Jurisdiction: civil
Date: 2018-08-21 00:00:00

У жовтні 2017 року [PERSON] (далі - позивач) звернулася до Шевченківського районного суду м. Києва з позовною заявою до Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «КБ «Надра» Стрюкової Ірини Олександрівни (далі - відповідач 1), відповідно до якого просила суд: 1) визнати протиправним і неправомірним включення Уповноваженою особою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «КБ «Надра» Стрюковою Іриною Олександрівною кредиторських вимог [PERSON] на суму - 338 672 грн. 64 коп. до ПАТ «КБ «Надра» до 7-ї черги у реєстрі акцептованих вимог кредиторів ПАТ «КБ «Надра»; зобов»язати Уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «КБ «Надра» Стрюкову Ірину\~Олександрівну змінити черговість кредиторських вимог [PERSON] до ПАТ «КБ «Надра» на суму - 338 672 грн. 64 коп. та віднести їх до кредиторських вимог другої черги у реєстрі акцептованих вимог кредиторів ПАТ «КБ «Надра. В подальшому, ухвалою суду від 20.03.2018 року судом залучено до участі в справі в якості співвідповідача Фонду гарантування вкладів фізичних осіб (далі - відповідач 2) Позовні вимоги обґрунтовані тим, що рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 30.03.2015 року, що залишено без змін Ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 12.06.2015 року та ухвалою Вищого спеціалізованого суду від 03.02.2016 року, задоволено позов [PERSON] до Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Надра» та стягнуто на користь позивача компенсацію за роботу в вихідні дні у розмірі 2645 грн. 88 коп., суму індексації компенсації за роботу в вихідні дні у розмірі 1 542 грн. 54 коп., середній заробіток за час затримки розрахунку у розмірі 338 672 грн. 64 коп., а всього 342 861 грн. 06 коп. У зв'язку з ліквідацією ПАТ КБ «Надра», отримання належних позивачу грошових сум шляхом їх примусового стягнення в порядку, визначеному Законом України «Про виконавче провадження», стало неможливе, оскільки відносно банків, які перебувають в стані ліквідації, виконавче провадження не здійснюється. В такому випадку, стягувач отримує задоволення своїх вимог в порядку, встановленому законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб». 08.07.2015р. позивач звернулась до відповідача із заявою про задоволення вимог кредитора на загальну суму 342 861.06 грн., як кредитора, передбаченого п.2 ч.1 ст.52 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб (2 черга). Листом відповідача від 19.11.2015 року, позивача повідомлено, що її визнано кредитором ПАТ КБ "Надра". Разом з тим, належні від ПАТ КБ "Надра" грошові суми були включені до різних черг кредиторських вимог. Зокрема, кредиторські вимоги по виплаті компенсації за роботу у вихідні в неробочі дні в розмірі 2 645,88 грн. та компенсації втрати частини заробітної плати внаслідок порушення строків її виплати 1 542,54 грн. ( всього на загальну суму 4 188,42 грн.), були включено до 2 черги. Разом з тим, кредиторські вимоги в частині компенсаційної виплати за порушення права на оплату праці (середній заробіток за час затримки розрахунку) в сумі 338 672,64 грн. - були включені лише до 7 черги. При цьому про будь-яких заперечень щодо включення цієї частини належних мені кредиторських вимог до ПАТ КБ "Надра" до 2 черги або обґрунтування підстав включення таких вимог до 7 черги - відповідач не вказав. Позивач вважає такі дії відповідача щодо віднесення частини належних кредиторських вимог до 7 черги безпідставними, необґрунтованими та такими, що не відповідають вимогам Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб", вимогам Конвенції № 173 Міжнародної організації праці 1992 року про захист вимог працівників у випадку неплатоспроможності роботодавця", а також вимогам ст.124 Конституції України та ст.13 Закону України "Про судоустрій та статус суддів" щодо обов»язковості судових рішень, тому вимушена звернутись до суду за захистом своїх прав. У запереченнях та поясненнях на позовну заяву відповідач 1 вказує, що спірна кредиторська вимога позивача в розмірі 338 672,64 грн. не є заробітною платою, внаслідок чого у відповідача не було та немає законних підстав включати таку вимогу позивача до 2 черги. Дана вимога дійсно пов'язана з трудовими правовідносин, проте не відноситься до заробітної плати та відповідно не може бути включена до 2 черги. Також вказує на необґрунтованість позиції позивача. У відзиві на позовну заяву представник відповідача вказує на те, що що відповідальність за затримку розрахунку при звільнені, яка обчислена в розмірі середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільнені не відноситься до заробітної плати, а тому відсутні законні підстави включення вимог позивача в розмірі 338 672,64 гривень до 2 черги, оскільки до вказаної черги включаються виключно вимоги щодо заробітної плати. Такі вимоги можуть бути включені до 7 черги. Крім того, вказав на необґрунтованість позиції позивача. У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав в повному обсязі з підстав, викладених у позовній заяві, поясненнях та просив суд їх задовольнити. Представники відповідачів заперечували проти задоволення позовних вимог з підстав, викладених у відзиві, поясненнях та запереченнях. Ч. 1 ст. 211 ЦПК України визначено, що розгляд справи відбувається в судовому засіданні. Ухвалою суду від 01.11.2017 року відкрито провадження у справі. При цьому, судом враховано, що ухвалою Окружного адміністративного суду м. Києва від 13.05.2016 року, що набрала законної сили, позивачу було відмовлено у відкритті провадження в даній адміністративній справі, оскільки даний спір належить розглядати у порядку цивільного судовичнства. Протокольною ухвалою суду від 14.12.2017 року залучено до участі в справі в якості третьої особи Фонд гарантування вкладів фізичних осіб. 15 грудня 2017 року набув чинності Закон України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу Адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» №2147-VIII від 03.10.2017 року, котрим ЦПК України викладено в новій редакції. Відповідно до ч. 2 ст.19 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється за правилами, передбаченими цим Кодексом, у порядку: 1) наказного провадження; 2) позовного провадження (загального або спрощеного); 3) окремого провадження. Протокольною ухвалою суду від 20.03.2018 року ухвалено розгляд справи здійснювати за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання. Ухвалою судді від 20.03.2018 року відкладено підготовче судове засідання у даній справі, залучити до участі у справі в якості співвідповідача Фонд гарантування вкладів фізичних осіб та залучити до матеріалів справи письмові пояснення відповідача та надані позивачем копії судових рішень. Протокольною ухвалою суду від 22.05.2018 року закрито підготовче провадження та призначено справу до розгляду по суті. Ухвалою суду від 22.08.2018 року відмовлено в закритті провадження по даній цивільній справі. Суд повно та всебічно дослідивши матеріали справи, дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. За правилами ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданими відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до приписів ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Перевіряючи обставини справи судом встановлено наступні обставини справи та надано їм відповідні правовідносини. Рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 30.03.2015 року задоволено позов [PERSON] до Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Надра» та стягнуто на користь позивача компенсацію за роботу в вихідні дні у розмірі 2645 грн. 88 коп., суму індексації компенсації за роботу в вихідні дні у розмірі 1 542 грн. 54 коп., середній заробіток за час затримки розрахунку у розмірі 338 672 грн. 64 коп., а всього 342 861 грн. 06 коп. (а.с. 16-24). Дане рішення залишено без змін Ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 12.06.2015 року (а.с. 22-24) та ухвалою Вищого спеціалізованого суду від 03.02.2016 року (а.с. 25-27). Обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом (ч. 4 ст. 82 ЦПК України). На підставі постанови Правління Національного банку України від 05.02.15р. № 83 "Про віднесення ПУБЛІЧНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА "КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК "НАДРА" до категорії неплатоспроможних", виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 05.02.15р. № 26 "Про запровадження тимчасової адміністрації у ПУБЛІЧНОМУ АКЦІОНЕРНОМУ ТОВАРИСТВІ "КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК "НАДРА", згідно з яким з 06.02.2015 запроваджено тимчасову адміністрацію та призначено уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації у ПУБЛІЧНОМУ АКЦІОНЕРНОМУ ТОВАРИСТВІ "КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК "НАДРА". Відповідно до постанови Правління НБУ від 04.06.15 р. № 356 "Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію ПУБЛІЧНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА "КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК "НАДРА" виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 05.06.15 р. № 113, "Про початок процедури ліквідації ПАТ "КБ "НАДРА" та призначення уповноваженої особи Фонду на ліквідацію банку", згідно з яким було розпочато процедуру ліквідації ПАТ "КБ "НАДРА" та призначено уповноваженою особою Фонду на ліквідацію ПАТ "КБ "НАДРА" провідного професіонала з питань врегулювання неплатоспроможності банків відділу запровадження процедури тимчасової адміністрації та ліквідації департаменту врегулювання неплатоспроможності банків Стрюкову Ірину Олександрівну строком на 1 рік з 05 червня 2015 р. до 04 червня 2016 р. включно. Рішенням Виконавчою дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 03.11.16 № 2342 продовжено строк здійснення процедури ліквідації ПАТ «КБ «Надра» до 03 червня 2020 року з відповідним продовженням повноважень Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб Стрюкової Ірини Олександрівни строком на два роки до 03 червня 2020 включно. 08.07.2015р. [PERSON] звернулась до Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «КБ «Надра» Стрюкової Ірини\~Олександрівни із заявою про задоволення вимог кредитора на загальну суму 342 861.06 грн., як кредитора, передбаченого п.2 ч.1 ст.52 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» (а.с. 33). Листом Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «КБ «Надра» Стрюкової Ірини\~Олександрівни від 19.11.2015 року, [PERSON] повідомлено, що її визнано кредитором ПАТ КБ "Надра". Кредиторські вимоги включено до 2 черги на суму 4 188,42 грн., до сьомої черги на суму 338 672,64 грн. (а.с. 34). Правові, фінансові та організаційні засади функціонування системи гарантування вкладів фізичних осіб, повноваження Фонду гарантування вкладів фізичних осіб порядок виплати Фондом відшкодування за вкладами встановлені Законом України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" (далі - Закон). Також цим Законом регулюються відносини між Фондом, банками, Національним банком України, визначаються повноваження та функції Фонду щодо виведення неплатоспроможних банків з ринку і ліквідації банків. Відповідно до ч.2-5 ст. 45 Закону фонд здійснює опублікування відомостей про ліквідацію банку та призначення уповноваженої особи Фонду у газетах "Урядовий кур'єр" або "Голос України" не пізніше ніж через сім днів з дня прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку. Відомості про ліквідацію банку та призначення уповноваженої особи Фонду повинні містити, зокрема, інформацію про місце та строк приймання вимог кредиторів. Уповноважена особа Фонду в семиденний строк з дати прийняття Національним банком України рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку розміщує оголошення, що містить відомості про ліквідацію банку відповідно до частини третьої цієї статті, в усіх приміщеннях банку, в яких здійснюється обслуговування клієнтів. Протягом 30 днів з дня опублікування відомостей про відкликання банківської ліцензії, ліквідацію банку та призначення уповноваженої особи Фонду кредитори мають право заявити уповноваженій особі Фонду про свої вимоги до банку. Вимоги фізичних осіб-вкладників у межах гарантованої Фондом суми відшкодування за вкладами не заявляються. Ст. 48, 49 Закону визначені повноваження уповноваженої особи Фонду, які вона здійснює з дня свого призначення, до яких, зокрема, відноситься складання реєстру акцептованих вимог кредиторів (внесення змін до нього) та здійснення заходів щодо задоволення вимог кредиторів. Протягом 90 днів з дня опублікування відомостей відповідно до ч. 2 ст. 45 Закону уповноважена особа Фонду здійснює такі заходи: 1) визначає суму заборгованості кожному кредитору та відносить вимоги до певної черги погашення; 2) відхиляє вимоги в разі їх не підтвердження фактичними даними, що містяться у розпорядженні уповноваженої особи Фонду, та, у разі потреби, заявляє в установленому законодавством порядку заперечення за заявленими до банку вимогами кредиторів; 3) складає реєстр акцептованих вимог кредиторів відповідно до вимог, встановлених нормативно-правовими актами Фонду. Реєстр акцептованих вимог кредиторів та зміни до нього підлягають затвердженню виконавчою дирекцією Фонду. Будь-які спори щодо акцептування вимог кредиторів підлягають вирішенню у судовому порядку. Судове провадження щодо таких вимог не припиняє перебіг ліквідаційної процедури. Протягом 20 днів з дня затвердження реєстру акцептованих вимог кредиторів уповноважена особа Фонду сповіщає кредиторів про акцептування їх вимог шляхом розміщення повідомлення на офіційному сайті Фонду, неплатоспроможного банку, а також у приміщеннях такого банку в доступному для відвідувачів місці. Таким чином, з дня призначення уповноваженої особи Фонду строк виконання всіх грошових зобов'язань банку вважається таким, що настав. Протягом 30 днів з дня опублікування відомостей про відкликання банківської ліцензії, ліквідацію банку та призначення уповноваженої особи Фонду кредитори мають право заявити уповноваженій особі Фонду про свої вимоги до банку. Як встановлено судом, відомості про ліквідацію банку та призначення уповноваженої особи Фонду, у відповідності до ч. 2 ст. 45 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб", опубліковані в газеті "Голос України" № 103 (6107) від 12.06.15 р. Позивач звернулася до Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ "Комерційний банк "Надра" із заявою про прийняття та задоволення кредиторських вимог на загальну суму 342 861,06 грн., 08.07.2015 року, тобто у межах встановленого ч. 5 ст. 45 вказаного Закону 30-тиденного строку. Згідно з вимогами п. 3 ч. 1 ст. 48 Закону уповноважена особа Фонду з дня свого призначення складає реєстр акцептованих вимог кредиторів (вносить зміни до нього) та здійснює заходи щодо задоволення вимог кредиторів. Відповідно до ч. 1 ст. 52 Закону (в редакції станом на 24.09.15 року) кошти, одержані в результаті ліквідації та реалізації майна банку, спрямовуються уповноваженою особою Фонду на задоволення вимог кредиторів у такій черговості: 1) зобов'язання, що виникли внаслідок заподіяння шкоди життю та здоров'ю громадян; 2) грошові вимоги щодо заробітної плати, що виникли із зобов'язань банку перед працівниками до прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку; 3) вимоги Фонду, що виникли у випадках, визначених цим Законом, у тому числі покриття витрат Фонду, передбачених пунктом 7 частини другої статті 20 цього Закону; 4) вимоги вкладників - фізичних осіб (у тому числі фізичних осіб - підприємців), які не є пов'язаними особами банку, у частині, що перевищує суму, виплачену Фондом; 5) вимоги Національного банку України, що виникли в результаті зниження вартості застави, наданої для забезпечення кредитів рефінансування; 6) вимоги фізичних осіб (у тому числі фізичних осіб - підприємців), які не є пов'язаними особами банку, платежі яких або платежі на ім'я яких заблоковано; 7) вимоги інших вкладників, які не є пов'язаними особами банку, юридичних осіб - клієнтів банку, які не є пов'язаними особами банку; 8) інші вимоги, крім вимог за субординованим боргом; 9) вимоги кредиторів банку (фізичних осіб, у тому числі фізичних осіб - підприємців, а також юридичних осіб), які є пов'язаними особами банку; 10) вимоги за субординованим боргом. Тобто, для включення до другої черги вимог згідно ст. 52 Закону грошові вимоги мають бути заявлені щодо заробітної плати, а також мають виникнути із зобов'язань банку перед працівниками до прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку. Зобов'язання банку перед позивачем виникли до прийняття вказаного рішення 04.06.15 р., оскільки позивач була звільнена з банку ще у 13.02.2009 року, і заявлені нею вимоги стосувалися цього періоду. Також суд звертає увагу, що згідно ст. 52 Закону мова йде не про заробітну плату, а про грошові вимоги щодо заробітної плати, що є більш широким поняттям порівняно з заробітною платою самою по собі. Згідно ст. 5, 6 Конвенції №173 Міжнародної організації праці 1992 р. про захист вимог працівників у випадку неплатоспроможності роботодавця (ратифікована Закону України від 19.10.05 р. №2996-IV) у випадку неплатоспроможності роботодавця вимоги працівників, які випливають із трудових відносин, захищаються за допомогою привілею так, що їх задовольняють за рахунок активів неплатоспроможного роботодавця до того, як непривілейованим кредиторам може бути виплачена їхня частка. Привілей охоплює принаймні: a) вимоги працівників щодо виплати їм заробітної плати за встановлений період, який не може бути меншим, ніж три місяці, і який передує неплатоспроможності чи припиненню трудових відносин; b) вимоги працівників щодо виплати їм заробітної плати за роботу у вихідні дні та заробітної плати за час відпустки, яка є належною до виплати у зв'язку з роботою, що виконувалась упродовж року, в якому мали місце неплатоспроможність або припинення трудових відносин, а також упродовж попереднього року; c) вимоги працівників щодо виплати їм грошових сум, належних до виплати у зв'язку з іншими видами оплачуваної відсутності на роботі за встановлений період, який не може бути меншим, ніж три місяці, і який передує неплатоспроможності чи припиненню трудових відносин; d) вимоги працівників щодо виплати їм вихідної допомоги, належної до виплати у зв'язку з припиненням трудових відносин. Віднесення грошових вимог щодо заробітної плати, що виникли із зобов'язань банку перед працівниками до прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку, до другої черги кредиторських вимог саме по собі відповідає вказаним гарантіям, оскільки визначає вказані грошові вимоги як привілейовані. Конвенція не містить визначення складових вимог працівників, які випливають із трудових відносин, проте, використане формулювання дає підстави для широкого їх тлумачення. Щодо визначення складових грошових вимог щодо заробітної плати згідно національного законодавства суд зазначає наступне. Ст. 2 Закону України "Про оплату праці" визначає лише структуру заробітної плати, проте вказані у цій складові охоплюються поняттям "грошові вимоги щодо заробітної плати", але не дорівнюють йому. За своєю суттю середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні не відноситься до неустойки та не є санкцією за невиконання грошового зобов'язання. Це компенсаційна виплата за порушення права на оплату праці, яка нараховується у розмірі середнього заробітку. Дана позиція, зокрема, підтверджується висновками Верховного Суду України, викладеними в постанові від 03.10.12 р. №6-109цс12. Згідно позиції Конституційного Суду України, викладеної у рішенні від 15.10.13 р. №9-рп/2013 у справі №1-18/2013 у справі за конституційним зверненням громадянина [PERSON] щодо офіційного тлумачення положення частини другої статті 233 Кодексу законів про працю України, кошти, якi пiдлягають нарахуванню в порядку iндексацiї заробiтної плати та компенсацiї працiвникам частини заробiтної плати у зв'язку з порушенням строкiв її виплати, мають компенсаторний характер. Як складовi належної працiвниковi заробiтної плати цi кошти спрямованi на забезпечення реальної заробiтної плати з метою пiдтримання достатнього життєвого рiвня громадян та купiвельної спроможностi заробiтної плати у зв'язку з iнфляцiйними процесами та зростанням споживчих цiн на товари та послуги. Згідно висновків Конституційного Суду України, викладених вказаному рішенні, під заробітною платою, що належить працівникові необхідно розуміти усі виплати, на отримання яких працівник має право згідно з умовами трудового договору і відповідно до державних гарантій, встановлених законодавством для осіб, які перебувають у трудових правовідносинах з роботодавцем, незалежно від того, чи було здійснене нарахування таких виплат. У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Агрокомплекс проти України» (CJSC Agrokompleks v. Ukraine, № 23465/03, 06.11.2011) міститься висновок суду про те, що існування заборгованості, яка підтверджена обов'язковим для виконання судовим рішенням, дає особі, на користь якої таке рішення винесено, підґрунтя для законного сподівання на виплату такої заборгованості, і становить майно цієї особи в розумінні статті 1 Першого протоколу Конвенції. Відсутність у заявника можливості домогтися виконання винесеного на його користь судового рішення становить втручання у право мирне володіння майном в розумінні статті 1 Першого протоколу Конвенції, зазначає ЄСПЛ також в рішенні у справі «Юрій Миколайович Іванов проти України» (Yuriy Nikolayevich Ivanov v. Ukraine, № 40450/04, 15.10.2009). З огляду на вищевказане, суд дійшов висновку про безпідставність висновку Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ "КБ "Надра" Стрюкової Ірини Олександрівни щодо необхідності включення вимог кредиторів що стосуються оплати праці на суму 338 672 грн. 64 коп. до 7 черги, відповідно вказані вимоги підлягають включенню до кредиторських вимог ПАТ КБ "Надра" 2 черги. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в розмірі 640,00 грн. Згідно п.п.15.5) п.п.15 п. 1 Розділу ХШ Перехідних Положень ЦПК України в новій редакції, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди. На підставі викладеного,

Outcome: approved