Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-09 00:00:00

[PERSON] звернувсь до суду з позовом до Головного управління Держгеокадастру у Кіровоградській області, в якому просить поновити договір оренди земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що знаходиться на території Успенської сільської ради Онуфріївського району Кіровоградської області, кадастровий номер 3524687700:02:000:9003, площею 21, 3597 га від 07.09.2009, укладений між [PERSON] та Онуфріївською районною державною адміністрацією, зареєстрований в Онуфріївському районному відділі ДП «ЦДЗК» КРФ, про що в Державному реєстрі земель вчинено запис від 17.09.2009 за № 040938100018 на той самий строк, на тих самих умовах та визнати укладеною додаткову угоду до вказаного договору в новій редакції. В обґрунтування позову, після уточнення позовних вимог, зазначив, що 07 вересня 2009 року між ним та Онуфріївською районною державною адміністрацією було укладено договір оренди землі, відповідно до умов якого орендар прийняв у строкове платне користування земельну ділянку кадастровий номер 3524687700:02:000:9003, площею 21, 3597 га ріллі із земель сільськогосподарського призначення на території Успенської сільської ради Онуфріївського району Кіровоградської області. Даний договір зареєстрований в Онуфріївському районному відділі ДП «ЦДЗК» КРФ, про що в Державному реєстрі земель вчинено запис від 17.09.2009 за № 040938100018. Договір укладений строком на 10 років і, з урахуванням положень ЗУ «Про оренду землі», набув чинності 17 вересня 2009 року та діяв до 17 вересня 2019 року. Вказана земельна ділянка була внесена [PERSON] до майна ФГ «Іванченка І.І.», яке було створено та зареєстровано 16.11.2007, яким добросовісно використовувалась на протязі дії договору оренди за її призначенням. 04.06.2019 він повідомив ГУ Держгеокадастру у Кіровоградській області про своє бажання продовжити дію договору оренди вказаної земельної ділянки та подав додаткову угоду, в якій просив продовжити термін дії договору оренди землі строком на 7 років та збільшити річний розмір орендної плати до 12%, витяг з реєстру речових прав та технічну документацію про нормативно-грошову оцінку земельної ділянки. 24.06.2019 позивач отримав відповідь ГУ Держгеокадастру у Кіровоградській області, в якій повідомлено позивача про необхідність надання інформації щодо спростування порушень умов договору в частині перегляду розміру орендної плати. А відповіддю від 03.07.2019 ГУ Держгеокадастру у Кіровоградській області відмовлено в поновленні договору оренди землі в зв`язку з невиконанням необхідних умов поновлення договору. 16.08.2019 позивач знов звернувся до ГУ Держгеокадастру у Кіровоградській області з пропозицією поновити договір оренди та повідомив, що не заперечує щодо змін умов договору в частині суми орендної плати та строку договору за умови, що до закінчення місячного строку після спливу строку дії основного договору відповідачем буде надіслана додаткова угода про продовження його дії на умовах відповідача. У відповідь на вказаний лист 28.08.2019 відповідач - ГУ Держгеокадастру у Кіровоградській області запропонував позивачу надати витяги із нормативно-грошової оцінки земельної ділянки, агрохімічний паспорт поля, витяг із ДЗК про земельні ділянки, належні докази на підтвердження своєчасної сплати орендної плати (квитанції, платіжні доручення) за період дії договору, а також узгодити істотні умови договору оренди, а саме: продовження вищеозначеного договору на 7 років та збільшення річного розміру орендної плати до 12%, що було зроблено позивачем та надіслано на адресу відповідача разом з листом-повідомленням від 16.09.2019. Однак, листом-повідомленням від 17.09.2019 ГУ Держгеокадастру у Кіровоградській області заперечило проти укладення договору оренди землі на новий строк на нових умовах, зважаючи на те, що орендар [PERSON] не сплачував орендну плату, а землі у ФГ [PERSON] використовуються неправомірно. Ця відмова оскаржена позивачем в судовому порядку. Відповідно до рішення Онуфріївського районного суду Кіровоградської області від 14.05.2020, яке набрало законної сили 07.08.2020, визнано недійсним рішення Головного управління Держгеокадастру у Кіровоградській області, викладене у листі-повідомленні № І-9295/0/17-19 від 17.09.2019 про заперечення у поновленні договорів оренди землі, в тому числі, зареєстрованого за № 040938100018, кадастровий номер відповідно 3524687700:02:000:9003, площею 21, 3597 га ріллі, які знаходяться на території Успенської сільської ради Онуфріївського району Кіровоградської області. Після набрання рішенням законної сили позивач знов звернувся до відповідача з листом-повідомленням про поновлення договору оренди та підписання додаткової угоди. Однак, листом-повідомленням № І-16475/0-211/0/17-20 від 30.09.2020 відповідач ГУ Держгеокадастру у Кіровоградській області повідомив позивача про те, що заперечує проти підписання додаткової угоди, оскільки рішення Онуфріївського районного суду від 14.05.2020 не містить зобов`язання щодо підписання Головним управлінням додаткових угод до договору оренди землі. На наступне аналогічне звернення позивач також отримав відмову. Враховуючи, що спірну земельну ділянку на підставі наказу 37-ОТГ від 09.12.2020 «Про передачу земельних ділянок державної власності у комунальну власність» та на підставі Акту приймання-передачі нерухомого майна Головним управлінням Держгеокадастру у Кіровоградській області передано у власність Онуфріївської селищної ради, додаткова угода має бути укладена із новим власником земельної ділянки, який здійснює повноваження на розпорядження нею. Ухвалою суду від 27.11.2020 відкрито провадження в даній справі та призначено розгляд справи за загальними правилами позовного провадження. Ухвалою від 14.01.2021 підготовче провадження у справі закрито та призначено справу до судового розгляду. В судове засідання позивач [PERSON] та його представник адвокат Майнард Н.О. не з`явились, подали заяви, згідно яких позовні вимоги підтримали повністю та просили їх задовольнити з підстав, викладених в позові, а справу розглянути без їх участі. Представник відповідача Головного управління Держгеокадастру в Кіровоградській області в судове засідання не з`явився, про день і час розгляду справи повідомлений належним чином, причину неявки до суду не повідомив, заяви про відкладення розгляду справи чи розгляд справи без його участі не подавав. 30.12.2020 від відповідача Головного управління Держгеокадастру у Кіровоградській області надійшов відзив на позовну заяву, згідно якого просив відмовити в задоволенні позову, оскільки переважне право орендаря не було порушено. Крім, того відповідач вважає, що переважне право [PERSON] припинено на підставі ч. 6 ст. 33 ЗУ "Про оренду землі", оскільки 20.09.2019 року відповідачем орендодавцю було надіслано лист-повідомлення про заперечення у поновленні договору оренди. Вважає, що наявність заперечень зі сторони орендодавця щодо поновлення договору з попереднім орендарем мають підстави для висновку, що переважне право орендаря не порушено. Представник відповідача Онуфріївської селищної ради в судове засідання не з`явився, про день і час розгляду справи повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив. Дослідивши письмові докази, що містяться в матеріалах справи, суд вважає, що позовні вимоги слід задовольнити частково, враховуючи наступні обставини. Відповідно до частини першої статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Стаття 15 ЦК України передбачає право кожної особи на захист свого цивільного права в разі його порушення, невизнання або оспорювання, а також на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Отже, указана норма визначає об`єктом захисту порушене, невизнане або оспорюване право чи цивільний інтерес. Порушення права пов`язане з позбавленням його володільця можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково. При оспорюванні або невизнанні права виникає невизначеність у праві, викликана поведінкою іншої особи. Таким чином, порушення, невизнання або оспорювання суб`єктивного права є підставою для звернення особи до суду за захистом цього права із застосуванням відповідного способу захисту. Судом встановлено, що 07 вересня 2009 року між позивачем [PERSON] та Онуфріївською районною державною адміністрацією в особі першого заступника голови районної державної адміністрації Журавльова В.Д. було укладено договір оренди землі, відповідно до умов якого орендар прийняв у строкове платне користування земельну ділянку кадастровий номер 3524687700:02:000:9003, площею 21, 36 га ріллі із земель сільськогосподарського призначення на території Успенської сільської ради Онуфріївського району Кіровоградської області. Даний договір зареєстрований в Онуфріївському районному відділі ДП «ЦДЗК» КРФ, про що в Державному реєстрі земель вчинено запис від 17.09.2009 за № 040938100018. Згідно п. 8 договір укладений строком на 10 років. Після закінчення строку договору орендар має право поновлення його на новий строк. У цьому разі орендар повинен не пізніше ніж за 30 днів до закінчення строку дії договору повідомити письмово про намір продовжити його дію. Відповідно до п. 43 договір набирає чинності після підписання сторонами та його державної реєстрації /а.с. 15-16/. Згідно витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку № НВ-3510015732019 від 07.10.2019 уточнений розмір земельної ділянки з кадастровим номером 3524687700:02:000:9003 становить 21, 3597 га /а.с. 19/. Згідно наданої інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно вказаний договір оренди земельної ділянки зареєстровано в Онуфріївському районному відділі ДП «ЦДЗК» КРФ, про що в державному реєстрі земель вчинено запис від 17 вересня 2009 року за № 040938100018 /а.с. 21/. Відповідно до довідки Олександрійського відділення Головного управління ДПС у Кіровоградській області станом на 21.10.2019 року [PERSON] не має податкового боргу, недоїмки зі сплати Єдиного внеску, іншої заборгованості з платежів, контроль за справляння яких покладено на контролюючий орган /а.с. 36/. Статтею 33 Закону України «Про оренду землі» передбачено можливість поновлення договору оренди землі. Так, по закінченню строку, на який було укладено договір оренди землі, орендар, який належно виконував обов`язки за умовами договору, має переважне право перед іншими особами на укладення договору оренди землі на новий строк (поновлення договору оренди землі). Орендар, який має намір скористатися переважним правом на укладення договору оренди землі на новий строк, зобов`язаний повідомити про це орендодавця до спливу строку договору оренди землі у строк, встановлений цим договором, але не пізніше ніж за місяць до спливу строку договору оренди землі (ч. 2). До листа-повідомлення про поновлення договору оренди землі орендар додає проект додаткової угоди. При поновленні договору оренди землі його умови можуть бути змінені за згодою сторін. У разі недосягнення домовленості щодо орендної плати та інших істотних умов договору переважне право орендаря на укладення договору оренди землі припиняється. 24.06.2019 позивач отримав від ГУ Держгеокадастру у Кіровоградській області лист узгодження істотних умов, в якому позивача повідомлено про необхідність надання інформації щодо спростування порушень умов договору в частині перегляду розміру орендної плати. А листом-повідомленням від 03.07.2019 ГУ Держгеокадастру у Кіровоградській області повідомило про заперечення в поновленні договору оренди землі в зв`язку з не вчиненням необхідних дій для укладення додаткової угоди, тобто в зв`язку з недосягненням домовленості щодо істотних умов договору, переважне право за договором від 17.09.2009 № 040938100018 є припиненим /а.с. 23-24/. Після цього позивач 16.08.2019 року знов звернувся до ГУ Держгеокадастру у Кіровоградській області з пропозицією поновити договір оренди та повідомив, що не заперечує щодо змін умов договору в частині суми орендної плати та строку договору за умови, що до закінчення місячного строку після спливу строку дії основного договору відповідачем буде надіслана додаткова угода про продовження його дії на умовах відповідача. У відповідь на вказаний лист 28.08.2019 відповідач - ГУ Держгеокадастру у Кіровоградській області запропонував позивачу надати витяги із нормативно-грошової оцінки земельної ділянки, агрохімічний паспорт поля, витяг із ДЗК про земельні ділянки, належні докази на підтвердження своєчасної сплати орендної плати (квитанції, платіжні доручення) за період дії договору, а також узгодити істотні умови договору оренди, а саме: продовження вищеозначеного договору на 7 років та збільшення річного розміру орендної плати до 12 %, що було зроблено позивачем та надіслано на адресу відповідача разом з листом-повідомленням від 16.09.2019 /а.с. 25-26/. Однак, листом-повідомленням від 17.09.2019 ГУ Держгеокадастру у Кіровоградській області заперечило проти укладення договору оренди землі на новий строк на нових умовах, зважаючи на те, що орендар [PERSON] не сплачував орендну плату, а землі у ФГ «Іванченка І.І.» використовуються неправомірно. Ця відмова оскаржена позивачем в судовому порядку. Рішенням Онуфріївського районного суду від 14.05.2020, яке набрало законної сили 07.08.2020, визнано недійсним рішення Головного управління Держгеокадастру у Кіровоградській області, викладене у листі-повідомленні № І-9295/0/17-19 від 17.09.2019 про заперечення у поновленні договору оренди землі від 07.09.2009 № 040938100018, кадастровий номер 3524687700:02:000:9003, площею 21,3597 га ріллі, яка знаходиться на території Успенської сільської ради Онуфріївського району Кіровоградської області /а.с. 30-35/. Після набрання рішенням законної сили позивач знов звернувся до відповідача з листом-повідомленням про поновлення договору оренди та підписання додаткової угоди. Однак, листом-повідомленням № І-16475/0-211/0/17-20 від 30.09.2020 та № І-18304/0-237/0/17-20 від 30.10.2020 відповідач, Головного управління Держгеокадастру у Кіровоградській області, повідомив позивача про те, що заперечує проти підписання додаткової угоди, оскільки вищевказане рішення суду не містить зобов`язання щодо підписання Головним управлінням додаткових угод до договору оренди землі /а.с. 27, 29/. Фактичні обставини, встановлені судом, свідчать про те, що орендар виконав передбачені договором і ч.1-5 ст.33 Закону України "Про оренду землі" обов`язки, а саме: належно виконав свої обов`язки за договором; не пізніше ніж за місяць до спливу строку договору оренди землі звернувся до відповідача з листом-повідомленням про свій намір скористатися переважним правом на укладення договору на новий строк, до цього листа-повідомлення додав проект додаткової угоди. Відповідно до статті 3 Цивільного кодексу України принципи справедливості, добросовісності та розумності є однією із фундаментальних засад цивільного права, спрямованою, у тому числі, на утвердження у правовій системі України принципу верховенства права. При цьому добросовісність означає прагнення особи сумлінно використовувати цивільні права та забезпечити виконання цивільних обов`язків, що зокрема підтверджується змістом частини 3 статті 509 цього Кодексу. Отже, законодавець, навівши у тексті Цивільного кодексу України зазначений принцип, установив у такий спосіб певну межу поведінки учасників цивільних правовідносин, тому кожен із них зобов`язаний сумлінно здійснювати свої цивільні права та виконувати цивільні обов`язки, у тому числі передбачати можливість завдання своїми діями (бездіяльністю) шкоди правам та інтересам інших осіб. Цей принцип не є суто формальним, оскільки його недотримання призводить до порушення прав та інтересів учасників цивільного обороту. Саме тому у конкретних правовідносинах, зокрема щодо поновлення договору оренди землі на підставі статті 33 Закону України "Про оренду землі", добросовісність орендодавця по суті становить гарантію дотримання прав менш захищеної сторони, якою у спірних правовідносинах є орендар. За встановлених судом обставин належного виконання орендарем обов`язків за договором, своєчасного звернення до орендодавця із заявою про поновлення договору оренди з наданням проекту додаткової угоди орендодавець порушив право позивача на встановлений законом порядок розгляду питання про поновлення договору оренди на новий строк, а отже і на укладення додаткової угоди до договору. У зв`язку з наведеним, суд прийшов до висновку, що відповідачем безпідставно була порушена процедура реалізації позивачем переважного права на поновлення договору відповідно до вимог статті 33 Закону України "Про оренду землі". Докази неналежного виконання зобов`язань позивачем за договором оренди відповідачем не надано і у справі відсутні. За змістом статті 15 Цивільного кодексу України право кожної особи на звернення до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу визначено статтею 16 цього Кодексу. Для визначення предмета позову як способу захисту права чи інтересу важливим є перелік способів захисту цивільного права та інтересу, наведений у статті 16 Цивільного кодексу України, за змістом якої способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, зокрема, визнання права, припинення дії, яка порушує право; відновлення становища, яке існувало до порушення, визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, тощо. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. У Рішенні Конституційного Суду України від 01.12.2004 № 18-рп/2004 (справа про охоронюваний законом інтерес) надано офіційне тлумачення поняття "охоронюваний законом інтерес" як прагнення до користування конкретним матеріальним та/або нематеріальним благом, як зумовленого загальним змістом об`єктивного і прямо не опосередкованого у суб`єктивному праві простого легітимного дозволу, що є самостійним об`єктом судового захисту та інших засобів правової охорони з метою задоволення індивідуальних і колективних потреб, які не суперечать Конституції і законам України, суспільним інтересам, справедливості, добросовісності, розумності та іншим загальноправовим засадам. Аналогічні висновки щодо застосування вищевказаних норм права викладено у постановах Верховного суду у складі палати для розгляду справ щодо земельних відносин та права власності Касаційного господарського суду від 10 вересня 2018 року (справа №920/739/17), Верховного суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 20 травня 2020 року (справа №905/650/19), які згідно з частиною четвертою статті 263 ЦПК України підлягають врахуванню судом при виборі і застосуванні норм права. Відповідно до ст. 33 ч.ч. 8, 11 Закону України "Про оренду землі" додаткова угода до договору оренди землі про його поновлення має бути укладена сторонами у місячний строк в обов`язковому порядку. Відмова, а також наявне зволікання в укладенні додаткової угоди до договору оренди землі може бути оскаржено в суді. Відповідачами не заперечується той факт, що позивач використовував земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва до 17 вересня 2019 року і продовжує користуватися земельною ділянкою після закінчення строку дії договору оренди землі. Враховуючи позицію Верховного суду України, викладену у постанові від 13 квітня 2016 року у справі №6-2027цс15, для поновлення договору оренди землі з підстав, передбачених частиною шостою статті 33 Закону України "Про оренду землі", необхідна наявність таких юридичних фактів: орендар належно виконує свої обов`язки за договором оренди; до закінчення строку дії договору він повідомив орендодавця в установлені строки про свій намір скористатися переважним правом на укладення договору на новий строк; до листа-повідомлення орендар додав проект додаткової угоди, продовжує користуватись виділеною земельною ділянкою; орендодавець письмово не повідомив орендаря про відмову в поновленні договору оренди. Рішенням Онуфріївського районного суду Кіровоградської області від 14.05.2020, яке набрало законної сили 07.08.2020, викладене у листі-повідомленні № І-9295/0/17-19 від 17.09.2019 про заперечення у поновленні договору оренди землі від 07.09.2009 № 040938100018, кадастровий номер 3524687700:02:000:9003 площею 21, 3597 га ріллі, яка знаходиться на території Успенської сільської ради Онуфріївського району Кіровоградської області визнано судом недійсним. Враховуючи, що спірну земельну ділянку на підставі наказу 37-ОТГ від 09.12.2020 «Про передачу земельних ділянок державної власності у комунальну власність» та на підставі Акту приймання-передачі нерухомого майна Головним управлінням Держгеокадастру у Кіровоградській області передано у власність Онуфріївської селищної ради, додаткова угода має бути укладена із новим власником земельної ділянки, який здійснює повноваження на розпорядження нею, тобто з Онуфріївською селищною радою. Відповідно до частин 1-5 статті 33 Закону України «Про оренду землі» (у редакції, яка була чинною на час виникнення спірних правовідносин) по закінченню строку, на який було укладено договір оренди землі, орендар, який належно виконував обов`язки за умовами договору, має переважне право перед іншими особами на укладення договору оренди землі на новий строк (поновлення договору оренди землі). Орендар, який має намір скористатися переважним правом на укладення договору оренди землі на новий строк, зобов`язаний повідомити про це орендодавця до спливу строку договору оренди землі у строк, установлений цим договором, але не пізніше ніж за місяць до спливу строку договору оренди землі. До листа-повідомлення про поновлення договору оренди землі орендар додає проект додаткової угоди. При поновленні договору оренди землі його умови можуть бути змінені за згодою сторін. У разі недосягнення домовленості щодо орендної плати та інших істотних умов договору переважне право орендаря на укладення договору оренди землі припиняється. Орендодавець у місячний термін розглядає надісланий орендарем лист-повідомлення з проектом додаткової угоди, перевіряє його на відповідність вимогам закону, узгоджує з орендарем (за необхідності) істотні умови договору і, за відсутності заперечень, приймає рішення про поновлення договору оренди землі (щодо земель державної та комунальної власності), укладає з орендарем додаткову угоду про поновлення договору оренди землі. За наявності заперечень орендодавця щодо поновлення договору оренди землі орендарю направляється лист-повідомлення про прийняте орендодавцем рішення. Частиною 6 статті 33 Закону України «Про оренду землі» передбачено іншу підставу поновлення договору оренди землі: у разі, якщо орендар продовжує користуватися земельною ділянкою після закінчення строку договору оренди і за відсутності протягом одного місяця після закінчення строку договору листа-повідомлення орендодавця про заперечення у поновленні договору оренди землі, такий договір вважається поновленим на той самий строк і на тих самих умовах, які були передбачені договором. Згідно з частинами 8 та 9 статті 33 Закону України «Про оренду землі» додаткова угода до договору оренди землі про його поновлення має бути укладена сторонами у місячний строк в обов`язковому порядку. Відмова, а також наявне зволікання в укладенні додаткової угоди можуть бути оскаржені в суді. Зазначена додаткова угода відповідно до пункту 1 частини першої статті 27 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» є підставою для державної реєстрації права оренди на новий строк у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно. В задоволенні позовної вимоги [PERSON] в частині поновлення дії договору оренди слід відмовити з наступних підстав. Посилаючись на вищевказані обставини, позивач просив суд про таке: «поновити договір оренди земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що знаходиться на території Успенської сільської ради Онуфріївського району Кіровоградської області, кадастровий номер 3524687700:02:000:9003, площею 21, 3597 га від 07.09.2009, укладений між [PERSON] та Онуфріївською районною державною адміністрацією, зареєстрований в Онуфріївському районному відділі ДП «ЦДЗК» КРФ, про що в Державному реєстрі земель вчинено запис від 17.09.2009 за № 040938100018 на той самий строк, на тих самих умовах». Відповідно до ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (ч. 1 ст. 16 ЦК України). Згідно з ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. За приписами ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Стаття 5 ЦПК України передбачає, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону. Верховний Суд, зокрема Велика Палата Верховного Суду, неодноразово звертався у своїх рішеннях до питання способу захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, державних та суспільних інтересів. Під способами захисту суб`єктивних цивільних прав розуміють закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав та вплив на порушника. Так, Велика Палата Верховного Суду неодноразово зазначала (у постановах: від 05 червня 2018 року у справі ЄУН: 338/180/17, від 11 вересня 2018 року у справі ЄУН: 905/1926/16, від 30 січня 2019 року у справі ЄУН: 569/17272/15-ц, від 29 вересня 2020 року у справі ЄУН: 378/596/16-ц та в інших) про те, що застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, невизнання або оспорення. Такі право чи інтерес мають бути захищені судом у спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорення та спричиненим цими діяннями наслідкам. Крім того, у пункті 67 постанови Великої Палати Верховного Суду від 26 травня 2020 року у справі ЄУН: 908/299/18 Суд зробив висновок, що у випадку коли орендодавець відмовляється чи ухиляється від укладення додаткової угоди до договору оренди землі, обов`язковість укладення якої передбачена ч. 8 ст. 33 Закону України «Про оренду землі», то належним способом захисту порушеного права є визнання укладеною додаткової угоди із викладенням її змісту. Аналогічний висновок викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 29 вересня 2020 року у справі ЄУН: 378/596/16-ц, до закінчення перегляду у касаційному порядку якої було зупинено апеляційне провадження у цій справі. Враховуючи норми ст. 33 Закону України «Про оренду землі», а також наведені раніше у цій постанові висновки Великої Палати Верховного Суду щодо застосування цих норм права, суд робить висновок, що Законом визначено як підстави поновлення договору оренди землі, так і порядок такого поновлення шляхом укладення відповідної додаткової угоди до договору оренди землі. Право сторони на оскарження в суді відмови або зволікання з укладенням додаткової угоди в контексті спірних правовідносин означають право сторони на звернення до суду для укладення додаткової угоди, а тому належним способом захисту права позивача є визнання укладеною додаткової угоди саме із викладенням її змісту. З огляду на викладене позовна вимога про визнання поновленим на той самий строк та на тих самих умовах договір оренди земельної ділянки від 7 вересня 2009 року, є неналежним способом захисту права. Неправильно обраний спосіб захисту зумовлює прийняття судом рішення про відмову в задоволенні позову в цій частині незалежно від інших встановлених судом обставин (п. 77 постанові Великої Палати Верховного Суду від 29 вересня 2020 року у справі ЄУН: 378/596/16-ц). Відповідно до ч. 4 ст. 82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Враховуючи обставини, встановлені рішенням Онуфріївського районного суду Кіровоградської області від 14.05.2020 року, яким викладене у листі-повідомленні № І-9295/0/17-19 від 17.09.2019 заперечення у поновленні договору оренди землі від 07.09.2009 № 040938100018, кадастровий номер 3524687700:02:000:9003 площею 21,3597 га ріллі, яка знаходиться на території Успенської сільської ради Онуфріївського району Кіровоградської області визнано судом недійсним, встановивши факт належного виконання орендарем [PERSON] умов договору оренди, дотримання ним строків та процедури повідомлення про поновлення його на новий строк, продовження виконання орендних зобов`язань, а також врахувавши відсутність належного правового обгрунутування прийнятого рішення про відмову у поновленні орендних відносин, суд вважає, що правочин, відповідно до ЗУ «Про оренду землі» можливо поновити на той самий строк та на тих умовах, які були ним передбачені шляхом визнання укладеною додаткової угоди до договору оренди земельної ділянки, кадастровий номер 3524687700:02:000:9003 площею 21,3597 га ріллі для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка знаходиться на території Успенської сільської ради Онуфріївського району Кіровоградської області, що укладений 07 вересня 2009 року між [PERSON] та Онуфріївською районною державною адміністрацією. Приймаючи до уваги те, що вказане рішення суду набрало законної сили 07.08.2020 року, отже обставини встановлені ним, а саме стосовно наявності підстав для поновлення договору оренду, не підлягають доказуванню під час розгляду даної справи, тому твердження представника відповідача про те що позивач не має переважного права на поновлення договору на новий строк, не підлягають додатковій оцінці суду, оскільки були предметом дослідження у справі, по якій прийнято рішення, яке набрало законної сили. Суд також вважає безпідставним твердження відповідача про припинення переважного права позивача на підставі ч. 6 ст. 33 Закону України «Про оренду землі» у зв`язку з направленням йому заперечення у поновленні договору оренди, оскільки сторони договору до закінчення терміну його дії виказали своє ставлення щодо поновлення терміну його дії.

Outcome: partial