Jurisdiction: civil
Date: 2020-07-26 00:00:00

09 квітня 2020 року позивач звернувся із вищезазначеним позовом, в обґрунтування посилається на те, що 22 листопада 2016 року з вини відповідача, який керував автомобілем "Mitsubishi Lanser", д/н [NUMBER] , скоєна дорожньо-транспортна пригода, в результаті якої пошкоджено автомобіль "Volkswagen Caddy", д/н [NUMBER] , під керуванням [PERSON] , внаслідок чого транспортні засоби отримали механічні пошкодження, завдані збитки, постраждалих немає. Постановою Червонозаводського районного суду м. Харкова від 20 грудня 2016 року відповідача визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та накладено адміністративне стягнення. Дані з Єдиної центральної бази даних Моторного (транспортного) страхового бюро України не містять відомостей про те, що на момент дорожньо-транспортної пригоди транспортний засіб "Mitsubishi Lanser", д/н [NUMBER] , був забезпечений договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, водночас, цивільно-правова відповідальність потерпілого була застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (поліс № АЕ/8420528), потерпілий своєчасно звернувся на його адресу із повідомленням про настання ДТП та із заявою про виплату страхового відшкодування, вартість відновлювального ремонту автомобіля потерпілого, з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу становила 32 398,73 грн. з ПДВ. У зв`язку з настанням події, передбаченої ст. 41 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", позивачем виплачено відшкодування потерпілій стороні, у зв`язку з чим право регресної вимоги виникло на суму 32 078,79 грн., виходячи із наступного розрахунку: 30 778,79 грн. розміру шкоди та 1 300,00 грн. витрат на послуги аварійного комісара. Позивач звернувся до відповідача із проханням добровільно компенсувати завдані збитки, але сума відшкодування сплачена не була, що змусило позивача звернутися із позовом до суду. Зазначену суму, а також судові витрати позивач просить стягнути з відповідача. Ухвалою суду від 19 травня 2020 року було прийнято позовну заяву до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін і відкрито провадження у справі (а.с. 49-50). У судове засідання представник позивача не з`явився, але в прохальній частині пред`явленої позовної заяви позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив позов задовольнити (а.с. 2-7). Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явилась, про день, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, причин неявки суду не повідомив, клопотання про відкладення розгляду справи та відзиву на позовну заяву не подавав. Згідно ч. 4 ст. 223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. У зв`язку з неявкою осіб, які приймають участь у справі, суд розглядає справу у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Суд, дослідивши зібрані письмові докази, дійшов висновку про часткове задоволення позову, виходячи з установлених у судовому засіданні таких обставин. Судом установлено, що 22 листопада 2016 року о 19 годині 45 хвилин в м. Харків на пр. Гагаріна, в районі будинку № 316 ж, відповідач [PERSON] , керуючи автомобілем "Mitsubishi Lanser", д/н [NUMBER] , при перестроюванні не переконався в безпечності маневру та здійснив зіткнення з автомобілем "Volkswagen Caddy", д/н [NUMBER] під керуванням [PERSON] , який знаходиться у власності [PERSON] (а.с. 17), чим порушив вимоги п. 10.1 ПДР, в результаті дорожньо-транспортної пригоди автомобілі отримали механічні пошкодження та спричинені збитки. Постановою Червонозаводського районного суду м. Харкова від 20 грудня 2016 року, з урахуванням ухвали Червонозаводського районного суду м. Харкова від 15 лютого 2017 року, [PERSON] визнано винним у скоєнні вищезазначеної дорожньо-транспортної пригоди та притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП (а.с. 8, 9). Розмір завданих збитків за пошкоджений транспортний засіб, відповідно до звіту № 46/01/17 про оцінку вартості відновлювального ремонту з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу складових частин транспортного засобу "Volkswagen Caddy", д/н [NUMBER] від 09 лютого 2017 року, з урахування ПДВ складає 32 398,73 грн. (а.с. 20-31). 11 січня 2017 року [PERSON] подав позивачеві повідомлення про настання страхового випадку та 06 березня 2017 року власник пошкодженого автомобіля [PERSON] подала позивачеві заяву про виплату грошового відшкодування за матеріальну шкоду, завдану відповідачем в порядку ст. 35, пп. а) ст.41.1 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" (а.с. 10-11, 12). На підставі довідки № 1 від 25 травня 2017 року про розмір відшкодування шкоди з фонду захисту потерпілих, Наказу заступника генерального директора МТСБУ № 4866 від 06 червня 2017 року, позивачем виплачено відшкодування [PERSON] у розмірі 30 778,79 грн., що також підтверджується платіжним дорученням № 4866рв від 09 червня 2017 року (а.с. 32, 33, 34). 06 червня 2017 року позивач звертався до відповідача із вимогою добровільно компенсувати завдані збитки (а.с. 35, 36). Доказів сплати виплаченої суми страхового відшкодування відповідачем суду не надано. Згідно із ст. 3 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих унаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників. Відповідно до пп. а) п.41. 1 ст. 41 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих відшкодовує шкоду на умовах законом, у разі її заподіяння транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність. Згідно із ст. 22 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" МТСБУ відшкодовує шкоду, яка була заподіяна життю, здоров`ю та майну третіх осіб під час дорожньо-транспортної пригоди. Відповідно до ст. 27 Закону України "Про страхування", ст.ст. 993, 1191 ЦК України до страхової організації, що сплатила страхове відшкодування за майновим страхуванням в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яку особа, яка одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяну шкоду. Згідно із підпунктом 38.2.1 пункту 38.2 ст. 38 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", Моторне (транспортне) страхове бюро України після сплати страхового відшкодування має право вимагати в порядку регресу з власника транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, який не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім осіб, зазначених у пункті 13.1 ст. 13 цього Закону. Відповідно до ч. 1 ст. 1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлено законом. Внаслідок викладеного, суд вважає позовні вимоги обґрунтованими та наявні всі підстави для задоволення позову із стягненням на користь позивача з відповідача суми в розмірі 30 778,79 грн., виплаченого страхового відшкодування. Згідно з п. 40.3 ст. 40 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», МТСБУ має право залучати аварійних комісарів, експертів або юридичних осіб, у штаті яких є аварійні комісари чи експерти, у порядку, встановленому Уповноваженим органом, для визначення причин настання страхового випадку та розміру збитків у випадках, визначених у статті 41 цього Закону. Згідно з платіжним дорученням № 123/СВ/201 від 16 червня 2017 року Моторним (транспортним) страховим бюро України оплачено ПАТ СК «Країна» суму в розмірі 1 300 гривень послуги за врегулювання (збір документів та визначення розміру завданої шкоди) (а.с. 39). Щодо позовних вимог про стягнення з відповідача понесених позивачем витрат на встановлення розміру збитків та збір документів у розмірі 1 300,00 гривень, суд зазначає, що чинним законодавством не передбачено право страховика вимагати відшкодування додаткових витрат, які понесені у зв`язку із встановленням розміру збитків та збору документів, у зв`язку з тим, що такі витрати страховика не є страховою (регламентною) виплатою (страховим відшкодуванням), а спрямовані на визначення розміру збитків. Вказані витрати належать до звичайної господарської діяльності страховика і не підлягають стягненню з особи, яка відповідальна за спричинену шкоду, у зв`язку з чим, вказана частина позовних вимог задоволенню не підлягає. Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. На підставі викладеного,

Outcome: partial