Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-18 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовною заявою до відповідача про стягнення аліментів. В обґрунтування позовних вимог зазначив, що з відповідачем по справі перебуває в зареєстрованому шлюбі з 21 серпня 2015 року. Від шлюбу сторони мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], який проживає з ним та знаходиться на його утриманні. Так як відповідач в добровільному порядку не надає матеріальної допомоги на утримання неповнолітньої дитини, тому він просить в судовому порядку стягнути з відповідача аліменти в розмірі 1/3 заробітку, але не менш 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, з дня звернення до суду до повноліття дитини. Відповідач не скористався своїм правом, передбаченим ст.178 ЦПК України, відзив у встановлені судом строки не надав. В судове засідання позивач [PERSON] не зявився, про день, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином та своєчасно, проте надав до суду заяву в якій просить, розглядати справу у його відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить суд їх задовольнити. Проти розгляду справи в заочному порядку не заперечує. В судове засідання відповідач [PERSON] не зявилась, про день, час та місце розгляду справи повідомлялась належним чином та своєчасно, про причини неявки суду не повідомила. Враховуючи, що причина неявки відповідача є неповажною, відзив не надано, у справі є наявні дані про права та взаємовідносини сторін, суд вважає можливим відповідно до ст. 280 ЦПК України розглянути справу у порядку заочного провадження у відсутність відповідача з дотриманням вимог, встановлених законом, за згодою позивача на розгляд справи в порядку заочного провадження. У зв'язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється на підставі ч.2 ст.247 Цивільного процесуального кодексу України. Дослідивши матеріали справи, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, встановивши і факти та відповідні їм правовідносини, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню зважаючи на таке. Судом установлено, що\~21 серпня 2015 року [PERSON], [INFO], уродженець [INFO] та [PERSON], [INFO], уродженека м. Горлівка Донецької області зареєстрували шлюб, про що зроблено відповідний актовий запис № 210, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії І-НО № 498130 виданого повторно відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Дружківського міського управління юстиції у Донецькій області. Після реєстрації шлюбу дошлюбне прізвище Макарова змінено на Гоцко. Від шлюбу сторони мають сина [PERSON], [INFO], що підтверджується виданим повторно свідоцтвом про народження серія І-НО № 770939, відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Дружківського міського управління юстиції у Донецькій області від 26.03.2018 року. Батьками дитини є [PERSON] (батько), а [PERSON] (мати). З довідки № 2805 від 21.09.2018 року підписаної директором КП Комсервіс Дружківської міської ради вбачається, що до складу сімї (зареєстрованих ) за адресою: в м. Дружківка, вул. Гаврилівська, 2-53 входять позивач [PERSON], [PERSON], [INFO]. З довідки від 01.03.2018 року підписаної завідуючою ДУУ вбачається, що [PERSON] відвідував ДУУ № 22 "Журавушка" с. Кіндратівка з 09.08.2016 року по 21.03.2018 року. Протягом зазначеного періоду дитину приводив та забирав з ДУУ № 22 "Журавушка" її батько [PERSON] З довідки № 145 підписаної завідуючою ДНЗ № 6 вбачається, що [PERSON], [INFO] відвідує ДНЗ № 6 "Дзвіночок" Дружківської міської ради з 22.03.2018 року. Утриманням, навчанням та вихованням займається батько дитини [PERSON] та бабуся [PERSON] Мати дитини батьківські збори не відвідувала, до дитячого закладу не приходила. [PERSON] відвідувала батьківські збори, батько [PERSON] оплачував квитанції за харчування дитини. Дитина завжди чиста, охайна, доглянута, приходить до групи в гарному настрої. Приводить та забирає дитину з закладу [PERSON] - бабуся дитини та батько [PERSON] Мати дитини не відвідувала дитячий закладу жодного разу. Отже, в судовому засіданні з достовірністю встановлено, що позивач та відповідач мають дитину, яка проживає разом з позивачем та перебуває на його утриманні. Також судом встановлено, що відповідач матеріальну допомогу на утримання дитини не надає. З довідки підписаної ФОП [PERSON] від 01.10.2018 року, вбачається що [PERSON] працює у ФОП [PERSON] Відповідно до ч. 1 ст. 3 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється як найкращому забезпеченню інтересів дітей. У відповідності до ч. ч. 1, 2 ст. 27 зазначеної Конвенції, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно\~ст. 51 Конституції України сімя, дитинство, материнство і батьківство охороняється державою. Батьки зобовязані утримувати дітей до їх повноліття. Статтею 180 СК України передбачено, що батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до частини 3 статті 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. За ч.1 ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2)\~ стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2)\~доведені стягувачем\~аліментів витрати\~платника аліментів,\~у тому\~числі на\~придбання нерухомого\~або рухомого\~майна,\~сума яких\~перевищує десятикратний\~розмір прожиткового\~мінімуму для\~працездатної особи,\~якщо платником\~аліментів не\~доведено джерело\~походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Згідно із ч.2 ст.182 СК України мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених\~статтею 184 цього Кодексу. Відповідно до\~ст. 183 СК України\~частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Таким чином, вимоги позивача про стягнення аліментів, суд вважає обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Відповідач перебуває в працездатному віці, інших утриманців не має, є матір'ю неповнолітньої дитини та зобов'язана утримувати її до повноліття. Враховуючи викладене, вимога позивача про стягнення з відповідача аліментів у розмірі 1/3 частини її доходу (заробітку) не підлягає задоволенню, оскільки є завищеною та не відповідає загальним правилам при визначенні розміру аліментів. Тому, суд вважає, що з відповідача слід стягувати на утримання неповнолітнього сина [PERSON], [INFO] аліменти у розмірі 1/4 частини доходу (заробітку) відповідача, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття. Відповідно до частини 1\~ст. 191 СК України\~аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову, тобто по цій справі з 11 жовтня 2018 року. Відповідно до п. 1 ч. 1\~ст. 430 ЦПК України\~суд вважає необхідним допустити негайне виконання рішення в частині стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць. Відповідно до ч. 6\~ст. 141 ЦПК України\~якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Позивач при зверненні до суду судовий збір не сплачував. Від його сплати він звільнений на підставі п. 3 ч. 1\~ст. 5 Закону України від 08 липня 2011 року № 3674-VI «Про судовий збір». Враховуючи, що суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог, з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 704,80 грн.

Outcome: partial