Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-10 00:00:00

Товариство з обмеженою відповідальністю "Азовська продовольча компанія" звернулось із позовом до Закритого акціонерного товариства "Донецький комбінат хлібопродуктів №1" до фізичної особи [PERSON] про стягнення частини заборгованості в загальній сумі 25100920,94 грн. за договором №21/02/2011 від 21.02.2011р., стягнення частини заборгованості в загальній сумі 4899079,06 грн. за договором №21/02/2011 від 21.02.2011р. та по договорам іпотеки від 01.07.2014р. шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки та його продажу на прилюдних торгах в процедурі виконавчого провадження, стягнення грошової суми в розмірі 25 000, 00 грн. В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на укладені між ним та ЗАТ "Донецький комбінат хлібопродуктів №1" договір №21/02/2011 від 21.02.2011р., договори іпотеки від 01.07.2014р. Договори іпотеки були укладені між сторонами задля забезпечення виконання основного грошового зобовязання за договором №21/02/2011 від 21.02.2011р. У визначений сторонами термін, ЗАТ "Донецький комбінат хлібопродуктів №1" не повернув суму отриманої фінансової допомоги за договором №21/02/2011 від 21.02.2011р., у звязку із чим позивач вважає, що він набув права вимоги на стягнення суми боргу шляхом звернення на предмет іпотеки. Також позивач просить визначити вартість іпотечного майна під час його реалізації з публічних торгів за ціною, вказаною в договорі, оскільки вважає, що означена ціна вже є повністю узгодженою з ЗАТ "Донецький комбінат хлібопродуктів №1" та не може бути предметом спору. В обґрунтування вимог до відповідача - [PERSON] позивач посилається на укладений між ним, [PERSON] та ЗАТ "Донецький комбінат хлібопродуктів №1" договір поруки від 21.02.2011р. Вважає, що сума відповідальності [PERSON] складає 25000,00грн. Вважає, що [PERSON] внаслідок невиконання ЗАТ "Донецький комбінат хлібопродуктів №1" свого обовязку повернути кошти позивачу, повинен йому сплатити за вказаним договором поруки суму в розмірі 25000,00грн. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив їх задовольнити. Представник відповідача - ЗАТ "Донецький комбінат хлібопродуктів №1" до суду повноважного представника не направив, надав письмові пояснення, зазначив, що підприємство на теперішній час господарську діяльність не веде, повідомив про скрутний фінансовий стан підприємства у звязку із кризою в країні та проведенням антитерористичної операції в регіоні, в якому розташоване підприємство, із застосуванням збройних сил України. Підтвердив той факт, що до теперішнього часу сума отриманої фінансової допомоги за договором №21/02/2011 від 21.02.2011р. позивачу не повернута. Просив розглянути спір без його участі. Відповідача [PERSON] в судове засідання не з'явився, причини своєї неявки до суду не повідомив. Заслухавши осіб, які брали участь у справі, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких грунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог з наступних підстав. Відповідно до ч.1 ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ст. 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Відповідно до ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ЦПК України. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Нормою ст.16 ЦК України передбачено форми судового захисту цивільних прав та інтересів, серед яких визнання права, визнання правочину недійсним, припинення дії, яка порушує право, відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди. У відповідності до ст. 8 [PERSON] України в Україні визнається і діє принцип верховенства права. [PERSON] України має найвищу юридичну силу. Закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі [PERSON] України і повинні відповідати їй. [PERSON] України є нормами прямої дії. Звернення до суду для захисту конституційних прав і свобод людини і громадянина безпосередньо на підставі [PERSON] України гарантується. Згідно із ст.13 Основного Закону Держава забезпечує захист прав усіх суб'єктів права власності і господарювання, соціальну спрямованість економіки. Усі суб'єкти права власності рівні перед законом. У відповідності до ст.41 [PERSON] кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. За приписами ст.627 ЦК України, відповідно до статті 6\~цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Аналогічні норми закріплені в ст.67 Господарського кодексу України. Принцип свободи договору є одним з основних принципів зобов'язальних правовідносин. Оскільки правовідносини виникли, як між господарюючими субєктами, так і між цими субєктами та фізичною особою, то і регулювання таких правовідносин повинно здійснюватись у відповідності до приписів норм і господарського, і цивільного права. З урахуванням приписів чинного законодавства, виходячи із вищевикладеної норми права, між учасниками судового процесу були укладені наступні правочини. 21.02.2011р. між позивачем та ЗАТ "Донецький комбінат хлібопродуктів №1" укладений договір №21/02/2011, за умовами якого позивач надав останньому безпроцентну фінансову допомогу в сумі 30\~000000,00грн. (тридцять мільйонів гривень 00 коп.). Відповідно до п.2.1 договору №21/02/2011, позивач надає фінансову допомогу відповідачу ЗАТ "Донецький комбінат хлібопродуктів №1" на поворотній основі без нарахування процентів. Строк виконання зобовязань (повернення суми отриманої фінансової допомоги) змінювався за обопільною згодою сторін та встановлений до 02.07.2014р. відповідно до додаткової угоди №1 від 02.06.2014р. Як вбачається з матеріалів справи, відповідач ЗАТ "Донецький комбінат хлібопродуктів №1" не розрахувався із позивачем за основним зобовязанням. Відповідно до письмових пояснень представника відповідача ЗАТ "Донецький комбінат хлібопродуктів №1", на теперішній час господарська діяльність на підприємстві не ведеться. Підтвердив той факт, що сума зворотної фінансової допомоги до теперішнього часу позивачу не повернута. Посилається на скрутне фінансове становище підприємства у зв?язку із фінансовою кризою в країні та проведенням в регіоні місця розташування комбінату антитерористичної операції із застосуванням збройних сил України. Означені пояснення представника відповідача ЗАТ "Донецький комбінат хлібопродуктів №1" не приймаються судом як докази та є безпідставними, оскільки до пояснень представник відповідача не надав баланс, звіт про фінансові результати за перший квартал 2014 року, за попередні роки, не надав жодного документа в підтвердження своїх пояснень, в тому числі щодо припинення ведення господарської діяльності підприємства. Як зясовано та встановлено судом за наслідками дослідження всіх матеріалів справи, договір №21/02/2011 від 21.02.2011р. укладений у відповідності до приписів чинного законодавства, недійсним в судовому порядку не визнаний та є належною підставою виникнення зобовязань відповідача ЗАТ "Донецький комбінат хлібопродуктів №1" перед позивачем. Отже, ЗАТ "Донецький комбінат хлібопродуктів №1" не повернув позивачу отриману суму фінансової зворотної допомоги фактично порушив умови основного зобовязання в частині повернення коштів, отриманих в якості фінансової допомоги, тобто порушив права позивача. За приписами ст.627 Цивільного кодексу України, відповідно до\~статті 6\~цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Аналогічні норми закріплені в ст.67 Господарського кодексу України. Принцип свободи договору є одним з основних принципів зобов'язальних правовідносин. За приписами ст.11 Цивільного кодексу України, цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. Підставами виникнення\~цивільних прав\~та обов'язків,\~в тому\~числі, є договори та інші правочини. Статтями 525-527 Цивільного кодексу України передбачено, що одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов'язання чи звичаїв ділового обороту. Кожна із сторін у зобов'язанні має право вимагати доказів того, що обов'язок виконується належним боржником або виконання приймається належним кредитором чи уповноваженою на це особою, і несе ризик наслідків непред'явлення такої вимоги. Статтею 629 Цивільного кодексу України визначено, що договір є обовязковим до виконання сторонами. Дослідивши зміст договору №21/02/2011 від 21.02.2011р., підстави його укладення, з огляду на характер виниклих правовідносин, суд приходить до висновку, що договір є належною правовою підставою в розумінні ст.11 Цивільного кодексу України та ст.174 Господарського кодексу України виникнення обовязку відповідача ЗАТ "Донецький комбінат хлібопродуктів №1" сплатити на користь позивача суму коштів в загальному розмірі 30000000,00грн. В свою чергу, невиконання такого обовязку доведено матеріалами справи та позивачем по справі, а отже судом встановлено й той факт, що відповідач ЗАТ "Донецький комбінат хлібопродуктів №1" порушив права позивача та не виконав умови договору, як того вимагають приписи чинного законодавства України. В позовній заяві позивач просить стягнути заборгованість з відповідача ЗАТ "Донецький комбінат хлібопродуктів №1" наступним чином: -Борг в сумі 25 100 920, 94 грн. шляхом перерахування коштів на підставі договору про надання фінансової допомоги №21/02/2011 від 21.02.2011р. -Борг в сумі 4 899 079, 06грн. шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки та його реалізації через прилюдні торги в процедурі виконавчого провадження, на підставі договору про надання фінансової допомоги №21/02/2011 від 21.02.2011р.та іпотечних договорів від 01.07.2014. Дослідивши всі матеріали справи, суд дійшов висновку, що вимоги про стягнення частини заборгованості в сумі 25 100 920, 94 грн. є доведеними, обґрунтованими та підлягають задоволенню в повному обсязі. Під час розгляду вимог про стягнення заборгованості в сумі 4 899 079, 06 грн. шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки та його реалізації через прилюдні торги в процедурі виконавчого провадження, на підставі договору №21/02/2011 від 21.02.2011р. та іпотечних договорів від 01.07.2014р. суд виходить з наступного. 01.07.2014р. між позивачем та ЗАТ "Донецький комбінат хлібопродуктів №1", з метою забезпечення належного виконання умов договору №21/02/2011 від 21.02.2011р., були укладені два договори іпотеки: - Іпотечний договір від 01.07.2014р., укладений між Товариством з обмеженою відповідальністю «Азовська продовольча компанія» (Іпотекодержатель) та Закритим акціонерним товариством «Донецький комбінат хлібопродуктів №1» (Іпотекодатель), який посвідчений приватним нотаріусом Донецького міського нотаріального округу [PERSON] та зареєстрований в реєстрі за номером №222 (далі по тексту -- договір №222); - Іпотечний договір від 01.07.2014р. укладений між Товариством з обмеженою відповідальністю «Азовська продовольча компанія» (Іпотекодержатель) та Закритим акціонерним товариством «Донецький комбінат хлібопродуктів №1» (Іпотекодатель), який посвідчений приватним нотаріусом Донецького міського нотаріального округу [PERSON] та зареєстрований в реєстрі за номером №224 (далі по тексту-- договір №224). Іпотекою за цими Договорами забезпечується виконання зобовязань з повернення поворотної фінансової допомоги у розмірі 30000000 (тридцять мільйонів гривень 00 коп.) гривен (Основне зобовязання) Закритого акціонерного товариства «Донецький комбінат хлібопродуктів №1» Іпотекодержателем, що випливає з укладеного між ними Договору №21/02/2011 від 21.02.2011 р. (Основний договір), а саме: повернути зворотну фінансову допомогу у розмірі 30000000,00 (тридцять мільйонів гривень00 коп.) гривен в строк, визначений сторонами в основному договорі (або в додатках/додаткових угодах до нього). Предметом договору №222 є нерухоме майно, розташоване в місті Донецьку по проспекту Ілліча, 115, а саме: літ. Д-1, Д-9 -- елеватор, силосний корпус, робоча башня, елеватор силосного типу, загальною площею 5 258,4кв.м., літ. Е-1 -- силос. корп. 3а, загальною площею 2 373,8кв.м., літ. В`-1 -- приймальне устройство з/д, загальною площею 13,5кв.м., літ. Г`-1 -- приймальне устр. з/д, загальною площею 339,0кв.м., літ. Б`` -- устр. вивантажування зерна, літ. В`` -- устр. вивантажування зерна, літ. 030042-- Асфальтпокрыт.элев.1. Вартість вказаного майна вказана в додатку №1 від 01.07.2014р. до договору №222 та складає 2 999 967, 06 грн. Предметом договору №224 є нерухоме майно, розташоване в місті Донецьку по проспекту Ілліча, 115, а саме: літ. А-2 -- будівля заводоуправління, загальною площею 727,0 кв.м., літ. Б-7 -- будівля складу безтарного зберігання борошна, загальною площею 1 314,0 кв.м., літ. В-2-- будівля складу готової продукції №1, загальною площею 3 982,1кв.м., літ. Г-6 -- будівля млина, загальною площею 4 593,1кв.м., літ. Ж-7 -- цех гранулювання комбікорму, будівля кормоцеху, загальною площею 5 974,7кв.м., літ. Л-1 -- пекарня, загальною площею 406,7кв.м., літ. Н-1 -- магазин по продажу к/кормів, загальною площею 43,1кв.м., літ. О-1 ГРП, загальною площею 20,6кв.м., літ. П-1компресорна, загальною площею 88,5 кв.м., літ. Р-1-- завод. Клуб, загальною площею 409,7кв.м., літ. С-1 -- каб.по тех. Безпеки, загальною площею 269,0 кв.м., літ. Т-1 -- котельня мех. Майстерень, загальною площею 353,4кв.м., літ. У-1 -- будівлі мех. Майстерень, загальною площею 261,6 кв.м., літ. Ф-1 -- корпус мех. майстер., загальною площею 202,2кв.м., літ. Х-1 -- матеріальний склад, загальною площею 174,4 кв.м., літ. Ц-1 будівля складу зберігання засобів ГО, загальною площею 153,7 кв.м., літ. Ч-1 гараж, загальною площею 171,6 кв.м., літ. Ш-1 автовісова, загальною площею 51,1кв.м., літ. Щ-1 -- склад зерна №5, загальною площею 1 226,8 кв.м., літ. Э-1-- склад зерна № 6, загальною площею 1 221,3кв.м., літ. Ю-1-- склад зерна №4, загальною площею 1 273,0 кв.м., літ. А`-1 -- склад готової продукції, загальною площею 1 214,8 кв.м., літ. Б`-1 склад, загальною площею 120,9 кв.м., літ. Д`-1 -- каб. ст. майстра елеватора, загальною площею 13,0 кв.м., літ. Е`-1-- будівля складу зерновідходи., загальною площею 258,5 кв.м., літ. Ж`-1 -- склад гот. продукції №2, загальною площею 1 473,9 кв.м., літ. З`-1 -- склад гот. продукції №3, загальною площею 1 684,2 кв.м., літ. И`-1-- цех фасування крупи, загальною площею 913,4 кв.м., літ. К`-1 -- столярна майстерня, загальною площею 130,3 кв.м., літ. Л`-1 -- гараж, загальною площею 449,4кв.м., літ. М`-1 склад, загальною площею 303,1 кв.м., літ. Н`-1 -- склад №2, загальною площею 21,5 кв.м., літ. О`-1 -- пожежне депо, загальною площею 154,6 кв.м., літ. П`-1 -- будівля ковальні, загальною площею 52,3 кв.м., літ. Ш`-2 -- склад м'якої тари, загальною площею 640,1 кв.м., літ. Р` -- навіс, літ. С` -- сарай, літ. У`-- сарай, літ. Ф` -- навіс, літ. Х`-1 -- трансформ. Підстанція, загальною площею 38,6 кв.м., літ. Ц` -- сарай, літ. Ч` -- навіс, літ. є` -- водокачка, літ. Щ` -- пожежне водоймище, літ. Ю` -- пожежне водоймище, літ. Я` -- пожежне водоймище, літ. С`-1 -- сушильна камера, загальною площею 22,8 кв.м., літ. Р`-2- будівля лабораторії, загальною площею 192,6 кв.м., літ. Т`-1-- будівля прохідної, загальною площею 61,10 кв.м., літ. 1-8 -- паркани, брами, літ. І замощення, літ. Я -- караульне приміщення, літ. Г`` -- сарай, літ. 030043-- Проезды.тротуары.дор, літ. 030109 -- Железнодорожныепути, літ. 033090-- Бункер-силос, літ. 044116-- Ограждениекомбината, літ. 044694-- Подъездная площадка возле гаража, літ. 000660 -- Трансформатор ТМ 400, літ. 030650--Дымосос ДМ-10, літ. 030655 -- Трансформатор сварочный, літ. 030670-- Трансформатор ТМ-100, літ. 030671-- Трансформатор силовой, літ. 043630Трансформатор, літ. 044594-- Трансформатор сварочный, літ. 044744-- Трансформатор ТМ-1600/10, літ. 030004-- Трассапередачи, літ. 030200-- Теплосетьпаропровод,с Котлом DЕ 6,5/14,дымосос ДМ-10, літ. 030201-- Сети канализационные, літ. 030202 -- Водопровод и сети ра, літ. 030203 --Наружныенизковольтные сети, літ. 030204-- Кабельнаялиния, літ. 030205-- Эл.линия воздух.6 кВ., літ. 030206-- Эл.линия кабель.6 кВ, літ. 030207-- Наружныенизковольтные сети, літ. 043414Газопровод. Вартість вказаного майна вказана в додатку №1 від 01.07.2014р. до договору №224 та складає 1 899 112, 00 грн. Відповідно до п.3.1 договору №222 та договору №224, предмет іпотеки залишається у володінні і користуванні Іпотекодавця протягом всього строку дії цього Договору. Право Іпотекодавця володіти та користуватись Предметом іпотеки протягом всього строку дії цього Договору охоплює всі дії, спрямовані на використання Предмету іпотеки відповідно до його цільового призначення, з урахуванням обмежень та заборон, встановлених цим Договором та/або чинним законодавством України. Іпотекодавець не має права використовувати Предмет іпотеки для будь-яких інших цілей без попередньо отриманої письмової згоди Іпотекодержателя. Згідно п.3.4 договору №222 та договору №224, якщо інше не передбачено належним чином оформленою письмовою згодою Іпотекодержателя, Іпотекодавець не має права відчужувати Предмет іпотеки у будь-який спосіб, відмовлятися від права власності на Предмет іпотеки, знищувати фізично Предмет іпотеки або його частину, передавати Предмет іпотеки як внесок до статутного фонду юридичних осіб, вчиняти дії щодо виникнення у третіх осіб будь-яких прав на Предмет іпотеки, передавати Предмет іпотеки в спільну діяльність, найм, оренду, лізинг, інші види користування; вчиняти дії щодо продовження строку дії вже укладених договорів (якщо такі договори були укладені до підписання цього Договору); робити перепланування Предмета іпотеки, здійснювати істотні поліпшення Предмету іпотеки (в т.ч. і здійснювати капітальний ремонт); укладати відносно Предмета іпотеки будь-які інші угоди. Обмеження, встановлені цим пунктом Договору, поширюються як на Предмет іпотеки в цілому, так і на будь-яке окреме майно, що входить до його складу. Будь-які правочини або інші юридично значущі дії стосовно Предмету іпотеки, вчинені з порушенням вимог цього Договору та/або чинного законодавства України, в тому числі, але не виключно, щодо відчуження Предмету іпотеки, його передачі в спільну діяльність, лізинг, оренду чи користування тощо, є недійсними. Пунктом 4.12 договору №222 та договору №224 передбачено, що у випадку невиконання/неналежного виконання або порушення умов цього Договору або договору, на підставі якого виникло Основне зобовязання, Іпотекодавець цим дає дозвіл на передачу Іпотекодержателем документів та інформації, повязаних з укладенням цього Договору, інших наявних у Іпотекодержателя інформації та документів, в тому числі, що становлять банківську таємницю, приватним особам та організаціям, які відповідно до укладених між ними та Іпотекодержателем договорів надаватимуть Іпотекодержателю послуги по стягненню заборгованості за договором, на підставі якого виникло Основне зобовязання, зверненню стягнення на Предмет іпотеки, та здійсненню інших дій, повязаних з реалізацією прав Іпотекодержателя за цим Договором, договором, на підставі якого виникло Основне зобовязання. Відповідно до цього Договору Іпотекодержатель набуває право, а Іпотекодавець цим беззастережно та безвідклично доручає Іпотекодержателю замовляти оцінки Предмета іпотеки, укладати від імені Іпотекодавця відповідний(і) договір(ори) на проведення оцінки Предмета іпотеки та отримувати відповідний(ні) звіт(и) про оцінку майна (акт(и) оцінки майна) (п.4.15 договорів №222 та №224). За договорами №222 та №224 Іпотекодержатель має право У випадках та в порядку, передбачених цим Договором та/або чинним законодавством України, одержати задоволення своїх вимог за рахунок Предмету іпотеки (п.5.1.1 договорів). Пунктами 6.1-6.4 договору №222 та договору №224 визначено, що в разі невиконання або неналежного виконання Іпотекодавцем в строк встановлений для виконання зобов'язання за Основним договором, сторони домовилися про те, що звернення стягнення на передане в іпотеку майно може бути здійснено з наступного дня за останнім днем виконання зобовязання за Основним договором будь-яким наведеним нижче способом, а саме: на підставі рішення суду; шляхом вчинення виконавчого напису з покладенням обов'язку оплати нотаріальних дій на Іпотекодавцем; згідно з договором про задоволення вимог Іпотекодержателя. Визначені цим Договором способи звернення стягнення на Предмет іпотеки не перешкоджають Іпотекодержателю застосувати інші способи звернення стягнення на Предмет іпотеки, встановлені чинним законодавством України та/або письмовою домовленістю Сторін. У разі, якщо визначені цим Договором та/або чинним законодавством України заходи позасудового врегулювання з будь-яких причин не призвели до задоволення вимог Іпотекодержателя в повному обсязі, Іпотекодержатель вправі в будь-який час припинити процедуру позасудового врегулювання та звернути стягнення на Предмет іпотеки в цілому чи окреме майно, що входить до його складу, на підставі виконавчого напису нотаріуса чи за рішенням суду (за вибором Іпотекодержателя); Реалізація Предмету іпотеки, на який звернено стягнення за рішенням суду або на підставі виконавчого напису нотаріуса, здійснюється в порядку, передбаченому чинним законодавством України; У разі невиконання або неналежного виконання Іпотекодавцем зобов'язання в строк встановлений для виконання зобов'язання за Основним договором, цей договір передбачає, що з дня наступного за останнім днем виконання зобовязання за Основним договором Іпотекодержатель має право звернутись до суду щодо звернення стягнення на Предмет іпотеки в рахунок погашення заборгованості за Основним зобовязанням шляхом проведення прилюдних торгів з реалізації Предмета іпотеки у межах процедури виконавчого провадження, з дотриманням вимог Закону України «Про іпотеку»; За домовленістю сторін, у разі невиконання або неналежного виконання Іпотекодавцем зобов'язання в строк встановлений для виконання зобов'язання за Основним договором, цей договір також передбачає, що з дня наступного за останнім днем виконання зобовязання за Основним договором Іпотекодержатель набуває право звернути стягнення на Предмет іпотеки в рахунок виконання зобов'язання за Основним договором у порядку, передбаченому ст. 37 Закону України «Про іпотеку», та зареєструвати право власності на Предмет іпотеки. В такому випадку цей договір виступає правовстановлюючим документом та є правовою підставою для реєстрації права власності Іпотекодержателя на Предмет іпотеки. При цьому Сторони погоджують, що вказаний пункт є застереження в іпотечному договорі, передбаченому ст.37 Закону України «Про іпотеку». Іпотекодавець бере на себе обовязок вчиняти всі залежні від нього дії, які можуть стати необхідними для переходу права власності на Предмет іпотеки до Іпотекодержателя, а також дії, які не є необхідними, але можуть зробити процес переходу права власності належним, простим та максимально швидким. Дослідивши зміст договорів іпотеки №222 та №224, суд становив, що договори укладені у відповідності до приписів чинного законодавства, такі правочини не порушують права та інтереси третіх осіб, є вчиненими за волевиявленням сторін та є дійсними в розумінні приписів чинного законодавства. Згідно ст.575\~Цивільного кодексу\~України іпотека є окремим видом застав. Згідно частини першої зазначеної статті іпотекою є застава нерухомого майна, що залишається у володінні заставодавця або третьої особи. Відповідно до ст.1\~Закону України\~«Про іпотеку» та ст.572\~Цивільного кодексу\~України іпотека - вид забезпечення виконання зобов'язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов'язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом. За рахунок предмета іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити свою вимогу за основним зобов'язанням у повному обсязі або в частині, встановленій іпотечним договором, що визначена на час виконання цієї вимоги, включаючи сплату процентів, неустойки, основної суми боргу та будь-якого збільшення цієї суми, яке було прямо передбачене умовами договору, що обумовлює основне зобов'язання (ч.1 ст.7 Закону України «Про іпотеку»). Згідно із ст.33\~Закону України\~«Про іпотеку» у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки… звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється і у тому числі на підставі рішення суду. Абзацами 2 та 3 ст. 35 Закону України «Про іпотеку» визначено право позивача на звернення у будь-який час до суду за захистом своїх порушених прав у встановленому законом порядку. Вимога, встановлена частиною першою цієї статті, не перешкоджає іпотекодержателю здійснювати свої права, визначені статтею 12 цього Закону, без попереднього повідомлення іпотекодавця, якщо викликана таким повідомленням затримка може спричинити знищення, пошкодження чи втрату предмета іпотеки. За приписом ст.590\~Цивільного кодексу\~України звернення стягнення на предмет застави здійснюється за рішенням суду, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст.1 загальних положень Закону України «Про іпотеку» яким надано юридичне трактування цього терміну, вищий пріоритет - пріоритет, встановлений раніше будь-якого іншого пріоритету стосовно одного и того ж нерухомого майна. Із позову вбачається, що позивач наполягає на задоволенні вимог про стягнення частини заборгованості в сумі 4 899 079, 06 грн. за невиконання основного грошового зобовязання шляхом стягнення звернення на предмет іпотеки через проведення прилюдних торгів та реалізації вищевказаного майна, що знаходиться в іпотеці. Згідно ст.41 Закону України «Про іпотеку» реалізація предмета іпотеки, на який звертається стягнення за рішенням суду або за виконавчим написом нотаріуса, проводиться, якщо інше не передбачено рішенням суду, шляхом продажу на прилюдних торгах у межах процедури виконавчого провадження, передбаченої Законом України «Про виконавче провадження», з дотриманням вимог цього Закону... Відповідно до ст.38 Закону України «Про іпотеку» ціна продажу предмета іпотеки встановлюється за згодою між іпотекодавцем і іпотекодержателем або на підставі оцінки майна суб'єктом оціночної діяльності, на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна. Згідно ст.39 Закону України «Про іпотеку» суд у разі задоволення позову про звернення стягнення на предмет іпотеки у своєму рішенні зазначає, зокрема, початкову ціну продажу предмету іпотеки. Відповідно до ч.2 ст.43 Закону України «Про іпотеку» початкова ціна продажу предмета іпотеки встановлюється рішенням суду або за згодою між іпотекодавцем та іпотекодержателем, а якщо вони не досягли згоди, - на підставі оцінки, проведеної відповідно до законодавства про оцінку майна і майнових прав та професійну оціночну діяльність. Таким чином, при винесенні судового рішення про задоволення позову про звернення стягнення на предмет іпотеки необхідно враховувати норми статей 38, 39 Закону України «Про іпотеку», зокрема, вказати початкову ціну продажу предмету іпотеки не нижче якої заставлене майно може бути реалізоване в рахунок задоволення вимог позивача за невиконання зобовязань за договором №21/02/2011 від 21.02.2011р. В позовній заяві позивач просить визначити спосіб реалізації предмету іпотеки, шляхом проведення прилюдних торгів в межах процедури виконавчого провадження. Початковою ціною позивач просить суд вказати ціну, визначену у вищевказаному договорі іпотеки. Як вже вказано вище, вартість майна визначена сторонами та складає в сукупній сумі 4 899 079, 06 грн., зокрема: -Вартість майна, що є предметом договору №222, вказана в додатку №1 від 01.07.2014р. до договору №222 та складає 2 999 967, 06 грн. -Вартість майна, що є предметом договору №224, вказана в додатку №1 від 01.07.2014р. до договору №224 та складає 1 899 112, 00 грн. З огляду на те, що відповідач ЗАТ "Донецький комбінат хлібопродуктів №1" не надав своїх зауважень та пропозицій щодо визначення вартості іпотечного майна, проти запропонованої початкової вартості іпотечного майна позивачем не заперечив, суд вважає необхідним встановити вартість предмету іпотеки відповідно до умов вказаного вище договору іпотек. Оскільки, як вже вказано судом вище, відповідач ЗАТ "Донецький комбінат хлібопродуктів №1" порушив права та інтереси позивача, не виконав свого зобовязання по сплаті заборгованості по договору №21/02/2011 від 21.02.2011р., з огляду на вищевикладені обставини справи та приписи чинного законодавства, враховуючи факт правомірного передання відповідачем ЗАТ "Донецький комбінат хлібопродуктів №1" вищевказаного майна в іпотеку позивачу ТОВ "Азовська продовольча компанія" задля забезпечення виконання відповідачем ЗАТ Донецький комбінат хлібопродуктів №1" основного зобовязання перед позивачем, суд дійшов висновку, що вимоги позивача до відповідача ЗАТ "Донецький комбінат хлібопродуктів №1" про стягнення частини заборгованості в загальній сумі 4 899 079, 06 грн. шляхом звернення стягнення на майно та його продажу на прилюдних торгах в процедурі виконавчого провадження за початковою ціною є правомірними, обґрунтованими та доведеними в передбаченому законом порядку. Таким чином, вимоги позивача в цій частині підлягають задоволенню в повному обсязі. Щодо вимог про стягнення з відповідача2 суми заборгованості в розмірі 25000,00грн., що є предметом договору поруки за договором поруки від 21.02.2011р. суд виходить з наступного. 21.02.2011р. між позивачем, ЗАТ "Донецький комбінат хлібопродуктів №1" та [PERSON] укладений договір поруки задля належного забезпечення виконання ЗАТ "Донецький комбінат хлібопродуктів №1" перед позивачем зобовязань. В обґрунтування своїх вимог, позивач посилається на ст.ст. 553, 554 Цивільного кодексу України. Пунктом 1.1 договору поруки визначено, що за цим договором поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Згідно п. 1.2 договору поруки, поручитель несе часткову відповідальність за виконання зобовязань Боржника перед Кредитором. Відповідно до п.3.1 договору поруки, цей договір набуває чинності з моменту його підписання та скріплення печатками сторін і діє до моменту припинення поруки на підставах, визначених ст. 559 Цивільного кодексу України. Задля встановлення наявності чи відсутності у відповідача [PERSON] обов?язку платити на користь позивача будь-якої суми, суд повинен з?ясувати, чи можна вважати представлений договір поруки таким, що є підставою для виникнення прав та обовязків між сторонами, що його уклали та підписали. Відповідно до п.3 постанови пленуму Верховного суду України від 18.12.2009р. №14, відповідно до положень статей 10 і 11 ЦПК суд розглядає цивільні справи в межах заявлених позивачем вимог та зазначених і доведених ним обставин. Відповідно до статті 19 [PERSON] України статті 1 ЦПК та з урахуванням положення частини четвертої статті 10 ЦПК вийти за межі заявлених вимог (вирішити незаявлену вимогу, задовольнити вимогу позивача у більшому розмірі, ніж було заявлено) суд має право лише у випадках, прямо передбачених законом. Дослідивши зміст договору поруки, суд дійшов висновку, що він укладений із порушенням приписів діючого законодавства. За приписами ст.202 Цивільного кодексу України, правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори). Одностороннім правочином є дія однієї сторони, яка може бути представлена однією або кількома особами. Односторонній правочин може створювати обов'язки лише для особи, яка його вчинила. Односторонній правочин може створювати обов'язки для інших осіб лише у випадках, встановлених законом, або за домовленістю з цими особами. Дво- чи багатостороннім правочином є погоджена дія двох або більше сторін. До правовідносин, які виникли з односторонніх правочинів, застосовуються загальні положення про зобов'язання та про договори, якщо це не суперечить актам цивільного законодавства або суті одностороннього правочину. Згідно ст.203 Цивільного кодексу України, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам… Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі… Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним… Відповідно до\~статті 215\~Цивільного кодексу\~України,\~підставою недійсності\~правочину є\~недодержання в\~момент вчинення\~правочину стороною\~(сторонами)\~вимог,\~які встановлені\~частинами першою\~-\~третьою,\~п'ятою\~та шостою\~статті 203\~цього Кодексу.\~Недійсним є\~правочин,\~якщо його\~недійсність встановлена\~законом (нікчемний\~правочин).\~У цьому\~разі визнання\~такого правочину\~недійсним судом\~не вимагається.\~У випадках,\~встановлених цим\~Кодексом,\~нікчемний правочин\~може бути\~визнаний судом\~дійсним.\~Якщо недійсність\~правочину прямо\~не встановлена\~законом,\~але одна\~із сторін\~або інша\~заінтересована особа\~заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин). Згідно з роз'ясненнями, викладеними в п. 7, 8 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» від 06.11.09 №9, правочин може бути визнаний недійсним лише з підстав, визначених законом. Правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним (стаття 204 Цивільного кодексу України). За приписами ст.205 Цивільного кодексу України, правочин може вчинятися усно або в письмовій формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Правочин, для якого законом не встановлена обов'язкова письмова форма, вважається вчиненим, якщо поведінка сторін засвідчує їхню волю до настання відповідних правових наслідків. У випадках, встановлених договором або законом, воля сторони до вчинення правочину може виражатися її мовчанням. Недійсні правочини не тягнуть за собою жодних правових наслідків, окрім тих, що повязані з їх недійсністю, як це визначено статтею 216 ЦК України. Аналогічні висновки зроблені і в Постанові Пленуму Верховного суду України від 28.04.78 року № 3 «Про судову практику в справах про визнання угод недійсними», а також в розясненні Вищого арбітражного суду України від 12.03.99 року №02-5/111 «Про деякі питання практики вирішення спорів, повязаних з визнанням угод недійсними». Із змісту договору вбачається,що між сторонами не визначений предмет та ціна договору. Зокрема, в договорі не визначено, про яке саме зобовязання йдеться та за яке зобовязання відповідає [PERSON] (відсутні посилання на зміст зобовязання, підстави його виникнення - договір, угода тощо). Окрім того, договором передбачена часткова відповідальність відповідача [PERSON], проте відсутні жодні посилання на те, в якій сумі ця відповідальність має бути виражена, в якому процентному (іншому) співвідношенні. Додаткових угод чи додатків до вказаного договору поруки сторонами не укладалось і іншого сторонами не доведено. Згідно ст. 638 Цивільного кодексу України, істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як\~ істотні\~або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Дослідивши наявні у справі документи, з огляду на вищевказані приписи, суд дійшов висновку, що сторонами договору поруки вчинений правочин із порушенням приписів діючого законодавства, без зазначення всіх істотних умов (не визначені предмет та ціна правочину), тобто, укладений правочин, який не направлений на настання реальних наслідків для сторін, не породжує для сторін фактичних жодних обовязків та прав. Окрім того, позивач в позові зазначив, що сума відповідальності в розмірі 25000,00грн. була обумовлена сторонами усно із домовленістю викласти ці зміни в майбутньому шляхом підписання відповідної додаткової угоди. Проте, додаткова угода сторонами не укладалась і іншого учасниками судового процесу не доведено. Таким чином, посилання позивача є непідтвердженими, необґрунтованими, безпідставними та не приймаються як докази по справі. З огляду на викладене, договір поруки від 21.02.2011р. підлягає визнанню недійсним в судовому порядку, а позовні вимоги щодо стягнення 25000,00грн. задоволенню не підлягають. Дослідивши наявні у справі документи, заслухавши пояснення представників сторін, та враховуючи приписи норм законодавства, суд дійшов висновку про задоволення позовних частково з наведених вище обставин. На підставі викладеного та

Outcome: approved