Jurisdiction: civil
Date: 2018-08-13 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до Староаврамівської сільської ради Хорольського району По вської області, Хорольської районної державної адміністрації Полтавської області про визнання права на земельну частку ( пай), мотивуючи його тим, що він [PERSON], в період часу з 05.09.1992 року (наказ про прийом на роботу № 3 від 05.09.1992 року) по 29.12.1997 року (звільнений згідно наказу № 4 від 29.12.1997 року) працював у колективному сільськогосподарському підприємстві ім. Леніна Хорольського району Полтавської області, що підтверджується довідкою дирекції ТОВ Агрофірма «Хорольська» від 09.01.2018 року за вих. № 25. Згідно рішення загальних зборів від 27.06.1992 року (протокол № 2) позивач, був прийнятий в члени КСП імені Леніна Хорольського району Полтавської області та на момент паювання землі 09 червня 1995 року з даного господарства не звільнявся, що доводиться довідкою правонаступника вказаного КСП імені Леніна - ТОВ Агрофірма «Хорольська» Хорольського району Полтавської області за № 25 від 09.01.2018 року. На підставі рішення Староаврамівської сільської ради народних депутатів від 09 червня 1995 року, колективному сільськогосподарському підприємству ім. Леніна передано у колективну власність для ведення товарного сільськогосподарського виробництва землю площею 4131,2 гектарів, про що видано Державний акт на право колективної власності на землю Серія [NUMBER], який зареєстрований в Книзі записів державних актів на право колективної власності на землю за № 2 від 14 листопада 1995 року. Відповідно до довідки, виданої ТОВ Агрофірма «Хорольська» № 25 від 09.01.2018 року, згідно рішення загальних зборів (протокол № 4 від 28.11.1992 року) колгосп ім. Леніна реорганізовано в КСП ім. Леніна, згідно рішення загальних зборів від 02.02.2000 року КСП ім. Леніна Хорольського району Полтавської області реформовано в СВК «Зоря» (протокол № 1). Рішенням загальних зборів від 15.02.2007 року СВК «Зоря» реформовано у ТОВ «СТ «Зоря» (протокол № 1). Згідно рішення загальних зборів учасників Товариства з обмеженою відповідальністю «Сільськогосподарське товариство «Зоря» від 27.04.2012 (протокол № 1), Товариство з обмеженою відповідальністю «Сільськогосподарське товариство «Зоря» приєднано до ТОВ Агрофірма «Хорольська». В судове засідання позивач [PERSON] не з»явився, але в позовній заяві прохав про розгляд справи у його відсутність. В судове засідання представник відповідача Староаврамівської сільської ради Хорольського району Полтавської області свого представника не направила, подала заяву про розгляд справи за відсутності представника сільської ради, зазначивши, що сільська рада позов визнає повністю. В судове засідання представник відповідача Хорольської РДА Полтавської області, свого представника не направила, подала заяву про розгляд справи за відсутності представника РДА, зазначивши, що при вирішенні справи покладається на розсуд суду. У зв'язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, від яких надійшли клопотання про розгляд справи за їх відсутності, що відповідає положенням ч. 3 ст. 211 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється,що відповідає положенням ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Врахувавши позицію позивача, дослідивши матеріали справи, врахувавши думку відповідача, викладену у письмовій заяві, оцінивши докази в їх сукупності, дійшов до висновку, що позовна заява підлягає задоволенню з наступних підстав. В силу ч. 4ст. 206 ЦПК України в разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Згідно з ч. 3 ст. 13 ЦПК України учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Повноваження сторін на вчинення дій по визнанню позову судом перевірені. Відповідач не обмежений в цивільній процесуальній дієздатності, а тому розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд, включаючи і право на визнання позову. Як вбачається з правових позицій Верховного Суду України, викладених в Постанові Пленуму Суду № 2 від 12.06.2009 Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції, у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без зясування і дослідження інших обставин справи. За вимогами ч. 3 ст. 12 Цивільно-процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Згідно з ч. 1 ст. 13 Цивільно-процесуального кодексу України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч. 1 ст. 76 Цивільно-процесуального кодексу України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ч. 1 ст. 81 Цивільно-процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Враховуючи викладене позивач, [PERSON], був членом КСП ім. Леніна с. Староаврамівка Хорольського району Полтавської області на час передачі у колективну власність землі вказаному підприємству. Однак, з невідомих причин позивача помилково не було включено до списку громадян членів КСП ім. Леніна Хорольського району Полтавської області, доданого до Державного акта на право колективної власності на землю, що мають право на земельну частку (пай), що позбавляє його права на отримання у приватну власність земельної частки (паю). Вказані обставини підтверджуються довідкою відділу Держгеокадастру у Хорольському районі Полтавської області від 25.06.2018 року № 739/116-18 слідує, що [PERSON] не включений до списку пайовиків КСП ім. Леніна по Староаврамівській сільській раді. Відповідно до вимог ст. ст. 22, 23 ЗК України (в редакції 1990 року, чинній на час виникнення спірних правовідносин), п. 2 Указу Президента України «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» №720 від 08 серпня 1995 року право на земельну частку(пай) мають члени колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства, в тому числі пенсіонери, які раніше працювали в ньому і залишаються членами зазначеного підприємства, кооперативу, товариства, відповідно до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю. Як роз'яснено у п. 24 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» від 16 квітня 2004 року №7 (із змінами, внесеними згідно з Постановою Верховного Суду України №2 від 19.03.2010 року) Сертифікати на право на земельну частку (пай) є дійсними до виділення земельної ділянки в натурі (на місцевості) та видачі державного акта про право власності на землю (пункт 17 розд. X "Перехідні положення" Земельного кодексу України). Член колективного сільськогосподарського підприємства (далі - КСП), включений до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю, набуває права на земельну частку (пай) з дня видачі цього акта, і в разі його смерті успадкування права на земельний пай здійснюється за нормами Цивільного кодексу України, у тому числі й у випадку, коли з різних причин ця особа не отримала сертифікат на право на земельну частку (пай). Невнесення до зазначеного вище списку особи, яка була членом КСП на час передачі у колективну власність землі, не може позбавити її права на земельну частку. При неможливості надати такій особі земельну частку (пай) з колективної власності через відсутність необхідної для цього землі остання відповідно до пункту 7 Указу Президента України від 8 серпня 1995 р. N 720/95 "Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям" має бути надана із земель запасу, створеного місцевою радою під час передачі землі у колективну власність. Позови громадян, пов'язані з паюванням земель (зокрема, про визнання права на земельну частку (пай), її розмір, незаконність відмови у видачі сертифіката, виділення паю в натурі), можуть бути предметом розгляду судів. Відповідачами в таких справах є КСП, сільськогосподарські кооперативи, районна державна адміністрація, яка затверджувала розмір паю, вирішувала питання про видачу сертифіката, а також виконавчий орган чи орган місцевого самоврядування, що має вирішувати питання про виділення земельної частки (паю) в натурі, тощо. З довідки відділу Держгеокадастру у Хорольському районі Полтавської області від 01.06.2018 року № 595/116-18 слідує, що згідно схеми організації території земельних часток (паїв) в межах розпайованих земель КСП ім. Леніна на території Староаврамівської сільської ради, затвердженої розпорядженням Хорольської РДА № 414 від 13.11.2001 року, згідно якого розмір земельної частки (паю) становить - 2,55 га. Вартість земельної частки (паю) станом на 01.01.2018 року з урахуванням коефіцієнту індексації - 4,7964, та коефіцієнту - 1,756 на ріллю (Постанова КСМ № 1185 від 31.10.2011 року) становить - 73 444,85 грн. Враховуючи те, що на день видачі господарству - КСП ім. Леніна Староаврамівської Хорольського району Полтавської області Державного акту на право колективної власності на землю, позивач являвся членом вказаного господарства, тому має право на земельну частку (пай), яку необхідно виділити із земель запасу Староаврамівської сільської ради Хорольського району Полтавської області, розміром 2,55 га. Згідно з довідкою Староаврамівської сільської ради Хорольського району Полтавської області від 04.06.2018 року за № 983 на території Староаврамівської сільської ради є вільні землі державної власності, які можуть бути надані у власність для громадян, які мають право на одержання земельної частки (паю) за рішенням суду та погодженням сільської ради. Тобто, відновити своє право на земельну частку (пай) та виділити частку в натурі можливо за рахунок земель запасу Староаврамівської сільської ради Хорольського району Полтавської області, які є в наявності. Відповідно до ст.1 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» від 05.06.2003 року, право особи на земельну частку (пай) може бути встановлено в судовому порядку. Судом встановлено, що позивачем не пропущений строк позовної давності, встановлений ЦК України, оскільки про наявність права на земельну частку (пай) він випадково дізнався у 2017 році із засобів масової інформації. З метою отримання земельної частки (паю), позивач звернувся до Староаврамівської сільської ради Хорольського району Полтавської області із відповідною заявою. Однак, рішенням Староаврамівської сільської ради Полтавської області від 16 лютого 2018 року «Про розгляд заяви [PERSON] «Про виділення земельної ділянки в розмірі земельної частки (паю) на території Староаврамівської сільської ради» позивачу запропоновано звернутися до суду для виділення земельної ділянки на території Староаврамівської сільської ради в розмірі земельної частки (паю), так як він був пропущений та не включений у списки осіб, що мають право на отримання земельної частки (паю). Відповідно до ст.2 Закону України "Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)" документом, що посвідчує право на земельну частку (пай) також є рішення суду про визнання права на земельну частку (пай). Згідно із вимогами ч.1 ст.328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (ст. 392 ЦК). За даних обставин суд приходить до висновку, що права позивача на спадщину є доведеним, а тому позовні вимоги підлягають до задоволення. На підставі наведеного,

Outcome: approved