Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-25 00:00:00

24 грудня 2019 року позивач [PERSON] звернувся до суду із вищезазначеним позовом, в обґрунтування якого посилається на те, що згідно зі свідоцтвом про право власності на житло, виданим 30 жовтня 1998 року Дніпропетровською механізованою колоною, [PERSON] (його батькові), [PERSON] (його матері), [PERSON] (його братові) та йому на праві приватної спільної сумісної власності належить квартира [ADDRESS] , свідоцтво зареєстроване Новомосковським БТІ у реєстрову книгу за № 15918-89. [INFO] померла його мати. Згодом, а саме [INFO] помер його батько - [PERSON] . Після смерті батька він та його брат, що є відповідачем у справі, звернулись до нотаріуса із метою оформлення своїх спадкових прав за законом після смерті батька, однак нотаріусом їм було відмовлено у вчиненні нотаріальних дій, у зв`язку із невизначеністю часток співвласників спадкової квартири, а також у зв`язку із тим, що у правовстановлюючому документі про належність спадкодавцю нерухомого майна та свідоцтві про його смерть містяться невідповідності у прізвищі, а саме замість " [PERSON] " зазначено " [PERSON] ". Позивач вважає, що зазначені розбіжності у написанні прізвища його батька є нічим іншим, як граматичною помилкою осіб, що готували вищезазначений правовстановлюючий документ. У зв`язку з чим позивач вимушений звернутись до суду із цим позовом та просить: - встановити факт, що має юридичне значення, а саме що правовстановлюючий документ - свідоцтво про право власності на житло, видане 30 жовтня 1998 року Дніпропетровською механізованою колоною, зареєстроване Новомосковським БТІ у реєстрову книгу за № 15918-89, на ім`я [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] , належить [PERSON] , померлому [INFO] ; - частки [PERSON] , померлого [INFO] , [PERSON] , померлої [INFO] , [PERSON] та [PERSON] , як співвласників квартири, розташованої за адресою: [ADDRESS] - рівними, а саме по 1/4 частці кожному. - визнати за ним - [PERSON] , [INFO] , РНОКПП [NUMBER] , право власності на 1/8 частину квартири [ADDRESS] , загальною площею 76,8 м2, житловою площею 43,5 м2, яка складається з: кімнати 1 - 13,8 м2, кімнати 2 - 10,4 м2, кімнати 3 - 19,3 м2, кухні - 9,4 м2, ванної кімнати - 1,6 м2, вбиральні - 1,1 м2, коридору - 13,8 м2, вбудованої шафи - 1,8 м2, лоджії - 2,8 м2, в порядку спадкування за законом після смерті батька [PERSON] , померлого [INFO] . У підготовче засідання позивач [PERSON] не з`явився, про день, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив, клопотань про відкладення розгляду справи не подавав, тому суд вважає можливим провести розгляд справи за його відсутності. Представник позивача [PERSON] - [PERSON] у підготовче засідання не з`явилась, але надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити у підготовчому засіданні у зв`язку із визнанням позову відповідачем (а.с. 55). Відповідач [PERSON] у підготовче засідання не з`явився, але надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги [PERSON] вважає обґрунтованими, у зв`язку із чим їх визнає та проти задоволення позову не заперечує (а.с. 56). Представник третьої особи - Новомосковської державної нотаріальної контори Дніпропетровської області у підготовче засідання не з`явився, але надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності (а.с. 42). У зв`язку з неявкою осіб, які приймають участь у справі, суд розглядає справу у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Суд, дослідивши матеріали цивільної справи в їх сукупності, приходить до переконання, що позовні вимоги обґрунтовані і підлягають задоволенню, виходячи з таких підстав. Судом установлено, що згідно з ордером на житлове приміщення № 7, виданим на підставі рішення адміністрації і профкому ДМК-24 № 18 від 14 червня 1996 року і наданим суду у засвідченій позивачем копії, [PERSON] , та членам його сім`ї надано право на вселення у трикімнатну квартиру, житловою площею 43,5 м2, розташовану за адресою: [ADDRESS] (а.с. 18). Відповідно до свідоцтва на право власності на житло від 30 жовтня 1998 року, виданого Дніпропетровською механізованою колоною і наданого суду у засвідченій позивачем копії, [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] на праві приватної спільної сумісної власності належить квартира [ADDRESS] , свідоцтво зареєстроване Новомосковським БТІ у реєстрову книгу за № 15918-89 (а.с. 16). Згідно з повідомленням Комунального підприємства "Новомосковське міське бюро технічної інвентаризації" Дніпропетровської обласної ради" № 57/19 від 24 січня 2019 року, наданим суду у засвідченій позивачем копії, відповідно до інвентаризаційної справи станом на 29 грудня 2012 року, власниками квартири за адресою: [ADDRESS] є [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності на житло від 30 жовтня 1998 року, виданого згідно з розпорядженням № 6 від 05 жовтня 1998 року Дніпропетровської механізованої колони, зареєстрованого в БТІ 30 жовтня 1998 року за р. № 15918-89. Згідно з матеріалами інвентаризації, проведеної 27 грудня 1997 року: загальна площа 76,8 м2, житлова площа 43,5 м2 (а.с. 20). Відповідно до технічного паспорту на квартиру [ADDRESS] , складеного станом на 27 грудня 1997 року і надано суду у засвідченій позивачем копії, квартира розташована на першому поверсі двоповерхового будинку та складається з 3 кімнат, житловою площею 43,5 м2, у тому числі: 1-а кімната - 13,8 м2, 2-а кімната - 10,4 м2, 3-тя кімната - 19,3 м2, кухні площею 9,4 м2, ванної кімнати - 2,6 м2, вбиральні (поєднаної) - 1,1 м2, коридору - 13,8 м2, вбудованої шафи - 1,8; 1,8 м2. Квартира обладнана лоджією - 2,8 м2. Загальна площа квартири - 76,8 м2, висота приміщень - 2,5 м (а.с. 17). [INFO] [PERSON] померла, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] від 02 квітня 2015 року, наданим суду у засвідченій позивачем копії (а.с. 13). [INFO] [PERSON] помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] від 25 липня 2018 року, наданим суду у засвідченій позивачем копії та копія якого міститься у матеріалах спадкової справи, відкритої після його смерті (а.с. 12, 47). За життя [PERSON] заповіт не складав, що підтверджується матеріалами спадкової справи № 241/2018, відкритої після його смерті (а.с. 44-53). Судом установлено, що 07 вересня 2018 року позивач [PERSON] звернувся до Новомосковської державної нотаріальної контори Дніпропетровської області із заявою про прийняття спадщини за законом, після смерті батька [PERSON] , померлого [INFO] та [INFO] - із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом (а.с. 44, 51). Інший спадкоємець - відповідач [PERSON] звернувся 13 листопада 2018 року до Новомосковської державної нотаріальної контори Дніпропетровської області із заявою про прийняття спадщини за законом, після смерті батька [PERSON] , померлого [INFO] (а.с. 46 зворот). Постановою державного нотаріуса Новомосковської державної нотаріальної контори Дніпропетровської області Носенка А. Г. від 11 травня 2019 року, [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після померлого [INFO] [PERSON] , оскільки правовстановлюючий документ про належність спадкодавцю спадкового нерухомого майна виданий на ім`я [PERSON] , що не збігається із свідоцтвом про смерть спадкодавця, а також у зв`язку із неможливістю визначення належної спадкодавцеві частки у спільній сумісні власності у спадковому майні (а.с. 52 зворот-53). Відповідно до ч. 1 ст. 315 ЦПК України, суд розглядає справи, зокрема, про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. З огляду на викладене, випливає наявність розбіжностей в написанні прізвища спадкодавця позивача у правовстановлюючому документі про належність нерухомого майна та свідоцтві про смерть, що є перешкодою у реалізації позивачем [PERSON] своїх прав як спадкоємця, а тому вимоги в частині встановлення факту, що має юридичне значення, а саме, що свідоцтво про право власності на житло, видане 30 жовтня 1998 року на Дніпропетровською механізованою колоною, зареєстроване Новомосковським БТІ у реєстрову книгу за № 15918-89, на ім`я [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] , було фактично видано [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] , підлягають задоволенню. Що стосується вимог про визнання часток співвласників спірної спадкової квартири, суд виходить з таких підстав. Згідно з ч. 1 ст. 368 ЦК України спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю. Відповідно до ч. 2 ст. 370 ЦК України у разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду. Відповідно до ч. 3 ст. 372 ЦК України у разі поділу майна між співвласниками право спільної сумісної власності на нього припиняється. Як установлено судом, спору між співвласниками квартири з приводу розміру часток, належних кожному з них, за життя [PERSON] та [PERSON] у них не було. З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку, що частки співвласників квартири є рівними, тобто [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] на праві спільної сумісної власності належало по 1/4 частці квартири під [ADDRESS] , а тому позовні вимоги у цій частині є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Стосовно вимог про визнання права власності в порядку спадкування за законом, суд виходить з таких підстав. У відповідності до ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, не заборонених законом. Згідно з ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Частиною 2 статті 1223 ЦК України передбачено, що у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Частина 1 ст. 1258 ЦК України встановлює, що спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Відповідно до ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Згідно з ч. 1 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. З огляду на вищевикладене, враховуючи, що спадкодавцю [PERSON] за життя належала 1/4 частина квартири [ADDRESS] , позивач [PERSON] є спадкоємцем за законом після його смерті, який прийняв спадщину, інший спадкоємець [PERSON] також прийняв спадщину за законом після його смерті, матеріали спадкової справи доказів наявності інших спадкоємців за законом чи заповітом, які звернулися протягом встановленого строку до нотаріуса з приводу прийняття спадщини не містять, доказів на підтвердження переходу права власності на частину спадкової квартири після смерті спадкодавця не містять, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позову і за позивачем належить визнати право власності на 1/8 частину спірної квартири в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] . Разом з тим, на підставі ч. 1 ст. 142 Цивільного процесуального кодексу України, ч. 3 ст. 7 Закону України "Про судовий збір" суд вважає за необхідне повернути позивачеві з державного бюджету 50 % судового збору, сплаченого при поданні позову, що становить 1 152 грн. 60 коп. (а.с. 1, 2, 32), решта суми підлягає відшкодуванню з відповідача. На підставі вищенаведеного,

Outcome: approved