Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-02 00:00:00

11.09.2015 від Публічного акціонерного товариства комерційний банк "Приватбанк" до суду надійшла позовна заява до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором б/н від 15.12.2010 в розмірі 6 962 грн 67 коп. та судового збору в розмірі 1 218 грн 00 коп. (а. с. 2- 3). Заочним рішенням Зміївського районного суду Харківської області від 27.11.2015 позов задоволено, стягнуто з [PERSON] на користь Публічного акціонерного товариства комерційного банку "Приватбанк" 6 962 грн 67 коп. заборгованості за кредитним договором б/н від 15.12.2010, станом на 31.07.2015, та 1 218 грн 00 коп. витрат по сплаті судового збору. 13.05.2020 від відповідача [PERSON] надійшла заява про перегляд заочного рішення. Ухвалою Зміївського районного суду Харківської області від 25.05.2020 заяву [PERSON] про перегляд заочного рішення у цивільній справі за позовною заявою Публічного акціонерного товариства Комерційний банк "Приватбанк" до [PERSON] про стягнення суми задоволено, скасовано заочне рішення Зміївського районного суду Харківської області від 27.11.2015 та призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження. Ухвалою Зміївського районного суду Харківської області від 27.05.2020 призначено справу до розгляду у відкритому судовому засіданні в залі суду на 23.06.2020. 23.06.2020 за клопотанням представника позивача відкладено судовий розгляд. 21.08.2020 від Акціонерного товариства комерційний банк "Приватбанк" до суду надійшла заява про зменшення позовних вимог до [PERSON] , у якій вимагається стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором б/н від 15.12.2010 в розмірі 792 грн 40 коп., яка складається з наступного: 288 грн 73 коп. - заборгованість за кредитом; 503 грн 67 коп. - заборгованість за відсотками, нарахованими відповідно до ст. 1048 ЦК України та ст. 625 ЦК України, та судового збору в розмірі 1 218 грн 00 коп. Позовні вимоги обґрунтовані невиконанням відповідачем взятих на себе зобов`язань за вказаним кредитним договором. 25.08.2020 в зв`язку з неявкою сторін відкладено судовий розгляд. 03.09.2020 належним чином повідомлені сторони повторно в судове засідання не з`явилися. Представник позивача Полфьорова Я. В. подала клопотання, в якому просила при розгляді справи врахувати позицію, викладену в заяві про зменшення позовних вимог представника банку, та судовий розгляд справи проводити за відсутності представника позивача (а. с. 115, 122). Відповідач [PERSON] не повідомила про причини повторної неявки в судове засідання, будь-яких заяв по суті справи чи з процесуальних питань не подавала. Представник відповідача - адвокат Браславська О. А. подала заяву, в якій вказала, що уточнену позовну заяву АТ КБ "Приватбанк" від 21.08.2020 відповідач [PERSON] визнає в повному обсязі та відповідно до ст. 142 ЦПК України просила стягнути з відповідача 50% судового збору та розглянути справу за відсутності відповідача та представника відповідача (а. с. 117). Відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. Відповідно до ч. 1 ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Зважаючи на те, що всі особи, які беруть участь у справі, в судове засідання не з`явилися, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши доводи позовної заяви, письмові докази, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок наявних у справі доказів у їх сукупності, суд дійшов наступного: Частиною 1 ст. 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ст. ст. 76-81 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. На підтвердження того, що між ЗАТ КБ "Приватбанк", правонаступником якого був ПАТ КБ "Приватбанк" та на цей час є АТ КБ "Приватбанк", та [PERSON] був укладений кредитний договір б/н, надано копію анкети - заяви про приєднання до Умов і Правил надання банківських послуг у Приватбанку від 15.12.2010, Довідку про умови кредитування з використанням кредитки "Універсальна, 55 днів пільгового періоду", Витяг з Умов та правил надання банківських послуг" затверджених наказом № СП-2010-256 від 06.03.2010 та копію паспорта [PERSON] (а. с. 5, 6-7,8-31, 32). Повноваження позивача щодо надання послуг кредитування підтверджуються відомостями, що містяться у Витягу з ЄДРПОУ від 21.07.2009, Банківській ліцензії № 22 від 05.10.2011, Статуті ПАТ КБ "Приватбанк", згідно до Закону України "Про акціонерні товариства", "Про банки і банківську діяльність", "Про цінні папери та фондовий ринок" та нормативними актами Національного банку України (а. с. 34-36). З довідок про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної карти оформленої на [PERSON] та про надання кредитних карток вбачається, що [PERSON] видано кредитні картки № [NUMBER] - 26.01.2012 (строк діді до 12/15), № [NUMBER] - 21.09.2017 (строк дії до 09/21), № [NUMBER] - 06.12.2017 (строк дії до 09/21), встановлений кредитний ліміт - 300 грн 00 коп., 06.11.2019 - встановлений кредитний ліміт 00 грн 00 коп. (а. с. 103, 109). За розрахунками, наведеними у заяві про зменшення позовних вимог, заборгованість за кредитним договором № б/н від 15.12.2010 дорівнює 792 грн 40 коп., яка складається з наступного: 288 грн 73 коп. - заборгованість за кредитом; 503 грн 67 коп. - заборгованість за відсотками, нарахованими відповідно до ст. 1048 ЦК України та ст. 625 ЦК України (а. с. 98, 99, 101). Представник відповідача [PERSON] до початку розгляду справи по суті подала заяву про визнання позову зі зменшеними позовними вимогами. Відповідно до частини 4 статті 42 Конституції України держава захищає права споживачів. Відповідно до ст. ст. 526, 527 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Виконання зобов`язань, реалізація, зміна та припинення певних прав у договірному зобов`язанні можуть бути зумовлені вчиненням або утриманням від вчинення однією із сторін у зобов`язанні певних дій чи настанням інших обставин, передбачених договором, у тому числі обставин, які повністю залежать від волі однієї із сторін. Боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту. Кожна із сторін у зобов`язанні має право вимагати доказів того, що обов`язок виконується належним боржником або виконання приймається належним кредитором чи уповноваженою на це особою, і несе ризик наслідків непред`явлення такої вимоги. Відповідно до ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Договір приєднання може бути змінений або розірваний на вимогу сторони, яка приєдналася, якщо вона позбавляється прав, які звичайно мала, а також якщо договір виключає чи обмежує відповідальність другої сторони за порушення зобов`язання або містить інші умови, явно обтяжливі для сторони, яка приєдналася. Сторона, яка приєдналася, має довести, що вона, виходячи зі своїх інтересів, не прийняла б цих умов за наявності у неї можливості брати участь у визначенні умов договору. Якщо вимога про зміну або розірвання договору пред`явлена стороною, яка приєдналася до нього у зв`язку зі здійсненням нею підприємницької діяльності, сторона, що надала договір для приєднання, може відмовити у задоволенні цих вимог, якщо доведе, що сторона, яка приєдналася, знала або могла знати, на яких умовах вона приєдналася до договору. Відповідно до ч. 2 ст. 638 ЦК України договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною. Відповідно до ч. 2 ст. 639 ЦК України якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. У відповідності до ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Договір позики вважається безпроцентним, якщо: 1) він укладений між фізичними особами на суму, яка не перевищує п`ятдесяти кратного розміру неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, і не пов`язаний із здійсненням підприємницької діяльності хоча б однією із сторін; 2) позичальникові передані речі, визначені родовими ознаками. У відповідності з ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Частиною 1 ст. 1056-1 ЦК України передбачено, що розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. Згідно ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Статтею 625 ЦК України передбачено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Позивачем надано докази виникнення між сторонами правовідносин у зв`язку з отриманням кредиту відповідачем та наявністю з її боку невиконаних зобов`язань перед позивачем, який у цьому правовідношенні є кредитором. За таких обставин, оскільки відповідач визнав позов до початку розгляду справи по суті, це не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, у справі встановлені факти та законні підстави для стягнення з відповідача суми невиконаного зобов`язання, відповідно до частини 4 статті 206 Цивільного процесуального кодексу України належить ухвалити рішення про задоволення позову Акціонерного товариства Комерційний банк "Приватбанк" шляхом стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості в сумі 792 грн 40 коп. Відповідно до положень статей 141, 142 Цивільного процесуального кодексу України, оскільки відповідач визнав позов до початку розгляду справи по суті, належить повернути позивачу 50 відсотків судового збору з державного бюджету та стягнути з відповідача на користь позивача на відшкодування витрат по сплаті судового збору 609 грн 00 коп. (а. с. 1).

Outcome: approved