Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-21 00:00:00

Позивач звернулась до суду з указаним позовом, обґрунтовуючи його тим, що 28 листопада 2013 року між нею та ПАТ «Альфа-Банк» було укладено кредитний договір № 490909917. Згідно умов договору ( п.2.3) строк дії договору закінчився 29.11.2014 року. П. 2.3. кредитного договору визначає, що саме 29.11.2014 року є датою остаточного повернення договору та датою припинення нарахування відсотків за договором. Нещодавно позивач виявила, що її банківська картка заблокована, звернувшись до оператора банківської установи, вона дізналась, що блокування відбулось в рамках виконавчого провадження, відкритого на підставі виконавчого напису нотаріуса. У державного виконавця вона отримала незавірену копію цього документу та, ознайомившись з ним, вирішила його оскаржити в судовому порядку як такий, що є незаконним. Як з`ясувалось, оскаржуваний нею виконавчий напис нотаріуса вчинено на користь ТОВ «Фінансова компанія управління активами», з якими вона не має жодних договірних відносин. Жодного повідомлення, тим більш доказів передачі права вимоги від ПАТ «Альфа-Банк» до іншої особи вона не отримувала. Так само жодної письмової вимоги чиповідомлення про заборгованість ні від ТОВ «Фінансова компанія управління активами», ні від нотаріуса, що вчинив виконавчий напис, не надходило. Позивач вважає стягувача неналежним кредитором (а саме такого, що не має права на стягнення), виконавчий напис нотаріуса є таким, що вчинений з неймовірною кількістю грубих порушень чинного законодавства та вимог до його вчинення. Зважаючи на вимоги п.2.3 Кредитного договору, укладеного між нею та ПАТ "Альфа-Банк", строк його дії закінчився 29.11.2014 року. Останній платіж нею було здійснено ще в 2013 році. Таким чином трирічний строк позовної давності за кредитним зобов`язанням давно сплинув. Ця обставина не врахована нотаріусом при вчиненні оскаржуваного нею виконавчого напису. Відповідно до ч.1 ст. 88 Закону України "Про нотаріат" в редакції, що була чинною на час здійснення оскаржуваного виконавчого напису, нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років. Трирічні часові рамки та безспірність зобов`язання для вчинення виконавчого напису нотаріуса також передбачені 3.1, 3.2, 3.3 пункту 3 глави 16 розділу II Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5. Сума, стягнута за оспорюваним нею виконавчим написом нотаріуса, не є безспірною, оскільки за умов п. 2.3 Кредитного договору нарахування відсотків за договором припиняється в листопаді 2014 року. Як вбачається зі змісту оскаржуваного виконавчого напису стягнення відбулось за період з 08.10.2016 по 20.01.2020 роки включаючи відсотки, штрафні санкції та інше. Окрім того, укладений між нею та ПАТ "Альфа-банк" договір не посвідчений нотаріально. Безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 р. №1172. Однак, постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 р. у справі №826/20084/14 про визнання нечинним і скасування п. 1 та п. 2 Постанови Кабінету Міністрів України № 662 від 26 листопада 2014 р., визнано незаконним та нечинним розділ «Стягнення заборгованості з підстав, що виникають з кредитних правовідносин», а відтак Перелік діє в попереднійредакції, яка не передбачала можливості вчинення виконавчого напису нотаріуса на нотаріально не посвідченому кредитному договорі, зазначена постанова набула законної сили, при цьому в мотивувальній частині постанови апеляційної інстанції зазначено: «Оскільки оскаржувані положення Змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, можуть бути застосовані до необмеженого кола фізичних осіб у зв`язку із укладенням ними кредитних договорів та існуванням у них простроченої заборгованості, суд з метою недопущення порушень прав та законних інтересів осіб, що є позичальниками, вважає за необхідне визнати не чинною постанову Кабінету Міністрів України №662 від 26 листопада 2014 р. «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» в частині, з моменту її прийняття». Ця позиція також знайшла відображення в Постанові Верховного суду від 12 березня 2020 року в справі № 757/24703/18-ц. Таким чином, виконавчий напис, вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Гуревічовим Олегом Миколайовичем 21 січня 2020 року та зареєстрований в реєстрі за № 1373 вчинений з порушенням встановлених законодавством вимог та є таким, що не підлягає до виконання. У зв`язку із цим, просить суд визнати виконавчий напис, вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Гуревічовим Олегом Миколайовичем 21 січня 2020 року та зареєстрований в реєстрі за № 1373 таким, що не підлягає до виконання. Сторони в судове засідання не викликались відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України. Ухвалою суду від 04.10.2021 р. про відкриття провадження у справі витребувано від приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Гуревічова О.М. та від третьої особи без самостійних вимог на предмет спору - державного виконавця Черкаського відділу державної виконавчої служби у Черкаському районі Черкаської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Ястремської О.В. належним чином завірені копії нотаріальної справи щодо вчинення виконавчого напису № 1373 від 21.01.2020 р. за зверненням ТОВ «Фінансова компанія управління активами» та виконавчого провадження № 66499429, яке відкрито на підставі виконавчого напису № 1373 від 21.01.2020 р. Київського міського нотаріального округу Гуревічова О.М. Від третьої особи державного виконавця Ястремської О.В. на виконання вказаної ухвали суду надійшли належним чином завірені матеріали виконавчого провадження №66499429. Третьою особою приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Гуревічовим О.М. вказану ухвалу суду не виконано, на адресу суду повернувся конверт із вкаденим поштовим відправленням без вручення. Від представника відповідача ТОВ "Фінансова компанія управління активами" на адресу суду 10.11.2021 року надійшла заява про визнання позовних вимог (в порядку ст. 206 ЦПК України), в якій ТОВ «Фінансова компанія управління активами» визнає позовні вимоги [PERSON] в частинні визнання виконавчого напису, виданого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Гуревічовим Олегом Миколайовичем, зареєстрованого за №1373 від 21 січня 2020 р. таким, що не підлягає виконанню та стягнення з ТОВ «Фінансова компанія управління активами» судового збору за подання позовної заяви в розмірі 454 грн. Просить задовольнити позовні вимоги [PERSON] до ТОВ «Фінансова компанія управління активами» в частинні визнання виконавчого напису, виданого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Гуревічовим Олегом Миколайовичем зареєстрованого за №1373 від 21 січня 2020 р. р. таким, що не підлягає виконанню та стягнути з ТОВ «Фінансова компанія управління активами» судовий збір за подання позовної заяви в розмірі 454 грн. та у разі подання заяви про забезпечення позову у розмірі 227 грн. Перевіривши докази по справі та давши їм належну оцінку, суд приходить до наступного. Згідно матеріалів виконавчого провадження №66499429, 13.08.2021 року державним виконавцем Черкаського відділу державної виконавчої служби у Черкаському районі Черкаської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Ястремською О.В. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 66499429 на підставі виконавчого напису № 1373, виданого 21.01.2020 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Гуревічовим О.М. про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ "Фінансова Компанія Управління Активами" заборгованості у розмірі 17564,96 грн. 13.08.2021 року приватним виконавцем направлено боржнику та стягувачу вказану постанову. До заяви про примусове виконання рішення ТОВ "Фінансова Компанія Управління Активами" подано кредитний договір № 490909917 від 28.11.2013 року, який укладено між [PERSON] та ПАТ "Альфа-Банк", загальні умови рефінансування кредитної картки, довідку про умови кредитування та орієнтовну сукупну вартість кредиту на реструктуризацію заборгованості по кредитній картці, додаток № 1 до кредитного договору з графіком платежів та розрахунком сукупної вартості споживчого кредиту. Суд зазначає, що вказаний кредитний договір не посвідчено нотаріально. 21.01.2020 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Гуревічовим О.М. вчинено виконавчий напис № 1373, яким запропоновано стягнути з [PERSON] дата народження [INFO] , місце народження невідомо, реєстраційний номер облікової карти платника податків [NUMBER] , адреса реєстрації: [ADDRESS] , місце роботи невідоме, невиплачені в строк грошові кошти на користь ТОВ "ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ УПРАВЛІННЯ АКТИВАМИ", місцезнаходження: 08200, Київськаобласть, місто Ірпінь, вулиця Стельмаха, будинок 9А, офіс 203, код платника податків згідно з ЄДРПОУ 35017877, п/р [NUMBER] відкритий в"ОТП БАНК", якому ТОВ "Фінансова компанія" Європейська агенція з повернення боргів", код платника податків згідно з ЄДРПОУ 35625014, відступлено право вимоги на підставі Договору факторингу № 20/01/20-1/2 від20 (двадцятого) січня 2020 року, якому в свою чергу Товариством з обмеженою відповідальністю "Дата Майнінг Груп", код платника податків згідно з ЄДРПОУ 35945570 відступлено право вимоги на підставі Договору факторингу № 2016-1ДМГ/ЄАПБвід 10 (десятого) жовтня 2016 року, якому в свою чергу Публічним акціонерним товариством «Альфа Банк», код платника податків згідно з ЄДРПОУ 23494714, на підставі Договоруфакторингу, відступлено право вимоги за Кредитним договором № 490909917 від 28.11.2013 року, укладеного між ПАТ «Альфа Банк» та [PERSON] . Вказаним виконавчим написом нотаріусом запропоновано задовольнити вимоги ТОВ"ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ УПРАВЛІННЯ АКТИВАМИ"та стягнути з [PERSON] за період з 08.10.2016 року по 20.01.2020 року включно, суму у розмірі: 5442,16грн. - заборгованість за тілом кредиту; 1322,80 грн.- заборгованість за нарахованими та несплаченими процентами та комісією; 10650,00 грн.- заборгованість за нарахованою та несплаченою пенею; 150,00 грн. - плата за вчинення виконавчого напису, що становить загальну суму - 17564,96 грн. 13.08.2021 року державним виконавцем Ястремською О.В. у рамках виконавчого провадження № 66499429 винесено постанови про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження у сумі 146,30 грн., про стягнення виконавчого збору у розмірі 1756,50 грн., про арешт майна боржника [PERSON] , про арешт коштів боржника [PERSON] , які 13.08.2021 року направлено на адресу боржника та стягувача та для виконання до відповідних установ. 16.08.2021 року та 18.08.2021 року державним виконавцем Ястремською О.В. винесено постанови про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника [PERSON] зокрема на дохід, який вона отримує у позашкільному навчальному закладі "Центр дитячої та юнацької творчості м. Черкаси" та на пенсію, яку вона отримує у ГУ ПФУ у Черкаській області. Вказані постанови державним виконавцем направлено для виконання до закладів, де [PERSON] отримує дохід. Згідно з вимогами ст. ст. 15, 16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до вимог ст. 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Приписами ст. 39 Закону України «Про нотаріат» встановлено, що порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється саме Законом України «Про нотаріат» та іншими актами законодавства України. Таким актом є, зокрема Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року N 296/5. Відповідно до вимог п. 19 ст. 34 Закону України «Про нотаріат», вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія. Правовому регулюванню процедури вчинення нотаріусами виконавчих написів присвячена Глава14 Закону України «Про нотаріат» та Глава16 розділу II Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України. Так, згідно з вимогами ст. 87 Закону України «Про нотаріат», для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Приписами ст. 88 Закону України «Про нотаріат» визначено умови вчинення виконавчих написів, зокрема, що нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Відповідно до вимог п. 2 Глави 16 розділу II Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, для вчинення виконавчого напису стягувачем або його уповноваженим представником нотаріусу подається заява, у якій, зокрема, мають бути зазначені: відомості про найменування і місце проживання або місцезнаходження стягувача та боржника; дата і місце народження боржника - фізичної особи, місце його роботи; номери рахунків у банках, кредитних установах, код за ЄДРПОУ для юридичної особи; строк, за який має провадитися стягнення; інформація щодо суми, яка підлягає стягненню, або предметів, що підлягатимуть витребуванню, включаючи пеню, штрафи, проценти тощо. Заява може містити також іншу інформацію, необхідну для вчинення виконавчого напису. Згідно з вимогами пп. 2.2 п. 2 Глави 16 розділу II Порядку вчинення нотаріальних дій, у разі якщо нотаріусу необхідно отримати іншу інформацію чи документи, які мають відношення до вчинення виконавчого напису, нотаріус вправі витребувати їх у стягувача. Приписами пп. 2.3 п. 2 Глави 16 розділу II Порядку вчинення нотаріальних дій визначено, що вчинення виконавчого напису в разі порушення основного зобов`язання та (або) умов іпотечного договору здійснюється нотаріусом після спливу тридцяти днів з моменту надісланих іпотекодержателем повідомлень - письмової вимоги про усунення порушень іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця. Повідомлення вважається надісланим, якщо є відмітка іпотекодавця на письмовому повідомленні про його отримання або відмітка поштового відділення зв`язку про відправлення повідомлення на вказану в іпотечному договорі адресу. Крім того, підпунктами 3.2, 3.5 пункту 3 Глави 16 розділу II Порядку вчинення нотаріальних дій визначено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року N 1172. Даний Перелік документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, на підставі постанови Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14, якою визнано незаконним та не чинним розділ «Стягнення заборгованості з підстав, що виникають з кредитних правовідносин», діє в попередній редакції, яка не передбачала можливості вчинення виконавчого напису нотаріуса на нотаріально не посвідченому кредитному договорі. При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у вказаному Переліку документів. При цьому Перелік документів не передбачає інших умов вчинення виконавчих написів нотаріусами ніж ті, які зазначені в Законі України «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій. Відповідно до вимог ст. 50 Закону України «Про нотаріат», нотаріальна дія або відмова у її вчиненні, нотаріальний акт оскаржуються до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, нотаріального акта має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти. З аналізу вищенаведених норм можна дійти висновку, що вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису це надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником. Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем. Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису. Однак характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно з відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого. Таким чином, можна дійти висновку, що захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури його вчинення, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами у повному обсязі чи в їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису. Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 р. № 1172, з урахуванням постанови Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14, якою визнано незаконним та не чинним розділ «Стягнення заборгованості з підстав, що виникають з кредитних правовідносин», передбачено, що для одержання виконавчого напису необхідно подати, зокрема, оригінал нотаріально посвідченого договору та документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання. Велика Палата Верховного Суду у своїй постанові від 29 січня 2019 року у справі № 910/13233/17, розглядаючи позовну заяву про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню зазначила наступне: "Вчинення нотаріусом виконавчого напису за відсутності надання йому особою, яка звертається із відповідною заявою про вчинення виконавчого напису, необхідних оригіналів договорів чи їх дублікатів має наслідком визнання такого виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. Наявність в змісті виконавчого напису номерів рахунків боржника в установах банків (для юридичних осіб) є обов`язковим. Вчинення виконавчого напису за кредитним договором є незаконним (таке право не передбачено законом), оскільки Київський апеляційний адміністративний суд постановою від 22 лютого 2017 року (залишеною без змін ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01 листопада 2017 року у справі № 826/20084/14), визнав незаконною та не чинною постанову КМУ № 662 від 26 листопада 2014 року «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів», зокрема, в частині пункту 2 змін, що вносяться до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, в тому числі за кредитними договорами". При вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, суд не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень ст. ст. 87 та 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника у повному обсязі й установити та зазначити в рішенні, чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. Законодавством не визначений виключний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості. Ці обставини встановлюються судом відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів. Аналогічні правові висновки викладені в постановах Верховного Суду України від 04 березня 2015 року у справі № 6-27цс15 та Верховного Суду від 11 липня 2019 року у справі № 461/4609/16-ц. Так, з тексту оспорюваного виконавчого напису № 1373 від 21.01.2020 року встановлено, що приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Гуревічов О.М. при вчиненні нотаріальної дії керувався ст.ст. 87 Закону України "Про нотаріат" та пунктом 2 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою КМУ від 29 червня 1999 року за № 1172. Тобто, приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Гуревічов О.М. при вчиненні оскаржуваного виконавчого напису від 21.01.2020 року не врахував, що Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 у справі № 826/20084/14 постанову Кабінету Міністрів України № 662 від 26 листопада 2014 року "Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів", зокрема, в частині доповнення Переліку новим розділом "Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин" було визнано незаконною та не чинною. Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01 листопада 2017 року у справі № 826/20084/14 постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року було залишено без змін. Таким чином, на день вчинення виконавчого напису, редакція Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172, не передбачала можливість вчинення виконавчого напису на кредитному договорі, який нотаріально не посвідчений. Вчинення виконавчого напису на кредитному договорі, який нотаріально не посвідчений, є порушенням вимог ст. 87 Закону України «Про нотаріат», Постанови КМУ № 1172 від 29 червня 1999 року, а тому такий виконавчий напис не підлягає виконанню. За таких обставин, суд вважає, що позовні вимоги позивача щодо визнання виконавчого напису приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Гуревічова О.М. від 21.01.2020 року № 1373 таким, що не підлягає виконанню, підлягають задоволенню. У постанові Пленуму Верховного Суду України від 12 червня 2009 року № 2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції», зазначено, що у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи та інтереси інших осіб, суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з`ясування і дослідження інших обставин справи. З урахуванням заяви ТОВ "Фінансова компанія управління активами", суд вважає, що визнання позову відповідачем не суперечить закону й не порушує права, свободи та інтереси інших осіб, тому позовні вимоги слід задовольнити у повному обсязі. Згідно з ч. 1 ст. 142 ЦПК України, у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Позивач при зверненні до суду сплатила судовий збір в сумі 908,00 гривень, тому відповідно до вимог ст.141,142 ЦПК України, з відповідача ТОВ "Фінансова компанія управління активами" на користь позивача підлягають стягненню 50 % судових витрат в сумі 454,00 грн., а інші 50 % судових витрат у сумі 454,00 грн. мають бути повернуті позивачу з державного бюджету. На підставі викладеного,

Outcome: approved