Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-07 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся з цивільним позовом у кримінальному провадженні по обвинуваченню [PERSON] у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.186 КК України. Ухвалою Апеляційного суду м.Києва від 08.04.2014 р. призначено розгляд справи за позовом [PERSON] до ТОВ «Авто-Караван», ТзДВ «СТзДВ «Глобус» про відшкодування шкоди в порядку цивільного судочинства, в Солом»янському районному суді м.Києва. Позивач [PERSON] просив стягнути з ТзДВ «СТзДВ «Глобус» 50490,00 грн. матеріальної шкоди, завданої внаслідок ДТП , з ТОВ «Авто-Караван» матеріальної шкоди в розмірі 66774,66 грн. , моральної шкоди 25 000,00 грн.. Свої вимоги мотивував тим, що 09.10.2011 р. приблизно о 09 год. 30 хв. на Чоколівському бульварі, 40 в м.Києві, автобус «Мерседес-Бенц», д.н. [NUMBER] під керування водія [PERSON], здійснив виїзд на тротуар, після чого здійснив зіткнення з автобусом «Богдан А-092», д.н. [NUMBER] під керуванням водія [PERSON], з автомобілем "Фольцваген", д.н. [NUMBER] під керуванням [PERSON], автомобілем «Шевроле-Нива», д.н. [NUMBER], з автобусом «Богдан А091», д.н. [NUMBER], автобусом «Богдан А09602», д.н. [NUMBER]. Внаслідок даної ДТП позивач отримав тілесні ушкодження, а саме, забій шийного відділу хребта, множинний забій обох кінцівок, больовий синдром, внаслідок чого позивач перебував з 10.10.2011-21.10.2011 р. на лікуванні у Поліклініки №3 м.Києва. Внаслідок протиправних дій [PERSON] була спричинена моральна шкода, яку позивач обґрунтовує фізичним болем та стражданнями, яких зазнав у зв»язку з ушкодженням здоров»я. Сильний біль, обмежені соціальні зв»язки, спричиняють душевні страждання. Також позивач зазначає, що внаслідок ДТП, його автомобіль зазнав механічних ушкоджень та його відновлення є недоцільним, що додатково завдало моральних страждань внаслідок знищення майна. Водій автобусу «Мерседес-Бенц», д.н. [NUMBER] - [PERSON] на момент аварії перебував у трудових відносинах з ТОВ «Авто-Караван». В момент ДТП [PERSON] виконував трудові обов»язки, в зв»язку з чим, на підставі ст.1172 ЦК України, саме ТОВ «Авто-Караван» повинно відшкодувати заподіяну шкоду. Цивільно-правова відповідальність водія автобусу «Мерседес-Бенц», д.н. [NUMBER] була застрахована ТзДВ «СТзДВ «Глобус». Страхова компанія повинна відшкодувати матеріальну шкоду 50 000,00 грн. та моральну шкоду в розмірі 5% ліміту, визначеного у пункті 9.3 ст.9 Закону України «Про обов»язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». В судовому засідання позивач уточнив свої вимоги та просив стягнути з ТзДВ «СТзДВ «Глобус» 50000,00 грн. матеріальної шкоди, завданої внаслідок ДТП та 2550 грн. моральної шкоди, з ТОВ «Авто-Караван» матеріальної шкоди в розмірі 849, 05 грн., моральної шкоди 22450,00 грн. При цьому, вважав, що розмір матеріальної шкоди має визначатися, як вартість транспортного засобу на момент ДТП за мінусом його залишкової вартості після ДТП, яка становить 59 849, 05 грн., з огляду на те, що ремонт автомобіля є економічно недоцільним та позивач не погоджується з визнання його фізично знищеним. В судовому засіданні представник позивача позов підтримав та просив його задовольнити. Представники відповідача ТзДВ «СТзДВ «Глобус» в судовому засіданні проти позову заперечував посилаючись на його необгрунтованість та безпідставність надавши свої заперечення проти позову. Представник ТОВ «Авто-Караван» та [PERSON] в судове засідання не з»явились, про розгляд справи повідомлялись належним чином. Вислухавши думку сторін, суд вважає за можливе розглядати справу у відсутності сторін, що не з»явилися до суду. Суд, заслухавши пояснення представника позивача та представника відповідача-1, дослідивши та оцінивши матеріали справи, приходить до наступного. На підставі ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної особи або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Відповідно до ч. 2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Також нормою ст. 1188 ЦК України передбачено, що завдана шкода при взаємодії двох джерел підвищеної небезпеки відшкодовується виною особою. Відповідно до ст.ст. 23, 1167 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої порушенням її прав, яка відшкодовується особою, що її завдала, за наявності її вини. В судовому засіданні встановлено, що вироком Солом»янського районного суду м. Києва від 04.11.2013 року [PERSON] визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, та призначено покарання у вигляді позбавлення волі строком на три роки. На підставі ст. 75 КК України [PERSON] звільнено від відбування призначеного покарання з випробуванням з іспитовим строком три роки. Із вказаного вироку суду вбачається, що [PERSON], 09.10.2011 року, приблизно о 09.30 год., керуючи технічно несправним автобусом "Мерседес Бенц-Дрогмюлер", д.н.з. [NUMBER], на передньому сидінні якого знаходився пасажир [PERSON], рухаючись по мокрому асфальтобетонному покриттю в другій смузі руху при наявності трьох смуг попутного напрямку руху проїзної частини бул. Чоколівського зі сторони пл. Космонавтів в напрямку вул. Уманської у м. Києві, поблизу перехрестя з вул. Міцкевича, порушуючи п.п. 1.5, 2.3 б), 10.1, 12.1 ПДР України, допустив зіткнення передньою частиною керованого ним автобуса із задньою частиною нерухомого автобуса «Богдан-А092», д.н.з. [NUMBER], під керуванням водія [PERSON], який стояв на зупинці громадського транспорту в правій смузі попутного напрямку руху та здійснював висадку/посадку пасажирів, серед яких були пасажири [PERSON] і [PERSON], а на тротуарі біля даного автобуса стояли пішоходи [PERSON] і [PERSON] Після зіткнення автобус «Богдан-А092» розпочав некерований рух вперед і правою боковою частиною скоїв наїзд на пішоходів [PERSON] і [PERSON], після чого, зіткнувся з автомобілем «Фольксваген-Поло», д.н.з. [NUMBER], під керуванням водія [PERSON], який, в свою чергу, змістився вперед і зіткнувся з автомобілем «ВАЗ-21214», д.н.з. [NUMBER], під керуванням водія [PERSON], а останній, змістившись вперед, зіткнувся з автомобілем «Богдан А091», д.н.з. [NUMBER], під керуванням водія [PERSON], який, в свою чергу, змістився вперед і зіткнувся з автобусом «Богдан-А09202», д.н.з. [NUMBER], під керуванням водія [PERSON] Вказані транспортні засоби зупинилися в правій смузі бул. Чоколівського перед регульованим перехрестям з вул. Уманською. Відповідно до виписки з медичної карти амбулаторного хворого вбачається, що у [PERSON] виявлені наступні тілесні ушкодження здоров»я внаслідок вказаної вище ДТП: забій шийного відділу хребта, множинний забій обох кінцівок, больовий синдром, внаслідок чого позивач перебував на амбулаторному лікуванні з 10.10.2011-21.10.2011 р. у Поліклініки №3 м.Києва ( а.с. 4,5). Та обставина, що позивач зазнав ушкодження здоров»я внаслідок ДТП. Яка сталася 09.10.2011 року також встановлено вироком суду від 04.11.2013 року та в порядку ст. 61 ЦПК України не підлягає доказуванню у даній справі. Відповідно до ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1)у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Згідно ст. ст. 1167, 1168 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала, зокрема, якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки. Моральна шкода, завдана каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я, може бути відшкодована одноразово або шляхом здійснення щомісячних платежів. Із п. п. 3, 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» № 4 від 31.03.1995 року вбачається, що під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв'язку з ушкодженням здоров'я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв'язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв'язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків. Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров'я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне - за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого спростування інформації редакцією засобу масової інформації. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. В результаті ДТП позивачу була спричинена моральна шкода, яка полягає у завдані тілесних ушкоджень та внаслідок всього цього душевних та фізичних страждань. Позивач тривалий час знаходився на лікування, внаслідок ДТП спричинено легкі тілесні ушкодження, позивач отримав глибоку моральну травму, яка впливає на його поведінку та звичайний активний спосіб життя. Отже, суд, з врахуванням обставин справи, суті позовних вимог, негативних наслідків, що настали, беручи до уваги характер та обсяг фізичних і моральних страждань, яких зазнав позивач, їх тривалості, стан його здоров'я, тяжкість вимушених змін у його життєвих обставинах, оцінює моральну шкоду в сумі 20000 грн. В судовому засіданні встановлено, що 04.01.2011 р. між фізичною особою - підприємцем [PERSON] та ТОВ «Авто-Караван» було укладено договір оренди автобуса, відповідно до п.1 договору орендодавець передає, а орендар приймає в оренду автобус "Мерседес Бенц-Дрогмюлер", д.н.з. [NUMBER] для перевезення пасажирів. Договір діє до 04.01.2016 р. Між ТОВ «Авто-Караван» та [PERSON] 05.04.2011 р. було укладено безстроковий трудовий договір. [PERSON] був прийнятий на посаду водія. На момент ДТП 09.10.2011 р. водій [PERSON] виконував трудові обов»язки, що підтверджується подорожнім листком. Відповідно до ч.1 ст.1172 ЦК України юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним трудових (службових) обов»язків. Цивільно-правова відповідальність водіїв ТОВ «Авто-Караван», які керують транспортним засобом Мерседес Бенц, д.н.з. [NUMBER], за страховим полісом № АА/3081388 від 25.04.2011 року була застрахована ТзДВ «СТзДВ «Глобус». Строк дії полісу з 25.04.2011 р. по 24.04.2012 р. Відповідно до полісу АА/3081388 встановлено ліміт відповідальності за шкоду життю та здоров»ю потерпілого - 100000 грн. Відповідно до ст. 22 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» ( в редакції на день ДТП) при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи. Потерпілому відшкодовується також моральна шкода, передбачена пунктами 1, 2 частини другої статті 23 Цивільного кодексу України. Така шкода відшкодовується у встановленому судом розмірі відповідно до вимог статті 23 Цивільного кодексу України. При цьому страховик відшкодовує не більше ніж 5 відсотків ліміту, визначеного у пункті 9.3 статті 9 цього Закону. Різницю між сумою відшкодування, визначеною судом, та сумою, яка має бути відшкодована страховиком, сплачує особа, яку визнано винною у скоєнні дорожньо-транспортної пригоди. Статтями 23 та п.24.1 ст.24 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що шкодою, заподіяною життю та здоров'ю потерпілого у результаті дорожньо-транспортної пригоди, є шкода (в тому числі моральна шкода), пов'язана:з лікуванням потерпілого; з тимчасовою втратою працездатності потерпілим; із стійкою втратою працездатності потерпілим; із смертю потерпілого. У зв'язку з лікуванням потерпілого відшкодовуються обґрунтовані витрати, які пов'язані з доставкою, розміщенням, утриманням, діагностикою, лікуванням та реабілітацією потерпілого у відповідному закладі охорони здоров'я, медичним піклуванням, лікуванням у домашніх умовах та купівлею лікарських препаратів. Страховиком відшкодовується потерпілому - фізичній особі, який зазнав ушкодження здоров'я під час ДТП, моральна шкода у розмірі 5% страхової виплати за шкоду заподіяну здоров'ю. Різницю між сумою відшкодування, визначеною судом, та сумою, яка має бути відшкодована страховиком, сплачує особа, яку визнано винною у вчиненні ДТП. У пункті 9.3 ст.9 Закону «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» визначено обов»язковий ліміт відповідальності страховика за шкоду, заподіяну життю та здоров»ю потерпілих, що становить 51000 грн. на одного потерпілого. При цьому франшиза при відшкодуванні шкоди, заподіяної життю та /або здоров»ю потерпілих, відповідно до положень ст.12 Закону не застосовується. Відповідно до ст. 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов»язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Враховуючи те, що страховик відшкодовує моральну шкоду в розмірі не більше ніж 5 відсотків ліміту, визначеного у пункті 9.3 статті 9 цього Закону, суд приходить до висновку, що з відповідача Товариства з додатковою відповідальністю «Страхове товариство з додатковою відповідальністю «Глобус» підлягає стягненню на користь позивача моральна шкода в сумі 2550 грн. З відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю «Авто-Караван» підлягає стягненню на користь позивача моральна шкода в сумі 17450,00 (20000,00 - 2550,00) грн. Також суд вважає, що з відповідачів на користь позивача підлягає відшкодування матеріальна шкода внаслідок пошкодження транспортного засобу належного позивачу внаслідок вказаної вище ДТП. Відповідно до п.22.1. ст. 22 ЗУ "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи. Згідно ст. 29 ЗУ "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", У зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки. Відповідно до ст. 30 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", транспортний засіб вважається фізично знищеним, якщо його ремонт є технічно неможливим чи економічно необґрунтованим та власник транспортного засобу згоден з визнанням його фізично знищеним. Ремонт вважається економічно необґрунтованим, якщо передбачені згідно з експертизою, проведеною відповідно до законодавства, витрати на ремонт транспортного засобу перевищують вартість транспортного засобу до дорожньо-транспортної пригоди. Відповідно до п. 30.2 ст. 30 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", якщо власник транспортного засобу не згоден з визнанням транспортного засобу фізично знищеним, йому відшкодовується різниця між вартістю транспортного засобу до та після дорожньо-транспортної пригоди, а також витрати по евакуації транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди. В п. 15 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 4 від 01.03.2013 року «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» зазначено, що транспортний засіб вважається фізично знищеним, якщо його ремонт є технічно неможливим чи економічно необґрунтованим, а власник транспортного засобу згоден із визнанням транспортного засобу фізично знищеним. Ремонт вважається економічно необґрунтованим, якщо передбачені згідно з експертизою, проведеною відповідно до вимог законодавства, витрати на ремонт транспортного засобу перевищують вартість транспортного засобу до дорожньо-транспортної пригоди. У разі якщо власник транспортного засобу не згоден із визнанням транспортного засобу фізично знищеним, йому відшкодовується різниця між вартістю транспортного засобу до та після дорожньо-транспортної пригоди, а також витрати з евакуації транспортного засобу з місця цієї пригоди. Згідно Звіту про оцінку за №03/03/12 вбачається, що вартість відновлювального ремонту транспортного засобу «Фольксваген-Поло», д.н.з. [NUMBER], що належить позивачу внаслідок ДТП становить 128 020,73 грн.. Згідно даного Звіту також вбачається, що ринкова вартість даного транспортного засобу становить 117 265, 66 грн. Відповідно до Висновку №48 судової автотоварознавчої експертизи від 25.02.2015 року вбачається, що ринкова вартість автомобіля «Фольксваген-Поло», д.н.з. [NUMBER], що належить позивачу після ДТП у пошкодженому стані складає 63122, 83 грн. При цьому, даним Висновком визначено, що ринкова вартість даного транспортного засобу на момент ДТП становила 113 656, 57 грн., а вартість відновлювального ремонту складає 132 520, 15 грн. Таким чином, згідно матеріалів справи вбачається, що ремонт пошкодженого транспортного засобу позивача є економічно недоцільним. В судовому засіданні представник позивача та відповідача-1 проти Висновку судової експертизи не заперечували. Оцінивши Висновок судової експертизи № 48 від 25.02.2015 року за правилами ст. 212 ЦПК України, суд не знайшов обставин, які б дозволяли стверджувати про необґрунтованість, неправильність висновку чи суперечливість його іншим матеріалам справи, а тому суд приймає його до уваги при постановленні даного рішення у справі. Згідно ст. 57 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів. Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. В судовому засіданні представник позивача, з урахуванням п. 15 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 4 від 01.03.2013 року «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» просила стягнути з відповідачів матеріальну шкоду, як різниця між вартістю транспортного засобу до та після дорожньо-транспортної пригоди, не погоджуючись із визнанням транспортного засобу фізично знищеним. Таким чином, загальна сума матеріальної шкоди, яка підлягає до стягнення на користь позивача становить 50 849, 05 грн. ( 113 961, 88 грн.-63 112, 83 грн.=50849,05 грн.). З огляду на викладене та приймаючи до уваги ліміт відповідальності відповідача-1, суд вважає, що з відповідача-1 на користь позивача підлягає стягненню матеріальна шкода у розмірі 49 490,00 грн. ( 50 000,00 грн. -510,00 (франшиза)=49 490,00 грн.), а з відповідача-2 на користь позивача 849,05 грн.( 50 849,05 грн.-50 000,00 грн.=849,05 грн.). Таким чином, вимоги позивача підлягають задоволенню частково. Суд не погоджується з доводами відповідача-1 про відсутності обов»язку щодо сплати страхового відшкодування на користь позивача внаслідок відсутності факту звернення позивача до страховика про виплату страхового відшкодування, виходячи з наступного. Згідно матеріалів справи вбачається, що страховиком заведено страхову справу №АА-11-GL-2864 з датою відкриття 03.11.2011 року. Серед осіб, які є потерпілими внаслідок ДТП, зазначений також і позивач. Страховиком на виконання вимог Закону було направлено листа до потерпілих, в т.ч. [PERSON] про надання додаткових матеріалів, зокрема, постанови суду про визнання [PERSON] винним у ДТП. З огляду на те, що відносно [PERSON] було порушено кримінальну справу, відповідачем-1 було зупинено прийняття рішення по виплаті страхового відшкодування до розгляду спору в суді. Суд погоджується, що вимогами чинного законодавства, страховик має право зупинити прийняття рішення, за вказаних обставин. Разом з тим, станом на 19.05.2014 року, тобто звернення позивача до суду з даним позовом в порядку цивільного судочинства, рішення по виплаті страхового відшкодуванні відповідачем-1 не прийнято, незважаючи на те, що вирок суду від 04.11.2013 року набрав чинності 04.04.2014 року. Крім того, позивачем в порядку КПК України було заявлено цивільний позов у кримінальному провадженні та згодом виділений для розгляду в порядку цивільного судочинства. Посилання відповідача-1 щодо порушення позивачем річного строку на звернення до страховика про виплату страхового відшкодування, суд вважає безпідставним, з огляду на те, що вирок суду, яким встановлено вину [PERSON] набрав чинності 04.04.2014 року. Як вбачається зі страхової справи, 23.03.2012 року відповідач-1 вимагав у потерпілих надати постанову суду про притягнення до адміністративної відповідальності [PERSON] у ДТП, яка сталася 09.10.2011 року та в даному випадку, таким судовим рішенням є вирок суду. Крім того, згідно листа аварійного комісара відповідача-1 від 10.10.2013 року вбачається, що [PERSON] 12.12.2011 року надав перелік документів ТДВ «Глобус» для виплати страхового відшкодування. Таким чином, відсутність в матеріалах справи заяви позивача про виплату страхового відшкодування, що охоплюється річним строком її подання, за наявністю даних про потерпілого та подання останнім матеріалів по ДТП, не є свідченням та безумовною підставою для відмови у задоволенні вимог про стягнення страхового відшкодування. З огляду на викладене, суд вважає, що вимоги чинного законодавства з боку позивача не були порушені. Відповідно до ст.1 ЦПК України завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод та інтересів, зокрема, фізичних осіб. Суд вважає, що звернення позивача до суду з позовом про стягнення страхового відшкодування відповідає способу захисту, що передбачений нормами чинного законодавства. Відповідно до ч. 1 ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ст. 4 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України. Суд звертає увагу, що в даному випадку дії відповідача та його заперечення проти позову, направлені на уникнення виплати страхового відшкодування на користь потерпілого, права якого захищені Законом, тим самим відповідач спонукає позивача на звернення з позовом до винуватця ДТП минуючи встановлену законом процедуру виплати страхового відшкодування на користь потерпілого. За таких обставин, посилання відповідача-1 щодо відсутності підстав для задоволення вимог позивача, є необґрунтованим. Також згідно із ст.88 ЦПК України з відповідачів на користь позивача підлягає стягненню судовий збір пропорційно до задоволених вимог.

Outcome: partial