Jurisdiction: civil
Date: 2018-08-08 00:00:00

Позивач ТОВ "Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення боргів" звернувся в суд з позовом до відповідача [PERSON] , в якому просить стягнути заборгованість за кредитним договором № 424633106 від 19 листопада 2014 року в розмірі 34626 грн 26 коп, а також судові витрати з оплати судового збору в розмірі 1762 гривень. У судове засідання представник позивача не з`явився, надав заяву, в якій підтримав позовні вимоги, просив розглянути справу за його відсутності. 9 липня 2018 року від відповідача [PERSON] надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач просив у задоволенні позову відмовити та застосувати строк загальної позовної давності до основних позовних вимог та строк спеціальної позовної давності до додаткових вимог (процентів, пені, штрафів, неустойки), а також врахувати періоди його перебування в зоні антитерористичної операції. 23 липня 2018 року від ТОВ "Фінансова компанія" Європейська агенція з повернення боргів" до суду надійшла відповідь на відзив, в якому представник позивача зазначив, що підстави вважати пропуск строку звернення до суду відсутні, оскільки строк позовної давності за кредитним договором № 424633106 від 19 листопада 2014 року продовжений за згодою сторін, а також зазначив про відсутність підстав для застосування до зобов`язань відповідача пільг, передбачених ч. 15 ст. 14 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей". Відповідно до ч.2 ст.247 Цивільного процесуального кодексу України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Відповідно до ч. 1 ст. 13 Цивільного процесуального кодексу України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно з ч. 1 ст. 81 Цивільного процесуального України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про наступне. Положення ст.526 Цивільного кодексу України передбачає, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Стаття 611 Цивільного кодексу України передбачає правові наслідки у разі порушення зобов`язань, встановлені договором або законом, а ст.625 Цивільного кодексу України - відповідальність за порушення грошового зобов`язання, згідно якої боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Якщо договором встановлено обов`язок позичальника повернути позику частинами, то за змістом п.2 ст.1050 Цивільного кодексу України в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилась, та сплати процентів. Відповідно до ст.1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ст. 1082 Цивільного кодексу України, боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. Боржник має право вимагати від фактора надання йому в розумний строк доказів того, що відступлення права грошової вимоги факторові справді мало місце. Якщо фактор не виконає цього обов`язку, боржник має право здійснити платіж клієнтові на виконання свого обов`язку перед ним. 19 листопада 2014 року між товариством з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Центр фінансових рішень" та [PERSON] укладено кредитний договір № 424633106 про надання кредиту в розмірі 13620,00 грн на строк 36 місяців та зі сплатою 10,49 % річних. Умовами вказаного кредитного договору передбачено, що порядок повернення кредиту, сплати процентів за його користування та інших платежів за цим договором: платежі з повернення кредиту, сплати процентів за його користування та інших платежів за цим договором здійснюються щомісячно, рівними частинами у сумах та в терміни, в порядку та на умовах, визначених цим договором та відповідно до графіку платежів, який є додатком до цього договору та його невід`ємною частиною. Банк свої зобов`язання за кредитним договором № 424633106 від 19 листопада 2014 року виконав, надавши відповідачу кредит. У порушення умов договору позивач не виконав свого обов`язку та припинив повертати наданий йому кредит. 14 липня 2017 року між ТОВ "Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення боргів" та ТОВ "Фінансова компанія "Центр фінансових рішень" укладено договір відсутплення права вимоги № 20170714, відповідно до умов якого до "Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення боргів" перейшло право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором № 424633106 від 19 листопада 2014 року, розмір заборгованості по якому становить 34626 грн 26 копійок. На виконання умов договору відступлення прав вимоги № 20170714 від 14 липня 2017 року на адресу відповідача направлено повідомлення про відступлення права вимоги до позивача. Незважаючи на це, відповідач не виконав свого обов`язку та не повернув наданий кредит в строки, передбачені кредитним договором. У зв`язку з істотними порушеннями відповідачем умов кредитного договору, позивачем було направлено повідомлення про порядок погашення заборгованості по кредитному договору та вимогою про погашення загальної суми боргу. За розрахунком, поданим позивачем, [PERSON] має непогашену заборгованість в сумі 34626 грн 26 коп, з яких: 13267 грн 35 коп - заборгованість за основною сумою боргу; 3264 грн 41 коп - заборгованість за відсотками; 11284 грн 50 коп - заборгованість за платою щодо управління кредитом; 6810 грн - заборгованість за пенею. Судом досліджено, подану відповідачем, довідку військової частини [NUMBER] № 2857 від 22 серпня 2017 року про безпосередню участь [PERSON] в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення і захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України в період з 20 червня 2016 року по 29 серпня 2016 року; з 26 жовтня 2016 року по 13 січня 2017 року, з 20 січня 2017 року по 29 січня 2017 року; з 16 лютого 2017 року по 10 квітня 2017 року; з 26 квітня 2017 року по 20 червня 2017 року. Даними довідки Житомирського військового інституту імені С.П. Корольова № 395/227 від 2 липня 2018 року підтверджується той факт, що [PERSON] перебуває на посаді курсанта з 21 липня 2017 року по теперішній час. Відповідно до Указу Президента України від 14 квітня 2014 року № 405/2014 "Про рішення Ради національної безпеки та оборони України від 13 квітня 2014 року "Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози та збереження територіальної цілісності України" на території Луганської та Донецької областей розпочато антитерористичну операцію. Законом України від 20 травня 2014 року №1275-VII "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо удосконалення оборонно-мобілізаційних питань під час проведення мобілізації" внесено зміни до ст. 14 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей", яку доповнено п. 15 такого змісту: "військовослужбовцям з початку і до закінчення особливого періоду, а резервістам та військовозобов`язаним - з моменту призову під час мобілізації і до закінчення особливого періоду штрафні санкції, пеня за невиконання зобов`язань перед підприємствами, установами і організаціями усіх форм власності, у тому числі банками та фізичними особами, а також проценти за користування кредитом не нараховуються". Відповідно до Закону України від 21 жовтня 1993 року "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію" особливим періодом є функціонування національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, Збройних Сил України, інших військових формувань, сил цивільного захисту підприємств, установ і організацій, а також виконання громадянами України свого конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, який настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій. В Україні особливий період розпочався 18 березня 2014 року і тривав на час дії кредитного договору від 19 листопада 2014 року № 424633106 (такий висновок суду відповідає правовій позиції Верховного Суду, викладеній у постанові від 21 лютого 2018 року у справі №306/1157/15-ц, у постанові від 30 травня 2018 року у справі №521/12726/16-ц). Пункт 1 ч. 1 ст. 3 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" визначено, що сфера дії цього закону поширюється на військовослужбовців Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань та, правоохоронних органів спеціального призначення, Державної спеціальної служби транспорту, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, які проходять військову службу на території України, і військовослужбовців зазначених вище військових формувань та правоохоронних органів - громадян України, які виконують військовий обов`язок за межами України, та членів їх сімей. З огляду на те, що з 20 червня 2016 року і до сьогодні відповідач Яворський перебуває на військовій службі, що підтверджується даними довідок військової частини [NUMBER] № 2857 від 22 серпня 2017 року, а також Житомирського військового інституту імені С.П. Корольова № 395/227 від 2 липня 2018 року, він має право на визначені Законом України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" пільги, гарантії та компенсації, передбачені Законом України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей", зокрема на звільнення від обов`язку сплачувати проценти за користування кредитом, штрафні санкції та пеню за невиконання зобов`язань за кредитним договором з початку і до закінчення особливого періоду. Таким чином, нарахування процентів за користування кредитом та штрафу за неналежне виконання зобов`язань за кредитним договором від 19 листопада 2014 року №424633106 за період з 20 червня 2016 року до 20 листопада 2017 року є неправомірним. Загальна позовна давність (зокрема, до вимог про стягнення заборгованості за кредитом і процентів) встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 Цивільного кодексу України), а спеціальна позовна давність до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені)- тривалістю в один рік (пункт 1 частини другої статті 258 Цивільного кодексу України). Відповідно до статті 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок. Початок перебігу позовної давності визначається статтею 261 Цивільного кодексу України. Так, за загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила(частина перша статті 261 ЦК України). А за зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання (частина п`ята цієї статті). Оскільки договір встановлює окремі зобов`язання, які деталізують обов`язок відповідача повернути борг частинами та передбачають самостійну відповідальність за невиконання цього обов`язку, то незалежно від визначення у договорі строку кредитування право позивача вважається порушеним з моменту порушення відповідачем терміну внесення чергового платежу. А відтак, перебіг позовної давності стосовно кожного щомісячного платежу починається після невиконання чи неналежного виконання (зокрема, прострочення виконання) відповідачем обов`язку з внесення чергового платежу й обчислюється окремо щодо кожного простроченого платежу. У разі порушення позичальником терміну внесення чергового платежу, передбаченого договором (прострочення боржника), відповідно до частини другої статті 1050 ЦК України кредитодавець до спливу визначеного договором строку кредитування вправі заявити вимоги про дострокове повернення тієї частини кредиту, що залишилася, і нарахованих згідно зі статтею 1048 Цивільного кодексу України, але не сплачених до моменту звернення кредитодавця до суду, процентів, а також попередніх невнесених до такого моменту щомісячних платежів у межах позовної давності щодо кожного із цих платежів. Невнесені до моменту звернення кредитора до суду щомісячні платежі підлягають стягненню у межах позовної давності, перебіг якої визначається за кожним з платежів окремо залежно від настання терміну сплати кожного з цих платежів. Такий підхід відповідає правовій позиції, сформульованій Верховним Судом України у постанові від 6 листопада 2013 року у справі № 6-116цс13. Аналогічні висновки були сформульовані Верховним Судом України, зокрема, у постановах від 19 березня 2014 року у справі № 6-20цс14, від 12 листопада 2014 року у справі № 6-167цс14, від 3 червня 2015 року у справі № 6-31цс15, від 30 вересня 2015 року у справі № 6-154цс15, від 29 червня 2016 року у справі № 6-272цс16, від 23 листопада 2016 року у справі № 6-2104цс16 і від 14 грудня 2016 року у справі № 6-2462цс16. Отже, оскільки за умовами договору відповідач мав виконувати зобов`язання, зокрема, з повернення кредиту та зі сплати процентів кожного місяця впродовж строку кредитування (36 місяців), як це визначено додатком до кредитного договору, перебіг позовної давності для стягнення заборгованості за кожним з цих щомісячних платежів починається з наступного дня після настання терміну внесення чергового платежу. А тому встановлення строку кредитування у договорі, який передбачає внесення позичальником щомісячних платежів, має значення не для визначення початку перебігу позовної давності за вимогами кредитодавця щодо погашення заборгованості за цим договором, а, насамперед, для визначення позичальнику розміру щомісячних платежів. Відтак, за наведених умов початок перебігу позовної давності для погашення щомісячних платежів за договором визначається за кожним таким черговим платежем з моменту його прострочення. Зокрема, перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов`язку. Після переривання перебіг позовної давності починається заново (частини перша, третя статті 264 Цивільного кодексу України). Як вбачається з довідки про рух коштів по кредиту, 14 квітня 2015 року відповідачем [PERSON] здійснено часткове погашення кредиту в сумі 500 грн 00 копійок. Термін виконання кредитного договору № 414633106 від 19 листопада 2014 року - 20 листопада 2017 року. Тобто 20 листопада 2017 року - це є дата остаточного повернення кредиту, яка є датою припинення нарахування відсотків та нарахування комісії, перебіг строку позовної давності по останньому платежу в графіку починається з 21 листопада 2017 року Позивач звернувся до суду з позовом 24 травня 2018 року, тобто поза межами строку строку загальної позовної давності (відповідно до графіку платежів) за період з листопада 2014 року по травень 2015 року та спеціальної позовної давності за період з листопада 2014 року по травень 2017 року. Доводи відповідача про те, що початок перебігу строку позовної давності необхідно обчислювати з дати здійснення останнього платежу на погашення кредиту за вказаним договором не відповідають нормам ст. 261 Цивільного кодексу України. Судом не приймаються до уваги доводи представника позивача у відповіді на відзив [PERSON] щодо збільшення строку позовної давності в 50 років, оскільки договір про збільшення позовної давності укладається у письмовій формі (частина перша ст. 259 Цивільного кодексу України). Згідно із ч.ч. 1, 2 ст. 207 Цивільного кодексу України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Проте суду не надано будь-яких доказів, які б свідчили про домовленість сторін щодо збільшення строку позовної давності (відсутнє волевиявлення відповідача та його підпис). Повно та всебічно дослідивши обставини справи, оцінивши зібрані докази у сукупності, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню із застосуванням до відповідача [PERSON] пільги, передбаченої п. 15 ст. 14 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" - заборона нараховувати відповідачу проценти за користування кредитом, штрафні санкції та пеню за невиконання зобов`язань. Стосовно доводів позивача про те, що позичальник не повідомив банк про перебування на військовій службі в особливий період суд зазначає наступне. Дійсно, Національний банк України у своєму листі від 02 вересня 2014 року № 18-112/48620 надав роз`яснення, що для звільнення від нарахування штрафів, пені та відсотків за користування кредитом мобілізовані позичальники повинні надати банку перелік документів, встановлений листом Міністерства оборони України від 21 серпня 2014 року № 322/2/7142. Такими документами є: військовий квиток, в якому у відповідних розділах здійснюються службові відмітки, або довідка про призов військовозобовязаного на військову службу, видана військовим комісаріатом або військовою частиною, а для резервістів витяг із наказу або довідка про зарахування до списків військової частини, які видаються військовою частиною. Проте, суд, з урахуванням пояснень у відзиві на позовну заяву, вважає за доцільне застосувати п. 15 ст. 14 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" до особи, яка здійснювала захист незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України. На підставі Указу Президента України від 17 березня 2014 року № 303/2014 "Про часткову мобілізацію", затвердженого Законом України від 17 березня 2014 року № 1126-VII, з 18 березня 2014 року в Україні розпочався особливий період, який триває на час розгляду справи. Особливий період, відповідно до абзацу п`ятого статті 1 Закону України від 21 жовтня 1993 року № 3543-XII "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію", - це період функціонування національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, Збройних Сил України, інших військових формувань, сил цивільного захисту, підприємств, установ і організацій, а також виконання громадянами України свого конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, який настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях, та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій. Згідно із Законом України від 20 травня 2014 року № 1275-VII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо удосконалення оборонно-мобілізаційних питань під час проведення мобілізації" (підпункт третій пункту 4 розділу І; далі - Закон № 1275-VII) статтю 14 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" доповнено пунктом 15, відповідно до якого військовослужбовцям з початку і до закінчення особливого періоду, а резервістам та військовозобов`язаним - з моменту призову під час мобілізації і до закінчення особливого періоду штрафні санкції, пеня за невиконання зобов`язань перед підприємствами, установами і організаціями усіх форм власності, у тому числі банками, та фізичними особами, а також проценти за користування кредитом не нараховуються. Відповідно до пункту 3 розділу II "Прикінцеві положення" Закону № 1275-VII дію вказаної норми поширено на військовослужбовців з початку і до закінчення особливого періоду, а на резервістів та військовозобов`язаних - з моменту призову під час мобілізації і до закінчення особливого періоду, на час проходження військової служби. З огляду на викладене, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню, з урахуванням строку позовної давності (загальної та спеціальної), а також пільги відповідно до п. 15 ст. 14 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей": 11286 грн 33 коп - сума заборгованості за кредитом (з травня 2015 року по листопад 2017 року); 1496 грн 13 коп - сума заборгованості за відсотками за користування кредитом (з травня 2015 року по квітень 2016 року), а всього - 12782 грн 46 копійок. Відповідно до ст.141 Цивільного процесуального кодексу України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати з оплати судового збору пропорційно до задоволених вимог в розмірі 651 грн 94 копійки. Відповідно до ст.1 Першого протоколу Європейської конвенції "Про захист прав людини і основоположних свобод", кожна фізична або юридична особа мають право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна інакше як в інтересах суспільства на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права. З огляду на викладене, суд вважає, що позовні вимоги про стягнення заборгованості підлягають частковому задоволенню, оскільки матеріалами справи підтверджено факт неналежного виконання зобов`язань за кредитним договором.

Outcome: partial