Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-15 00:00:00

В вересні 2016 року [PERSON] звернувся до суду з позовною заявою до ПАТ КБ "Приватбанк" про захист прав споживачів, поновлення порушених прав та повернення коштів. Позивач просив зобовязати відповідача розблокувати рахунок/картку № 4149497826880801 та повернути безпідставно списані грошові кошти. В судовому засіданні позивач просив позов задовольнити частково, а саме: зобовязати відповідача повернути безпідставно списані грошові кошти у звязку з тим, що його картку вже відповідачем розблоковано. Представник позивача позовні вимоги підтримав та просив задовольнити. Представник відповідача проти позову заперечував, просив відмовити в задоволенні позовних вимог. Зазначив, що банк зробив перерахування коштів, оскільки у позивача є заборгованість перед банком. В судовому засіданні встановлено, що позивач має в ПАТ КБ "Приватбанк" депозит, пенсійний рахунок та користується кредитною карткою Банку. 09.02.2016 року при спробі зняти грошові кошти з пенсійного рахунку в банкоматі Приватбанк в м. Ізюм Харківської області позивач отримав відмову в даній транзакції. Для прояснення ситуації позивач звернувся до відділення Приватбанк і йому повідомили, що картка заблокована службою безпеки Приватбанк. 22.02.2016 року позивач вдруге звернувся до Приватбанк і його повідомлено, що всі грошові кошти з рахунку були списані в рахунок погашення заборгованості. Відповідно до ч. 1 ст. 1066 ЦК України, за договором банківського рахунку банк зобов'язується приймати і зараховувати на рахунок, відкритий клієнтові (володільцеві рахунка), грошові кошти, що йому надходять, виконувати розпорядження клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунка та проведення інших операцій за рахунком. Згідно з ч. 2 та ч. 3\~ст. 1066 ЦК України, банк має право використовувати грошові кошти на рахунку клієнта, гарантуючи його право безперешкодно розпоряджатися цими коштами, і не вправі визначати та контролювати напрями використання грошових коштів клієнта та встановлювати інші, не передбачені договором або законом, обмеження його права розпоряджатися грошовими коштами на власний розсуд. Згідно з ч. 1 ст. 1067 ЦК України, договір банківського рахунку укладається для відкриття клієнтові або визначеній ним особі рахунку у банку на умовах, погоджених сторонами. Частиною 5 ст. 2 Закону України «Про банки і банківську діяльність» визначено, що банківські рахунки\~- це рахунки, на яких обліковуються власні кошти, вимоги, зобов'язання банку стосовно його клієнтів і контрагентів та які дають можливість здійснювати переказ коштів за допомогою банківських платіжних інструментів. Згідно п. 2Постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 12.04.1996 р. "Про практику розгляду цивільних справ за позовами про захист прав споживачів"\~до відносин, які регулюються\~Законом України "Про захист прав споживачів"\~належать, зокрема, ті, що виникають із договорів про надання фінансово-кредитних послуг для задоволення власних побутових потреб громадян (у тому числі про надання кредитів, відкриття й ведення рахунків, проведення розрахункових операцій, приймання і зберігання цінних паперів, надання консультаційних послуг). Згідно ст. 1074 ЦК України, обмеження прав клієнта щодо розпоряджання грошовими коштами, що знаходяться на його рахунку, не допускається, крім випадків обмеження права розпоряджання рахунком за рішенням суду або в інших випадках, встановлених законом, а також у разі зупинення фінансових операцій, які можуть бути пов'язані з легалізацією (відмиванням) доходів, одержаних злочинним шляхом, або фінансуванням тероризму, передбачених законом. Згідно\~ст. 1071 ЦК України, банк може списати грошові кошти з рахунка клієнта на підставі його розпорядження. Грошові кошти можуть бути списані з рахунка клієнта без його розпорядження на підставі рішення суду, а також у випадках, встановлених законом чи договором між банком і клієнтом. Відповідно до ч. 2\~ст. 1068 ЦК України, банк зобовязаний зарахувати грошові кошти, що надійшли на рахунок клієнта, в день надходження до банку відповідного розрахункового документа, якщо інший строк не встановлений договором банківського рахунка або законом. Таким чином, суд приходить до висновку, що кошти, які надходять на особовий рахунок позивача є його власністю, а не власністю банку. Банк мав право здійснювати операції за рахунок позивача лише на підставі його розпорядження, доручення, рішення суду чи на договірних засадах. Судом встановлено, що ПАТ КБ "Приватбанком" позивачу було відкрито картковий рахунок № 4149497826880801. 22.02.2016 року та 16.03.2016 року відповідачем з вказаного рахунку було списано грошові кошти на загальну суму 7797,00 гривень. Факт списання грошових коштів підтверджується випискою по рахунку 22.02.2016 року та 16.03.2016, яка була надана позивачем. Згідно вказаної виписки з картки позивача два рази було списано грошові кошти в сумі 5406,00 гривень та 2391,00 гривень на загальну суму 7797,00 гривень.(а.с.4,11). Згідно з вимогами ч. 3 ст.\~10, ч. 1,\~4\~ст.\~60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст.. 61 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Зі змісту позовної заяви слідує, що ніяких розпоряджень, доручень на списання грошових коштів позивач не давав, тому суд доходить до висновку, що списання з карткового рахунку позивача грошових коштів в сумі 7797,00 гривень є безпідставними. Вказані доводи не спростовані відповідачем, будь-яких інших доказів наявності у позивача заборгованості перед ПАТ КБ "Приватбанком"останнім суду не надано. Аналізуючи зібрані у справі докази, суд приходить до висновку, що відповідачем не надано належних та допустимих доказів правомірності здійснення безспірного списання грошових коштів із банківської картки позивача, оскільки судом не встановлено, що позивач має заборгованість перед відповідачем за кредитним договором. Відповідно до вимог ст. 1073 ЦК України, у разі безпідставного списання грошових коштів банком з рахунка клієнта, банк повинен негайно після виявлення порушення зарахувати відповідну суму на рахунок клієнта, якщо інше не встановлено законом. Оскільки судом встановлено, що відповідачем безпідставно списано грошові кошти з рахунку позивача, то позовні вимоги щодо зобов'язання відповідача повернути позивачу незаконні списані грошові кошти 22.02.2016 року та 16.03.2016 року із банківської картки № 4149497826880801 в сумі 7797,00 гривень є доведеними та підлягають задоволенню.

Outcome: approved