Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-15 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення заборгованості, посилаючись на те, що 21 листопада 2015 року відбулося ДТП, винним в якому визнано відповідача і в наслідок якого було пошкоджено автомобіль «Volkswagen» під керуванням [PERSON] Пошкоджений з вини відповідача автомобіль «Volkswagen» було застраховано між позивачем та [PERSON] у відповідності з договором страхування наземного транспорту. [PERSON] звернулася до позивача з заявою про відшкодування нанесених збитків. Розмір збитків, на підставі Звіту № 2245 про визначення вартості матеріального збитку від 21.12.2015 року становить 98603,20 грн. Позивачем виплачено ФОП [PERSON] страхове відшкодування в розмірі 96815,79 грн. Після виплати страхового відшкодування до позивача перейшло право зворотної вимоги, яке [PERSON] має до особи, відповідальної за завданий збиток. Відповідач ухиляється від повернення позивачу виплаченої суми. В судове засідання представник позивача не з'явився, надіслав на адресу суду письмове клопотання в якому позовні вимоги підтримав та просив стягнути з відповідача заборгованість в розмірі 47315,79 грн. та судові витрати, справу слухати в їх відсутність. В судове засідання відповідач повторно не з'явився, повідомлений вчасно та належним чином про час та місце розгляду справи, причини неявки суду не відомі, заяв про розгляд справи в його відсутність до суду не надходило. Відповідно до ст.224 ЦПК України, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи. Дослідивши письмові докази по справі, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Так, судом встановлено, що 02 жовтня 2015 року між ПАТ «Страхова компанія «Арсенал Страхування» та [PERSON] було укладено договір № 841/15-Тз/Хр страхування наземного транспорту, згідно якого позивач взяв на себе зобовязання компенсувати [PERSON] будь-яке пошкодження, або знищення автомобіля «Volkswagen», д.н.з [NUMBER], його окремих складових частин чи додаткового обладнання внаслідок ДТП. 21 листопада 2015 року в м.Києві на бул.Дружби Народів, 1 сталася ДТП за участю автомобіля «Volkswagen», д.н.з [NUMBER] під керуванням [PERSON] та автомобіля «Chеvrolet», д.н.з. [NUMBER] під керуванням [PERSON] Постановою Голосіївського районного суду м. Київ від 25.12.2015 року, [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП та застосовано адміністративне стягнення у виді штрафу у сумі 340 грн. Відповідно до ч.4 ст.61 ЦПК України, постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, що набрала законної сили є обов'язковою для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. В результаті ДТП був пошкоджений автомобіль [PERSON], яка звернулася 23 листопада 2015 року до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Арсенал Страхування» із повідомленням про настання страхового випадку. Як вбачається зі Звіту складеного ТОВ «Незалежна Експертно-Асистуюча компанія» № 825 від 21.12.2015 року про визначення вартості матеріального збитку, завданого власнику транспортного засобу, вартість відновлювального ремонту автомобіля «Volkswagen», д.н.з [NUMBER] складає 98603,20 грн., а згідно із рахунком на оплату № 123025107 від 27.11.2015 року, складеним ФОП [PERSON], вартість відновлювального ремонту автомобіля «Volkswagen», д.н.з [NUMBER] складає 97965,79 грн. Згідно з умовами договору страхування позивачем було визнано зазначену подію страховим випадком та 22.12.2015 року співробітниками страхової компанії було складено Страховий акт № 841/15-Тз/Хр-1-1, відповідно до якого вартість страхового відшкодування склала 96815,79 грн. Відповідно до платіжного доручення № 10861 від 24 грудня 2015 року ПАТ «Страхова компанія «Арсенал Страхування» виплатило ФОП [PERSON] страхове відшкодування в розмірі 96815,79 грн. Після виплати страхового відшкодування до позивача перейшло право зворотної вимоги, яке [PERSON] має до особи, відповідальної за завданий збиток. Цивільно-правова відповідальність [PERSON] застрахована за договором у ПАТ «Українська транспортна страхова компанія», тому до позивача перейшло право вимоги, яке потерпіла особа [PERSON] має до ПАТ «Українська транспортна страхова компанія», як особи, відповідальної за завдані збитки [PERSON] Полісом № АЕ/5342716 передбачений ліміт відповідальності - 50000 грн. Також Полісом передбачено франшизу в розмірі 500 грн., тому ПАТ «Українська транспортна страхова компанія» несе відповідальність в межах ліміту, передбаченого Полісом за вирахуванням франшизи, тобто в сумі 49500 грн. Ухвалою Фастівського міськрайонного суду Київської області від 21 квітня 2016 року провадження у справі в частині позовних вимог ПАТ «Страхова компанія «Арсенал Страхування» до ПАТ «Українська транспортна страхова компанія» про стягнення заборгованості - закрито. З огляду на викладене до позивача, перейшло право вимоги до [PERSON] в розмірі франшизи передбаченої Полісом № АЕ/5342716 та в розмірі різниці між фактичною сумою ремонту транспортного засобу та лімітом відповідальності в розмірі 47315,79 грн. Відповідно до ст.11 ЦК України передбачено, що цивільні права та обов"язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства. Закон України "Про обов"язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" містить спеціальні норми, що регулюють вказані правовідносини. Відповідно до ч.2 ст.8 Закону України «Про страхування» визначив, що страховий випадок - це подія, передбачена договором страхування або законодавством, яка відбулася і з настанням якої виникає обов'язок страховика здійснити виплату страхової суми (страхового відшкодування) страхувальнику, застрахованій або іншій третій особі. У той же час, відповідно до ст.27 Закону України "Про страхування", до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування в межах фактичних затрат, переходить право вимоги, яке страхувальник має до особи, відповідальності за заподіяний збиток Відповідно до ст.1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Небажання відповідача надавати докази зокрема з причин ухилення від участі в судових засіданнях, давало суду право при заочному розгляді справи обмежитися доказами, наданими позивачем, що повністю відповідає положенням ч.1 ст.224 ЦПК України. Також, ст.88 ЦПК України передбачено, що стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Outcome: approved