Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-30 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до ПАТ «Шахтоуправління «Донбас» про відшкодування моральної шкоди внаслідок нещасних випадків на виробництві в розмірі 243600,00 грн., обґрунтовуючи свій позов наступним. Позивач [PERSON] з працедавцем ПАТ «Шахтоуправління «Донбас» перебував у трудових відносинах. Під час виконання трудових обов'язків на підприємстві, він отримав трудове каліцтво, при наступних обставинах. З 26.10.2009 року по 2.5.06.2013 року позивач [PERSON] працював на шахті "Щегловська-Глубока" ПАО "Шахтоуправління "Донбас" ГРОЗом. 26.10.2011року він знаходився на робочому місці та отримав наряд на засувку верхнього приводу СГЩ-271 на 5 західному вентиляційному штреку. Після вирубки комбайном на верхньому сопряжінні він разом з іншими працівниками обробили сопряжіння, закріпили крівлю та здвинули секцію, а потім прохідники обробили грудь забою на відбійний молоток. Після повторної виробки комбайну на штрек, забій не був обобраний. Він разом з іншими гірноробочими очисного забою розпочали засувку верхнього приводу, він особисто зачищав гірну масу на конвеєр. В цей момент кусок породи, що відслоївся із центру забою, скотився вище пласту та вдарив його по ногам. Внаслідок цього він отримав закритий перелам внутрішньої лодижки лівої голені без зміщення відламків, обширну м'язову гематому, садна верхньої треті правого стегна. 30.11.2011 року було складено акт про нещасний випадок, пов'язаний із виробництвом за формою Н-1. Від отриманої травми протягом майже 2 місяців позивач перебував на лікарняному, не міг самостійно пересуватися. За наслідками травмування обласна МСЕК за № 6 від 20.02.2012 року надало висновок про втрату його працездатності ва І0 %. Після часткового поправлення здоров'я він знов вийшов на роботу. 19.06.2012 року під час виконання позивачем своїх професійних обов'язків, з ним знову стався нещасний випадок на виробництві. У вказаний день він отримав наряд на надання допомоги по управлінню комбайном. Після ремонту комбайну, він був розблокуваний, позивач виставив з верхнього пульту управління на комбайні верхній поворотний гех- ктор по висоту 1350 мм при зазорі між конвеєром лави та кріпленням крівлі 200 мм. Після цього він подавав світовий сигнал виїжджати комбайном на верхнє снаряжіння. Коли комбайн проїхав біля 1,5 м, він побачив, що комбайн зачіпає балку стишення СВП полу секції КМ-87. Він дав команду світильником на зупинку комбайну, але зрозумів, що комбайн зачіпає балку. Коли комбайн зупинився, плавлена та деформована редуктором нижня балка разом із разпірною стійкою та верхнім перекриттям впала, внаслідок чого його вдарило по спині. Від отриманого удару позивач отримав важку змішану травму, відкриту травму грудної клітини справа, множинні фрагментарні перелами ребер справа з пошкодженням правого легеню, відкритий травматичний пневмоторакс справа, закриту травму грудної клітини зліва, травматичний пневмоторакс зліва, закритий перелам лівої плечової кісті, закритий перелам лівого плечового суглобу, множинні садна тулубу, верхніх кінцівок, травматичний шок, забій легенів, забій серця, посттравматична двостороння пневмонія. За наслідками нещасного випадку було складено акт за формою Н-1.З 20.06.2012 року по 16.07.2012 року він перебував на стаціонарному лікуванні у КЛПУ "Донецьке обласне клінічне територіальне медичне об'єднання", переніс оперативне лікування. Після виписки із стаціонарного поділення ще тривалий час знаходився на лікарняному у зв'язку із важким станом здоров'я. Неодноразово проходив медичні дослідження. 22.10.2013 року позивач проходив медичний огляд в обласній МСЕК, яка дійшла висновку про втрату працездатності на 30 % за цим нещасним випадком, з котрих - 10% в наслідок отриманої ним травми 26.10.2011 року, та 20% - від травми 20.06.2012 року. До листопада місяця 2012 року він перебував на лікарняному, отримував постійне медичне лікування. До сьогоднішнього дня позивач не відчуває себе цілком здоровою людиною, у нього часто болить нога у місці удару, крутить ногу на зміну погоди, за наслідками другої травми йому дуже важко переносити будь-які фізичні навантаження, йому важко дихати під час будь-яких фізичних навантажень. Тривалий час позивач не виходив на роботу, після закінчення дії листків непрацездатності він вийшов на роботу, проте довго працювати не зміг за поганим самопочуттям. Фактично після другої травми він відпрацював тільки 4 місяці, у травні-червні місяцях знову перебував на лікарняному. У зв'язку із неможливістю подальшого здійснення підземних робіт позивач вимушений був звільнитись з шахтоуправління і не може працювати за своєю професію, його стан здоров'я потребує постійного догляду та медикаментозного і реабілітаційного лікування. 25.11.2013 обласна МСЕК знову підтвердила свої висновки щодо втрати професійної працездатності на 30 % та наявність потреби у медикаментозному та реабілітаційному лікуванні. Він відчуває себе неповноцінною людиною, обмеженою у виборі фізичної активності, відпочинку, у спорті та побуті, вимушений шукати заробіток не за своєю професією та покликанням, а таку, яка б відповідала стану його здоров'я. У зв'язку із постійним хворобливим станом, він потребую посиленого харчування, вживання вітамінних комплексів та інш., йому необхідно проходити санаторно-курортне лікування. Тому, у зв'язку з отриманим каліцтвом позивачу спричинено моральну шкоду, яка вражається у фізичному болі та стражданнях, внаслідок нещасних випадків, у душевному болі та страждання, внаслідок неможливості працювати за освітою, заробляти гроші, бути годувальником своєї сім'ї. І він просить стягнути на його користь з відповідача моральну шкоду в розмірі 243 600,00 грн. В судовому засіданні позивач [PERSON] та його представник [PERSON] підтримали позовні вимоги, пояснили аналогічні покази, що викладені у позовній заяві і просять їх задовольнити в повному обсязі. Представник відповідача ПАТ «Шахтоуправління «Донбас» позов не визнала і пояснила, що єдиним винним в нещасному випадку, що стався 19.06.2012 року, є сам позивач [PERSON], свою провину за актом Н-1 він не оскаржував. Згідно виписки з протоколу № 6 комісії з охорони праці, роботодавець неодноразово проводив інстуктажі з безпечних методів ведення робіт, позивач забезпечувався всіма необхідними засобами індивідуального захисту і всім необхідним інструментом для роботи. Факт моральної шкоди позивачем не доведений, сума компенсації в розмірі 243600,00 грн., є необгрунтованою, не відповідає ступеню втрати професійної працездатності і не відповідає тяжкості наслідків від нещасного випадку. Суд, вислухав пояснення сторін, дослідивши представлені у справі докази, вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з таких підстав. Відповідно до ст. 213 ЦПК України, рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішує справу згідно з законом. Обгрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені у судовому засіданні. Судом встановлено, що позивач [PERSON] працював на ПАТ «Шахтоуправління «Донбас» з26.10.2009 року по 25.06.2013 року, що підтверджується копією трудової книжки(а.с.6-8). Відповідно акту №93 про нещасний випадок, пов'язаний з виробництвом, від 26.10.2011 року підтверджено, що 26.10.2011 року позивач отримав наряд на засувку верхнього приводу на 5-му західному вентиляційному штреку. При зачистці грунту між приводом та забоєм відслоїлась частка породи та скотилась горна маса, яка впала на позивача та вдарила його по ногах. Внаслідок цього позивач [PERSON] отримав закритий перелом внутрішньої лодижки лівої гомілки без зміщення відламків, велика міжмьязова гематома, садно верхньої третини та середньої третини правого стегна. За висновками комісії по розслідуванню нещасного випадку причинами цього нещасного випадку стали порушення самим постраждалим правил техніки безпеки, а саме: п.1,1.10.10,3.2 Інструкції № 3 по безпеці праці ГРОЗ, ст.14 Закону України "Про охорону праці", а також порушення правил безпеки іншими робітниками під час проведення зачистки грунту (а.с.9). Відповідно акту №42 про нещасний випадок, пов'язаний з виробництвом, від 20.06.2012 року підтверджено, що 20.06.2012 року позивач отримав наряд на ремонт комбайну, а потім був направлений на допомогу по керуванню комбайном. Коли комбайн рухався, то зачипив балку кріплення, котра разом із розпорною стійкою впали і вдарили по спині позивача [PERSON]Внаслідок цього позивач [PERSON] отримав тяжку змішану травму, відкриту травму грудної клітини праворуч, численні фрагмент альні переломи ребер з пошкодження правого легенького. Відкритий травматичний гемопневмоторакс праворуч. Закрита травма грудної клітини ліворуч, травматичний гемопневмоторакс ліворуч та інші. За висновками комісії по розслідуванню нещасного випадку причинами цього нещасного випадку стали порушення самим постраждалим правил техніки безпеки, а саме: п.1.10.1,1.10.2,1.10.3,3.2,3.3 Інструкції по безпеці праці, ст.14 Закону України "Про охорону праці" (а.с.10). З 1 січня 2006 року потерпілі мають право на відшкодування моральної шкоди згідно ст. 1167 Цивіль ного кодексу України та ст. 237-1 Кодексу законів про працю України за рахунок власника або уповнова женого ним органу (роботодавця). Згідно Рішення Конституційного Суду України № 20-пр/2008 від 08.10.2008 року, обов'язок по відшкодуванню моральної шкоди громадянам, які постраждали на підприємствах внаслідок виробничої травми чи професійного захворювання, було покладено на підприємства, з чиєї вини відбулися відповідні події. Таким чином, саме на підприємство, а в даному випадку на ПАТ «Шахтоуправління «Донбас», покладений обов'язок відшкодовувати позивачу [PERSON] моральну шкоду за наявності факту заподіяння йому цієї шкоди. Зазначені норми не містять будь-яких інших додаткових умов щодо відшкодування моральної шкоди. При вирішенні питання про право позивача на відшко дування моральної шкоди суд виходить з того, що виплати компенсації за моральну шкоду, виникає у осо би з дня встановлення їй втрати працездатності впер ше висновком медико-соціальної експертної комісії (далі - МСЕК). Відповідно до первинної виписки з акту огляду у МСЕК від 20.02.2012 року, позивачу [PERSON] встановлено 10 % стійкої втрати працездатності з 20.02.2012р. по 01.03.2013 року за травму отриману ним на виробництві 26.10.2011 року (а.с.20); за довідкою МСЕК від 22.10.12р. встановлено 30% стійкої втрати працездатності з 22.10.2012 р. по 01.11.2013 року за травму отриману ним на виробництві 20.06.2012 року та 10 % стійкої втрати працездатності до 22.10.2013 року за травму отриману ним на виробництві 26.10.2011 року (а.с.18); за довідкою МСЕК від 25.11.2013р. встановлено 30 % стійкої втрати працездатності з 01.11.2013р. по 01.12.2015 року за травму отриману ним на виробництві 26.10.2011 року та 10 % стійкої втрати працездатності до 25.11.2015 року за травму отриману ним на виробництві 26.10.2011 року (а.с.19). Частиною 1 ст. 237-1 КЗпП України передбачено, що відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться в разі, якщо порушення його законних прав призвело до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. В пункті 13 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 р. № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» роз'яснено, що, відповідно до ст. 237-1 КЗпП України, за наявності порушення прав працівника у сфері трудових відносин, зокрема, виконання робіт у небезпечних для життя і здоров'я умовах, яке призвело до його моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків чи вимагає від нього додаткових зусиль для організації свого життя, обов'язок по відшкодуванню моральної (немайнової) шкоди покладається на власника або уповноважений ним орган незалежно від форми власності, виду діяльності чи галузевої належності. Зазначені норми не містять будь-яких інших додаткових умов щодо відшкодування моральної шкоди. Травма, при виконанні позивачем трудових обов'язків - є страховим випадком, з настанням якого зобов'язує відшкодувати грошову суму за моральну шкоду. Згідно довідок медичних установ, позивачу [PERSON] 26.10.2011 року були спричинені: закритий перелом внутрішньої лодижки лівої гомілки без зміщення відламків, велика міжмьязова гематома, садно верхньої третини та середньої третини правого стегна, з приводу чого він знаходився на стаціонарному лікування з 27.10.2011року по 01.12.2011 року; 20.06.2012 року позивачу [PERSON] були спричинені: тяжка змішану травма, відкрита травму грудної клітини праворуч, численні фрагментальні переломи ребер з пошкодження правого легенького, відкритий травматичний гемопневмоторакс праворуч, закрита травма грудної клітини ліворуч, численні садни тіла, верхніх кінцівок, травматичний шок, з приводу чого він знаходився на стаціонарному лікування з 20.06.2012 року по 17.07.2012 року, після чого тривалий час лікувався амбулаторно( а.с.16-20). Тому, суд приходить до висновку, що позивачу [PERSON] внаслідок ушкодження здоров'я, що мали місце 26.10.2011 року та 20.06.2012 року, була заподіяна моральна шкода, яка полягає у фізичних та моральних стражданнях, у зв'язку з ушкодженням здоров'я, тривалим лікуванням позивача та його непрацездатністю, неможливістю працювати за вибраною посадою чи місцем роботи без врахування його стану здоров'я, що порушило його нормальні життєві зв'язки та потребує від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Судом установлено, що дотепер позивач випробує моральні страждання, в зв'язку з отриманням виробничих травм. При вирішенні питання щодо розміру моральної шкоди, суд керується засадами розумності, виваженості та справедливості, як того вимагає Конвенція про захист прав і основних свобод людини. Ушкодження здоров'я, спричинене потерпілому під час виконання трудових обов'язків, незалежно від ступеня втрати професійної працездатності, спричиняють йому моральні та фізичні страждання. У випадку каліцтва, потерпілий втрачає працездатність і відчуває значно більші моральні страждання, чим спричинені робітнику, який не втратив професійної працездатності. З огляду на вище викладене, суд враховує стан здоров'я позивача, втрату ним фактично на 40% професійної працездатності за обома фактами нещасних випадків, а також характер та обсяг фізичних та душевних страждань, яких зазнав позивач, їх тривалість, які продовжуються з 26.10.2011 року і до цього часу, наслідки ушкодження здоров'я, що істотно змінили життєві та виробничі стосунки позивача і стали причиною неможливості жити повноцінним життям, ступінь його вини та вини відповідача при нещасних випадках, що мали місце як 26.10.2011 року так і 20.06.2012 року, і вважає за необхідне задовольнити позовні вимоги щодо стягнення моральної шкоди з відповідача на користь позивача в розмірі 32 тис.грн. При визначенні розміру відшкодування моральної шкоди, суд виходив з розміру втрати працездатності у відсотковому відношенні - за 10% втрати працездатності необхідно відшкодувати 8 тис.грн., тобто за 40% - 32 тис.грн., а тому суд вважає вимоги позивача в цій частині значно завищеними. Суд не приймає на увагу посилання представника відповідача Саприкіної О.В. на те, що моральну шкоду повинен відшкодувати позивачу Фонд соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України, виходячи з наступного. Згідно ч.І ст.9 Закону України «Про охорону праці» від 14.10,1992р. (з наступними змінами) відшкодування шкоди, заподіяної працівникові внаслідок ушкодження його здоров'я або у разі смерті працівника, здійснюється Фондом соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності». Разом із тим, відповідно до Рішення Конституційного Суду України від 08.10.2008 року № 20-рп, за громадянами залишилось право на відшкодування моральної шкоди за рахунок власника, або уповноваженого ним органу (роботодавця). Суд також не приймає на увагу посилання представника відповідача Саприкіної О.В. на те, що моральну шкоду за нещасний випадок, що мав місце 20.06.2012 року, відповідач не повинен відшкодовувати, тому що сам позивач винен у спричиненні цього нещасного випадку, оскільки суд врахував ці обставини при визначенні розміру відшкодування, і, крім того, нещасний випадок стався під час виконання позивачем своїх службових обов'язків, а, відповідно до ч. 2 ст. 153 КЗпП України, забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладаєтъся саме на власника або уповноважений ним орган. На підставі ст. ст. 79,88 ЦПК України суд вважає за необхідне стягнути з відповідача судовий збір у розмірі 1600,00грн. на підставі Закону України "Про судовий збір", виходячи з розміру ставок судового збору на час подання позову до суду та розміру задоволених позовних вимог. На підставі ст.ст.153,237-1 КЗпП України, ст.ст.10,60,79,88,208-223 ЦПК України, суд -

Outcome: partial