Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-23 00:00:00

[PERSON] 27.01.2015 р. звернулась в суд з позовом до ТОВ "Мрія Карпат" (вул. Українська, 103 с. Росохач Городенківського району Івано-Франківської області), в якому просила зобов'язати відповідача розрахуватись зерном згідно нормативно-грошової оцінки земельної ділянки в розмірі п'ять центнерів зерна в рік за умовний гектар паю та стягнути в її користь з відповідача судові витрати. Позовні вимоги мотивовані тим, що згідно з Державним актом на право власності на землю, виданим 04.03.2002 р. Корнівською сільською радою Городенківського району Івано-Франківської області, позивачка є власником земельної ділянки площею 0,9091 гектара, що розташована на території с. Корнів Корнівської сільської ради Городенківського району. Згідно з договором оренди від 09.05.2011 р. зазначену земельну ділянку позивачка передала в оренду ТОВ "Мрія Карпат", договір зареєстрований в земельному відділі Городенківської РДА. Відповідно до п.9 вищезгаданого договору оренди щорічно, до 31 грудня поточного року, відповідач зобов'язувався сплачувати орендну плату в розмірі 1063 грн., що становить 3% від вартості землі, виплата повинна здійснюватись в грошовій формі. За 2011-2013 р. позивачка отримала орендну плату в повному обсязі. В 2014 р. відповідач не виплатив позивачці орендну плату ні коштами, ні в натуральній формі. При цьому позивачка зазначила, що 17.10.2014 р. її невістка, [PERSON], зверталась до відповідача по питанню належного виконання ним договору оренди та до Городенківського РВ УМВС. Однак, відповідач не зреагував на звернення, а з РВ УМВС була отримана відповідь про те, що між сторонами існують цивільно-правові відносини. 18.02.2015 року позивачкою до суду подана заява про уточнення позовних вимог, [PERSON] просить стягнути з відповідача в її користь 1063 грн. боргу за невиконання умов оренди землі, також нею подана до суду заява про збільшення позовних вимог, позивачка просить борг за невиконання умов оренди землі відшкодувати зерном та стягнути з відповідача в користь позивачки моральні збитки в сумі 6 тисяч грн. Позовні вимоги про стягнення моральної шкоди мотивує тим, що внаслідок неправомірних дій відповідача їй довелось нервувати, душевно переживати, порушено її нормальний спосіб життя, вона змушена докладати додаткові зусилля для захисту своїх прав у правоохоронних органах та суді, їй незручно було з'являтись в людних місцях, приходилось пояснювати про невиплати коштів за оренду належної земельної ділянки. Також через психологічні страждання вона відчуває головну біль. В судовому засіданні позивачка та її представник вимоги поданої позовної заяви зі збільшенням позовних вимог підтримали в повному обсязі, просять їх задовольнити. Позивачка пояснила, що вона з 2013 р. хворіє на гіпертонію, і в зв'язку з несвоєчасною виплатою орендної плати в неї погіршився стан здоров'я. Представник відповідача пояснив суду, що з іншими орендодавцями в 2014 р. відповідач проводив розрахунок шляхом видачі зерна пшениці в розмірі 5 цнт., в даний час ціна зерна 380-400 грн. Також зазначив, що спочатку в п.9 Договору оренди землі було вказано, що орендна плата виплачується грошовій формі, або в натуральній формі - 4 ц зерна, але при підписанні договору умова про натуральну форму була видалена. Щодо розміру моральної шкоди представник зазначив, що позивачка виходила з розміру 5 мінімальних заробітних плат. Представник відповідача в судове засідання не з'явився повторно, про час та місце судового розгляду відповідач був повідомлений у встановленому законом порядку. Зі згоди позивачки суд постановляє заочне рішення, як передбачено ч. 4 ст. 169, ст. 224 ЦПК України. Після початку розгляду справи по суті від відповідача на адресу суду електронною поштою надійшло клопотання про відкладення розгляду справи в зв'язку з тим, що представник ТОВ «Мрія Карпат» приймає участь в судовому засіданні в господарському суді, тому суд продовжив розгляд даної справи за відсутності сторони відповідача. Заслухавши пояснення позивачки та її представника, дослідивши докази, які надані на обґрунтування позовних вимог, з'ясувавши таким чином фактичні обставини справи, суд приходить до наступного. В силу вимог ст. 11, 10, 60 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб, поданими відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини на які посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ч.1 ст. 78, ст. 90 Земельного кодексу України право власності на землю - це право володіти, користуватися і розпоряджатися земельними ділянками. Власники земельних ділянок мають право самостійно господарювати на землі, на відшкодування збитків у випадках, передбачених законом. Порушені права власників земельних ділянок підлягають відновленню в порядку, встановленому законом. Позивачка [PERSON] є власником земельної ділянки площею 0,9091 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташованої на території с. Корнів Корнівської сільської ради Городенківського району в урочищі «Сіножать», що підтверджується державним актом на право власності на земельну ділянку серії І-ІФ № 019568 від 04.03.2002 року (а.с.8). Згідно зі статтями 13, 34 Закону України "Про оренду землі" договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов'язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов'язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства. 09.05.2011 року між позивачкою та ТзОВ ТОВ "Мрія Карпат" (вул. Українська, 103 с. Росохач Городенківського району Івано-Франківської області) укладено договір оренди вищевказаної земельної ділянки строком на п'ять років (а.с. 6-7). Згідно з умовами цього договору орендодавець надає, а орендар приймає в строкове платне користування земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка знаходиться на території Корнівської сільської ради. Відповідно до п. 43 договору договір набирає чинності після підписання сторонами та його державної реєстрації. Договір оренди зареєстровано в управлінні Держкомзему у Городенківському районі Івано-Франківської області 24.12.2012 року. Невід'ємною частиною договору є Акт приймання-передачі земельної ділянки від 09.05.2011 року. Розділ «Орендна плата» Договору від 09.05.2011 р. містить умови, що орендна плата вноситься орендарем у формі та розмірі не менше 3% від нормативно-грошової оцінки земельної ділянки в рік, у тому числі 1063,00 грн. в грошовій формі (п.9); орендна плата вноситься до 31 грудня поточного року (п.11). Розмір орендної плати переглядається один раз в три роки (п.13 договору). Згідно положень ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного Кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Жодних доказів на підтвердження сплати позивачці орендної плати в 2014 р. за орендовану земельну ділянку відповідач не надав. Судом встановлено, що в порушення умов договору оренди від 09.05.2011 р. відповідачем у 2014 році не було сплачено орендну плату позивачці. Відповідно до ст. 288.1. Податкового кодексу України підставою для нарахування орендної плати за земельну ділянку є договір оренди такої земельної ділянки, оформлений та зареєстрований відповідно до законодавства. Пунктом 288.5 статті 288 ПКУ в редакції Закону № 71-VIII від 28.12.2014 визначено, що розмір орендної плати встановлюється у договорі оренди, але річна сума платежу: не може бути меншою 3 відсотків нормативної грошової оцінки (п.288.5.1.) та не може перевищувати 12 відсотків нормативної грошової оцінки (п.288.5.2.). Отже, до моменту внесення відповідних змін до договору оренди розмір орендної плати в будь-якому разі не може бути меншим, ніж установлений пп.288.5.1 п.288.5 ст.288 ПК України. Так як відповідно до Довідки-витягу № 06-06/07912 від 21.11.2012р., виданої Управлінням держкомзему у Городенківському районі грошова оцінка земельної ділянки площею 0,9091 га по Державному акту на право приватної власності на землю [PERSON] складає 35433,36 грн., визначений Договором оренди від 09.05.2011 р. розмір орендної плати не менше 3% від нормативно-грошової оцінки земельної ділянки в рік в грошовому виразі складає 1063 грн. Оскільки позивачка не надала суду доказів про внесення змін до договору оренди від 09.05.2011 р. щодо зміни річної суми орендної плати, щодо виплати орендної плати в натуральній формі, виду та вартості зерна, яким в натуральній формі могла бути проведена орендна плата, тому підстав для задоволення позову про стягнення з відповідача в користь позивачки орендної плати в натуральній формі, шляхом виплати орендної плати зерном, судом не встановлено. Стягненню з відповідача в користь позивачки підлягає орендна плата в грошовому виразі, в розмірі 1063 грн. Відповідальність сторін за невиконання чи неналежне виконання договору оренди визначена умовами укладеного між сторонами договору оренди землі від 09.05.2011 р., який не передбачає відшкодування моральної шкоди орендодавцю у разі невиплати орендної плати у строки, визначені договором. Відповідно до роз'яснень, викладених у п. 2 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 р. № 4 "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди", спори про відшкодування заподіяної фізичній чи юридичній особі моральної (немайнової) шкоди розглядаються, коли право на її відшкодування безпосередньо передбачено нормами Конституції або випливає з її положень та у випадках, передбачених законодавством, яке встановлює відповідальність за заподіяння моральної шкоди. Вимоги ст. 1167 Цивільного кодексу України, на яку покликається позивачка в позовній заяві про збільшення своїх позовних вимог, на правовідносини, що виникли між сторонами, - не розповсюджуються, оскільки регулюють питання відшкодування моральної шкоди, заподіяної внаслідок недоговірних (деліктних) зобов'язань. Враховуючи викладене, вимоги позивачки про відшкодування моральної шкоди не підлягають до задоволення, як безпідставні, оскільки не ґрунтуються на законі та не підтверджені належними доказами. Питання розподілу судових витрат суд вирішує відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України. На підставі наведеного, відповідно до ст. ст. 526, 530,1167 ЦК України, ст. 288.1. Податкового кодексу України, Закону України «Про оренду землі», ст.ст. 78, 90, 124 ЗК України,

Outcome: partial