Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-07 00:00:00

09.03.2016 року позивач звернувся до суду з даним позовом, вказуючи, що 18 липня 2013 року, приблизно о 16 годині 30 хвилин, на вулиці Академіка Заболотного в м. Одесі з вини відповідача [PERSON], який керував автомобілем «БАЗ», державний реєстраційний номер [NUMBER], сталася дорожно - транспортна пригода. На дату скоєння цієї пригоди водій [PERSON] не мав чинного договору обов'язкового страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Вина відповідача підтверджується постановою Саратського районного суду від 14 жовтня 2013 року. Відповідно до ст. 61 ЦПК України, постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкова для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Отже, відповідальною особою за завдані збитки є відповідач. Згідно до положень п. 40.3 ст. 40 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", МТСБУ має право залучати аварійних комісарів у порядку, встановленому Уповноваженим органом, для визначення причин настання страхового випадку та розміру збитків у випадках, визначених у ст. 41 цього закону. У зв'язку із залученням аварійного комісара, відповідно до положень ст. 40 цього Закону, МТСБУ понесло витрати в розмірі 1030 гривень. В результаті вищевказаної пригоди був пошкоджений автомобіль «Мерседес», державний реєстраційний номер [NUMBER], що належить [PERSON] та за кермом якого знаходився водій [PERSON], цивільно - правова відповідальність якої була застрахована в СТДВ «Гарантія», згідно Полісу № АС/2575059, строк дії якого з 28 червня 2013 року по 27 червня 2014 року. Відповідно до положень ст. 29 Закону, у зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки. Згідно висновку з оцінки вартості матеріального збитку № 449/13 від 22 серпня 2013 року складеного спеціалістом ФОП [PERSON] розмір завданих збитків визначений, згідно до ст. 29 Закону, склав суму 34339 гривень 68 копійок, в тому числі ПДВ в сумі 5723 гривні 28 копійок. Відповідно п. 17 ст. 9 Закону України «Про страхування» страхове відшкодування не може перевищувати розміру прямого збитку, якого зазнав страхувальник. Непрямі збитки вважаються застрахованими, якщо це передбачено договором страхування. У разі коли страхова сума становить певну частку вартості застрахованого предмета договору страхування, страхове відшкодування виплачується у такій же частці від визначених по страховій події збитків, якщо інше не передбачено умовами страхування. Отже, податок на додану вартість в розмірі 5723 гривні 28 копійок не є прямим збитком, тому не може бути включеним МТСБУ до суми регламентної виплати. Таким чином, розмір регламентної виплати становить 28616 гривень 40 копійок. 19 липня 2013 року потерпіла повідомила про страховий випадок та 18 жовтня 2013 року, з метою отримання відшкодування, звернулася до МТСБУ. Зазначена шкода винуватцем ДТП не була відшкодована. Таким чином, позивач виконав покладений на нього Законом обов'язок по відшкодуванню шкоди заподіяної з вини власника транспортного засобу, який застрахував свою цивільно - правову відповідальність та сплатив потерпілій 26 грудня 2013 року суму регламентної виплати - 28616 гривень 40 копійок. На підставі вищевикладеного, позивач просив суд стягнути з відповідача на його користь завдану ним майнову шкоду в сумі 28616 гривень 40 копійок, витрати за послуги аварійного комісара в сумі 1030 гривень та судовий збір в сумі 1378 гривень. Представник позивача, будучи належним чином повідомлена про день та час слухання справи, у судове засідання не з'явилася, подала заяву про розгляд справи у її відсутності, позов підтримала, просила задовольнити у повному обсязі, не заперечувала проти винесення заочного рішення (а.с. 4). Відповідач, будучи належним чином повідомленим про день та місце розгляду справи через газету "Одеські вісті" від 28 травня 2016 року № 41, до суду не з'явився, не повідомив суд про причину неявки, у зв'язку з чим, згідно ст.ст. 224-225 ЦПК України, суд ухвалив розглянути справу заочно, на підставі наявних у справі доказів ( а.с. 102). Вивчивши матеріали справи суд вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 1166, ч. 2 ст. 1187, ч. 1 ст. 1191 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій основі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Постановою Саратського районного суду Одеської області від 14.10.2013 року, яка набула чинності, встановлено, що 18 липня 2013 року, о 16 годині 30 хвилин, [PERSON] на вулиці Ак. Заболотного в м. Одеса, керуючи автомобілем марки "БАЗ", державний реєстраційний номер [NUMBER], який належить на праві власності [PERSON], не витримав безпечний інтервал та скоїв зіткнення з автомобілем марки «Мерседес», державний реєстраційний номер [NUMBER], який був припаркований у краю проїжджої частини. Цією ж постановою відповідача [PERSON] визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП (а.с. 12). Як вбачається з копії полісу обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АС/2575059, Страхове товариство додатковою відповідальністю «Гарантія» та [PERSON] уклали договір добровільного страхування автотранспорту. Застрахованим транспортним засобом за договором виступає автомобіль "Мерседес" державний номер [NUMBER], строк дії договору з 28.06.2013 року по 27.06.2014 року (а.с. 13). Стаття 993 ЦК України визначає, що до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник, або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. Згідно ст. 38 п. "г" Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, якщо він не повідомив страховіка у встановлені строки. Відповідно до ст. №№ згаданого закону, повідомлення сстраховика має бути здійснене не пізніше трьох робочих днів після ДТП. Частиною 1 ст. 1191 ЦК України передбачено, що особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Згідно копії наказу від 25.12.2013 року, платіжного доручення № 1/21307 від 26.12.2013 року, № 4271 від 02.12.2013 року, позивач сплатив [PERSON] страхове відшкодування за пошкоджений автомобіль "Мерседес", державний номер [NUMBER] у розмірі 28616 гривень 40 копійок, а також 1030 гривень за послуги аварійних комісарів (а.с.23, 25, 26). Судом встановлено, що 14 жовтня 2013 року, в результаті неправомірних дій відповідача [PERSON] та порушення ним Правил дорожнього руху України було завдано матеріальних збитків [PERSON] Після дорожньо-транспортної пригоди позивач відшкодував потерпілій особі збитки, завдані відповідачем, відповідач добровільно матеріальні збитки не сплатив, не повідомив позивача у встановлений законом строк про настання страхового випадку, тому суд вважає позов підлягає задоволеню у повному обсязі. З відповідача підлягає стягненню на користь позивача понесені витрати в сумі 28616 (двадцять вісім тисяч шістсот шістнадцять) гривень 40 копійок та витрати за послуги аварійного комісара в розмірі 1030 (одна тисяча тридцять) гривень. Також, на підставі ст. 88 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сплачений судовий збір у розмірі 1378 гривень (а.с.1). Таким чином, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню матеріальні витрати у загальній сумі 31024 (тридцять одну тисячу двадцять чотири) гривні 40 копійок.

Outcome: approved