Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-01 00:00:00

29.01.2019 року [PERSON] звернувся до Заводського районного суду м. Миколаєва з позовною заявою до [PERSON] , в якій просив стягнути з відповідача 27 871, 43 грн. на відшкодування оцінки вартості спричинених збитків та 1 785 грн. за деталі - підшипники та маточину; 20 000 грн. на відшкодування моральної шкоди; 2 500 грн. за проведення експертизи та 3 000 грн. за надані позивачу юридичні послуги та судовий збір у розмірі 769 грн. Свої вимоги мотивував тим, що 24.08.2018 року сталась ДТП, внаслідок якої було пошкоджено належний йому автомобіль «CITROEN 230L», реєстраційний номер [NUMBER] . Винним у ДТП визнано [PERSON] . Згідно звіту ФОП [PERSON] про оцінку автомобіля від 10 січня 2019 року, вартість відновлювального ремонту складає 27 871, 43 грн. також для ремонту автомобіля було придбано підшипники та маточину на 1 785 грн., ДТП спричинила йому моральні страждання у вигляді стресу при ДТП, який під час наїзду транспортного засобу відповідача, виразився у розгубленості, тривозі, безпомічності та страху за своє життя; та пізніше, коли він був змушений ремонтувати своє авто, оскільки будучи тривалий час позбавленим можливості пересуватись за допомогою власного авто, опинився відірваним від активного соціального життя та був змушений вчиняти додаткові дії для організації життя та побутових потреб. Ухвалою судді Заводського районного суду м. Миколаєва Біцюка А.В. від 15.02.2019 року відкрито провадження у справі. Справу призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. 29 березня 2019 року від [PERSON] надійшов відзив на позовну заяву. Розпорядженням керівника апарату Заводського районного суду м. Миколаєва від 16 травня 2019 року, у зв`язку з призначенням судді Біцюка А.В. на посаду судді Вищого антикорупційного суду та відрахуванням його зі штату суддів Заводського районного суду м. Миколаєва, проведено повторний автоматизований розподіл справи, яким головуючим суддею визначено Кузьменка В.В. Ухвалою судді Заводського районного суду м. Миколаєва Кузьменка В.В. від 21 травня 2019 року справу прийнято до провадження та призначено до розгляду на 9 годину 5 липня 2019 року. Ухвалою суду від 30 липня 2019 року до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог, на стороні відповідача, залучено ПрАТ «СК «Український Страховий Стандарт». У судовому засіданні позивач, діючи через свого представника, позов підтримав, просив задовольнити його у повному обсязі. Відповідач та його представник просили відмовити у задоволенні позову, посилаючись на його безпідставність та необґрунтованість. У поданому відзиві зазначали, що оскільки спричинені ДТП збитки - 27 871, 43 грн., покриваються лімітом страхового відшкодування - 50 000 грн., то позивач має звертатись за їх відшкодуванням до страхової компанії, якою застраховано відповідальність відповідача, і тільки у разі не покриття лімітом страхового відшкодування розміру спричинених збитків, міг би просити стягнути різницю з відповідача. Акт приймання-передачі виконаних робіт вважали неналежним доказом, посилаючись на його складання у січні 2018 року, тобто за вісім місяців до ДТП. Спричинення моральних страждань вважали необґрунтованим, а розмір витрат на надання юридичної допомоги недоведеними належними доказами. Представник третьої особи - ПрАТ «СК «Український Страховий Стандарт» у судове засідання не з`явився, про час та місце слухання справи повідомлений належним чином, своєї думки стосовно позову не висловив. У відповіді на звернення адвоката Коваля В.І. зазначав про відсутність будь-яких звернень з боку [PERSON] чи [PERSON] . Суд, дослідивши подані сторонами документи та матеріали, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з огляду на наступне. Судом встановлено, що 24.08.2018 року сталась ДТП, внаслідок якої було пошкоджено належний [PERSON] автомобіль «CITROEN 230L», реєстраційний номер [NUMBER] . Постановою Заводського районного суду м. Миколаєва від 13 листопада 2018 року винним у ДТП визнано [PERSON] . Згідно звіту ФОП [PERSON] про оцінку автомобіля від 10 січня 2019 року вартість відновлювального ремонту автомобіля складає 27 871, 43 грн. Також для ремонту автомобіля було придбано підшипники та маточину на 1 785 грн. Квитанцією до прибуткового касового ордеру № 46 від 21 грудня 2018 року підтверджено сплату [PERSON] 2 500 грн. за проведення ФОП [PERSON] дослідження транспортного засобу. Згідно із ч.ч. 1, 2 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо доведе, що шкоди завдано не з її вини. В силу ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Вказаними нормами закону встановлені загальні підстави відшкодування шкоди в рамках позадоговірних (деліктних) зобов`язань. Таким чином для встановлення обставин, чи є підстави для настання відповідальності за спричинення майнової та моральної шкоди необхідні: наявність шкоди, протиправне діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вина останнього в її заподіянні. За загальним правилом відповідальність за шкоду несе боржник - особа, яка завдала шкоди. Якщо шкода завдана джерелом підвищеної небезпеки (зокрема, діяльністю щодо використання, зберігання та утримання транспортного засобу), така шкода відшкодовується володільцем джерела підвищеної небезпеки - особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом (ч. 2 ст. 1187 ЦК України). В силу ч. 1 ст. 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: 1) шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою; 2) за наявності вини лише особи, якій завдано шкоди, вона їй не відшкодовується; 3) за наявності вини всіх осіб, діяльністю яких було завдано шкоди, розмір відшкодування визначається у відповідній частці залежно від обставин, що мають істотне значення. В силу ст. 1192 ЦК України з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Факт заподіяння шкоди майну позивача (автомобілю), винна поведінка відповідача (порушення правил дорожнього руху), яка знаходиться у причинно-наслідковому зв`язку із заподіянням шкоди підтверджуються вказаною вище постановою Заводського районного суду м. Миколаєва. Також ці обставини не заперечувались відповідачем у судовому засіданні. За такого колегія суддів приходить до висновку про доведеність факту заподіяння позивачеві майнової шкоди через пошкодження автомобілю з вини відповідача, а тому є підстави для покладення на відповідача обов`язку із відшкодування шкоди. В силу вимог ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (ч. 2 ст. 77 ЦПК України). Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (ч. 1 ст. 76 ЦПК України). Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків (ч. 2 ст. 76 ЦПК України). Докази у цивільному процесі мають бути належними та допустимими. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування ч. 1 ст. 77 ЦПК України). Суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом (ч. 1 ст. 78 ЦПК України). За такого суд вважає акт приймання-передачі виконаних ФОП [PERSON] робіт, належним та допустимим доказом, який підтверджує фактичні обставини справи, а зазначену в ньому дату - січень 2018 року вважає опискою. Так, разом із покладанням на винну особу обов`язку з відшкодування шкоди (ст. ст. 1166, 1188 ЦК України) правила регулювання деліктних зобов`язань допускають можливість відшкодування завданої потерпілому шкоди не безпосередньо особою, яка завдала шкоди, а іншою особою, - якщо законом передбачено такий обов`язок. Відповідно до ст. 999 ЦК України законом може бути встановлений обов`язок фізичної або юридичної особи бути страхувальником життя, здоров`я, майна або відповідальності перед іншими особами за свій рахунок чи за рахунок заінтересованої особи (обов`язкове страхування). До відносин, що випливають із обов`язкового страхування, застосовуються положення цього Кодексу, якщо інше не встановлено актами цивільного законодавства. Страхування - це вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів фізичних та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати фізичними особами та юридичними особами страхових платежів (страхових внесків, страхових премій) та доходів від розміщення коштів цих фондів (стаття 1 Закону України "Про страхування"). За договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору (ст. 979 ЦК України). Страхувальник вносить страховику згідно з договором страхування певну плату, яка називається страховим платежем (страховим внеском, страховою премією) (ч. 1 ст. 10 Закону України "Про страхування"). Предметом договору страхування можуть бути майнові інтереси, які не суперечать закону і пов`язані, зокрема, з відшкодуванням шкоди, завданої страхувальником (страхування відповідальності) (стаття 980 ЦК України). Розрізняють добровільну та обов`язкову форми страхування (стаття 5 Закону України "Про страхування"). До сфери обов`язкового страхування відповідальності належить цивільно-правова відповідальність власників наземних транспортних засобів згідно зі спеціальним Законом України від 01 липня 2004 р. № 1961-IV "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" (далі - Закон № 1961-IV). Метою здійснення обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності Закон № 1961-IV (стаття 3) визначає забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, а також захист майнових інтересів страхувальників. Об`єктом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов`язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров`ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу (ст. 5 Закону № 1961-IV). Згідно зі статтею 6 Закону № 1961-IV страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого. Частина третя статті 386 ЦК України передбачає, що власник, права якого порушені, має право на відшкодування завданої йому майнової та моральної шкоди. При цьому, особа, яка має речове право на чуже майно, має право на захист цього права, у тому числі і від власника майна, відповідно до положень глави 29 цього Кодексу (стаття 396 ЦК України). Згідно зі статтею 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Отже, вартість відновлювального ремонту транспортного засобу, яка складає 27 871, 43 грн. та вартість підшипників та маточини у розмірі 1 785 грн. підлягають задоволенню у повному обсязі. Щодо вимог про відшкодування моральної шкоди, з урахуванням обсягу моральних страждань позивача, їх характеру та тривалості, то суд вважає за необхідне задовольнити їх частково, а саме у розмірі 5 000 грн. В силу ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки позивачем при подачі позову було сплачено судовий збір у розмірі 768, 40 грн. за однією вимогою майнового характеру, то саме ця сума підлягає стягненню з відповідача.

Outcome: partial