Jurisdiction: civil
Date: 2020-05-13 00:00:00

Позивач звернувся в суд із позовом до відповідача про відшкодування матеріальної шкоди. На підставу своїх вимог спирається на те, що 20 травня 2017 року о 19 год. 00 хв., керуючи транспортним засобом автомобілем "CITROEN BERLINGO", державний номерний знак [NUMBER] , по а/д від [NUMBER] -5-Маньківка-Іваньки-Буки, 3км.+800м., Маньківського району Черкаської області, на зустріч позивачу рухався автомобіль "ВМW-520", державний номерний знак [NUMBER] , під керуванням [PERSON] , який на той момент перебував у стані алкогольного сп`яніння виїхавши на зустрічну смугу здійснив зіткнення із позивача автомобілем. Внаслідок пригоди його дружина [PERSON] , яка була за кермом позивача автомобіля в момент дорожньо - транспортної пригоди отримала тілесні ушкодження, а його автомобіль отримав механічні пошкодження. Після скоєння ДТП водій [PERSON] , продовжив рух на автомобілі в напрямку с. Поташ Маньківського району Черкаської області. Автомобіль залишив на проїзній частині дороги, оскільки його автомобіль був також пошкоджений та далі рухатись ним стало не можливо, тому [PERSON] , пішки направився в с. Поташ Маньківського району Черкаської області, де був затриманий співробітниками поліції. 22.06.2017 року Маньківським районним судом Черкаської області, було винесено постанови за вище зазначеним фактом та визнано винним відповідача у скоєнні правопорушення передбаченого за ст. 124 КУпАП та ч. 1 ст. 130 КУпАП. Позивачу була нанесена матеріальна шкода, а саме: пошкоджено належний йому автомобіль марки "CITROEN BERLINGO", державний номерний знак [NUMBER] на суму 159824 грн. 28 коп. , що підтверджується звітом №07/06-512 про оцінку автомобіля. Позивач зазначає, що факт ДТП, яке мало місце 20.05.2017 року о 19 год. по а/д від МО-5-МаньківкаІваньки-Буки 3 км.,+80 м., Маньківського району Черкаської області; факт участі у даному ДТП автомобіля "ВМW-520", державний номерний знак [NUMBER] , що належить на праві власності та яким керував [PERSON] та автомобіля "CITROEN BERLINGO", державний номерний знак [NUMBER] , що належить [PERSON] та яким керувала його дружина [PERSON] ; факт заподіяння у даній ДТП автомобілю механічних пошкоджень; факт порушення водієм [PERSON] правил дорожнього руху і вчинення ним адміністративного правопорушення за ст. 124 КпАП України та ч. 1 ст. 130 КУпАП доказуванню не підлягають так як це встановлено постановами Маньківського районного суду. Врахувавши дані обставини, а також те що відповідно до протоколу від 09.10.2017 р., ПАТ СК"Галицька" виплатила в якості компенсації суму в розмірі 78000 грн, а вартість матеріального збитку в результаті ДТП, станом на 07.06.2017 р. становить 159824 грн. 28 коп. і у зв"язку з чим при відшкодуванні страховиком шкоди, завданої особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, така особа сплачує потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою позивач змушений звернутися з даним позовом до суду. Позивач та його представник до суду не з`явилися, але згідно письмової заяви просять справу слухати в їх відсутності, позовні вимоги підтримують в повному обсязі. Відповідач та його представник в судове засідання не з`явилися, але згідно письмової заяви позовні вимоги позивача не визнають та просять справу слухати у їх відсутності. Відповідно до ч. 3\~ ст. 211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. Враховуючи вищевикладене та приписи\~ст. 223 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу без участі осіб, які в судове засідання не з`явилися, будучи належним чином повідомлені про дату, час та місце судового розгляду. У зв`язку з неявкою в судове засіданні всіх осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч. 2\~ ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, вивчивши матеріали справи, встановив наступні обставини та відповідні праовідносини. 20 травня 2017 року о 19 год. 00 хв., керуючи транспортним засобом автомобілем "CITROEN BERLINGO", державний номерний знак [NUMBER] , по а/д від [NUMBER] -Маньківка-Іваньки- [PERSON] 3 км.+800 м., Маньківського району Черкаської області на зустріч позивачу рухався автомобіль "ВМW-520", державний номерний знак [NUMBER] , яким керував [PERSON] , який на той момент перебував у стані алкогольного сп`яніння і виїхавши на зустрічну смугу здійснив зіткнення із позивача автомобілем, внаслідок чого автомобілі отримали механічні пошкодження. 22.06.2017 року Маньківським районним судом Черкаської області було винесено постанови за вище зазначеним фактом та визнано винним відповідача у скоєнні правопорушення передбаченого за ст. 124 КУпАП та ч. 1 ст. 130 КУпАП (а.с.10,11). 07.06.2017 року позивачем було замовлено проведення товарознавчого дослідження для визначення вартості матеріального збитку, завданого власнику автомобіля Citroen\~Berlingo, д.н.з. [NUMBER] і відповідно до Звіту №07/06-512, складеного 28.06.2017 року, вартість матеріального збитку склала 159824, 28 грн., що є ринковою вартістю даного автомобіля до ДТП. Вартість відновлювального ремонту становить 265436,63 грн.; - вартість відновлювального ремонту з урахуванням коефіцієнта фізичного зносу складників які підлягають заміні 96941,05 грн.(а.с.12-32). Відповідно до протоколу від 09.10.2017 р., ПАТ СК "Галицька" та витягу з банківського рахунку позивача, вбачається, що страховик і позивач погодили суму страхового відшкодування в розмірі 78000 грн. і дана сума була виплачена позивачу (а.с.39, 40-41). Позивач обгрунтовуючи позовні вимоги зазначає, що відповідач повинен йому сплатити різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою в сумі 81824 грн. 28 коп. та 3150 грн., як затрати які були понесені внаслідок ДТП. Відповідач та його представник заперечуючи проти позовних вимог, згідно письмової заяви зазначають, що не здійснення оцінки вартості пошкодженого автомобіля після ДТП наразі унеможливлює визначення різниці між вартістю автомобідля до і після ДТП яка фактично і підлягає до сплати потерпілій особі, а також зазначили, що витрати позивач в сумі 3150 грн. як затрати внаслідок ДТП є не обгрунтованими, а їх докази подані позивачем є неналежними. Суд вирішуючи даний спір керується наступним. За вимог ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними діями майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Ч. 2 ст. 1187 ЦК України встановлено, що шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Відшкодування шкоди, заподіяної власником (володільцем) транспортного засобу, цивільно-правова відповідальність якого застрахована урегульовано Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». У разі, коли пошкоджений транспортний засіб не може бути відновлений або вартість його відновлювального ремонту з урахуванням зношеності та втрати товарної вартості перевищує його ринкову вартість на момент пошкодження, розмір шкоди визначається за ринковою вартістю транспортного засобу на момент пошкодження. Порядок відшкодування шкоди, пов`язаної з фізичним знищенням транспортного засобу, регламентовано статтею 30 цього Закону, відповідно до якої транспортний засіб вважається фізично знищеним, якщо його ремонт є технічно неможливим чи економічно необґрунтованим. Ремонт вважається економічно необґрунтованим, якщо передбачені згідно з аварійним сертифікатом (рапортом), звітом (актом) чи висновком про оцінку, виконаним аварійним комісаром, оцінювачем або експертом відповідно до законодавства, витрати на відновлювальний ремонт транспортного засобу перевищують вартість транспортного засобу до ДТП. Отже, якщо пошкоджений транспортний засіб не може бути відновлено або вартість його відновлювального ремонту з урахуванням зношеності та втрати товарної вартості перевищує його ринкову вартість на момент пошкодження, розмір шкоди визначається за ринковою вартістю транспортного засобу на момент пошкодження. У разі, якщо власник транспортного засобу не згоден із визнанням транспортного засобу фізично знищеним, йому відшкодовується різниця між вартістю транспортного засобу до та після ДТП, а також витрати з евакуації транспортного засобу з місця цієї пригоди. Якщо ж транспортний засіб визнано фізично знищеним, відшкодування шкоди здійснюється у розмірі, який відповідає вартості транспортного засобу до ДТП та витратам з евакуації транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди. Право на залишки транспортного засобу отримує страховик чи моторне транспортне страхове бюро. Отже, з аналізу змісту наведених норм можна дійти висновку, що транспортний засіб вважається фізично знищеним, якщо його ремонт є економічно необґрунтованим, витрати на ремонт перевищують вартість транспортного засобу до ДТП. У разі, якщо власник не згоден із визначенням транспортного засобу фізично знищеним, йому відшкодовується різниця між вартістю транспортного засобу до та після ДТП, а також витрати з евакуації транспортного засобу з місця пригоди. В даному випадку із матеріалів справи вбачається, що позивачем не надано суду доказів щодо вартості автомобіля після ДТП та не надано суду жодного доказу щодо статусу даного автомобіля на даний час та місця його знаходження ( акт про фізичне знищення, довідка про зняття з обліку тощо), тобто фактично на даний час суд не може визначити розмір відшкодування збитків позивачу відповідачем, оскільки чітко не встановлено, що дане майно є фізично знищеним чи пошкодженим. Суду невідомо чи власник транспортного засобу згоден із визнанням його транспортного засобу фізично знищеним чи має на меті відновлювальний ремонт. Зазначення позивачем в позовній заяві, що автомобіль не відремонтований, не спростовує можливості його відновлення позивачем та подальшого його використання, що в цілому впливає на порядок відшкодування шкоди. В матеріалах справи відсутня будь-які належні та допустимі докази щодо залишкової вартості автомобіля після ДТП. Відповідно до норм ст. ст. 13, 81 ЦПК України суд розглядає справи не інакше, як за зверненням особи в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи. Проаналізувавши вищевикладене суд, не заперечуючи право позивача на відшкодування шкоди, приходить до висновку, що вимоги в частині стягнення з відповідача на користь позивача матеріальної шкоди в сумі 81824 грн. 28 коп. задоволенню не підлягають. Щодо іншої частини позову щодо стягнення з відповідача на користь позивача затрат які були понесені внаслідок дорожньо-транспортної в сумі 3150 грн. то позовні вимоги в даній частині також не підлягають задоволенню, оскільки позивач зазначаючи в позовних вимогах, що поніс дані витрати фактично не обгрунтовує та не розмежовує, які саме витрати ним понесені і в якій сумі, а зазначає лише загальну суму. Надані до матеріалів справи квитанції та товарні чеки (а.с.43-44) не дають суду можливості встановити та розмежувати витрати та належність даних витрат до витрат внаслідок даної ДТП. Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Згідно ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Відповідно до ч.2 ст. 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Стаття 79 ЦПК України визначає, що достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Відповідно до ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Згідно положень ст. 81 ЦПК України закріплено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи. Відповідно до ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Відповіднодо ст. 12 ЦПК України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі. Згідно положень ст. 13 ЦПК України закріплено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності. Проаналізувавши вищевикладене, суд приходить до висновку про відсутність в матеріалах справи поданих позивачем та його представником достовірних доказів, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи та недостатність доказів, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування, що унеможливлює суд дати відповідну належну оцінку доказам та ухвалити законне, обгрунтоване рішення по суті спору, тому позовні вимоги не підлягають до задоволення. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed