Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-01 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до ЗАТ «НФСК»Добробут», у якому просить стягнути на свою користь з відповідача страхове відшкодування у розмірі 50 000 грн., моральну шкоду 25 000 гривень, судові витрати у розмірі 750 грн., та 3000 гривень - витрати на юридичну допомогу. У судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги в повному обсязі та просив їх задовольнити. Відповідач у судове засідання не з'явився, про дату, час та місце розгляду справи був належним чином сповіщений, про причини неявки суд не повідомив, заперечень чи клопотань про відкладення розгляду справи до суду не надходило. Зі згоди представника позивача, не обмеженого у такому праві, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Вислухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 23 травня 2012 року о 17 год. 10 хв. на авто дорозі Київ-Одеса сталася дорожньо-транспортна пригода за участю водія [PERSON], який керував транспортним засобом марки " Рено" державний номерний знак [NUMBER] з причепом державний номерний знак [NUMBER] і водієм [PERSON]. який керував транспортним засобом автомобілем марки “ Лексус- РХ 350” державний номерний знак [NUMBER], внаслідок чого транспортний засіб - автомобіль " Лексус - РХ- 350" отримав механічні пошкодження. Водій [PERSON] при скоєні ДТП порушив Правили дорожнього руху, за що відповідно до Постанови Врадіївського районного суду Миколаївської області визнаний винним і був притягнутий до відповідальності за ст. 124 КУпАП України і поніс покарання в вигляді штрафу в розмірі 340 грн. Відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу [NUMBER] від 17. 05. 2011 р. власником автомобіля “ Лексус-РХ-350” державний номерний знак [NUMBER] є [PERSON], за кермом під час ДТП знаходився її чоловік [PERSON], який мав право керувати автомобілем відповідно запису в свідоцтві про реєстрацію транспортного Згідно звіту № 07-41 від 29 серпня 2012 року автомобілю " Лексус-РХ-350" державний номер ний знак [NUMBER] завдана шкода в розмірі 499 155 (чотириста дев'яносто дев'ять тисяч сто п'ятдесят п'ять) гривень, [PERSON] відповідно до поліса № АВ/0977353 від 29.11.2011 р. застрахований страхового компанією ПРАТ " НФСК " Добробут" на випадок страхового случаю в розмірі 50 000грн., який є обов'язковим страхуванням цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. 14.06.2012 року [PERSON] звернулася до вказаної страхової компанії з заявою про страхове відшкодування. Страхові компанії буди надані всі необхідні документи для виплати страхової суми і 30.08.2012 року справа за № 2669 ( страхова) була направлена в центральний офіс в м, Київ для виплати страхової суми. Строк виплати закінчився 30.11.2012 р. згідно п.2 ст. 36 Закону України " Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів". Відповідно до ст. 979 ЦК України за договором страхування одна сторона ( СТРАХОВИК) Зобов'язується у разі настання певної події ( страхового випадку) виплатити другій стороні ( страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму ( страхову виплату), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. Відповідно до ст. 982 ЦК України - істотними умовами договору страхування є предмет договору страхування, страховий випадок, розмір грошової суми, в межах якої страховик зобов'язаний провести виплату у разі настання страхового випадку ( страхова сума), розмір страхового платежу і строки його виплати, строк договору та інші умови, визначені актами цивільного законодавства. Відповідно до ст. 985 ЦК України - страхувальник має право укласти із страховиком договір на користь третьої особи, якій страховик зобов'язаний здійснити страхову виплату у разі досягнення нею певного віку або настання іншого страхового випадку. Відповідно до ст. 988 ЦК України - страховик зобов'язаний : ознайомити страхувальника з умовами та правилами страхування; протягом двох робочих днів, як тільки стане відомо про настання страхового випадку, вжити заходів щодо оформлення всіх необхідних документів для своєчасного здійснення страхової виплати страхувальникові; у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату у строк, встановлений договором. Відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України №4 від 31.03.95 р. „Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" із змінами, внесеними згідно з Постановою Пленуму Верховного суду № 5 від 25.05.01 р. (п.3) під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Згідно п.5 цієї Постанови відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з'ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. У частині вимог про стягнення з відповідача завданої моральної шкоди, позивачем не були належним чином обґрунтовані, тому у цій частині позовні вимоги задоволенню не підлягають. Крім того, суд відмовляє у стягненні витрат на юридичну допомогу, так як відповідно до ст.1 Закону України " Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах" N 4191-VI від 20 грудня 2011 року розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних справах, в яких така компенсація виплачується стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, іншою стороною, а в адміністративних справах - суб'єктом владних повноважень, не може перевищувати 40 відсотків встановленої законом мінімальної заробітної плати у місячному розмірі за годину участі особи, яка надавала правову допомогу, у судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням та під час ознайомлення з матеріалами справи в суді, що визначається у відповідному судовому рішенні. Відповідно до ч.2 ст.84 ЦПК України граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу встановлюється законом. При цьому, позивачем не надано розрахунку витрат на правову допомогу всупереч до вимог Закону України "Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах" № 4191-VI від 20 грудня 2011 року. На підставі викладеного та

Outcome: partial