Jurisdiction: civil
Date: 2020-04-09 00:00:00

Акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк» звернулося до суду з позовом про стягнення з відповідача заборгованості за договором №NKXRR210321259 від 15.12.2007 року в розмірі 18578 грн. 03 коп., оскільки останній не виконує зобов`язань за кредитним договором. В обґрунтування позовних вимог зазначає, що відповідач підписав заяву № NKXRR210321259 від 15.12.2007 року, згідно якої отримав кредит у розмірі 5409,00 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 12,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом, однак відповідач не надав своєчасно Банку грошові кошти для погашення заборгованості за борговими зобов`язаннями, що має відображення у Розрахунку заборгованості, тому позивач змушений звернутись до суду. Від представника відповідача надійшов відзив на позовну заяву, відповідно до якого просить відмовити в задоволенні позову в повному обсязі. Зазначає, що 24 лютого 2014 року Ленінським районним судом м. Миколаєва було постановлено рішення у справі № 2/489/779/14, відповідно до якого стягнуто з [PERSON] на користь ПАТ КБ "ПриватБанк" заборгованість за кредитним договором №NKXRR210321259 від 15.12.2007 року у розмірі 1699,36 грн. Крім того, зокрема, судом було вирішено питання про стягнення пені та штрафів за даним договором. Вказане рішення було виконано в повному обсязі. Банк повторно просить стягнути з відповідачки суму пені, питання про стягнення якої вже було вирішено судом раніше. Строк дії кредитного договору сплинув 15.12.2008 року. Крім того, банком заявлено вимогу про стягнення неустойки поза межами позовної давності та не долучено до матеріалів справи належного розрахунку заборгованості, зі змісту якого б вбачалося підстави нарахування пені, з урахуванням розміру заборгованості після постановлення рішення та дати її погашення. Відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь- якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. Від сторін клопотання про проведення розгляду справи з їх викликом в судове засідання не надійшло, тому суд провів розгляд справи за наявними у ній матеріалами. Зважаючи на те, що справа розглядалась за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, відповідно до ч. 2 статті 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. З`ясувавши обставини та дослідивши надані докази, суд приходить до висновку, що встановлені наступні факти та відповідні правовідносини. 15 грудня 2007 року [PERSON] підписала заяву №NKXRR210321259 від 15.12.2007 року, згідно якої отримала строковий кредит в сумі 5409,00 грн. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами надання кредиту фізичним особам "Розстрочка" складає між ним та Банком Договір, що підтверджується підписом у заяві. Копії Умов надання споживчого кредиту фізичним особам ("Розстрочка") додаються до позовної заяви. Після підписання відповідачем заяви про приєднання до Умов надання споживчого кредиту фізичним особам між сторонами виникли зобов`язальні правовідносини, відповідно до яких позивач зобов`язувався надати грошові кошти відповідачу в розмірі та на умовах, встановлених в договорі, а відповідач зобов`язувався повернути кредит та сплатити відсотки. Як вбачається із заяви позичальника, Банк надає Позичальнику строковий кредит в сумі 5409,00 грн. на строк 12 місяців з умовами сплати за користування Кредитом відсотків у розмірі 0,08% на місяць, на суму залишку заборгованості по кредиту, щомісячної винагороди за надання фінансового інструменту у розмірі 48,68 грн. та єдиноразової винагороди за надання фінансового інструменту у розмірі 0,0 грн. в обмін на зобов`язання Позичальника з повернення кредиту, сплати відсотків, винагороди, комісії в зазначеній в Заяві та Умовах надання споживчого кредиту фізичним особам строки. Щомісячний платіж становить 501,91 грн. для погашення заборгованості за Кредитом, яка складається із заборгованості за кредитом, відсотки, винагороди, комісії, а також інших витрат згідно з Умовами. Відповідно до п.5.3 Умов надання споживчого кредиту фізичним особам ("Розстрочка"), при порушенні Позичальником строків платежів по будь-якому з грошових зобов`язань, передбачених Договором більш ніж на 30 днів, Позичальник зобов`язаний сплатити Банку штраф у розмірі 500 грн. + 5% від суми заборгованості. Відповідно до наданого позивачем розрахунку, сума заборгованості відповідача за кредитним договором станом на 12.09.2018 року складає 18578,03 грн., що складається із: заборгованості за пенею за несвоєчасність виконання зобов`язань за договором - 17217,17 грн., штраф (фіксована частина) - 500,00 грн., штраф (процентна складова) - 860,86 грн. Рішенням Ленінського районного суду м. Миколаєва від 24.02.2014 року, по справі № 2/489/779/14 за позовом Публічного акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк" задоволено частково. Стягнуто з [PERSON] на користь Публічного акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк" заборгованість за кредитним договором від 15.12.2007 № NKXRR210321259, яка складається із 935,27 грн. заборгованості по кредиту, 8,45 грн. процентів, 194,72 грн. комісії, 01,00 грн. пені, 559,92 грн. штрафів, всього 1699,36 грн. Стягнуто з [PERSON] на користь Публічного акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк" 30,93 грн. судового збору. У іншій частині вимог відмовлено. Постановою головного державного виконавця Ленінського відділу державної виконавчої служби Миколаївського міського управління юстиції Суслової М.В. від 26.01.2016 року, виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа по справі № 2/489/779/14 виданого Ленінським районним судом м. Миколаєва про стягнення з [PERSON] на користь ПАТ КБ "ПриватБанк" заборгованість за договором у сумі 1699,36 грн. закінчено у зв`язку з повним фактичним виконанням рішення суду від 24.02.2014 року. Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи. Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). Із постанови головного державного виконавця Ленінського відділу державної виконавчої служби Миколаївського міського управління юстиції Суслової М.В. про закінчення виконавчого провадження від 26.01.2016 року вбачається, що [PERSON] погашена заборгованість за кредитним договором від 15.12.2007 № NKXRR210321259, що підтверджується платіжними квитанціями № 01042014151244 від 01.04.2014 року та № 1352014135531 від 13.05.2014 року. Представник відповідача у відзиві на позов просила застосувати строки позовної давності до спірних правовідносин, що виникли між ПАТ КБ "Приватбанк" та [PERSON] за кредитним договором № NKXRR210321259 від 15.12.2007 року. Загальна позовна давність (зокрема, до вимог про стягнення заборгованості за кредитом і процентів) встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України), а спеціальна позовна давність до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені)- тривалістю в один рік (пункт 1 частини другої статті 258 ЦК України). Відповідно до статті 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок. Початок перебігу позовної давності визначається статтею 261 ЦК України. Так, за загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила(частина перша статті 261 ЦК України). А за зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання (частина п`ята цієї статті). Оскільки укладений між сторонами договір встановлює окремі зобов`язання, які деталізують обов`язок відповідача повернути борг частинами та передбачають самостійну відповідальність за невиконання цього обов`язку, то незалежно від визначення у договорі строку кредитування право позивача вважається порушеним з моменту порушення відповідачем терміну внесення чергового платежу. А відтак, перебіг позовної давності стосовно кожного щомісячного платежу починається після невиконання чи неналежного виконання (зокрема, прострочення виконання) відповідачем обов`язку з внесення чергового платежу й обчислюється окремо щодо кожного простроченого платежу. У разі порушення позичальником терміну внесення чергового платежу, передбаченого договором (прострочення боржника), відповідно до частини другої статті 1050 ЦК України кредитодавець до спливу визначеного договором строку кредитування вправі заявити вимоги про дострокове повернення тієї частини кредиту, що залишилася, і нарахованих згідно зі статтею 1048 ЦК України, але не сплачених до моменту звернення кредитодавця до суду, процентів, а також попередніх невнесених до такого моменту щомісячних платежів у межах позовної давності щодо кожного із цих платежів. Невнесені до моменту звернення кредитора до суду щомісячні платежі підлягають стягненню у межах позовної давності, перебіг якої визначається за кожним з платежів окремо залежно від настання терміну сплати кожного з цих платежів. Згідно зі статтею 1049 згаданого Кодексу позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. За змістом статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Частинами першою, другою статті 551 ЦК України визначено, що предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства. Згідно із частиною першою статті 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Таким чином, в разі укладення договору кредитного договору проценти за користування позиченими коштами та неустойка поділяються на встановлені законом (розмір та підстави стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі). Сторони визначили строк дії договору, при цьому погодили термін закінчення строку дії договору в результаті не виконання його умов і термін щомісячного виконання зобов`язання. Представник відповідача зазначив, що термін повернення кредиту становить 15 грудня 2008 року. Позовну давність щодо заборгованості за кредитом не можна починати облічувати з дня спливу визначеного договором строку кредитування, оскільки встановлення такого строку має значення не для визначення початку перебігу позовної давності за вимогами кредитодавця щодо погашення заборгованості за цим договором, а насамперед для визначення позичальнику розміру щомісячних платежів. Якщо кредитний договір встановлює окремі зобов`язання, які деталізують обов`язок позичальника повернути борг частинами та передбачають самостійну відповідальність за невиконання цього обов`язку, то незалежно від визначення у договорі строку кредитування право кредитодавця вважається порушеним з моменту порушення позичальником терміну внесення чергового платежу. Вказана правова позиція визначена Постановою Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12 (провадження № 14-10цс18) . Банком не долучено до матеріалів справи належного розрахунку заборгованості, зі змісту якого вбачались б підстави нарахування пені з урахуванням розміру заборгованості після рішення Ленінського районного суду м. Миколаєва від 24.02.2014 року. Отже, позивачем пропущено строк позовної давності, передбачений 257 ПК України. Відповідно до статті 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок. За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (частина перша статті 261 ЦК України). Початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд. Так, відповідно до ст. 257 ЦПК України встановлена позовна давність у три роки. Згідно зі статтею 266 ЦК України зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги. Для окремих видів вимог законом встановлена спеціальна позовна давність. Зокрема,частина друга статті 258ЦК України передбачає, що позовна давність в один рік застосовується до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені). Суд вважає, що оскільки позивач не надав належних доказів щодо розміру заборгованості за кредитним договором та в зв`язку зі спливом строків позовної давності у задоволенні позовних вимог АТ КБ «Приватбанк» слід відмовити Згідно ст.141 ЦПК України, у разі відмови в задоволенні позову не підлягають стягненню з відповідача судові витрати по справі в сумі 1762 грн. 00 коп.

Outcome: dismissed