Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-27 00:00:00

[PERSON] в інтересах неповнолітньої [PERSON] звернулась до суду з вищезазначеним позовом посилаючись на те, що згідно договору дарування, укладеного між відповідачами 04.05.2012 року, [PERSON] подарувала [PERSON] 34 часток житлового будинку, який знаходиться за адресою: [ADDRESS]. Вважає, що даний договір дарування є недійсним, так як на момент укладення договору позивачка разом з малолітньою донькою [PERSON], 2010 р.н., була зареєстрована та проживала в даному будинку, та даний договір укладений без згоди органу опіки та піклування, тому позивач звернулась з даним позовом до суду. В судовому засіданні позивачка та її представник позовні вимоги підтримали, просили їх задовольнити з підстав, які викладені у позовній заяві, крім цього позивачка пояснила, що про укладений її матір'ю [PERSON] договір дарування їй нічого не було відомо до часу звернення відповідача [PERSON] до суду з позовом про їх виселення з будинку, хоча в даному будинку вона зареєстрована з 2008 року, а неповнолітня донька [PERSON] з народження, а саме з 2010 року. Зі слів матері, відповідачки [PERSON], їй стало відомо, що вона була введена в оману [PERSON] з приводу того, який саме документ підписує в нотаріуса, оскільки [PERSON] обіцяв допомогти у викупі іншої 1/4 частки будинку, яка не належала її матері [PERSON] З цих же міркувань [PERSON] надала нотаріусу неправдиву довідку сільської ради про відсутність прав неповнолітніх осіб на проживання в даному будинку. Іншого житла позивачка не має, лише іноді вона проживає разом зі своїм співмешканцем, який не є батьком її дочки [PERSON], але постійним її місцем проживання разом з дітьми є саме будинок матері, де вона зареєстрована. Відповідачка [PERSON] в судовому засіданні позов визнала та пояснила, що підписала оспорюваний договір дарування під впливом відповідача [PERSON], якому вона довіряла та який обіцяв їй допомогти в купівлі іншої 1/4 частки будинку щоб вона стала одноосібним власником даного будинку. Довіряючи [PERSON] вона надала нотаріусу довідку, яку отримала в сільській раді, про відсутність неповнолітніх дітей в даному будинку, хоча дійсно її дочка [PERSON] з онукою [PERSON] зареєстровані та постійно проживають в її будинку, іншого зареєстрованого місця проживання чи власного житла вони не мають, лише періодично дочка з дітьми живе у співмешканця. Таку довідку вона надала нотаріусу з відома [PERSON], але що саме підписувала в нотаріуса, який саме договір, вона не читала. Іншого житла вона не має, належного їй будинку дарувати відповідачу вона наміру не мала, всі документи, які їй давав підписувати [PERSON], вона підписувала не читаючи, так як довіряла йому. Відповідач [PERSON] та його представник в судовому засіданні позов не визнали, згідно поданих письмових заперечень (а.с. 42 - 44), вважають, що при відчуженні відповідачкою [PERSON] належної їй частки житлового будинку згоди органу опіки та піклування не потребувалося, оскільки така згода потрібна лише при відчуженні нерухомості батьками неповнолітньої дитини, чи особами, що їх заміняють, а [PERSON] є бабусею неповнолітньої [PERSON] Крім цього, [PERSON] самостійно отримувала та надавала нотаріусу всі необхідні для укладення договору документи, тому хто в ньому проживав чи був зареєстрований йому не відомо. Будь-які домовленості, на які посилається [PERSON], відповідач заперечує, свої дії [PERSON] розуміла, нотаріус їй все роз'яснив. Вважає, що укладений договір відповідав волі [PERSON], оскільки він їй багато допомагав, за що вона вирішила йому віддячити. Тому вважає, що договір було укладено з дотриманням чинного законодавства. В задоволенні позову просили відмовити. Представник третьої особи без самостійних вимог Служби у справах дітей Вінницької районної державної адміністрації в судовому засіданні просила позов задовольнити, враховуючи наданий висновок щодо розв'язання спору, заявленого в інтересах дитини, від 14.11.2014 року № 01-25/2474 (а.с. 48), та пояснила, що в ході підготовки даного висновку було з'ясовано, що дійсно на час укладення оспорюваного договору дарування позивачка разом з її малолітньою дочкою [PERSON], [INFO], були зареєстровані та проживали в даному будинку, тому для укладення даного договору необхідно було отримати дозвіл органу опіки і піклування. Заслухавши пояснення учасників судового розгляду, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Так, матеріалами справи доведено та не заперечується сторонами, що 04.05.2012 року було укладено договір дарування 3/4 часток житлового будинку з прибудовою, господарськими будівлями та спорудами [ADDRESS] між [PERSON] та [PERSON], посвідчений приватним нотаріусом Вінницького міського нотаріального округу Вінницької області [PERSON] та зареєстрований в реєстрі за № 1994 (а.с. 10). П. 9 даного договору вказано, що відсутність прав неповнолітніх та малолітніх осіб на користування житлом, яке відчужується, дарувальник підтверджує довідкою № 334, виданою 03.04.2012 року виконавчим комітетом Степанівської сільської ради Вінницького району Вінницької області, у якій не значиться реєстрація та проживання малолітніх та неповнолітніх осіб (а.с. 10 зі звороту). Позивачка [PERSON] є дочкою відповідачки [PERSON] та матір'ю неповнолітньої [PERSON], 29.10.20010 року народження (а.с. 6 - 8), яка в свою чергу є рідною онукою відповідачки [PERSON] Згідно копії паспорта позивачки [PERSON], вона зареєстрована в будинку [ADDRESS] з 04.03.2008 р. (а.с. 5 зі звороту). Відповідно до довідки Степанівської сільської ради Вінницького району Вінницької області від 20.06.2014 року № 115, позивачка [PERSON] зареєстрована в будинку [ADDRESS] з 04.03.2008 р., її дочка [PERSON], [INFO], записана в по господарську книгу сільської ради з дня народження (а.с. 51). Згідно виписки з домової книги по даному житловому будинку, позивачка [PERSON] дійсно зареєстрована в даному будинку з 04.03.2008 року по даний час та з реєстраційного обліку за даною адресою не знімалася (а.с. 52 - 53). Та надані відповідачем копії договору оренди житлового будинку від 05.05.2014 року, укладеного лише з відповідачкою [PERSON], та договору купівлі-продажу 1/4 частки даного житлового будинку від 28.11.2012 року з іншим співвласником будинку не спростовують наданих суду документів на підтвердження права позивачки та її дочки [PERSON] на користування даним житловим будинком на час укладення договору дарування 3/4 часток житлового будинку (а.с. 49 - 50). Та сторонами не заперечується, що на час укладення договору дарування не було отримано згоди органу опіки і піклування на його укладення. Так, стаття 27 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року, ратифікованої Україною 27.02.1991 року, надає кожній дитині право на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального та соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Держави-учасниці відповідно до національних умов і в межах своїх можливостей вживають необхідних заходів щодо надання допомоги батькам та іншим особам, які виховують дітей, у здійсненні цього права і у випадку необхідності надають матеріальну допомогу і підтримують програми, особливо щодо забезпечення дитини харчуванням, одягом і житлом. Згідно ст. 8 Закону України "Про охорону дитинства", кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх заміняють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Відповідно до ст. 18 Закону України "Про охорону дитинства", діти - члени сім'ї наймача або власника жилого приміщення мають право користуватися займаним приміщенням нарівні з власником або наймачем. Органи опіки і піклування зобов`язані здійснювати контроль за додержанням батьками або особами, які їх замінюють, майнових та житлових прав дітей при відчуженні жилих приміщень та купівлі нового житла. Згідно ч. 1 ст. 405 ЦК України, члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Згідно ст. 29 ЦК України, місцем проживання фізичної особи, яка не досягла 10 років, є місце проживання її батьків або одного з них, з ким вона проживає. Згідно ст. 12 Закону України "Про основи соціального захисту бездомних осіб та безпритульних дітей", держава охороняє і захищає права та інтереси дітей під час вчинення правочинів щодо нерухомого майна. Неприпустиме зменшення або обмеження прав та інтересів дітей під час вчинення будь-яких правочинів щодо жилих приміщень. Органи опіки та піклування здійснюють контроль за дотриманням батьками та особами, які їх замінюють, житлових прав і охоронюваних законом інтересів дітей відповідно до закону. Для вчинення будь-яких правочинів щодо нерухомого майна, право власності на яке або право користування яким мають діти, необхідний попередній дозвіл органів опіки та піклування, що надається відповідно до закону. Посадові особи органів опіки та піклування несуть персональну відповідальність за захист прав та інтересів дітей при наданні дозволу на вчинення правочинів щодо нерухомого майна, яке належить дітям. Згідно ч. 1 ст. 215 ЦК України недодержання сторонами або стороною в момент вчинення правочину вимог, встановлених частинами 1-3, 5, 6, ст. 203 ЦК України, має наслідком визнання правочину недійсним. Згідно ч. 1 ст. 203 ЦК України, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства. З урахуванням вказаного, встановивши, що укладений договір дарування 3/4 часток житлового будинку з прибудовою, господарськими будівлями та спорудами [ADDRESS] укладений між [PERSON] та [PERSON], 04.05.2012 року, суперечить нормам Закону України "Про основи соціального захисту бездомних осіб та безпритульних дітей", та оскільки в судовому засіданні доведено, що дозвіл органу і опіки і піклування на укладення даного договору відсутній, відповідно даним договором порушено права неповнолітнього на житло, тому суд встановив наявність законних підстав для задоволення позовних вимог [PERSON], заявлених в інтересах неповнолітньої [PERSON] Та оскільки до порушення прав неповнолітньої призвели дії саме відповідачки [PERSON], тому саме з неї підлягають стягненню судові витрати на корить [PERSON], які становлять 243, 60 грн. за сплату судового збору. На підставі викладеного та

Outcome: approved