Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-26 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до Фермерського господарства "Мордванюк В.Н." про визнання договору недійсним, а саме: - визнати недійсним договір оренди земельної ділянки площею 2,3131 га кадастровий номер - [NUMBER] від 2011 року та застосувати наслідки недійсності правочину. Свої позовні вимоги позивач мотивував тим, що згідно державного акту про право приватної власності на землю серії ВН № б/ н виданого 14 листопада 2001 року на підставі рішення 22 сесії 3 скликання Городківської сільської ради від 6 липня 2001 їй належить на праві приватної власності земельна ділянка площею 2,3131 га на території Городківської сільської ради. Право власності на земельну ділянку було зареєстроване відділом Держгеокадастру у Крижопільському районі в Державному земельному кадастрі 14 листопада 2001 року, кадастровий номер [NUMBER] . Кілька років назад її син усно домовився із головою ФГ Мордванюком В .Н . про передачу йому в користування вказаної земельної ділянки із такою домовленістю, що як тільки вона зможе обробляти сама земельну ділянку, він її поверне на першу ж вимогу.. За користування земельною ділянкою вона отримувала раз на рік кошти в розмірі середньої орендної плати за один земельний пай на території Городківської сільської ради. У серпні 2018 році її син звернувся до ФГ Мордванюка В.Н. про повернення земельної ділянки, і Мордванюк В.Н. погодився, однак згодом в телефоному режимі повідомив, що земельну ділянку він не поверне, оскільки між нею та ФГ Мордванюк В.Н. заключний договір оренди землі, строк дії якого закінчується в 2022 році. 2 листопада 2018 року вона отримала витяг із Державного земельного кадастру, в якому було зазначено про реєстрацію 21 травня 2012 року за ФГ «Морданюк В.Н.» права оренди її земельної ділянки строком на 10 років. Підстава для реєстрації такого права у витягу зазначена не була та ким здійснювалася реєстрація права оренди земельної ділянки також. При зверненні у відділ Держгеокадастру у Крижопільському районі за отриманням копії договору, отримала довідку про те, що такий договір відсутній. Того ж дня письмово, звернулася до ФГ «Морданюка В.Н.» з проханням припинити використання її земельної ділянки та повернути їй, а також припинити державну реєстрацію права оренди земельної ділянки ФГ «Мордванюком В.Н.». Однак, отримала письмову відмову про повернення земельної ділянки. Жодного договору про оренду земельної ділянки з ФГ «Морданюк В.Н.» письмово не укладала і зміст того договору, який внесений в Державний земельний кадастр, також не відомий. Представник позивача [PERSON] в судовому засіданні позов підтримав, просив позовні вимоги задовольнити повністю, стягнувши судові витрати, докази про які надасть суду протягом п`яти днів після ухвалення судового рішення. Відзиву на позовну заяву відповідач не надав, також і не надав оригінал чи копію оспорюваного договору, які суд зобов`язував його надати. Представник відповідача Купрій О.М. просив відмовити в задоволенні позову, оскільки вважає, що оскільки відповідач сплачував позивачу орендну плату, а відомості про оренду зареєстровані в реєстрі речових прав, тому підстав для задоволення позову не вбачає. У відповідності до ст. 178 ЦПК України представник відповідача до суду та учасникам справи відзив не надіслав. Примірник договору оренди землі, які повинні бути у сторони договору, відповідач суду не надав, не виконавши ухвалу суду. 21.01.2019 представник позивача звернувся до суду з клопотанням про призначення по справі судової почеркознавчої експертизи та витребування оригіналів доказів. Однак, за відсутності оригіналів документів, які відповідач суду не надав, провести судово-почеркознавчу експертизу неможливо. Таким чином, ухилення Відповідача надати суду оригінал договору оренди землі, примірник який у нього повинен бути як у сторони за даним договорам, суд розцінює як визнання Відповідачем вимог Позивачів про недійсність договору. Вислухавши представника позивача, представника відповідача, дослідивши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить висновку про задоволення позову. Згідно зі ст. 2 ЦПК України завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Згідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Приписами п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що кожен при вирішенні питання щодо його цивільних прав та обов`язків … має право на справедливий і відкритий розгляд упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом. Так, Європейський суд з прав людини у своїй прецедентній практиці виходить із того, що положення пункту 1 статті 6 та статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує кожному право подати до суду будь-яку заяву, що стосується його прав і обов`язків цивільного характеру (п. 36 рішення ЄСПЛ від 21.02.1975 року у справі "Голден проти Сполученого королівства" та кожен має право на ефективний засіб юридичного захисту (ст.13 Конвенції). Згідно положень ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Відповідно до положень ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Судом встановлено, що позивачу [PERSON] на праві приватної власності належить земельна ділянка для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, які знаходяться на території Городківської сільської ради Крижопільського району Вінницької області.(а.с.7). У листопаді позивач [PERSON] своїм листом повідомила відповідача про небажання продовжувати усну домовленість про використання оренди земельної ділянки (а.с. 11). Згідно відповіді голови ФГ «Мордванюк В.Н», останній повідомив, що між ним та позивачем в 2011 році (більш точних даних у суду не має) укладено договір оренди земельної ділянки терміном на 10 років, про що внесено відомості до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію прав та їх обтяжень.(а.с.12). Як вбачається з витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку спірна земельна ділянка перебуває в оренді відповідача строком на 10 років (дата реєстрації речового права 21.05.2012, підстава реєстрації не зазначена). (а.с.8) Відповідно до вимог ч. 1 ст. 77 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених статтею 78 цього Кодексу. Відповідно до положень ч. 3 ст. 12 та ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі (ч. 5 ст. 81 ЦПК України). Частиною 1 статті 89 ЦПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Відповідно до ст. 13 Закону України «Про оренду землі» договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства. Відповідно до ст. 16 Закону України «Про оренду землі» укладення договору оренди земельної ділянки із земель приватної власності здійснюється за згодою орендодавця та особи, яка згідно із законом вправі набувати право оренди на таку земельну ділянку. Відповідно до ч. 1 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Згідно з вимогами ч. 3 ст. 203 ЦК України волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Своє волевиявлення на укладення договору учасник правочину виявляє в момент досягнення згоди з усіх істотних умов, складання та скріплення підписом письмового документа, в якому фіксуються правові наслідки. Згідно ст. 93 ЗК України …орендодавцями земельних ділянок є їх власники або уповноважені ними особи. Відповідно ст. 152 ЗК України … власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавлення права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Відповідно до ст. 14 Закону України "Про оренду землі", договір оренди землі укладається у письмовій формі. Відповідно до ст. 387 ЦК України, власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним. Стаття 207 ЦК України регламентує вимоги до письмової форми правочину і у її частині 2 зазначено,що правочин вважається таким,що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його сторонами. З огляду на вищевикладене укладення Договору оренди землі, на який посилається відповідач, будь-якими доказами не доведено. Як зазначає позивач у позовній заяві угоди вона не підписувала і нікого не уповноважувала на їх підписання. Більше того, частина 4 ст. 207 ЦК України дозволяє підпис іншої особи на тексті правочину лише у присутності сторони правочину за її дорученням у випадку, якщо ця сторона не може підписатися власноручно у зв`язку з хворобою або фізичною вадою. Відповідач не надавши на вимогу суду оригіналу договору для його експертного дослідження, таким чином визнав вимоги Позивача про те, що зазначений договір підписаний не ним. Оскільки правочин Позивачем не підписувався, її волевиявлення на вчинення цього правочину відсутнє, є порушення вимог ч. 3 ст. 203 ЦК України. Відповідно до роз`яснень які містяться в п.8 постанови Пленуму Верховного Суду України від 6 листопада 2009 року № 9 "Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними" недійсним може бути визнано лише укладений договір. Оскільки в установленому законом порядку здійснено державну реєстрацію спірного договору, він є укладеним, а отже - оспорюваними та за рішенням суду може бути визнаний недійсним. Суд вважає, що за таких обставин договір оренди земельної ділянки, укладений між позивачем та відповідачем слід визнати недійсними. На підставі викладеного та

Outcome: approved