Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-06 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка навчається, мотивуючи тим, що він є сином відповідача, на даний час досяг повноліття. З 01.09.2015 року навчається в Національному технічному університеті України "Київський політехнічний інститут" (далі - НТУУ"КПІ") за бюджетом денної форми навчання. Ніяких доходів у зв'язку з навчанням не має та знаходиться на повному утриманні матері. Відповідач має можливість надавати матеріальну допомогу на його утримання у зв'язку з його навчанням, однак відмовляється це робити. На підставі викладеного, [PERSON] прохав суд стягувати з [PERSON] аліменти на його користь твердій грошовій сумі в розмірі 500 грн. щомісячно до закінчення ним навчання у НТУУ"КПІ" до 30.06.2019 року. В судове засідання позивач [PERSON] не з'явився, направив до суду заяву, у якій прохав позов задовольнити та справу розглядати за його відсутності. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, направив на адресу суду заперечення на позовну заяву у яких зазначив, що отримує щомісячно заробітну плату в мінімальному розмірі, має на утриманні малолітню дитину, коштів на прожиття не вистачає, являється єдиним годувальником в сім'ї. Представник відповідача [PERSON] прохав суд в задоволенні позову відмовити, мотивуючи тим, що відповідач не в змозі надавати матеріальну допомогу сину, який навчається. Третя особа [PERSON] прохала суд позов задовольнити, оскільки їх спільний із відповідачем син, позивач по справі, знаходиться виключно на її утриманні та відповідач має змогу надавати допомогу, оскільки працює. З'ясувавши обставини справи на підставі доказів, поданих особами, які беруть участь у справі, суд вважає за необхідне позов задовольнити частково. Згідно ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше, як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ст. ст. 60, 61 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. На підставі доказів, наданих особами, які беруть участь у справі, судом встановлено, що позивач [PERSON], [INFO] є сином відповідача та на даний час досяг повноліття. Відповідно до довідки НТУУ"КПІ" від 24.06.2016 року [PERSON] відповідно до наказу про зарахування від 11.08.2015 року навчається за бюджетом на денній формі навчання у Національному технічному університеті України "Київський політехнічний інститут", строк закінчення навчання 30.06.2019 року. Позивач тимчасово на період навчання проживає в [INFO], куди вибув з м. Лубни, вул. Кононівська, 92-А Полтавської області, тобто з місця порживання матері [PERSON] Згідно акту вуличного комітету від 01.08.2016 року [PERSON] перебуває на утриманні матері [PERSON] Відповідач проживає окремо від позивача за іншою адресою. У зв'язку з навчанням [PERSON] потребує матеріальної допомоги, оскільки навчається та не має при цьому ніяких доходів. Згідно довідки НТУУ"КПІ" від 29.09.2016 року [PERSON] стипендії не отримує. Таким чином, всі матеріальні витрати, пов'язанні з навчанням [PERSON] в м. Києві, проводить мати позивача [PERSON] Згідно ст. ст. 199-201 Сімейного Кодексу України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. До відносин між батьками і дочкою, сином щодо надання їм утримання застосовуються норми статей 187, 189-192 і 194-197 цього Кодексу. Відповідач [PERSON] працює у ПП фірмі "Елеком-Плюс", де має стабільний заробіток, що підтверджується відповідною довідкою ПП фірми "Елеком-Плюс" (м. Лубни вул. Залізнична, 7). Відповідач в добровільному порядку матеріальну допомогу на утримання повнолітнього сина, який навчається, не надає, угоди про добровільну сплату аліментів між сторонами у встановленій законом формі не досягнуто. Суд вважає, що визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі 500 грн. не відповідає вимогам ст. 184 СК України, оскільки встановлено, що відповідач має постійне місце роботи та стабільну заробітну плату. Тому суд вважає за необхідне у відповідності до ст. 183 СК України визначити розмір аліментів у частці від його заробітку (доходу). Суд вважає, що відповідач може надавати матеріальну допомогу на утримання повнолітнього сина [PERSON] у розмірі по 1/6 частині всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з 25.08.2016 року на період навчання, але не більше, ніж до досягнення дитиною 23-річного віку, враховуючи, що він працює та має стабільний заробіток, має на утриманні малолітню дитину, невелику заробітну плату, розмір якої близький до мінімальної. При вирішенні справи суд також враховує, що справа у такий спосіб вирішується в межах заявлених вимог, оскільки враховуючи розмір заробітної плати відповідача 1/6 її частина становитиме менше, ніж 500 грн., які позивач прохав суд стягнути з відповідача. Таким чином, суд вважає, що з урахуванням всіх обставин справи, визначення аліментів у розмірі 1/6 частини всіх видів заробітку (доходу) буде також і справедливим при вирішенні спору між сторонами. Стягнення аліментів має бути проведено із часу звернення із даним позовом до суду з 25.08.2016 року (а.с. 1). При вирішенні питання щодо розподілу судових витрат, понесених сторонами, суд враховує положення постанови Пленуму ВИЩОГО СПЕЦІАЛІЗОВАНОГО СУДУ УКРАЇНИ З РОЗГЛЯДУ ЦИВІЛЬНИХ І КРИМІНАЛЬНИХ СПРАВ «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» від 17.10.2014 року № 10. Так згідно п. 36 даного Пленуму вимога пропорційності присудження судових витрат при частковому задоволенні позову (частина перша статті 88 ЦПК) застосовується незалежно від того, за якою ставкою сплачено судовий збір, (наприклад, його сплачено за мінімальною ставкою, визначеною Законом № 3674-VI). Якщо вимогу пропорційності розподілу судових витрат при частковому задоволенні позову точно визначити неможливо (наприклад, при частковому задоволенні позову немайнового характеру), то судові витрати розподіляються між сторонами порівну. Враховуючи, що у даному випадку вимогу пропорційності розподілу судових витрат точно визначити неможливо, враховуючи вимоги ст. 88 ЦПК України, те, що позивач був звільнений від сплати судового збору при подачі даного позову, із відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір в розмірі 275,60 грн., що становить половина від 551, 20 грн. (551,20 грн. / 2).

Outcome: partial