Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-11 00:00:00

В листопаді 2015 року позивач [PERSON] звернувся до суду із позовом, який уточнив, подавши заяву від 11.12.2015 та 15.03.2015 року. В остаточній редакції позовних вимог [PERSON] просив суд визнати виконавчий напис, виданий 19.08.2015 року нотаріусом [PERSON], таким, що не підлягає виконанню. В обґрунтування позовних вимог [PERSON] вказав, що йому стало відомо про те, що в Хортицькому ВДВС знаходиться виконавче провадження, в якому з нього стягується сума боргу на користь ПАТ КБ Приватбанк за кредитним договором від 13.09.2006 року на підставі виконавчого напису нотаріуса від 19.08.2015 року. Вказує, що він не укладав договір з ПАТ КБ Приватбанк. Вважає, що виконавчий напис видано з порушенням закону, оскільки минули строки позовної давності для предявлення вимог про стягнення заборгованості. а тому заборгованість не є безспірною. В судовому засіданні представник [PERSON] позов підтримав, просив суд його задовольнити. Пояснив суду, що кредитний договір [PERSON] не укладався. Просив врахувати, що банк звернувся до нотаріуса із заявою про видачу виконавчого напису із пропуском строку позовної давності, тому заборгованість не є безспірною. Представник відповідача ПАТ КБ Приватбанк проти позову заперечила з підстав, викладених в письмовому запереченні. Суду пояснила, що право вимагати повернення заборгованості виникло у Банку 19.08.2015 року, тому строки позовної давності не пропущені. Вважає, що виконавчий напис було видано з дотриманням вимог закону, а тому підстав для визнання його таким, що не підлягає виконанню, немає. Третя особа приватний нотаріус Дніпропетровського міського нотаріального округу [PERSON] в судове засідання не зявилась, подала суду письмове заперечення проти позову. Вказала, що договір між ПАТ КБ Приватбанк та [PERSON] діяв до повного виконання сторонами своїх зобовязань. Тому трирічний строк позовної давності з дня предявлення вимоги Банком не сплинув. Вказує, що нею були перевірені кредитний договір та виписка з рахунку боржника, які відповідали вимогам, встановленим законодавством. Просила суд відмовити в задоволенні позову. Третя особа Хортицький відділ державної виконавчої служби Запорізького міського управління юстиції в судове засідання не зявився, про причини неявки суд не повідомив. Вислухавши пояснення сторін та їх представників, дослідивши матеріали справи, суд встановив такі факти та відповідні правовідносини, прийшовши до наступних висновків. 19.08.2015 року приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу [PERSON] було вчинено виконавчий напис, яким стягнуто грошові кошти в сумі 104 847,42 грн. з [PERSON], які є його боргом за кредитним договором №DNH4KP26770469 від 13.09.2006 року, укладеним між ним та ПАТ КБ Приватбанк. Згідно виконавчого напису, задоволено вимоги ПАТ КБ Приватбанк у розмірі 103 147,42 грн., які складаються з: -залишку за кредитом 4680 грн.; -суми заборгованості 28 458,85 грн.; -пені 65096,79 грн.; -штрафу 4911,78 грн. Стягнуто витрати, повязані із вчиненням виконавчого напису в сумі 1700 грн. Всього з [PERSON] стягнуто 104 847,42 грн. Нотаріальний напис вчинений на підставі заяви представника ПАТ КБ Приватбанк від 19.08.2015 року. До зави були додані: -заява позичальника №DNH4KP26770469 від 13.09.2006 року; -письмова вимога про усунення порушення в сумі 103 647,42 грн.; -виписка з рахунку боржника [PERSON], відповідно якої заборгованість складає 103 647,42 грн.; -та інші документи. Постановою державного виконавця Хортицького ВДВС ЗМУЮ від 05.11.2015 року було відкрито виконавче провадження з виконання виконавчого напису №4394, виданого 19.08.2015 року. Вчинення виконавчого напису нотаріусами регулюється ст. ст. 87, 88 Закону України "Про нотаріат", Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172 (далі - Перелік), Інструкцією "Про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України", затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 року № 296/5 (далі - Інструкція). Згідно зі ст. 87 Закону України "Про нотаріат" для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Відповідно до ч. 1 ст. 88 Закону України "Про нотаріат" нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. За положеннями п. 1 Переліку для одержання виконавчого напису подаються: а) оригінал нотаріально посвідченої угоди, що передбачає сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також право звернення стягнення на заставлене майно; б) документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов'язання. Відповідно до п.3 Інструкції, нотаріус вчиняє виконавчі написи: якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем; за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. ПАТ КБ Приватбанк направило [PERSON] вимогу про погашення заборгованості на суму 103 647,42 грн., згідно виписки з рахунку боржника його борг складає також 103 647,42 грн. Проте у виконавчому написі з [PERSON] стягнута сума в погашення заборгованості перед Банком в сумі 103 147,42 грн., яка відрізняється від суми заборгованості [PERSON] Причини такої розбіжності представник ПАТ КБ Приватбанк суду не пояснив. Нотаріус [PERSON] в своєму письмовому запереченні також не пояснила, чому нею була стягнута сума заборгованості в меншому розмірі, ніж та, що вказана в документі, який підтверджує безспірність заборгованості боржника. Вирішуючи питання дотримання строків вчинення нотаріального напису, суд виходить із наступного. Відповідно до ст. 257, 261 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. За зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання. Згідно кредитного договору №DNH4KP26770469 від 13.09.2006 року, укладеного між [PERSON] та ПАТ КБ Приватбанк, Банк надав позичальнику кредит у сумі 4680 грн. на 18 місяців по 13.03.2008 року, за умовами сплати відсотків. Погашення заборгованості здійснюється щомісячно. Відповідно до розрахунку заборгованості, [PERSON] жодних платежів, які свідчать про визнання ним свого боргу не вчиняв. Таким чином, Банк отримав право вимагати повернення кредиту, відсотків та інших передбачених умовами договору платежів , починаючи з 14.03.2008 року. Проте, звернувся до нотаріуса із заявою про видачу виконавчого напису 19.08.2015 року. Нотаріус [PERSON] не звернула уваги на те, що з дня виникнення вимоги минуло більше трьох років, і вчинила нотаріальний напис, зазначивши, що сума заборгованості стягується за період з 13.09.2006 по 10.08.2015 року. Таким чином, виконавчий напис про стягнення з [PERSON] суми заборгованості вчинений нотаріусом поза межами трирічного строку з дня виникнення у ПАТ КБ Приватбанк права вимоги за кредитним договором від 13.09.2006 року, у звязку з чим суд дійшов висновку про те, що такий виконавчий напис не підлягає виконанню, так як вчинений з порушенням вимог чинного законодавства.

Outcome: approved