідок поширення про неї та (або) членів її сімї недостовірної інформації має право на спростування цієї інформації. Вважається, що негативна інформація, поширена про особу, є недостовірною. Спростування недостовірної інформації здійснюється особою, яка її поширила, і у такий же спосіб, у який вона була поширена. Під недостовірною інформацією слід розуміти таку інформацію, що не відповідає дійсності. Цивільно-правове поняття спростування має конституційно-правове закріплення (ч.4ст.32 Конституції). Згідно норм вказаної статті ЦК України об'єктивна сторона складу даного цивільного правопорушення передбачає одночасну наявність двох складових елементів - недостовірність поширеної інформації та її неправильність на порушення особистих немайнових прав потерпілої особи (негативний зміст). Негативною слід вважати інформацію, в якій стверджується про порушення особою, зокрема, норм чинного законодавства, вчинення будь-яких інших дій (наприклад, порушення принципів моралі, загально визначених правил співжиття, неетична поведінка в особистому, суспільному чи політичному житті тощо) і яка порушує право позивача на повагу до гідності, честі чи ділової репутації.\~\~\~\~\~ В розумінні даної норми закону звернення особи до державних органів влади не можуть розглядатися як поширення неправдивих відомостей, якщо не встановлено, що фактично на меті цих дій було приниження честі, гідності та ділові репутації певної особи. Також, у рішенні Конституційного Суду України N 8-рп/2003\~від 10 квітня 2003 року, зазначено, що звернення громадян до правоохоронного органу, що містять певні відомості про недодержання законів посадовими або службовими особами, передаються чи повідомляються не з метою доведення таких відомостей до громадськості чи окремих громадян, а з метою їх перевірки уповноваженими на це законом іншими посадовими особами і не можуть вважатися поширенням відомостей, які порочать честь, гідність чи ділову репутацію або завдають шкоду інтересам посадової чи службової особи. Згідно ст. 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд сприяє всебічному і повному з'ясуванню обставин справи: роз'яснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обов'язки, попереджує про наслідки вчинення або не вчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим Кодексом. На даний час обов'язок довести, що поширена інформація є недостовірною, покладається на позивача, оскільки ч. 3 ст. 277 ЦК України, яка покладала даний тягар на відповідача - виключена. Поясненнями сторін та наданими сторонами у справі доказами не доведено навмисність дій відповідача по завданню будь-якої шкоди позивачам навмисно. Зі змісту її звернень до відповідних органів вбачається, що вона відстоювала свою громадську позицію повязану з висадкою та знищенням зелених насаджень на прибудинковій території за місцем проживання сторін. Те, що деякі факти викладені в таких зверненнях не підтвердились, не є підставою до відповідальності [PERSON], оскільки злого умислу на розповсюдження такої інформації з метою завдання шкоди позивачам не встановлено. Показання допитаних в якості свідків [PERSON] та [PERSON] не можуть бути використані судом в якості доказів недостовірності інформації поширеної відповідачем, оскільки вона в своїй сукупності є оціночними судженнями відповідача, а не твердженнями про конкретні факти, достовірність яких можна було б перевірити. Дослідженні інших доказів, що містяться в матеріалах справи, також не доводить обґрунтованість позовних вимог, що є законодавчо-визначеною підставою до відмови у задоволенні позову в цій його частині. Згідно із ст. 280 ЦК України, якщо фізичній особі внаслідок порушення її особистого немайнового права завдано майнової та (або) моральної шкоди, ця шкода підлягає відшкодуванню. \~\~\~\~\~ \~Відповідно до п. 19 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 лютого 2009 року № 1 «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи», якщо суб'єктивну думку висловлено в брутальній, принизливій чи непристойній формі, що принижує гідність, честь чи ділову репутацію, на відповідача може бути покладено обов'язок відшкодувати моральну шкоду. \~\~\~\~\~ Так, відповідно до ч. 1 ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. \~\~\~\~\~\~ Згідно п.п. 1,2 ч. 2 цієї статті Закону, моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів. \~\~\~\~\~\~ Тобто, Закон пов'язує виникнення права на компенсацію моральної шкоди з випадками порушення прав особи, коли таке право безпосередньо передбачене Конституцією України, нормами Цивільного кодексу та іншими нормами законодавства, які встановлюють відповідальність за заподіяння моральної шкоди. \~\~\~ При цьому, порушення права повинно бути встановлене. \~\~\~\~ Як роз'яснено у п.5 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року „Про судову практику в справах про відшкодування моральної шкоди" - відповідно до загальних підстав Цивільно-правової відповідальності, обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної шкоди підлягають наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, причинного зв'язку з протиправними діями заподіювача і вини останнього. \~ Оскільки в судовому засіданні не знайшло підтвердження, що неправомірними діями відповідача позивачам завдана моральна шкода, то суд вважає, що правових підстав для задоволення позову в частині позовних вимог щодо стягнення моральної шкоди немає. \~\~\~\~\~\~ Таким чином, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню за недоведеністю. Згідно статті 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. З урахуванням цієї норми та того, що у задоволенні позову відмовлено, судові витрати позивачам не відшкодовуються. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed