Jurisdiction: civil
Date: 2020-07-30 00:00:00

27 квітня 2020 року [PERSON] звернулася до суду із позовом до [PERSON] з позовом про стягнення пені за прострочення сплати аліментів. Свої вимоги обґрунтовує тим, що вона перебувала у зареєстрованому шлюбі з відповідачем. Від шлюбу у них є малолітня дитина - [PERSON] , [INFO] . За рішенням Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 26 вересня 2019 року з відповідача [PERSON] стягуються на користь позивачки аліменти на утримання неповнолітньої доньки [PERSON] в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу) щомісяця, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 22 серпня 2019 року і до досягнення донькою повноліття. Зазначає, що заборгованість по аліментам за період з 22 серпня 2019 року станом на 17 квітня 2020 року складає 18620 грн. 59 коп.. З огляду на викладене просила суд ухвалити рішення, яким стягнути з відповідача на її користь неустойку(пеню) за прострочення сплати аліментів за період з 22 серпня 2019 року по 17 квітня 2020 року у розмірі 18620 грн. 50 коп.. Позивачка [PERSON] , будучи належним чином повідомленою про місце, дату та час розгляду справи, в судове засідання не з`явилась, подала до суду заяву з проханням розгляд справи проводити у її відсутності, позов задовольнити. Заперечень проти розгляду справи у заочному порядку не подавала. Відповідно до ч. 7 ст. 128 ЦПК України, у разі ненадання особами, які беруть участь у справі, інформації щодо їх адреси, судова повістка надсилається фізичним особам, які не мають статусу підприємців, - за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку. Відповідно до ч. 11 ст. 128 ЦПК України, відповідач, третя особа, свідок, зареєстроване місце проживання (перебування), місцезнаходження чи місце роботи якого невідоме, а також заінтересована особа у справах про видачу обмежувального припису викликаються до суду через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України, яке повинно бути розміщене не пізніше ніж за десять днів, а у разі розгляду справи про видачу обмежувального припису - не пізніше 24 годин до дати відповідного судового засідання. З опублікуванням оголошення про виклик особа вважається повідомленою про дату, час і місце розгляду справи. Під час розгляду справи, судом приймалися усі передбачені діючим законодавством заходи щодо належного повідомлення відповідача про місце, день та час розгляду справи. Згідно із Розпорядженням Кабінету Міністрів України від 07 листопада 2014 року № 1085-р «Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють або здійснюють не в повному обсязі свої повноваження» та Указу Президента від 14 листопада 2014 року № 875/2014 про введення в дію рішення РНБО «Про невідкладні заходи щодо стабілізації соціально-економічної ситуації в Донецькій та Луганській областях», пересилання пошти не здійснюється, зокрема, до м. Горлівка Донецької області, що є останньою відомою адресою зареєстрованого місця проживання відповідача, що позбавляє суд можливості надіслання поштою судової повістки за адресою його місця проживання чи місця перебування, зареєстрованого у встановленому законом порядку (ч. 7 ст. 128 ЦПК України). У зв`язку із чим, відповідно до вимог ч. 11 ст. 128 ЦПК України, виклик у судове засідання відповідача був здійснений шляхом розміщення оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України. Однак [PERSON] , будучи повідомленим у встановленому законом порядку (належним чином) про час і місце судового розгляду справи шляхом розміщення оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України, не використав наданого законом права на безпосередню участь у судовому засіданні, та не з`явився у судове засідання без повідомлення причин, не подав відзив, заяв про відкладення судового засідання. Відповідно до ч. 3 ст. 131 ЦПК України, учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що учасники судового процесу не з`явилися в судове засідання без поважних причин. З огляду на викладене, враховуючи, що відповідач, будучи повідомленим належним чином про дату, час і місце розгляду справи не з`явився без повідомлення причин неявки, не подав відзив, а позивачка не заперечує проти вирішення справи на підставі наявних у ній даних чи доказів із постановленням заочного рішення, суд приходить до переконання, що у суду відсутні підстави для відкладення розгляду справи, та про можливість вирішення справи на підставі наявних у ній даних та доказів з постановленням заочного рішення. В ході розгляду справи судом були розв`язані заяви та клопотання сторін та прийняті процесуальні рішення. Ухвалою від 19 травня 2020 року у справі відкрито спрощене провадження та витребувано із Дружківського міського відділу державної виконавчої служби Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків): - належним чином завірені копії виконавчого провадження ВП 60501488, для дослідження їх в судовому засіданні. - належним чином завірену довідку - розрахунок про неотримання аліментів за виконавчим листом про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліментів, за період з 22 серпня 2019 року та по теперішній час. Ухвалою від 31 липня 2020 року вирішено справу розглядати в заочному порядку. Вивчивши матеріали справи і дослідивши надані докази, суд в межах заявлених позовних вимог (ст. 13 ЦПК України) встановив наступні обставини та відповідні ним докази. Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню з огляду на такі встановлені у судовому засіданні обставини та відповідні ним докази. У судовому засіданні встановлено, що сторони перебували у шлюбі з 16 грудня 2011 року. Шлюб між ними зареєстрований у Микитівському відділі реєстрації актів цивільного стану Горлівського міського управління юстиції у Донецькій області за актовим записом № 263, що узгоджується з рішенням Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 14 червня 2019 року відповідно до якого шлюб було розірвано. (а.с. 10). Згідно із свідоцтвом про народження серії [NUMBER] виданого 06 березня 2012 року Микитівським відділом реєстрації актів цивільного стану Горлівського міського управління юстиції у Донецькій області за актовим записом № 88, [PERSON] , народилася [INFO] , її батьками зазначені: [PERSON] та [PERSON] (а.с.5). Згідно із рішенням Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 26 вересня 2019 року, з [PERSON] на користь [PERSON] стягнуто аліменти на утримання неповнолітньої доньки [PERSON] у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу), щомісячно, але не менше 50 % щомісячно від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 22 серпня 2019 року і до досягнення донькою, повноліття, тобто до [INFO] (а.с. 6-7). Згідно із довідкою № 0000601755 від 22 серпня 2018 року, позивачка [PERSON] взята на облік внутрішньо переміщеної особи, зареєстроване місце проживання: [ADDRESS] , фактичне місце проживання/перебування за адресою: [ADDRESS] . Згідно із довідкою - розрахунком про заборгованість зі сплати аліментів № АСВП-49111091 від 17 квітня 2020 року наданою старшим державним виконавцем Мордовцевою І. , заборгованість за весь період сплати аліментів, а саме за період з 22 серпня 2019 року по 17 квітня 2020 року складає 18620 грн. 59 коп. (а.с.9). Крім того в судовому засіданні були досліджені копії документів матеріалів виконавчого провадження про стягнення аліментів з [PERSON] на користь [PERSON] .. 06 листопада 2019 року постановою державного виконавця Дружківського МВ ДВС було відкрито виконавче провадження на підставі виконавчого листа №2/243/2909/2019 виданого 29 жовтня 2019 року відповідно до рішення Слов`янського міськрайонного суду Донецької області. Згідно із розрахунком державного виконавця щодо заборгованості зі сплати аліментів № АСВП № 60501488 від 19 червня 2020 року, за весь період сплати аліментів, а саме з 22 серпня 2019 року по 19 червня 2020 року заборгованість по аліментам складає суму у розмірі 23090 грн. 42 коп., а станом на 01 травня 2020 року становить 19316 грн. 37 коп. Відповідно до ст. 195 СК України: 1. Заборгованість за аліментами, присудженими у частці від заробітку (доходу), визначається виходячи з фактичного заробітку (доходу), який платник аліментів одержував за час, протягом якого не провадилося їх стягнення, незалежно від того, одержано такий заробіток (дохід) в Україні чи за кордоном. 2. Заборгованість за аліментами платника аліментів, який не працював на час виникнення заборгованості або є фізичною особою - підприємцем і перебуває на спрощеній системі оподаткування, або є громадянином України, який одержує заробіток (дохід) у державі, з якою Україна не має договору про правову допомогу, визначається виходячи із середньої заробітної плати працівника для даної місцевості. У разі встановлення джерела і розміру заробітку (доходу) платника аліментів, який він одержав за кордоном, за заявою одержувача аліментів державний виконавець, приватний виконавець здійснює перерахунок заборгованості. 3. Розмір заборгованості за аліментами обчислюється державним виконавцем, приватним виконавцем, а в разі виникнення спору - судом. Відповідно до ст. 196 СК України 1. в разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості. У разі застосування до особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду, заходів, передбачених частиною чотирнадцятою статті 71 Закону України "Про виконавче провадження", максимальний розмір пені повинен дорівнювати різниці між сумою заборгованості та розміром застосованих заходів примусового виконання, передбачених частиною чотирнадцятою статті 71 Закону України "Про виконавче провадження". 2. Розмір неустойки може бути зменшений судом з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів. Відповідно до ч. ч. 13, 14 ст. 71 ЗУ «Про виконавче провадження» : 13. Довідка про наявність заборгованості зі сплати аліментів видається органом державної виконавчої служби, приватним виконавцем на вимогу стягувача протягом трьох робочих днів у випадках, встановлених законом. Довідка про наявність заборгованості зі сплати аліментів дійсна протягом одного місяця з дня її видачі. Форма довідки встановлюється Міністерством юстиції України. 14. За наявності заборгованості зі сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за один рік, виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу у розмірі 20 відсотків суми заборгованості зі сплати аліментів. За наявності заборгованості зі сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за два роки, виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу у розмірі 30 відсотків суми заборгованості зі сплати аліментів. За наявності заборгованості зі сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за три роки, виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу у розмірі 50 відсотків суми заборгованості зі сплати аліментів. У подальшому постанова про накладення штрафу у розмірі, визначеному абзацом першим цієї частини, виноситься виконавцем у разі збільшення розміру заборгованості боржника на суму, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за один рік. Суми штрафів, передбачених цією частиною, стягуються з боржника у порядку, передбаченому цим Законом, і перераховуються стягувачу. У п. 22 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» роз`яснено, що відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені), визначена у ст. 196 СК України, настає лише за наявності вини цієї особи, на платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин, зокрема, у зв`язку з несвоєчасною виплатою заробітної плати, затримкою або неправильним перерахуванням аліментів банками. В інших випадках стягується неустойка за весь час прострочення сплати аліментів. Отже право одержувача аліментів на стягнення неустойки, передбачене ст. 196 СК України, у випадках несвоєчасної виплати присуджених за рішенням суду аліментів виникає з часу набрання рішенням законної сили, при наявності вини платника аліментів за прострочення у їх сплаті. Так, матеріали справи містять розрахунок щодо заборгованості по аліментам, складений державним виконавцем Дружківського міського відділу державної виконавчої служби, від 17 квітня 2020 року, з якої вбачається, що по виконавчому листу № 2/243/2909/2019 від 26 вересня 2019 року яке видано на підставі рішення Слов`янського міськрайонного суду Донецької області про стягнення аліментів з [PERSON] на утримання дитини [PERSON] , [INFO] на користь [PERSON] , щомісячно по 1/4 частини з усіх видів заробітку, доходу, але не менш 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття, з якої вбачається, що [PERSON] має заборгованість по аліментам за період з 22 серпня 2019 року по 30 квітня 2020 року включно 19316 грн. 37 коп.. Відповідно до розрахунку АСВП № 60501488 від 19 червня 2020 року, заборгованість за весь період сплати аліментів станом на 19 червня 2020 року становить 23090 грн. 42 коп.. При цьому, станом на час ухвалення рішення суду заборгованість по аліментам не сплачена у повному обсязі. Як видно із матеріалів виконавчого провадження, заходів, передбачених частиною чотирнадцятою статті 71 Закону України "Про виконавче провадження", до відповідача застосовано не було. Відповідачем не надано належних та допустимих доказів того, що заборгованість по сплаті аліментів утворилася не з його вини. Зібрані докази по справі не підтверджують наведеної обставини, натомість свідчать про нехтування відповідачем свого обов`язку по утриманню дітей. За правовою природою аліментні зобов`язання - це періодичні платежі, які боржник зобов`язаний сплачувати щомісячно. Несвоєчасна сплата аліментів передбачає настання негативних наслідків матеріального характеру у вигляді стягнення неустойки (пені). Таким чином, виходячи зі змісту ст. 196 СК України, суд відповідно до вимог ст. 264 ЦПК України повинен встановити факт заборгованості за аліментами й наявність чи відсутність вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду, у її виникненні та залежно від цього вирішити питання про наявність чи відсутність у одержувача аліментів права на стягнення неустойки. При цьому право одержувача аліментів на стягнення неустойки, передбачене ст. 196 СК України, не пов`язується з дотриманням державним виконавцем вимог Закону України «Про виконавче провадження». За правовою природою аліментні зобов`язання - це періодичні платежі, які боржник зобов`язаний сплачувати щомісяця і несвоєчасна сплата яких передбачає настання негативних наслідків матеріального характеру у вигляді стягнення неустойки (пені). За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі (частина третя статті 182 СК України у редакції, чинній на час ухвалення рішення про стягнення аліментів). У будь-якому випадку, чи то у разі стягнення аліментів у частці від доходу, чи у твердій грошовій, цей платіж є періодичним і повинен сплачуватися платником аліментів кожного місяця. Тобто, у разі несплати аліментів у поточному місяці, з 01 числа наступного місяця виникає заборгованість, яка тягне відповідальність у вигляді неустойки. Згідно із частиною першою статті 196 СК України при виникненні заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі 1 % від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення. Правило про стягнення неустойки (пені) у розмірі 1 % від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення полягає в тому, що при обчисленні загальної суми пені за прострочення сплати аліментів враховується розмір несплачених аліментів за кожен місяць та кількість днів прострочення за кожним платежем окремо. Аліменти нараховуються щомісячно, тому строк виконання цього обов`язку буде різним, а отже, кількість днів прострочення сплати аліментів за кожен місяць також буде різною. Законодавець установив розмір пені - 1% за кожен день прострочення та період, за який нараховується пеня - за кожен день, починаючи з наступного, у який мала бути здійснена сплата аліментів за відповідний місяць, але таке зобов`язання не було виконане, і до дня, у який проведена сплата заборгованості чи до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені. Таке правило застосовується у разі прострочення виконання зобов`язання зі сплати аліментів за місяць, у який вони мали бути сплачені. Розмір пені за місячним платежем розраховується так: заборгованість зі сплати аліментів за конкретний місяць (місячний платіж) необхідно помножити на кількість днів заборгованості, які відраховуються з першого дня місяця, наступного за місяцем, у якому мали бути сплачені, але не сплачувалися аліменти, до дня їх фактичної виплати (при цьому день виконання зобов`язання не включається до строку заборгованості) та помножити та 1 відсоток. Тобто формула така: заборгованість за місяць х кількість днів заборгованості х 1 %. За цим правилом обраховується пеня за кожним простроченим місячним платежем. Загальний розмір пені становить суму розмірів пені, обрахованої за кожним місячним (періодичним) платежем. У разі виплати аліментів частинами, необхідно зазначити, що якщо такі часткові платежі вчинені протягом місяця, у якому повинні сплачуватися аліменти, і їх загальна сума становить місячний платіж, визначений у рішенні суду про стягнення аліментів, вважається, що той з батьків, який повинен сплачувати аліменти, виконав ці зобов`язання. У разі, якщо місячний платіж сплачено не у повному розмірі, то пеня буде нараховуватися з першого дня місяця, наступного за місяцем сплати чергового платежу, на різницю між розміром, який мав бути сплачений на утримання дитини, та розміром фактично сплачених аліментів з урахуванням строку прострочення та ставки пені - 1 %. Строк прострочення вираховується з урахуванням раніше зазначеного правила і починає перебіг з першого дня місяця, наступного за місяцем внесення періодичного платежу, до дня, який передує дню сплати заборгованості. У разі, якщо заборгованість зі сплати аліментів погашено частково в іншому місяці, то визначення пені на заборгованість зі сплати аліментів розраховується з урахуванням розміру несплаченої частки аліментів за певний місяць з дня сплати частки місячного платежу і до дня, який передує дню погашення заборгованості за відповідним місячним платежем, помножену на 1 %. Саме таку правову позицію 03 квітня 2019 року висловив Верховний Суд у справі № 333/6020/16-ц (провадження № 14-616цс18). Загальна сума пені за несплату або несвоєчасну сплату аліментів має розраховуватися за формулою, яка викладена в постанові Верховного Суду від 15 січня 2020 року у справі №334/7702/16 та постанові Великої Палати Верховного Суду 25 квітня 2018 року у справі №572/1762/15-ц: p=(A1х1%хQ1)+(A2х1%хQ2)+……….(Anх1%хQn), де: p - загальна сума пені за несплату або прострочення сплати аліментів, обраховується позивачем на момент подачі позову; A1 - нарахована сума аліментів за перший місяць; Q1 - кількість днів прострочення сплати суми аліментів, починаючи з першого дня першого місяця, наступного за місяцем, у якому мали бути сплачені, але не сплачувалися аліменти, до дня їх фактичної виплати; A2 - нарахована сума аліментів за другий місяць; Q2- кількість днів прострочення сплати суми аліментів, починаючи з першого дня першого місяця, наступного за місяцем, у якому мали бути сплачені, але не сплачувалися аліменти, до дня їх фактичної виплати; An- нарахована сума аліментів за останній місяць перед подачею позову; Qn- кількість днів прострочення сплати аліментів за останній місяць. Як видно з позовної заяви, позивачка просить стягнути пеню за прострочення сплати аліментів за період з 22 серпня 2019 року по квітень 2020 року, тобто з моменту подання позову про стягнення аліментів до моменту звернення позивачки до суду. Суд при цьому звертає увагу на ту обставину, що період розгляду справи в суді хоч і включається до періоду в якому виникає обов`язок відповідача сплачувати аліменти, однак не охоплюється періодом нарахування пені, оскільки це час вирішення спірних правовідносин, в який визначається розмір стягуваних в порядку аліментних зобов`язань сум, а тому така суб`єктивна складова несплати аліментів як вина відсутня. За таких обставин початок строку несплати аліментів, на думку суду слід вважати наступний день за днем набрання рішення про стягнення аліментів законної сили, за виключенням суми аліментів, що підлягає сплати за один місяць, в межах якої рішення суду виконується негайно. Як встановлено в судовому засіданні позивачка звернулася до суду із позовом 22 серпня 2019 року. Рішення про стягнення аліментів було ухвалено 26 вересня 2019 року, набуло законної сили 29 жовтня 2019 року. Таким чином, розрахунок заборгованості по пені виглядає наступним чином: Виходячи з розрахунку заборгованості по аліментам, представленого державним виконавцем в період з 22 серпня по 31 серпня 2019 року заборгованість по аліментам становила 761 грн. 37 коп., а за жовтень 2019 року 2360 грн. 25 коп.. Отже пеня за прострочення сплати аліментів за серпень та жовтень 2019 року(сума аліментів, охоплена періодом вирішення справи в суді за виключенням розміру аліментів за один місяць) становить:(761, 37 грн. 2360, 25 грн.) х 1%(пені) х 275 дні(30 жовтня 2019 року по 31 липня 2020 року) = 8584 грн.46 коп.; Пеня за прострочення сплати аліментів за вересень 2019 року, як за місяць, рішення в якому підлягає негайному виконанню: 2360, 25 грн. х 1%(пені) х 308 дні(27 вересня 2019 року по 31 липня 2020 року) = 7269 грн. 57 коп.; Пеня за прострочення сплати аліментів за листопад 2019 року: 2305 грн. 75 коп. х 1%(пені) х 243 дні(01 грудня 2019 року по 31 липня 2020 року) = 5602 грн. 97 коп.; Пеня за прострочення сплати аліментів за грудень 2019 року: 2305 грн. 75 коп. х 1%(пені) х 212 дні(01 січня 2020 року по 31липня 2020 року) = 4888 грн. 19 коп.; Пеня за прострочення сплати аліментів за січень 2020 року: 2305 грн. 75 коп. х 1%(пені) х 181 дні(01 лютого 2020 року по 31 липня 2020 року) = 4173 грн. 41 коп.; Пеня за прострочення сплати аліментів за лютий 2020 року: 2305 грн. 75 коп. х 1%(пені) х 153 дні(01 березня 2020 року по 31 липня 2020 року) = 3527 грн. 80 коп.. Пеня за прострочення сплати аліментів за березень 2020 року: 2305 грн. 75 коп. х 1%(пені) х 122 дні(01 квітня 2020 року по 31 липня 2020 року) = 2813 грн. 02 коп.. Пеня за прострочення сплати аліментів за квітень 2020 року: 2305 грн. 75 коп. х 1%(пені) х 92 дні(01 травня 2020 року по 31 липня 2020 року) = 2121 грн. 29 коп.. За встановлених обставин, зважаючи на те, що відповідачем не сплачувалися аліменти на утримання неповнолітньої дитини, враховуючи суми щомісячної заборгованості та виходячи із вищезазначеного розрахунку, неустойка (пеня) за прострочення сплати аліментів за період з 22 серпня 2019 року по квітень 2020 року включно станом на день ухвалення рішення суду складає 38980 грн. 71 коп.. З огляду на викладені в судовому засіданні обставини, суд приходить до висновку, що відповідачем обов`язок по сплаті аліментів не виконувався, будь-яких належних та допустимих доказів того, що відповідач не мав можливості сплачувати аліменти з поважних причин та заборгованість по їх сплаті утворилася не з його вини суду не представлені, що свідчить про нехтування відповідачем своїми батьківськими обов`язками. При визначенні розміру пені, суд враховує положення ч. 1 ст. 196 СК України, та враховує відомості довідки про розмір заборгованості, за яким станом на 01 травня 2020 року заборгованість по аліментам становить 19316 грн. 37 коп., і вважає, що позов [PERSON] про стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів підлягає задоволенню, та з [PERSON] підлягає до стягнення сума пені, що дорівнює розміру заборгованості зі сплати аліментів за період з 22 серпня 2019 року по 30 квітня 2020 року. Незважаючи на те, що позивачкою при зверненні до суду вказана менша сума пені, що підлягає стягненню, суд розглянув справу в межах позовних вимог, оскільки в обов`язок суду входить встановлення розміру пені на час ухвалення рішення по справі. Суд звертає увагу на те, що стягненню підлягають сума пені за весь час затримки сплати аліментів з обмеженням 100 відсотків заборгованості по аліментам, за таких обставин, оскільки судом на час ухвалення рішення у справі встановлено розмір пені 38980 грн. 71 коп., він підлягає обмеженню до 100 % боргу по аліментам за період часу оплати аліментів з 22 серпня 2019 року по 30 квітня 2020 року(повний місяць сплати аліментів) та становить 19316 грн. 37 коп.. Розв`язуючи питання розподілу судових витрат між сторонами суд виходить з таких міркувань. Відповідно до ч.1 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. У ч.1 ст. 141 ЦПК України зазначено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. За змістом ч. 6 згаданої статті, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. З врахуванням вказаних положень можна дійти висновку, що у поняття судових витрат, вказаних у ч.6 ст. 141 ЦПК включається також і судовий збір. Наведене положення узгоджується також із частиною другою вказаної норми, де на відміну від частини шостої йдеться про «інші судові витрати». За таких обставин, слід дійти висновку, що у разі звільнення від сплати судових витрат, у тому числі судового збору, сторони, на користь якої ухвалено рішення, то з протилежної сторони стягуються витрати, які були понесені іншими особами, а решта компенсується за рахунок держави. Таким чином, враховуючи, що позивачка є звільненою від сплати судового збору при зверненні до суду із позовними вимогами про стягнення аліментів, а позов судом задоволений у повному обсязі, то підстав для стягнення судового збору з відповідача в дохід держави у суду не має, оскільки за вимогами ч. 6 ст. 141 ЦПК України, він компенсується за рахунок держави. Такий висновок суду також узгоджується із нормами, передбаченими ч.1 ст. 142 ЦПК України. На підставі викладеного,

Outcome: approved