Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-26 00:00:00

30 серпня 2019 року до суду надійшла зазначена позовна заява. В позовних вимогах позивач просить: стягнути з Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ПЗУ Україна» на користь позивача в рахунок відшкодування майнової шкоди, завданої внаслідок ДТП суму недоплаченого страхового відшкодування - 44 373,36 грн., 1 500,00 грн. сплачених за проведене дослідження, пеню в сумі 9 577,34 грн.; стягнути з [PERSON] на користь позивача в рахунок майнової шкоди, завданої внаслідок ДТП величину ВТВ - 6 831,41 грн. Вимоги обгрунтовані тим, що 09.08.2018 року відбулась дорожньо-транспортна пригода за участі транспортного засобу «БМВ», державний номер [NUMBER] під керуванням [PERSON] та транспортного засобу «Тойота», державний номер [NUMBER] під керуванням [PERSON] . Згідно з постановою суду в зазначеній ДТП було визнано винним [PERSON] . Цивільна відповідальність власника автомобіля «Тойота», державний номер [NUMBER] була застрахована Приватним акціонерним товариством «Страхова компанія «ПЗУ України» за полісом №АМ/7296795. Як зазначає позивач, він повідомив Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «ПЗУ України» про настання страхового випадку, а потім подав заяву про виплату страхового відшкодування та надав всі документи для прийняття рішення про виплату страхового відшкодування. 09.01.2019 року Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «ПЗУ України» перерахувало на рахунок позивача страхове відшкодування в сумі 28 740,02 грн. Проте позивач не погоджується із визначеним розміром страхового відшкодування так як висновком судового експерта сума відновлювального ремонту з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу складових склала 75 113,38 грн., тому сума недоплаченого страхового відшкодування становить 44 373,36 грн. з вирахуванням франшизи в розмірі 2 000,00 грн. Так як Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «ПЗУ України» з порушенням строків, встановлених Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» сплатила страхове відшкодування, тому позивач вважає, що останнім днем сплати страхового відшкодування було 07.01.2019 року, кількість днів прострочки сплати становить 223 дні, а всього пеня за період з 09.01.2019 року по 20.08.2019 року становить 9 577,34 грн. Крім того, [PERSON] , як особа, винувата у спричиненні шкоди позивачу, має сплатити на користь позивача втрату товарної вартості автомобіля в сумі 6 831,41 грн., оскільки ВТВ не сплачується страховою компанією. 02.12.2019 року до суду надійшов відзив на заявлені вимоги в яких представник відповідача просить відмовити в задоволенні позовних вимог на тій підставі, що згідно із Звітом, складеним на замовлення страхової компанії, вартість збитків, заподіяних пошкодженням транспортного засобу з урахуванням зносу та ПДВ становить 36 514,44 грн. Розмір страхового відшкодування склав 28 941,20 грн. (36514,44 грн. вартість відновлювального ремонту) - 5 573,24 грн. (ПДВ) - 2000,00 грн. (франшиза)), а тому представник вважає, що страхова компанія виконала власні зобов`язання. Також представник зазначає, що у позивача були відсутні підстави для самостійного обрання експерта для визначення розміру шкоди, так як страхова компанія направила незалежного оцінювача для визначення розміру шкоди. Представник у відзиві зауважує, що висновок що наданий позивачем не відповідає вимогам діючого законодавства, а тому не може бути використаний як доказ розміру спричиненого збитку. В той же час представник відповідача не заперечує факту дорожньо-транспортної пригоди та цивільно-правова відповідальність водія автомобіля "Toyota Camry", державний номерний знак [NUMBER] була застрахована Приватним акціонерним товариством «Страхова компанія «ПЗУ Україна» за полісом АМ №7296795, яким встановлено франшизу в розмірі 2 000,00 грн.. 11.12.2019 року до суду надійшла відповідь на відзив в якій представник позивача не погоджується із твердженнями представника відповідача та наполягав на задоволенні позовних вимог. Заперечення на відповідь на відзив до суду не надходили. В судовому засіданні представник позивача заявлені вимоги підтримав та просив їх задовольнити в повному обсязі. Представник відповідача - Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ПЗУ України» в судовому засіданні просила відмовити в задоволенні позовних вимог з підстав, викладених у відзиві. [PERSON] в судове засідання не з`явився, хоча належним чином був повідомлений про час та місце слухання справи, про поважні причини неявки в судове засідання суд не повідомив, відзив на заявлені вимоги не направив. А тому на підставі положень статті 223 ЦПК України суд ухвалив про подальше слухання справи у відсутність відповідача, який не з`явився в судове засідання. Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, тобто обов`язок доказування покладений на сторони. Дослідивши матеріали справи, врахувавши заяви сторін, вислухавши представників сторін, оцінивши в сукупності надані суду докази, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог, виходячи з наступного. Статтею 988 ч.1 ЦК України передбачено, що страховик зобов`язаний у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату у строк, встановлений договором. Статтею 526 ЦК України визначено, що зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору. Згідно ч.2 ст. 8 Закону України «Про страхування» страховий випадок - подія, передбачена договором страхування або законодавством, яка відбулася і з настанням якої виникає обов`язок страховика здійснити виплату страхової суми (страхового відшкодування) страхувальнику, застрахованій або іншій третій особі. Згідно п.3 ст. 20 Закону України «Про страхування» при настанні страхового випадку страховик зобов`язаний здійснити страхову виплату або виплату страхового відшкодування у передбачений договором строк. Відповідно до ст. 979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. Відповідно до ст.629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. В той же час, Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» встановлений обов`язок власників транспортних засобів застрахувати цивільно-правову відповідальність водіїв, які керують транспортним засобом. На підставі ст.29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки. Об`єктом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов`язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров`ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу (ст. 5 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»). У випадках, коли деліктні відносини поєднуються з відносинами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, боржником у зобов`язанні у межах суми страхового відшкодування - виступає страховик завдавача шкоди. Цей страховик, хоч і не завдав шкоди, але є зобов`язаним суб`єктом перед потерпілим, якому він виплачує: страхове відшкодування замість завдавача шкоди у передбаченому Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» порядку. Після такої виплати зобов`язання припиняється його належним виконанням страховиком замість завдавача шкоди. За умов, передбачених у ст. 38 вказаного Закону та ст. 1191 ЦК України, цей страховик набуває право зворотної вимоги (регрес) до завдавача шкоди на суму виплаченого потерпілому страхового відшкодування. Отже, уклавши договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, страховик, на випадок виникнення деліктного зобов`язання, бере на себе виконання обов`язку страхувальника, який завдав шкоди, в межах суми страхового відшкодування. Як встановлено в судовому засіданні, 09.08.2018 року відбулась дорожньо-транспортна пригода за участі автомобілів "Toyota Camry", державний номерний знак [NUMBER] , під керуванням [PERSON] та "BMW X3", державний номерний знак [NUMBER] , що належить на праві власності позивачу та під керуванням водія [PERSON] . Постановою Голосіївського районного суду м.Києва від 14.09.2018 року (справа №752/17421/18) [PERSON] було визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу. Як встановлено судом та зазначено в постанові, 09.08.2018 року приблизно о 22 годині 35 хвилин, [PERSON] , керуючи автомобілем "Toyota Camry", державний номерний знак [NUMBER] , поблизу будинку №176 по вулиці Антоновича в м. Києві, порушив вимоги пунктів 2.3 б), 13.1 Правил дорожнього руху України, а саме - будучи неуважним, не вибрав безпечної швидкості руху та не дотримався безпечної дистанції, здійснив зіткнення з автомобілем "BMW X3", державний номерний знак [NUMBER] , під керуванням водія [PERSON] , що спричинило механічні пошкодження обох транспортних засобів. Як зазначено в постанові, [PERSON] свою вину в порушенні ПДР України визнав. Постанова набрала законної сили. Цивільна відповідальність власника автомобіля "Toyota Camry", державний номерний знак [NUMBER] на день дорожньо-транспортної пригоди була застрахована ПрАТ СК «ПЗУ Україна» згідно з полісом №АМ/7296795, яким встановлено ліміт відповідальності страховика за шкоду заподіяну майну в сумі 100 000,00 грн., франшиза - 2 000,00 грн. Уповноважений представник позивача повідомив страхову компанію про настання страхового випадку та надав всі необхідні для здійснення виплати документи. ПрАТ СК «ПЗУ Україна» визнала випадок який стався 09.08.2018 року страховим та прийняла рішення про виплату страхового відшкодування в сумі 28 941,20 грн. про що повідомила позивача листом від 03.01.2019 року. Вказана сума була перерахована на рахунок позивача, як зазначено в позовній заяві. В той же час, позивач не погодився із визначеною сумою страхового відшкодування та на замовлення представника позивача було 05.09.2018 року судовим експертом Кипа С.М. складено Висновок №0079/18 за результатами експертного авто товарознавчого дослідження згідно з яким вартість матеріальних збитків, заподіяних при ДТП 26.08.2017 року власнику автомобіля "BMW X3", державний номерний знак [NUMBER] з урахуванням втрати товарної вартості на момент його пошкодження складає 81 945,19 грн. Позивач надавала до страхової компанії вказаний Висновок, проте листом від 03.01.2019 року ПрАТ СК «ПЗУ Україна» позивача було повідомлено, що вказаний висновок не погоджено, підстав для оплати послуг експерта не має. Так як сторони не погоджувались з результатами висновків щодо визначення суми матеріального збитку, спричиненого власнику автомобіля "BMW X3", державний номерний знак [NUMBER] , ухвалою суду від 17.03.2019 року було призначено судову автотоварознавчу експертизу. Висновком експерта Київського науково-дослідного інституту судових експертиз Черкаське відділення за результатами проведення судової автотоварознавчої експертизи від 21.12.2020 року встановлено, що вартість матеріальних збитків, заподіяних власнику автомобіля "BMW X3", державний номерний знак [NUMBER] станом на дату його пошкодження з урахуванням втрати товарної вартості КТЗ складає 83 753,06 грн. Висновком розрахована втрата товарної вартості автомобіля в сумі 6 943,09 грн. Крім того, згідно з положеннями статті 36.2 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що якщо відшкодування витрат на проведення відновлювального ремонту пошкодженого майна (транспортного засобу) з урахуванням зносу здійснюється безпосередньо на рахунок потерпілої особи (її представника), сума, що відповідає розміру оціненої шкоди, зменшується на суму визначеного відповідно до законодавства податку на додану вартість. При цьому доплата в розмірі, що не перевищує суми податку, здійснюється за умови отримання страховиком (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) документального підтвердження факту оплати проведеного ремонту. Якщо у зв`язку з відсутністю документів, що підтверджують розмір заявленої шкоди, страховик (МТСБУ) не може оцінити її загальний розмір, виплата страхового відшкодування (регламентна виплата) здійснюється у розмірі шкоди, оціненої страховиком (МТСБУ). Страховик має право здійснювати виплати без проведення експертизи (у тому числі шляхом перерахування коштів особам, які надають послуги з ремонту пошкодженого майна), якщо за результатами проведеного ним огляду пошкодженого майна страховик і потерпілий досягли згоди про розмір та спосіб здійснення страхового відшкодування і не наполягають на проведенні оцінки, експертизи пошкодженого майна. У постанові від 28 лютого 2018 року, справа № 757/22706/15-ц (провадження № 61-4507св18) Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного цивільного суду дійшов висновку, що у випадку виплати страхового відшкодування безпосередньо страхувальнику виплата здійснюється без податку на додану вартість, який повертається страхувальнику після надання документів про оплату запчастин/відновлюваного ремонту на суму, що включає ПДВ, в межах суми страхового відшкодування. У разі, якщо страхові суми не перераховуються безпосередньо потерпілим, а спрямовуються на придбання у платника ПДВ послуг з ремонту, заміщення, відтворення застрахованого об`єкта, які мають бути використані в процесі його ремонту, то розрахунок суми виплати на таке придбання здійснюється з урахуванням сум ПДВ, які включаються до вартості й виділяються окремим рядком. Стаття 12.1 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» визначає, що страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи, розрахованої за правилами цього підпункту. Отже, так як Висновком, який складений на виконання ухвали суду визначено розмір матеріального збитку в сумі 83 753,06 грн., проте позивач не збільшував розмір заявлених вимог, в той же час, згідно з висновком експерта, складеного на виконання ухвали суду розмір матеріального збитку визначений у більшому розмірі, ніж за висновком, який наданий позивачем, тому суд вважає, що Висновок №0079/18 від 05.09.2018 року, складений судовим експертом Кипа С.М. є належним доказом на підтвердження розміру спричиненої матеріальної шкоди. Таким чином з відповідача - Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ПЗУ Україна» на користь позивача підлягає стягненню страхове відшкодування в сумі 33 763,71 грн. (матеріальна шкода - 81 945,19 грн., за мінусом сплачених 28 941,20 грн., ВТП - 6 831,41 грн., ПДВ - 10 408,87 грн., франшизи - 2 000,00 грн.) Оскільки суд прийшов до висновку про стягнення страхового відшкодування на підставі висновку, складеного на замовлення позивача (Висновок №0079/18 від 05.09.2018 року, складений судовим експертом Кипа С.М. страхова компанія не взяла до уваги при визначенні суми страхового відшкодування та не вказала підстав з яких він не погоджений), суд вважає за можливе стягнути з відповідача - Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ПЗУ Україна» на користь позивача сплачені 1 500,00 грн. за складання Висновку. Згідно з положеннями ст.36.2 Закону, Страховик (МТСБУ) протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у статті 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов`язаний: у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими - прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його; у разі невизнання майнових вимог заявника або з підстав, визначених статтями 32 та/або 37 цього Закону, - прийняти вмотивоване рішення про відмову у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати). Протягом трьох робочих днів з дня прийняття відповідного рішення страховик (МТСБУ) зобов`язаний направити заявнику письмове повідомлення про прийняте рішення. Відповідач не надав суду доказів, що у строки, визначені Законом, Страховиком було прийнято вмотивоване рішення. За кожен день прострочення виплати страхового відшкодування (регламентної виплати) з вини страховика (МТСБУ) особі, яка має право на отримання такого відшкодування, сплачується пеня з розрахунку подвійної облікової ставки Національного банку України, яка діє протягом періоду, за який нараховується пеня (ст.36.5 Закону). Як встановлено в судовому засіданні, 06.09.2018 року представник позивача надав відповідачу висновок за результатами експертного дослідження. Проте будь-яке рішення страховою компанією прийняте не було. А тому враховуючи, що судом взято як належний доказ висновок від 05.09.2018 року, страхова компанія повинна була здійснити виплату страхового відшкодування позивачу у строк до 07.01.2019 року, відповідач не надав суду доказів належного виконання зобов`язань, а тому суд вважає за можливе стягнути з відповідача на користь позивача пеню за період з 09.01.2019 року по 20.08.2019 року, нараховану на суму 33 763,71 грн., що становить 7 320,56 грн. Звертаючись до суду з позовом, позивач просила стягнути з відповідача [PERSON] визначену висновком втрату товарної вартості. Стаття 1194 ЦК України визначає, що особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). При цьому п.32.7 ч.1 ст.32 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» встановлено, що шкоду, пов`язану з втратою товарного вигляду транспортного засобу, страховик не відшкодовує. Власник пошкодженого внаслідок ДТП транспортного засобу має право на відшкодування у повному обсязі завданої йому майнової шкоди. При цьому, якщо цивільна відповідальність заподіювача шкоди була застрахована, але розміру страхового відшкодування не вистачає для повного відшкодування завданої майнової шкоди, у тому числі й у разі встановлення законодавчих обмежень щодо відшкодування шкоди страховиком, то в такому разі майнова шкода у вигляді втрати товарної вартості транспортного засобу повинна бути відшкодована особою, яка завдала шкоду, в загальному порядку. Відповідно до чч.1, 2 ст.22 ЦК особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Отже, з врахуванням зазначеного та встановленої вини [PERSON] в спричиненні шкоди позивачу, суд вважає за можливе стягнути з відповідача на користь позивача суму втрати товарної вартості що становить 6 831,41 грн. На підставі положень статті 141 ЦПК України з відповідачів на користь позивача підлягають стягненню судові витрати пропорційно задоволеним вимогам. В той же час, суд не вбачає підстав для стягнення витрат на правову допомогу, оскільки як вбачається з матеріалів справи, договір про надання юридичних послуг було укладено [PERSON] (не в інтересах позивача) та ФОП [PERSON] , який не є адвокатом. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved