Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-02 00:00:00

28.04.2017 [PERSON] звернулась до Семенівського районного суду Полтавської області із позовом до [PERSON] про стягнення з останнього аліментів на утримання сина [PERSON], який народився [INFO] у розмірі 1/4 частини із усіх видів заробітку (доходу) відповідача, щомісячно, але не менше ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня подачі позовної заяви і до досягнення сином повноліття. Позов обґрунтовано тим, що син проживає з позивачем, відповідач добровільно допомоги на його утримання не надає. Позивач [PERSON] в судовому засідання позовні вимоги підтримала, пояснила, має з відповідачем неповнолітнього сина [PERSON], який проживає з нею та перебуває на її утриманні, відповідач допомагає синові, але у меншому розмірі, ніж це не обхідно. Позивач знає, що відповідач перераховує певні кошти синові на банківську картку та дає йому гроші "в руки". Позивач наполягає на існуванні судового рішення, яке забезпечить стабільну сплату аліментів відповідачем для сина [PERSON]. Відповідач [PERSON] не заперечував щодо позову, проте вказав, що кошти синові платить і без суду. Він купує синові окрему оргтехніку, дає інколи гроші при зустрічі, щомісяця кілька разів переказує йому гроші на банківську картку, переконаний, що син має сам отримувати кошти і вирішувати як їх витрачати. Відповідач має постійне місце роботи, дохід "на руки" складає близько 6000 грн на місяць. Також відповідач дає кошти старшому сину сторін, який навчається у ВУЗі. Відповідач припускає, що позов виник через втрату позивачем роботи. Третя особа [PERSON] (син сторін) вважав, що батько має давати йому допомогу, пояснив, що щомісяця батько переказує на його карту близько 600-700 грн, при зустрічі на вулиці дає 20-50 грн. Вислухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, вивчивши матеріали справи, судом встановлено такі обставини та визначені відповідно до них правовідносини. 25.10.1997 між сторонами зареєстровано шлюб, який розірвано рішенням Семенівського районного суду Полтавської області від 06.10.2016 (а.с. 6). Сторони є батьками [PERSON], який народився [INFO] (а.с. 4), син проживає з позивачем (а.с. 5). Відповідач працює у ТОВ "Агрофірма "Дніпроагролан", посадовий оклад 7900 грн (а.с. 14). Відповідач добровільно сплачує кошти синові [PERSON], про що свідчать платіжні доручення про переказ [PERSON] на картку [PERSON] грошових коштів протягом серпня 2016 року - червня 2017 року, розмір переказів 50 - 1000 грн (а.с. 20-105). Між сторонами не досягнуто домовленості щодо способу виконання ними обов'язку утримувати неповнолітню дитину, яка проживає з матір'ю (позивачем). Заяви платника або одержувача аліментів про визначення розміру аліментів на неповнолітню дитину у твердій сумі судові не надано. Батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття (ст. 180 Сімейного кодексу України - далі СК). Способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина (ст. 181 СК). Позивач наполягає на судовому врегулюванні спору. Частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом (ст. 183 СК України). Відповідно до ст. 182 СК, чинною на час звернення з позовом до суду, при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальний стан неповнолітніх дітей, стан здоров'я та матеріальний стан позивача, відповідача. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу. Із 08.07.2017 вказана стаття СК зазнала змін. Встановлено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує також наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів. Передбачено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову (ч. 1 ст. 191 СК України). Ураховуючи зазначене, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, суд робить висновок, що позовні вимоги про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини підлягають задоволенню у повному обсязі, у т.ч. з урахуванням наступних змін законодавства щодо мінімального розміру аліментів, котрі збільшено з 30 % до 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Оскільки судом задоволено позовні вимоги і позивач звільнений від сплати судового збору суд, за правилами ч. 3 ст. 88 ЦПК України, стягує з відповідача в дохід держави судовий збір 640,00 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved