Jurisdiction: civil
Date: 2018-08-30 00:00:00

У липні 2013 року [PERSON] звернувся до суду з позовом, в якому просив визнати квартиру [ADDRESS] спільним сумісним майном подружжя та розподілити майно, визнавши за ним та [PERSON] право власності по 1/2 частини квартири [ADDRESS] На підтвердження своїх вимог вказував, що з 29.09.2011 року по 17.08.2010 року перебував у зареєстровану шлюбу з [PERSON] У період шлюбу ними була придбана квартира [ADDRESS] яка зареєстрована за колишньою дружиною. На сьогоднішній день він з відповідачкою не може домовитися про порядок поділу спільної квартири, що і стало підставою для звернення до суду з позовом. Відповідач подала зустрічну позовну заяву, в якій вказала, що позивач [PERSON] не вказав усе майно, що було ними спільно придбане за період шлюбу, а саме: транспортний засіб марки "AUDI-80" та житловий будинок із земельною ділянкою за адресою: [ADDRESS], які оформлені на [PERSON] Просила визнати за нею право власності на двохкімнатну квартиру за адресою: [ADDRESS], а за колишнім чоловіком - право власності на решту майна: автомобіль та заміський будинок. На підтвердження своїх вимог вказувала, що їх неповнолітній син проживає разом з нею та повністю знаходиться на її утриманні, матеріальної допомоги відповідач не надає, а тому в силу ч. 3 ст. 70 СК України вона має право на збільшення своєї частки при поділі майна, що є об'єктом права сумісної власності подружжя. Представник позивача за первісним позовом в судове не з"явився, подавши заяву про розгляд справи за їх відсутності, прохав суд спільне майно подружжя, а саме квартиру, автомобіль та будинок поділити між сторонами порівно по ? частині кожному. Позивач за зустрічною позовною заявою в судове засідання не з"явився, подавши заяву про розгляд справи за його відсутності, просив суд припинити право спільної сумісної власності подружжя та поділити майно, а саме квартиру, автомобіль та будинок поділити між сторонами порівно по ? частині кожному. Відповідно до ч.3 ст.211 ЦПК України суд вважає можливим розглянути справу у відсутність учасників справи за наявними у справі матеріалами. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку про задоволення первісної та зустрічної позовних заяв, виходячи з наступного. Судом встановлено, та не заперечується сторонами, що підтверджено рішенням Октябрського районного суду м. Полтави від 17 серпня 2010 року, що вони перебували в зареєстрованому шлюбі з 29.09.2001 року по 17 серпня 2010 року. Від шлюбу мають малолітнього сина [PERSON], [INFO], який проживає разом з [PERSON] на перебуває на її утриманні. Рішенням Октябрського районного суду м. Полтави від 22.08.2013 року з [PERSON] на користь [PERSON] були стягнуті аліменти на утримання сина [PERSON], [INFO], у твердій грошовій сумі, у розмірі 750 грн., починаючи з 11 липня 2013 року та до досягнення дитиною повноліття. Твердження [PERSON] про те, що авто та заміський будинок з земельною ділянкою були придбані ним під час окремого проживання у звязку із фактичним припиненням шлюбних відносин спростовуються наявною в матеріалах справи заявою [PERSON] (прізвище в шлюбі) від 18.06.2009 року, засвідченою приватним нотаріусом Полтавського міського нотаріального округу. Цією заявою [PERSON], наразі [PERSON], надавала своєму чоловіку [PERSON] згоду на придбання житлового будинку за адресою: [ADDRESS] Також підтверджувала, що гроші, які витрачаються на придбання майна, є їхньою спільною сумісною власністю, а придбане майно також буде об'єктом права спільної сумісної власності, як таке, що набувається за час перебування в зареєстрованому шлюбі. Цього ж дня за договором купівлі продажу [PERSON] придбав жилий будинок з надвірними будівлями та земельну ділянку загальною площею 0,25 га, цільове призначення якої - будівництво та обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд, кадастровий номер земельної ділянки: [NUMBER], та земельну ділянку загальною площею 0,02 га, цільове призначення якої - ведення особистого селянського господарства, кадастровий номер земельної ділянки: [NUMBER], що знаходиться за адресою: [ADDRESS] П. 4 договору купівлі - продажу встановлено, що продаж жилого будинку з надвірними будівлями та земельними ділянками вчинено за 37 000 грн. Таким чином, автомобіль, придбаний раніше на півтора роки, ніж будинок, 11.01.2008 року та зареєстрований на нього, також придбаний [PERSON] за період перебування в шлюбі з [PERSON] Згідно з висновком № 26-14 судової оціночно-будівельної експертизи від 30.04.2014 року вартість квартири № 51, яка розташована по [ADDRESS], складає 256 027 грн. Відповідно до свідоцтва [NUMBER] від 13 грудня 2002 року вона належить [PERSON].(прізвище в шлюбі) на праві приватної власності. З фото чітко видно, що квартира в квартирі є сантехніка та електроенергія. Згідно з висновком №114 судової товарознавчої експертизи від 10.03.2015 року ринкова вартість автомобіля [NUMBER], 1998 року випуску, на узгоджену дату огляду, тобото на 02.03.2015 року складає - 213192.11 грн. (т.1 а.с.67) Відповідно до Звіту з незалежної оцінки майна Нв 6/20-1 житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами загальною площею 30.2 кв.м. що знаходиться за адресою: [ADDRESS] вартість обєкта оцінки, розрахована за порівняльним підходом без урахування ПДВ, з округленням складає: 7 010.00 грн. Відповідно до Звіту від 23.06.2014 року про експертну грошову оцінку земельної ділянки Нв 6/20-2 від 23.06.2014 року ринкова вартість земельної ділянки площею 2500 кв.м. розташованої за адресою: [ADDRESS] без урахування ПДВ на дату оцінки складає 8 350.00 грн.; ринкова вартість земельної ділянки площею 200 кв.м. розташованої за адресою: [ADDRESS] без урахування ПДВ на дату оцінки складає 602.00 грн.:(т.1, а.с.125-126) Відповідно до Звіту від 14.05.2014 з незалежної оцінки майна А5/4 автомобіля легкового кабріолета "AUDI-80" д.н.з. [NUMBER], 1998 року випуску ринкова вартість автомомбіля легкового автомобіля [NUMBER], 1998 року випуску з урахуванням ПДВ , складає 74 434 грн. 88 коп. (т.1, а.с.172) Згідно з ч.3 ст.368 Цивільного кодексу України майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст.60 Сімейного кодексу України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу).Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. Відтак, набута за час шлюбу частка нерухомого майна належать сторонам на праві спільної сумісної власності. Згідно з ст.63 СК України дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. У відповідності до ст.68 СК України розірвання шлюбу не припиняє права спільної сумісної власності на майно, набуте за час шлюбу; розпорядження майном, що є об'єктом права спільної сумісної власності, після розірвання шлюбу здійснюється співвласниками виключно за взаємною згодою, відповідно до Цивільного кодексу України. Із статті 69 СК України випливає, що дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, не залежно від розірвання шлюбу. За змістом ч.1 ст.70 СК України, у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними. Статтею 71 СК України передбачено, що майно, яке є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. В пунктах постанови 22, 23, 24 постанови Пленуму Верховного суду України № 11 від 21.12.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» законодавець роз'яснив, що вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням подружжя, а при не досягненні згоди виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи. Необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з'ясовувати джерело і час його придбання. До складу майна, що підлягає поділу включається загальне майно подружжя, наявне у нього на час розгляду справи, та те, що знаходиться у третіх осіб. Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу (статті 60, 69 СК, ч.3 ст.368 ЦК України), відповідно до ч.ч.2,3 ст.325 ЦК України можуть бути будь-які види майна, за винятком тих, які згідно із законом не можуть їм належати (виключені з цивільного обороту), незалежно від того, на імя кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором або законом. Відповідно до вимог ч.2 ст.372 ЦК України у разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. Судом встановлено, що за час знаходження у шлюбі сторонами по справі набуто майно, яке суд визнає спільною сумісною власністю подружжя, а саме: квартира [ADDRESS],; житловий будинок з надвірними будівлями та земельну ділянку 0.25 га, що розташована в [ADDRESS] автомобіль [NUMBER], 1998 року випуску. Згідно ч.1 ст.76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Стороною позивача не надано суду доказів, які б вказували на наявність підстав визнання правочину недійсним. Виходячи із ч.1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. На підставі викладено, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог як первісного позову так і зустрічного у повному обсязі, та розподілити спільне майно подружжя в рівних частках, а саме по ? кожному..

Outcome: approved