Jurisdiction: civil
Date: 2020-06-10 00:00:00

21.12.2019 [PERSON] , в інтересах якої діє адвокат Стефківський В.І., звернулась до суду до ПрАТ «Страхова компанія «Провідна» з вищезазначеним позовом, у якому просить стягнути з відповідача на її користь суму страхового відшкодування, пов`язаного з втратою годувальника у розмірі 115 200 (сто п`ятнадцять тисяч двісті) гривень 00 копійок, а також витрати на правову допомогу в розмірі 10000 гривень. Заявлені вимоги мотивує тим, що 26.08.2017 р. по вул. Мартина Небаби в м.Чернігові відбулася ДТП за участю автомобіля марки "ВАЗ 212140", д/н [NUMBER] під керуванням водія [PERSON] у зчепленні зі спеціалізованим причепом «ПГМФ 8902», д/н [NUMBER] , на якому було завантажене прогулянкове судно «Крим», який здійснив наїзд на пішохода [PERSON] , в результаті якої пішохід [PERSON] , [INFO] , від отриманих тілесних ушкоджень помер. На момент настання ДТП, цивільно-правова відповідальність водія [PERSON] була застрахована у відповідача за спричинену шкоду майну, життю та/або здоров`ю третіх осіб, відповідно до полісу АК/6723420, що діяв станом на дату спричинення такої шкоди. Відповідач визнав подію дорожньо-транспортної пригоди страховим випадком та здійснив виплату страхового відшкодування за заподіяну моральну шкоду в розмірі 38400,00 грн.: 19200,00 грн. - дочці загиблого [PERSON] та 19200,00 грн. - Позивачу та витрат на поховання та спорудження надгробного пам`ятника в розмірі 10243,62 грн. Страхове відшкодування у зв`язку з втратою годувальника в розмірі 115200,00 грн. виплачене не було. Зокрема, листом № 17-05/126 від 09.01.2019 р. відповідач повідомив представника позивача про те, що для прийняття рішення щодо виплати шкоди, пов`язаної з втратою годувальника необхідно надати довідку про призначену державну пенсію у зв`язку із втратою годувальника. Позивач не погоджується з вимогою відповідача, оскільки станом на день смерті [PERSON] право на одержання відшкодування шкоди по втраті годувальника мала його мати [PERSON] , яка проживала разом з ним однією сім`єю за адресою: [ADDRESS] , є інвалідом другої групи. Загиблий [PERSON] офіційно працював та утримував свою сім`ю, зокрема позивача, яка є непрацездатною особою та пенсіонером за віком. Тому позивач вважає у відповідності до вимог ст.. 1200 ЦК України та ч.27.3 ст. 27 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" з відповідача належить до стягнення на її користь страхове відшкодування у зв`язку з втратою годувальника в розмірі 115200,00 грн., виходячи, з того, що загальний розмір такого відшкодування не може бути меншим 36 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законом на день настання страхового випадку, з урахуванням розміру мінімальної заробітної плати, встановленої на момент настання ДТП - 3200,00 грн., а саме 36 : 1/1 (належна до виплата часта позивачу) х 3200,00 грн. = 115200,00 грн. 24.01.2020 на адресу суду надійшов відзив на позовну заяву Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Провідна», згідно якого заперечують проти позовних вимог [PERSON] з підстав зазначених у відзиві, просять відмовити позивачу у задоволенні позовних вимог в повному обсязі (а.с.95-99). 20.01.2020 на адресу суду від представника позивача надійшла відповідь на відзив, згідно якої вважає доводи відповідача у відзиві на позовну заяву щодо не перебування позивача на утриманні загиблого [PERSON] безпідставними та наполягає на задоволенні позовних вимог [PERSON] (а.с.58-59). Позивач та її представник до судового засідання не з`явились, представником позивача до суду подано заяву з проханням розгляд справи проводити у відсутності позивача та її представника (а.с.133-134). Представник відповідача до судового засідання не з`явився, про розгляд справи повідомлені належним чином (а.с.129), у відзиві на позовну заяву просили провести розгляд справи за відсутності представника ПрАТ «СК «Провідна» (а.с.95-99). Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу за відсутності всіх учасників справи не здійснювалося. Суд, дослідивши наявні у справі докази, встановив наступні факти та правовідносини та дійшов висновку про задоволення позову [PERSON] , виходячи з наступного. Судом встановлено, що згідно свідоцтва про смерть, серія [NUMBER] , виданого 28.08.2017 р. Чернігівським MB ДРАЦС ГТУЮ у Чернігівській обл., [PERSON] помер [INFO] (а.с. 19). Смерть [PERSON] настала за наступних обставин: 26.08.2017 р. близько 20.40 годин [PERSON] , керуючи автомобілем ВАЗ 212140, д.н.з. [NUMBER] у зчепленні зі спеціалізованим причепом «ПГМФ 8902», на якому було завантажене прогулянкове судно «Крим», бортовий номер [NUMBER], рухаючись у м.Чернігові по вул. Мартина Небаби у напрямку від вул. Любецька до проспекту Миру, здійснив наїзд на пішохода [PERSON] , який раптово вийшов на проїзну частину з правого узбіччя, в результаті чого пішохід [PERSON] , [INFO] , від отриманих тілесних ушкоджень помер. По даному факту дорожньо-транспортної пригоди 26.08.2017 було відкрите кримінальне провадження № 12017270000000485 та розпочато досудове розслідування за ч. 2 ст. 286 КК України, постановою слідчого від 30.03.2018 року кримінальне провадження закрито на підставі п.2 ч.1 ст.284 КПК України (а.с. 12-17). Згідно ч. 2 ст. 1187 ЦК України, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі володіє транспортнім засобом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Відповідно до ч. 5 ст. 1187 ЦК України особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоду було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого. Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Виходячи з наведеного, [PERSON] , використовуючи автомобіль "ВАЗ 212140", державний реєстраційний номер [NUMBER] , повинен нести цивільно-правову відповідальність за шкоду завдану джерелом підвищеної небезпеки незалежно від його вини. На момент настання ДТП, цивільно-правова відповідальність водія [PERSON] була застрахована у відповідача за спричинену шкоду майну, життю та/або здоров`ю третіх осіб, відповідно до полісу АК/6723420, що діяв станом на дату спричинення такої шкоди (а.с.25). Відносини відповідача та особи, яка застрахувала свою цивільно-правову відповідальність за спричинену шкоду третім особам регулюються спеціальним законом, а саме Законом України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", про що зазначено у останньому абзаці, що передує Розділу 1 цього закону. Також даним законом врегульовані відносини між позивачем, як потерпілою особою в розумінні даного закону (п. 1.3 ч. 1 ст. 1 ЗУ "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів"") та відповідачем, як страховиком в розумінні даного закону (п. 1.2 ч. 1 ст. 1 ЗУ "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів"). Відповідно до ст. 6 ЗУ "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого. Враховуючи положення наведеної норми, подія, що мала місце 26 серпня 2017 року по вул. Мартина Небаби в м. Чернігові за участю автомобіля "ВАЗ 212140", д.н.з. [NUMBER] у зчепленні зі спеціалізованим причепом «ПГМФ 8902», д/н [NUMBER] , на якому було завантажене прогулянкове судно «Крим» під керуванням водія [PERSON] та пішохода [PERSON] , [INFO] , в результаті якої пішохід [PERSON] отримав тілесні ушкодження від яких помер, являється дорожньо-транспортною пригодою, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу "ВАЗ 212140", д/н [NUMBER] у зчепленні зі спеціалізованим причепом «ПГМФ 8902», д/н [NUMBER] , внаслідок якої настала цивільно-правова відповідальність водія [PERSON] за шкоду, заподіяну життю [PERSON] і на якого поширювалася дія страхового полісу АК/6723420 , тобто його відповідальність була застрахована. Згідно ст. 979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. Відповідно до п. 22.1 ст. 22 ЗУ "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. У відповідності до статті 1200 ЦК України, у разі смерті потерпілого право на відшкодування шкоди мають непрацездатні особи, які були на його утриманні або мали на день його смерті право на одержання від нього утримання, а також дитина потерпілого, народжена після його смерті. Відповідно до ст. 27 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» п.27.2 Страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) здійснює відшкодування шкоди, заподіяної смертю потерпілого, на умовах, встановлених статтею 1200 Цивільного кодексу України, кожній особі, яка має право на таке відшкодування, рівними частинами. Загальний розмір страхового відшкодування (регламентної виплати) утриманцям одного померлого не може бути меншим, ніж 36 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законом на день настання страхового випадку. Батьками загиблого [PERSON] були [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження [PERSON] [NUMBER] , виданим 27.01.1966 р. міським РАГС м. Чернігова (а.с.18). Батько загиблого [PERSON] - [PERSON] помер [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про смерть [NUMBER] , виданим 10.08.1998 р. Управлінням РАГС Чернігівської міської ради (а.с.20). Загиблий [PERSON] був одружений з [PERSON] , їх шлюб був розірваний, що підтверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу від 10.09.2004 p., виданим Чернігівським MB РАГС Чернігівського ОУЮ (а.с.21). Дочкою загиблого [PERSON] є [PERSON] , [INFO] , яка на дату смерті свого батька була повнолітньою особою, тому вона не має права на отримання страхового відшкодування по втраті годувальника у розумінні приписів ст. 1200 ЦК України. Отже, станом на день смерті [PERSON] право на одержання відшкодування шкоди по втраті годувальника мала його мати [PERSON] . Позивач на момент смерті сина проживала разом з ним однією сім`єю за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується довідкою Управління адміністративних послуг Чернігівської міської ради № 2105 від 19.04.2019 p. (а.с.27), є непрацездатною особою за віком, що підтверджується пенсійним посвідченням серія [NUMBER] , виданим 01.12.2017 р. Пенсійним фондом України (а.с.24). Загиблий [PERSON] офіційно працював, основним місцем його роботи з 09.09.2015 р. до дня загибелі було ТОВ «Порта УАН Чернігів», що підтверджується довідкою про доходи № 8 від 16.04.2019 р.(а.с.28). Згідно довідки Управління ПФУ ГУ ПФУ в Чернігівській області вих.№ 109 від 04.02.2020 позивач [PERSON] отримує пенсію за віком (а.с.106), розмір якої на день смерті її сина був значно меншим за дохід останнього. Отже, загиблий [PERSON] утримував свою сім`ю, зокрема позивача, яка є непрацездатною особою та пенсіонером за віком. Згідно ст. 36.1 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» Страховик,

Outcome: approved