Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-09 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду із позовом до [PERSON] селищної ради Віньковецького району Хмельницької області та інших відповідачів [PERSON] РДА, відділу Держгеокадастру у [PERSON] районі Хмельницької області, [PERSON] про визнання права власності на спадкове майно, у якому просить визнати за нею в порядку спадкування за законом після смерті її чоловіка [PERSON], який помер 30 квітня 2016 року, право на завершення приватизації та право власності на земельну ділянку для ведення особистого селянського господарства розташовану на території [PERSON] селищної ради Віньковецького району Хмельницької області, площею 1,7000 га кадастровий номер 6820655100:05:006:0011. В обґрунтування позовних вимог позивач вказує, що 30 квітня 2016 року помер її чоловік [PERSON], який до дня смерті проживав та був зареєстрований в [INFO]. Після смерті чоловіка залишилось спадкове майно домоволодіння в с. Розсоша Хмельницького району та земельна ділянка для ведення особистого селянського господарства розташована на території [PERSON] селищної ради Віньковецького району Хмельницької області, площею 1,7000 га кадастровий номер 6820655100:05:006:0011. Позивач є спадкоємцем за законом після померлого [PERSON] та на підставі ст. 168 ч.3 ЦК України прийняв спадщину, тому із заявою звернулася до приватного нотаріуса, який видав їй свідоцтво на частину спадкового майна. Окрім неї у спадкові права вступив один з її синів, з яким складено договір про поділ спадщини. Однак у видачі свідоцтва про право на спадщину на земельну ділянку нотаріусом їй було відмовлено у зв`язку з тим, що наказ про передачу у власність зазначеної земельної ділянки був виданий після смерті спадкодавця, та право власності на земельну ділянку не зареєстровано. Тому, з метою реалізації своїх спадкових прав, [PERSON] змушена звернутися до суду із позовом про визнання права власності на земельну ділянку. У судове засідання сторони, будучи повідомленими належним чином про місце, дату та час розгляду справи, не з'явились. Позивач подала до суду заяву, якою просить позовні вимоги задовольнити, справу слухати без участі сторони позивача. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, подав до суду заяву, якою просив розгляд справи проводити без його участі, зазначив, що не претендує на земельну ділянку, право власності на яку хоче визнавати позивач. Представник відповідача, [PERSON] селищної ради Віньковецького району Хмельницької області, будучи належним чином повідомленим про день, час та місце слухання справи, в судове засідання не зявився, причини неявки до суду не повідомив. Представник відповідача, [PERSON] районної державної адміністрації, будучи належним чином повідомленим про день, час та місце слухання справи, в судове засідання не зявився, причини неявки до суду не повідомив. Представник відповідача, відділу Держгеокадастру у [PERSON] районі, будучи належним чином повідомленим про день, час та місце слухання справи, в судове засідання не зявився, причини неявки до суду не повідомив. Відповідачами представника до суду не надіслано. Справа розглядалась без участі сторони відповідачів, та відповідача [PERSON] відповідно до вимог ст. 169 ЦПК України. Ч. 2\~ст. 158 ЦПК України\~передбачено, що особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. Враховуючи дану норму закону, суд вважає за можливе провести розгляд справи за відсутності сторін на підставі наявних в ній доказів.\~\~\~\~ У звязку з неявкою у судове засідання сторін, справа розглянута без їх участі у відповідності до ч. 2 ст. 197 ЦПК України без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, за наявних у справі письмових матеріалів. Дослідивши та оцінивши надані письмові докази з точки зору їх належності, допустимості, достовірності, достатності і взаємного звязку, суд вважає, що позов підлягає до часткового задоволення. Відповідно до ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Судом встановлено, що спадкодавець [PERSON] помер 30 квітня 2016 року (свідоцтво про смерть серії І-БВ № 273066 від 02.05.2016 року, актовий запис № 919). Рішенням 4 сесії [PERSON] селищної ради Віньковецького району Хмельницької області від 03.09.2004 року, [PERSON] передано у власність земельну ділянку розміром 1,70 га, цільове призначення - для ведення селянського господарства, яка знаходиться в районі «Дубки». Позивачка є спадкоємцем майна за законом першої черги після померлого [PERSON] та на підставі ст. 1268 ч.3 ЦК України прийняла частину спадщини, що підтверджено договором про поділ спадщини укладеним з [PERSON] 29.11.2016 року свідоцтво на частину спадкового майна. Окрім неї у спадкові права вступив один з її синів, з яким складено зазначений договір про поділ спадщини. Однак у видачі свідоцтва про право на спадщину на земельну ділянку нотаріусом їй було відмовлено 07 грудня 2016 року у зв`язку з тим, що наказ про передачу у власність зазначеної земельної ділянки був виданий після смерті спадкодавця, та право власності на земельну ділянку не зареєстровано, що підтверджено його змістом (наказ Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області № 22-19486 СГ від 28.07.2016 року). Позивач не може в позасудовому порядку реалізувати своє право спадкоємця. В січні 2015 року спадкодавець, відповідно до чинного законодавства України, розпочав процедуру приватизації земельної ділянки, про це свідчать документи, які є у «Проекті землеустрою щодо відведення земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства», копію якого додано позивачем. В зв'язку з довготривалим оформленням даного проекту, а також з раптовою смертю, спадкодавець не встиг зареєструвати право власності, а відтак згідно зі ст. 125 ЗК не набув права власності на земельну ділянку. Тому позивачка успадковує його права на завершення приватизації на вказану земельну ділянку. Згідно ст. ст.\~55,\~124 Конституції України\~права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань. Юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі. Статтею 1218 ЦК України\~встановлено, що до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно ч. 5\~ст. 1268 ЦК України, незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Також, дані правовідносини регулюються: ст. 328 ЦК України, відповідно до якої право власності набувається на підставах, що не заборонені законом; ст. 1216 ЦК України\~визначено, що спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до приписів\~ст. 41 Конституції України\~та ст.ст.\~316,\~319,\~321 ЦК України\~правом власності є право особи на майно, яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Право власності є непорушним. Ніхто не може протиправно бути позбавлений його права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до п.3.5 листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 16 травня 2013 року № 4-753/0/4-13 "Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування", якщо спадкодавець не набув права власності на земельну ділянку згідно зі ст. 125\~ЗК, проте розпочав процедуру приватизації земельної ділянки відповідно до чинного законодавства України, а органами місцевого самоврядування відмовлено спадкоємцям у завершенні процедури приватизації, то спадкоємці мають право звертатися до суду із позовами про визнання відповідного права в порядку спадкування - права на завершення приватизації та одержання державного акта про право власності на землю на ім'я спадкоємця, а не права власності на земельну ділянку. На підставі абз. 2 п. 1\~розділу X "Перехідні положення" ЗК України\~рішення про передачу громадянам України безоплатно у приватну власність земельних ділянок є підставою для реєстрації права власності на земельні ділянки цих громадян або їх спадкоємців відповідно до\~Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень". Державна реєстрація таких земельних ділянок здійснюється на підставі технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості). Враховуючи, що право позивача на спадщину є доведеним, до спадкоємця [PERSON] перейшло право на завершення приватизації та на одержання державного акта про право власності на її імя на вказану земельну ділянку.

Outcome: partial