Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-13 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовною заявою до Великопаладської сільської ради Виноградівського району, третя особа без самостійних вимог на стороні позивача: Агрофірма «Прокордонник» про визнання права власності на земельну частку (пай). Вимоги заявленого позову мотивовано тим, що 18 липня 1995 року в с. Велика Паладь Виноградівського району, померла баба позивача- Кениз [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії І-ФМ №104988 від 04.12.2002 року. Після її смерті залишилося спадкове майно: земельна ділянка площею 1,25 га., розташованої на території с.Велика Паладь Виноградівського району. На момент відкриття спадщини з [PERSON], згідно довідки с/р №331 від 15.05.2017 року, з родичів постійно проживав тільки позивач внук спадкодавця [PERSON]. Після смерті баби позивача [PERSON] (за батьківською лінією за [PERSON]І.), яка не залишила заповіт, за відсутності спадкоємців першої черги, які прийняли спадщину, єдиним спадкоємцем пятої черги за законом є тільки її внук позивач [PERSON] Інших спадкоємців на майно [PERSON] не має. В період з 1995 року і по даний час позивачем періодично робився догляд за спадковою земельною ділянкою. У звязку з відсутністю часу та коштів до 2017 року документи на земельну ділянку позивачем не оформлялись, і тільки цього року позивачеи було подано заяву до Виноградівської державної нотаріальної контори, і після вивчення документів завідуючою контори було надано лист від 29.04.2017 року, згідно якого не має можливості видати свідоцтво, у звязку з відсутністю правоустановлючого документа, Позивач [PERSON], про день, час та місце розгляду справи будучи належним чином повідомлений своєчасно, в судове засідання не зявився, однак подав до суду письмову заяву про розгляд справи за його відсутності та про те, що вимоги позову підтримує повністю та просить суд такі задоволити. Відповідач представник Великопаладської сільської ради Виноградівського району, про день, час та місце розгляду справи будучи належним чином повідомлений своєчасно, в судове засідання не зявився, однак подав до суду письмову заяву про розгляд справи за його відсутності та про те, що вимоги позову визнає повністю та не заперечує проти його задоволення. Представник третьої особи без самостійних вимог-Агрофірма «Прикордонник» про день, час та місце розгляду справи будучи належним чином повідомлений своєчасно, в судове засідання не зявився, однак подав заяву про розгляд справи за його відсутності та про те, що вимоги заявленого позову підтримує. Згідно з вимогами ст.55 Конституції України та ст.ст.15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист судом свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Статтею 6 Європейської Конвенції з прав людини встановлено право кожного на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, при вирішенні спору щодо його цивільних прав і обов»язків. Частиною 1 ст.4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. При здійсненні правосуддя (ст.5 ЦПК) суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Завданнями цивільного судочинства (ст.2 ЦПК) є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Так, оцінка зібраних по справі доказів має здійснюватися за правилами, передбаченими ст.89 ЦПК України з врахуванням положень ст.ст.76-88 ЦПК України. Відповідно до вимог ст.ст.12, 13, 78, 81, 82 ЦПК України суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, кожна сторона зобовязані довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог чи заперечень, доказування не може ґрунтуватись на припущення. Обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. В судовому засіданні встановлено, що 18 липня 1995 року в с. Велика Паладь Виноградівського району, померла баба позивача- Кениз [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії І-ФМ №104988 від 04.12.2002 року. Після її смерті залишилося спадкове майно: земельна ділянка площею 1,25 га., розташованої на території с.Велика Паладь Виноградівського району. Відповідно до ст.1217 ЦК України, - «Спадкування здійснюється за заповітом або за законом». Ч.1 ст.1222 ЦК України визначено, що «Спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. Згідно ч. 1 ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Статею 1265 ЦК України (П'ята черга спадкоємців за законом), визначено - «1. У п'яту чергу право на спадкування за законом мають інші родичі спадкодавця до шостого ступеня споріднення включно, причому родичі ближчого ступеня споріднення усувають від права спадкування родичів подальшого ступеня споріднення». На момент відкриття спадщини з [PERSON], згідно довідки с/р №331 від 15.05.2017 року, з родичів постійно проживав тільки позивач внук спадкодавця [PERSON]. Після смерті баби позивача [PERSON] (за батьківською лінією за [PERSON]І.), яка не залишила заповіт, за відсутності спадкоємців першої черги, які прийняли спадщину, єдиним спадкоємцем пятої черги за законом є тільки її внук позивач [PERSON] Інших спадкоємців на майно [PERSON] не має. В період з 1995 року і по даний час позивачем періодично робився догляд за спадковою земельною ділянкою. У звязку з відсутністю часу та коштів до 2017 року документи на земельну ділянку позивачем не оформлялись, і тільки цього року позивачеи було подано заяву до Виноградівської державної нотаріальної контори, і після вивчення документів завідуючою контори було надано лист від 29.04.2017 року, згідно якого не має можливості видати свідоцтво, у звязку з відсутністю правоустановлючого документа, Право власності на земельну ділянку площею 1,25 умовних кадастрових гектарів на [PERSON] підтверджується сертифікатом на земельну частку (пай) серії ЗК №0085345 від 10.08.1997 року, виданого [PERSON], яка мешкала в с.Велика Паладь, згідно з розпорядженням Виноградівської райдержадміністрації від 10.08.1997 №14507. Вартість земельної ділянки, згідно довідки, складає 23567,54 грн. (двадцять три тисячі пятсот шістдесят сім грн. 54 коп.). Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України в п. 24 Постанови від 16.04.2004 року №7 "Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ", член колективного сільськогосподарського підприємства, включений до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю, набуває права на земельну частку (пай) з дня видачі цього акта, і в разі його смерті успадкування права на земельний пай здійснюється за нормами ЦК України, у тому числі й у випадку, коли з різних причин ця особа не отримала сертифікат на право на земельну частку (пай). Відповідно до п. 3.5. листа ВССУ від 16.05.2013 року за №24-753/0/4-13 "Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування", спори про визнання права власності на земельну ділянку та права на земельну частку (пай) в порядку спадкування, зокрема у випадках, якщо відсутній отриманий спадкодавцем державний акт про право власності на земельну ділянку, зареєстрований належним чином, якщо спадкодавцем не був отриманий державний акт про право власності на земельну ділянку, або в державному акті є неточності, які підлягають виправленню, розглядаються судами з урахуванням вимог закону та роз'яснень, викладених в пунктах 10, 11 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року №7 про те, що відповідно до статті 125 ЦК право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають із моменту державної реєстрації цих прав. У звязку з відмовою нотаріуса у видачі документів позивач змушений звертатись до суду з позовною заявою про визнання права власності на дану земельну ділянку. Вартість земельної ділянки, згідно довідки начальника Головного управління [PERSON]І,. складає 23567,54 грн. (двадцять три тисячі пятсот шістдесят сім грн. 54 коп.). Відповідно до вимог п.7 Перехідних положень ЗК України від 25.10.2001 р. громадяни та юридичні особи, що одержали у власність, у тимчасове користування, в тому числі на умовах оренди, земельні ділянки у розмірах, що були передбачені раніше діючим законодавством, зберігають права на ці ділянки. Відповідно до ст. 16 ЦК України визнання права є одним із способів захисту цивільних прав та інтересів, що підлягають захисту судом. Згідно ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Виходячи з вимог ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно ч.1 ст.1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені після відкриття спадщини. Частиною 3 статті 1223 ЦК України передбачено, що право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Відповідно до ч.3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Відповідно до статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. В той же час, право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом, власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, зокрема, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою (ст.382 ч.2, ст.392 ЦК України). Крім того, у відповідності до п.5 ч.1 ст.19 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" державна реєстрація прав проводиться на підставі, зокрема, рішень судів, що набрали законної сили. Відповідно до п. 26 Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень для проведення державної реєстрації права власності та інших речових прав на нерухоме майно необхідними документами є документи, що підтверджують виникнення, перехід або припинення права власності та інших речових прав на нерухоме майно та інші документи, визначені цим Порядком, а згідно п.п.10 п.27 документами, що підтверджують виникнення, перехід та припинення права власності та інших речових прав на нерухоме майно, є, зокрема, рішення суду, що набрало законної сили, щодо права власності та інших речових прав на нерухоме майно. Відповідно до п. 3.5. листа ВССУ від 16.05.2013 року за №24-753/0/4-13 "Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування", спори про визнання права власності на земельну ділянку та права на земельну частку (пай) в порядку спадкування, зокрема у випадках, якщо відсутній отриманий спадкодавцем державний акт про право власності на земельну ділянку, зареєстрований належним чином, якщо спадкодавцем не був отриманий державний акт про право власності на земельну ділянку, або в державному акті є неточності, які підлягають виправленню, розглядаються судами з урахуванням вимог закону та роз'яснень, викладених в пунктах 10, 11 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року №7 про те, що відповідно до статті 125 ЦК право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають із моменту державної реєстрації цих прав. Одним із способів захисту цивільних прав відповідно до п.1 ч.2 ст. 16 Цивільного кодексу України, є «визнання права». Згідно п. п. 4.15 та 4.18 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 N 296/5, видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, проводиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів щодо належності цього майна спадкодавцеві. За відсутності у спадкоємця необхідних для видачі свідоцтва про право на спадщину документів нотаріус роз'яснює йому процедуру вирішення зазначеного питання в судовому порядку. Відповідно до ст.2 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» документом, що посвідчує право на земельну частку (пай), є сертифікат на право на земельну частку (пай), виданий районною державною адміністрацією. Документами, що посвідчують право на земельну частку (пай), також є: свідоцтво про право на спадщину; посвідчені у встановленому законом порядку договори купівлі-продажу, дарування, міни, до яких додається сертифікат на право на земельну частку (пай); рішення суду про визнання права на земельну частку (пай).

Outcome: approved