Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-29 00:00:00

позивач звернувся до суду з позовом до відповідача вказуючи, що 01 жовтня 2013 року між позивачем та відповідачем було укладено договір обов'язкового страхування наземних транспортних засобів № АС/7008597, предметом якого є страхування транспортного засобу "Opel Vectra", державний номер [NUMBER]. 08 лютого 2014 року на 116 км. + 725 м. відбулась дорожньо-транспортна пригода, за участю транспортного засобу марки "Hyndai Accent", державний номер [NUMBER], під керуванням [PERSON] та транспортного засобу "Opel Vectra", державний номер [NUMBER], під керуванням водія [PERSON] Внаслідок ДТП було пошкоджено автомобіль марки "Hyndai Accent", державний номер [NUMBER], власнику автомобіля завдано матеріальних збитків у розмірі 33168,15 гривень. Дорожньо-транспортна пригода сталася внаслідок порушення відповідачем правил дорожнього руху України. Після здійснення виплат, позивач звернувся до відповідача з вимогою відшкодувати ПрАТ «Української пожежно-страхової компанії» понесені збитки у добровільному порядку, оскільки відповідач не виконав обов'язок повідомити страховіка про настання страхового випадку. Однак, [PERSON] до цього часу збитки не відшкодував. На підставі ст. 1191 ЦК України позивач просив стягнути з відповідача завдані збитки у розмірі 33168,15 гривень та сплачений судовий збір у розмірі 331,68 гривень. Представник позивача, який діє на підставі довіреності, подав заяву про розгляд справи за його відсутності, позов підтримав, просив задовольнити його у повному обсязі. Відповідач, будучи належним чином повідомленим про день, час та місце розгляду справи, у судове засідання повторно не з'явився, не повідомив суд про поважні причини неявки, заперечення проти позову не подав. Відповідно до ст.ст. 224-225 ЦПК України, за клопотанням позивача суд постановив ухвалу про заочний розгляд справи, на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши матеріали справи суд вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Частина 1 ст. 1166 ЦК України визначає, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Частина 2 статті 1187 ЦК України визначає, що шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій основі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Відповідно до ч. 4 ст. 61 ЦПК України, постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкова для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Як вбачається з копії полісу обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АС/ 7008597 від 01 жовтня 2013 року, приватне акціонерне товариство "Українська пожежно-страхова компанія" та [PERSON] уклали договір добровільного страхування автотранспорту. Застрахованим транспортним засобом за договором виступає автомобіль [NUMBER] (а.с. 7). Постановою Саратського районного суду Одеської області від 11 березня 2014 року, яка набула чинності, встановлено, що 08 лютого 2014 року о 10:45 годині [PERSON] на 116 км. + 725 м. а/д Одеса-Рені керуючи автомобілем марки "Opel Vectra", державний реєстраційний номер [NUMBER], перед початком зміни напрямку руху, не переконався у безпечності маневру, створив перешкоду для руху та допустив зіткнення з автомобілем марки "Hyndai Accent", державний номер [NUMBER]. В результаті зіткнення транспортні засоби отримали механічні пошкодження. Цією ж постановою відповідача [PERSON] визнано винним у скоєні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП (а.с. 18). Стаття 993 ЦК України визначає, що до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник, або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. Згідно ст. 38 п. "г" Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", страховік після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, якщо він не повідомив страховіка у встановлені строки. Відповідно до ст. №№ згаданого закону, повідомлення сстраховика має бути здійснене не пізніше трьох робочих днів після ДТП. Частиною 1 ст. 1191 ЦК України передбачено, що особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Згідно копії платіжного доручення № [NUMBER] від 14 травня 2014 року, позивач сплатив [PERSON] страхове відшкодування за пошкоджений автомобіль "Hyndai Accent", державний номер [NUMBER] у розмірі 33168,15 гривень (а.с. 5). Судом встановлено, що 08 лютого 2014 року, в результаті неправомірних дій відповідача [PERSON] та порушення ним правил дорожнього руху України було завдано матеріальних збитків [PERSON] Після дорожньо-транспортної пригоди позивач відшкодував потерпілій особі збитки, завдані відповідачем. У зв'язку з тим, що відповідач, в порушення вимог закону не повідомив позивача у встановлений законом строк про настання страхового випадку, суд вважає за необхідне позов задовольнити, стягнути з [PERSON] на користь ПрАТ "УПСК" сплачене страхове відшкодування у розмірі 33168 гривень 15 копійок. Також, на підставі ст. 88 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сплачений судовий збір у розмірі 331 гривня 68 копійок.

Outcome: approved