Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-06 00:00:00

У листопаді 2020 року позивач товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів`звернулось до Білоцерківського міськрайонного суду Київської області з позовною заявою до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, посилаючись на наступні обставини. 03 серпня 2018 року між товариством з обмеженою відповідальністю «Манівео швидка фінансова допомога» та [PERSON] було укладено кредитний договір № 786065546. 28 листопада 2018 року між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та товариством з обмеженою відповідальністю «Таліон Плюс» було укладено договір факторингу №28/1118-01, відповідно до умов якого до ТОВ «Таліон Плюс» перейшло право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором № 786065546. 03 січня 2019 року між ТОВ «Таліон Плюс» та товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» укладено договір факторингу № 20190103, у відповідності до умов якого, ТОВ «Таліон Плюс» передає (відступає) ТОВ «ФК «ЄАПБ» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «ФК «ЄАПБ» приймає належні ТОВ «Таліон Плюс» права вимоги до боржників, вказаними у Реєстрах прав вимоги. Згідно п. 2.1 договору факторингу, згідно умов цього договору, клієнт зобов`язується відступити фактору права вимоги, зазначені у відповідних Реєстрах прав вимоги, а фактор зобов`язується їх прийняти та передати грошові кошти в розпорядження клієнта за плату на умовах, визначених цим договором. Згідно п. 4.1 договору факторингу, сторонни погодили, що право вимоги переходить від клієнта до фактора на наступний календарний день після підписання сторонами відповідного Реєстру прав вимог, по формі встановленій у додатку до цього договору. Відповідно до Реєстру прав вимоги № 2 від 30.01.2019 року до договору факторингу № 20190103 від 03.01.2019 року, ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло права грошової вимоги до відповідача в сумі 13895,00 грн., з яких: 10000,00 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу; 3895,00 грн. - сума заборгованості за відсотками. Відповідно до п. 2.2 договору факторингу, сторонни озуміють та погоджуються з тим, що відступлення прав вимоги за цим договором проводиться не з метою забезпечення виконання зобов`язанн як лієнта перед фактором. Фактор набуває права на всі суми, які він одержить від боржника на виконання вимоги, а клієнт не відповідатиме перед фактором, якщо одержані ним суми будуть меншими від суми, сплаченої фактором клієнту, та меншими від загальної суми зобов`язання боржника. Разом з правом вимоги до фактора переходять всі інші права клієнта за кредитним договором. У випадку укладення сторонами більш ніж одного Реєстру прав вимог, кожен наступний Реєстр прав вимог є самостійним додатком, та не замінює попередній. На виконання п. 5.2.4 договору факторингу, згідно вимог ст. ст. 512 - 514, 516 ЦК України, на адресу відповідача, зазначену в кредитному договорі, ТОВ «ФК «ЄАПБ» направлено повідомлення про відступлення права вимоги. Згідно з умовами кредитного договору, позичальник зобов`язується вчасно повернути кредит, сплатити відсотки за користування кредитом в порядку, визначеному цим договором. Незважаючи на це, відповідач не виконав свого обов`язку та припинив повертати наданий йомукредит в строки, передбачені кредитним договором. На вимогу п. 6 ч. 3 ст. 175 ЦПК України та з метою досудового врегулювання спору, у зв`язку з істотними порушеннями відповідачем умов кредитного договору, позивачем, який набув права грошової вимоги, на адресу відповідача було направлено повідомлення про порядок погашення заборгованості по кредитному договору та включення персональних даних відповідача до бази персональних даних разом з вимогою про погашення загальної суми боргу. Згідно правової позиції, яка висловлена Верховним Судом України в постанові від 23 вересня 2015 року у справі №6-979цс15 «... боржник, який не отримав повідомлення про передачу права вимоги іншій особі, не позбавляється обов`язку погашення заборгованості, а лише має право на погашення заборгованості первісному кредитору, ... неповідомлення боржника про зміну кредитора не звільняє його від обов`язку погашення кредиту взагалі». При умові, що відповідач з будь-яких підстав не отримав вищезазначене повідомлення про відступлення права вимоги, має місце той факт, за яким відповідач не мав жодних перешкод для реалізації свого зобов`язання по сплаті кредитної заборгованості на рахунки первісного кредитора, які вказані в кредитному договорі, і таке виконання було б належним відповідно до вимог ст. 516 ЦК України. Згідно п. 5.1.3 договору факторингу, TOB «Таліон Плюс» зобов`язується перерахувати на банківський рахунок ТОВ «ФК «ЄАПБ», будь-які грошові кошти, отримані від боржників на виконання ними своїх зобов`язань за кредитними договорами, право вимоги за якими відступлено фактору, після передачі права вимоги до фактора. Таким чином, в разі сплати відповідачем коштів на рахунок первісного кредитора вони були б перераховані на рахунки ТОВ «ФК «ЄАПБ» та зараховані на погашення кредитної заборгованості. Всупереч умовам кредитного договору, незважаючи на повідомлення, відповідач не виконав свого зобов`язання. Після відступлення позивачу права грошової вимоги до відповідача, останній не здійснив жодного платежу для погашення кредитної заборгованості ні на рахунки ТОВ «ФК «ЄАПБ», ні на рахунки попереднього кредитора. Відповідно до п. 4.2 кредитного договору, сторонни дійшли згоди, що у всіх відносинах між позичальником та товариством (заснованих як на першому договорі, так і на всіх наступних договорах, інших договорах і угодах, які будуть укладені між відповідачем та TOB «Манівео швидка фінансова допомога» у майбутньому) в якості електронного підпису позичальника буде використовуватись логін особистого кабінету та пароль особистого кабінету. З моменту отримання права вимоги до відповідача, а саме з 30.01.2019 року, позивачем не здійснювалося нарахування жодних штрафних санкцій. А тому просили суд стягнути з відповідача [PERSON] суму заборгованості в розмірі 13895,00 грн. та судового збору в розмірі 2102,00 грн. (а.с. 1-7). Ухвалою судді від 17 грудня 2020 року було прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження. Розгляд справи у відповідності до ч. 5 ст. 279 ЦПК України вирішено провести в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін (а.с. 66-67). 05 лютого 2021 року за вх. № 5286 судом отримано відзив відповідача [PERSON] на позовну заяву позивача ТОВ «ФК «ЄАПБ», в якому останній послався на наступне. Вимоги позивача, викладені в позовній заяві, ним не визнаються повністю по причині необґрунтованості та недоведеності, оскільки договір №786065546 від 03.08.2018 року ним не підписувався та ніяких кредитних коштів від ТОВ «Манівеошвидка фінансова допомога» ні готівкою, ні перерахунком на його рахунки з призначенням платежу «кредит» не отримував ні 03.08.2018 року, ні пізніше, а відповідно грошова вимога до нього не є дійсною. Доказів протилежного позивачем не надано. Відповідно до п. 1 статті 517 ЦКУ первісний кредитор у зобов`язанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення. Відповідно всі документи, підтверджуючі виникнення зобов`язальних правовідносин повинні знаходитись у позивача. Відповідно до п.1 статті 1083 ЦКУ, наступне відступлення фактором права грошової вимоги третій особі не допускається, якщо інше не встановлено договором факторингу, та з наданого позивачем, як доказ, витягу з договору факторингу №28/1118-01 від 28 листопада 2018 року не вбачається встановлення вищеназваним договором права відступлення. Відповідно до п. 1 статті 1081 ЦКУ, клієнт відповідає перед фактором за дійсність грошової вимоги, право якої відступається. А тому просив відмовити в задоволенні позовних вимог усправі № 357/11890/20 за цивільним позовом ТОВ "ФК "ЄАПБ" до [PERSON] про стягнення заборгованості - в повному обсязі (а.с. 86-87). 16 березня 2021 року за вх. № 12525 та 25 березня 2021 року за вх. № 14215 судом отримано відповідь на відзив від представника позивача ТОВ «ФК «ЄАПБ» Гостєвої Є.В., яка послалась на наступне. ТОВ «ФК «ЄАПБ» детально ознайомившись з відзивом відповідача, вважає його безпідставний, необґрунтованим та таким, що не піддягає задоволенню, з огляду на наступне. Щодо правомірності відступлення права вимоги ТОВ «Таліон Плюс» (фактором) до ТОВ «ФК «ЄАПБ» Відповідно до п. 5.3.3договору факторингу №28/1118-01 від 28.11.2018 року, фактор має право розпоряджатися правом вимоги на свій власний розсуд, в тому числі відступати право вимоги на користь третіх осіб. Щодо укладання кредитного договору між ТОВ «Манівеошвидка фінансова допомога» та [PERSON] . У своєму відзиві відповідач зазначає: «...Вимоги позивача, викладені в позовній заяві, мною не визнаються повністю по причині необґрунтованості та недоведеності, оскільки договір №786065546 від 03.08.2018 року мною не підписувався та ніяких кредитних коштів від ТОВ «Манівеошвидка фінансова допомога» ні готівкою, ні перерахунком на мої рахунки з призначенням платежу «кредит» я не отримував ні 03.08.2018 року, ні пізніше, а відповідно грошова вимога до мене не є дійсною. Доказів протилежного позивачем не надано...» З даного питання слід зазначити, що на підтвердження наявності та розміру заборгованості за кредитним договором, позивачем надано кредитний договір, розрахунок заборгованості за кредитним договором №786065546 від 09.08.2018 року, який був розроблений, оформлений ТОВ «Манівеошвидка фінансова допомога», та переданий в електронному вигляді та являється офіційним документом, який підтверджує кредитну заборгованість позичальника за кредитним договором. До заперечень наданих відповідачем у відзиві, відсутні посилання на докази, які б заперечували позовні вимоги по суті, а також не надано доказів того, що [PERSON] звертався до правоохоронних органів з заявою вчинення кримінального правопорушення проти нього. ТОВом «ФК «ЄАПБ» отримано від ТОВ «Манівеошвидка фінансова допомога» відповідь на запит щодо опису дій здійснених позичальником в інформаційно-телекомунікаційній системі ТОВ «Манівеошвидка фінансова допомога» здійснених з метою укладення кредитного договору. Алгоритм дій позичальника в інформаційно-телекомунікаційній системі ТОВ «Манівеошвидка фінансова допомога» здійснених з метою укладання кредитного договору. Укладення електронного договору з позичальником відбулося шляхом узгодження між позичальником та ТОВ «Манівеошвидка фінансова допомога» усіх істотних умов електронного договору в інформаційно-телекомунікаційній системі товариства, відповідно до положень ст.ст. 626, 638,639 ЦК України. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) товариства містить істотні умови, передбачені законодавством для кредитного договору, в тому числі умови передбачені статтею 6 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг», і виражало намір товариства, вважати себе зобов`язаним надати позичальнику грошові кошти у разі її прийняття. Позичальник шляхом самостійного встановлення відповідних параметрів на сайті у межах встановленого кредитного ліміту, обирав суму кредиту та бажаний строк користування ним, після чого натиснув кнопку «оформити кредит» для переходу на першу сторінкузаявки на оформлення кредиту. Вищезазначеними діями позичальник ідентифікував себе в інформаційно- телекомунікаційній системі товариства, як це передбачено абзацом 1 ч. 8 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію». Зправилами позичальник мав можливість ознайомитися в розділі «Умови користування» на сайті, без подання заявки на кредит. Позичальник мав можливість завантажити собі на персональній комп`ютер проект договору в електронному вигляді, як це передбачено абзацом 2 частини 7 статті 11 Закону України «Про електронну комерцію». Відповідь позичальника, якому була адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) надалася шляхом вчинення позичальником дій в інформаційно-телекомунікаційній системі, які вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір та зміст яких чітко було роз`яснено позичальнику в інформаційно- телекомунікаційній системі і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею, як це передбачено статтею 642 Цивільного кодексу України та абзацом 4 частини б статті 11 Закону України «Про електронну комерцію». Інформаційно-телекомунікаційна система надає можливість позичальнику змінювати зміст наданої ним інформації до моменту прийняття пропозиції. Фінальною обов`язковою дією позичальника в інформаційно-комунікаційній системі було підписання договору електронним підписом з в порядку, передбаченому статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію». Відповідно до правил, чинних на час дії укладення договору, визначено, що сторони дійшли згоди, що у всіх відносинах між заявником та товариством (заснованих як на першому договорі, так і на всіх наступних договорах, інших договорах і угодах, які будуть укладені між позичальником та товариством у майбутньому) в якості електронного підпису позичальника буде використовуватись логін особистого кабінету та пароль особистого кабінету. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) та електронний договір містить інформацію щодо можливості отримання споживачем договору у формі, що унеможливлює зміну змісту. Такий документ (тобто електронний договір) оформлюється відповідно до типового договору, про який було повідомлено Національну комісію, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг та містить істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору. Повідомлення позичальника про прийняте рішення стосовно видачі кредиту відбулося шляхом відмітки в особистому кабінеті про статус оформлення кредитного договору та шляхом надсилання позичальнику відповідного повідомлення на електронну пошту та в smsна номер мобільного телефону позичальника, які були вказані при заповненні заявки на сайті. Зазначений кредитний договір укладено в електронній формі, шляхом використання позичальником електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеного ч. 1 ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію», що відповідає правилам ч. 1 ст. 205 ЦК України, згідно з якою правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. А тому просили задовольнити позовні вимоги в повному об`ємі (а.с. 95-102,153-156). 18 березня 2021 року за вх. № 13241 судом отримано заперечення (на відповідь на відзив) відповідача [PERSON] , який послався на наступне. Детально ознайомившись з поданою представником позивача відповіддю на відзив, вважає її необґрунтованою та такою, що не підлягає задоволенню, з огляду на наступне. Представник позивача посилається да відсутність в відзиві посилань на поважність причин пропуску строку подання відзиву, але не враховує те, що ним строк подання відзиву не було пропущено, а суду поданий доказ дати отримання копії позовної заяви в додатку до клопотання про перенесення дати судового засідання. Представник позивача посилається та п 5.3.3 договору факторингу №28/1118-01, але не надає до матеріалів справи належним чином завірену копію витягу з вказаного договору де можна було б дослідити наявність права у фактора - переуступити борг. Представник позивача посилається на відсутність в відзиві посилань на докази, але не враховує, що всі необхідні докази подав він сам в позовній заяві, а саме додаток №6 до позовної заяви визначений як договір №786065546 від 09.08.2018 року - це паперовий документ без жодних підписів сторонами. Представник позивача посилається на розрахунок заборгованості за кредитним договором № 786065546 від 09.08.2018 року, який був розроблений, оформлений ТОВ «Манівеошвидка фінансова допомога» як такий, що був комусь невідомому переданий в електронному вигляді - але не надає суду належним чином завіреної копії цього документу, та не наводить фактів передачі такого документу. Представник позивача посилається да відсутність звернення ним до правоохоронних органів з заявою про кримінальне правопорушення, але не враховує, що подання такої заяви є правом, а не обов`язком, тим більше - що відповідач не вважає в даній ситуації себе постраждалим. Представник позивача посилається на «алгоритм дій позичальника», який ніби доводить те, що він здійснював цей алгоритм, але ніяких документів, що підтверджують це суду не надано. Представник позивача вірно в своїх міркуваннях зазначає що «фінальною обов`язковою» дією позичальника в інформаціно-комунікаційній системі повинно бути підписання договору, але не враховує те, що використання логіну та паролю відбувається перед тим, як позичальник має доступ до ознайомлення з сформованою інформаційно-телекомунікативною системою індивідуальною частиною договору, а відповідно введення паролю та логіну не може бути сприйнято як фінальна дія. А тому просив відмовити у позові ТОВ "ФК "ЄАПБ" до нього про стягнення заборгованості у повному обсязі (а.с. 119-120). В судове засідання представник позивача ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» Гостєва Євгенія Вікторівна, яка діє на підставі довіреності від 14.12.2020 року (а.с. 161), не з`явилась, у відповіді на відзив, яке зареєстроване судом 25.03.2021 року за вх. № 14215, просила проводити розгляд справи у їївідсутність, позовні вимоги задовольнити в повному обсязі (а.с. 153-156). Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, надав заяву, отримана судом 05.02.2021 року за вх. № 5285, в якій просив справу за позовом ТОВ «ФК «ЄАПБ» до нього про стягнення заборгованості розглядати за його відсутності, на підставі наявних доказів у справі (а.с. 84-85). Відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Отже, оскільки сторони не з`явилися в судове засідання, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги позивача ТОВ «ФК «ЄАПБ» до [PERSON] про стягнення заборгованості підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч. 4 ст. 19 ЦПК України, спрощене позовне провадження призначене для розгляду малозначних справ, що виникають з трудових відносин, справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи. Загальне позовне провадження призначене для розгляду справ, які через складність або інші обставини недоцільно розглядати у спрощеному позовному провадженні. Згідно до ч. 1 ст. 274 ЦПК України, у порядку спрощеного позовного провадження може бути розглянута малозначна справа. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно ч. 1 ст. 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства. Судом встановлені фактичні обставини та зміст спірних правовідносин. Встановлено, що 03 серпня 2018 року між товариством з обмеженою відповідальністю «Манівео швидка фінансова допомога» та [PERSON] було укладено кредитний договір № 786065546. Встановлено, що укладення електронного договору з позичальником відбулося шляхом узгодження між позичальником та ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» усіх істотних умов електронного договору в інформаційно-телекомунікаційній системі товариства, відповідно до положень ст.ст. 626, 638,639 ЦК України. В статті 3 Закону України «Про електрону комерцію» зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. (стаття 11 Закону України «Про електронну комерцію»). Частина 5 статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» передбачає, що пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до них. Включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним. Стаття 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначає, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: - електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; - електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; - аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Стаття 652 ЦК України дає визначення, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Абзац другий частини 2 статті 639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін вважається укладеним в письмовій формі. Відповідно до частини першої статті 181 ГК України господарський договір, як правило, існує в вигляді єдиного документа, підписаного сторонами. Допускається укладення господарських договорів у спрощеній формі шляхом обміну листами, факсограмами, телеграмами, телефонограмами та іншими засобами електронної комунікації, а також шляхом підтвердження прийняття до виконання замовлення, якщо законом не встановлено спеціальні норми до форми та порядку укладення даного виду договорів. Аналізуючи викладене, слід дійти висновку про те, що будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексів України може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статі 205, 207 ЦК України). В силу частини першої статті 638 ЦК України договір вважається укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Зазначеної правової позиції дотримується Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 23 березня 2020 року у справі № 404/502/18, провадження № 61-8449св19. В зазначеній постанові ВС погодився з рішеннями попередніх інстанцій, які відмовляючи у задоволенні позовних вимог, місцевий суд виходив із того, що доводи позивача про те, що вона кредитний договір, який укладений в електронній формі не підписувала, не знайшли свого підтвердження в ході розгляду справи, а тому вимоги про визнання цього договору недійсним є необґрунтованими і не підлягають задоволенню. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) товариства містить істотні умови, передбачені законодавством для кредитного договору, в тому числі умови передбачені статтею 6 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг», і виражало намір товариства, вважати себе зобов`язаним надати позичальнику грошові кошти у разі її прийняття. Позичальник шляхом самостійного встановлення відповідних параметрів на сайті у межах встановленого кредитного ліміту, обирав суму кредиту та бажаний строк користування ним, після чого натиснув кнопку «оформити кредит» для переходу на першу сторінку заявки на оформлення кредиту. Вищезазначеними діями позичальник ідентифікував себе в інформаційно- телекомунікаційній системі товариства, як це передбачено абзацом 1 ч. 8 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію». З правилами позичальник мав можливість ознайомитися в розділі «Умови користування» на сайті, без подання заявки на кредит. Позичальник мав можливість завантажити собі на персональній комп`ютер проект договору в електронному вигляді, як це передбачено абзацом 2 частини 7 статті 11 Закону України «Про електронну комерцію». Відповідь позичальника, якому була адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) надалася шляхом вчинення позичальником дій в інформаційно-телекомунікаційній системі, які вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір та зміст яких чітко було роз`яснено позичальнику в інформаційно- телекомунікаційній системі і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею, як це передбачено статтею 642 Цивільного кодексу України та абзацом 4 частини б статті 11 Закону України «Про електронну комерцію». Інформаційно-телекомунікаційна система надає можливість позичальнику змінювати зміст наданої ним інформації до моменту прийняття пропозиції. Фінальною обов`язковою дією позичальника в інформаційно-комунікаційній системі було підписання договору електронним підписом з в порядку, передбаченому статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію». Відповідно до правил, чинних на час дії укладення договору, визначено, що сторони дійшли згоди, що у всіх відносинах між заявником та товариством (заснованих як на першому договорі, так і на всіх наступних договорах, інших договорах і угодах, які будуть укладені між позичальником та товариством у майбутньому) в якості електронного підпису позичальника буде використовуватись логін особистого кабінету та пароль особистого кабінету. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) та електронний договір містить інформацію щодо можливості отримання споживачем договору у формі, що унеможливлює зміну змісту. Такий документ (тобто електронний договір) оформлюється відповідно до типового договору, про який було повідомлено Національну комісію, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг та містить істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору. Повідомлення позичальника про прийняте рішення стосовно видачі кредиту відбулося шляхом відмітки в особистому кабінеті про статус оформлення кредитного договору та шляхом надсилання позичальнику відповідного повідомлення на електронну пошту та в sms на номер мобільного телефону позичальника, які були вказані при заповненні заявки на сайті. Отже, зазначений кредитний договір укладено в електронній формі, шляхом використання позичальником електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеного ч. 1 ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію», що відповідає правилам ч. 1 ст. 205 ЦК України, згідно з якою правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Відповідно до п. 1.1. за цим Договором Товариство зобов`язується надати Позичальнику Кредит на суму 10 000 грн. на умовах строковості, зворотності, платності, а Позичальник зобов`язується повернути Кредит та сплатити проценти за користування Кредитом, нараховані згідно п. 1.4 цього Договору. Строк дії Договору починається з моменту його укладання та становить 30 днів ( п. 1.2 Договору ). Пунктом 1.3 Договору, Кредит надається строком на 30 днів. Нарахування процентів за користування Кредитом здійснюється у розмірі 1,30 процентів від суми Кредиту за кожний день користування Кредитом ( далі - «Процентна ставка» ), починаючи з першого дня перерахування суми Кредиту до закінчення строку Кредиту, визначеного в п. 1.3 цього Договору ( п. 1.4 кредитного Договору ). Відповідно до п. 1.5 цього Договору, Позичальник сплачує Товариству проценти за користування Кредитом за фактичний час користування Кредитом з розрахунку 474,50 % річних. Розрахунок сукупної вартості Кредиту та Термін платежу зазначені в Графіку розрахунків, який є невід`ємною частиною цього Договору ( п. 1.6 Договору ). Згідно п. 2.1.1.1. Товариство має право вимагати від Позичальника повернення суми Кредиту, процентів за користування Кредитом та виконання усіх інших зобов`язань, передбачених цим Договором. Позичальник зобов`язаний вчасно повернути Кредит, сплатити проценти за користування Кредитом в порядку, визначеному цим Договором ( п. 2.2.2., 2.2.2.1 Договору ). Відповідно до п. 3.3. кредитного Договору, у разі порушення Позичальником своїх зобов`язань щодо погашення суми Кредиту та/або процентів за користування ним, Товариство має право нараховувати Позичальнику пеню у розмірі 3% від залишку суми Кредиту за кожний день прострочення повернення заборгованості, починаючи з першого дня порушення до дня повного погашення Заборгованості за Кредитом. Невід`ємною частиною цього Договору є «Правила надання грошових коштів у кредит ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» ( далі - «Прпавила» ). Уклавши цей Договір, Позичальник підтверджує, що він ознайомлений, повністю розуміє, погоджується і зобов`язується неухильно дотримуватись Правил, текст яких розміщений на Сайті Товариства ( п. 4.1 Договору ). Відповідно до п. 4.2 кредитного договору, сторони дійшли згоди, що у всіх відносинах між позичальником та товариством (заснованих як на першому договорі, так і на всіх наступних договорах, інших договорах і угодах, які будуть укладені між відповідачем та TOB «Манівео швидка фінансова допомога» у майбутньому) в якості електронного підпису позичальника буде використовуватись логін особистого кабінету та пароль особистого кабінету. Згідно Графіку розрахунків, що є Додатком № 1 до Договору № 786065546 від 03.08.2018 р. сторони погодили: термін платежу - 02.09.2018 р.; сума кредиту - 10 000 грн.; нарахований процент 3 900 грн.; до сплати разом - 13 900 грн. ( п. 1 Графіку ). Сукупна вартість Кредиту складає 139% від суми Кредиту ( у процентному вираженні ) або 13 900 грн. та включає в себе: 1) проценти за користування Кредитом 39% від суми Кредиту ( у процентному вираженні ) або 3 900 грн. ( у грошовому виразі ); 2) суму кредиту 10 000 грн. ( у грошовому вираженні ) ( п. 2 Графіку розрахунків ). 28 листопада 2018 року між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та товариством з обмеженою відповідальністю «Таліон Плюс» було укладено договір факторингу №28/1118-01, відповідно до умов якого до ТОВ «Таліон Плюс» перейшло право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором № 786065546. 03 січня 2019 року між ТОВ «Таліон Плюс» та товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» укладено договір факторингу № 20190103, у відповідності до умов якого, ТОВ «Таліон Плюс» передає (відступає) ТОВ «ФК «ЄАПБ» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «ФК «ЄАПБ» приймає належні ТОВ «Таліон Плюс» права вимоги до боржників, вказаними у Реєстрах прав вимоги. Згідно п. 2.1 договору факторингу, згідно умов цього договору, клієнт зобов`язується відступити фактору права вимоги, зазначені у відповідних Реєстрах прав вимоги, а фактор зобов`язується їх прийняти та передати грошові кошти в розпорядження клієнта за плату на умовах, визначених цим договором. Згідно п. 4.1 договору факторингу, сторонни погодили, що право вимоги переходить від клієнта до фактора на наступний календарний день після підписання сторонами відповідного Реєстру прав вимог, по формі встановленій у додатку до цього договору. Відповідно до Реєстру прав вимоги № 2 від 30.01.2019 року до договору факторингу № 20190103 від 03.01.2019 року, ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло права грошової вимоги до відповідача в сумі 13895,00 грн., з яких: 10000,00 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу; 3895,00 грн. - сума заборгованості за відсотками. Відповідно до п. 2.2договору факторингу, сторонни розуміють та погоджуються з тим, що відступлення прав вимоги за цим договором проводиться не з метою забезпечення виконання зобов`язання клієнта перед фактором. Фактор набуває права на всі суми, які він одержить від боржника на виконання вимоги, а клієнт не відповідатиме перед фактором, якщо одержані ним суми будуть меншими від суми, сплаченої фактором клієнту, та меншими від загальної суми зобов`язання боржника. Разом з правом вимоги до фактора переходять всі інші права клієнта за кредитним договором. У випадку укладення сторонамибільш ніж одного Реєстру прав вимог, кожен наступний Реєстр прав вимог є самостійним додатком, та не замінює попередній. На виконання п. 5.2.4 договору факторингу, згідно вимог ст. ст. 512 - 514, 516 ЦК України, на адресу відповідача, зазначену в кредитному договорі, ТОВ «ФК «ЄАПБ» направлено повідомлення про відступлення права вимоги. Встановлено, що з метою досудового врегулювання спору, у зв`язку з істотними порушеннями відповідачем умов кредитного договору, позивачем, який набув права грошової вимоги, на адресу відповідача було направлено повідомлення про порядок погашення заборгованості по кредитному договору та включення персональних даних відповідача до бази персональних даних разом з вимогою про погашення загальної суми боргу. Відповідно до ст. 1082 Цивільного кодексу України, передбачено, боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. Боржник має право вимагати від фактора надання йому в розумний строк доказів того, що відступлення права грошової вимоги факторові справді мало місце. Якщо фактор не виконає цього обов`язку, боржник має право здійснити платіж клієнтові на виконання свого обов`язку перед ним. Виконання боржником грошової вимоги факторові відповідно до цієї статті звільняє боржника від його обов`язку перед клієнтом. Згідно Правової позиції, яка висловлена Верховним Судом України в постанові від 23 вересня 2015 року у справі №6-979цс15 "...боржник, який не отримав повідомлення про передачу права вимоги іншій особі не позбавляється обов`язку погашення заборгованості, а лише має право на погашення заборгованості первісному кредитору. ... неповідомлення боржника про зміну кредитора не звільняє його від обов`язку погашення кредиту взагалі". При умові, що відповідач з будь-яких підстав не отримав вищезазначені повідомлення про відступлення права вимоги, має місце той факт, за яким відповідач не мав жодних перешкод для реалізації свого зобов`язання по сплаті кредитної заборгованості на рахунки первісного кредитора, які вказані в кредитному договорі, і таке виконання було б належним відповідно до вимог ст. 516 ЦК України. Згідно п. 5.1.3договору факторингу, TOB «Таліон Плюс» зобов`язується перерахувати на банківський рахунок ТОВ «ФК «ЄАПБ», будь-які грошові кошти, отримані від боржників на виконання ними своїх зобов`язань за кредитними договорами, право вимоги за якими відступлено фактору, після передачі права вимоги до фактора. Таким чином, в разі сплати відповідачем коштів на рахунок первісного кредитора вони були б перераховані на рахунки ТОВ «ФК «ЄАПБ» та зараховані на погашення кредитної заборгованості. Всупереч умовам кредитного договору, незважаючи на повідомлення, відповідач не виконав свого зобов`язання. Після відступлення позивачу права грошової вимоги до відповідача, останній не здійснив жодного платежу для погашення кредитної заборгованості ні на рахунки ТОВ «ФК «ЄАПБ», ні на рахунки попереднього кредитора. Відповідно до ч. 1 ст. 525 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Ч. 1 ст. 599 ЦК України передбачає, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належнимчином. Відповідно до ч. 1 ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно ч. 1 ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Частина 1 ст. 625 ЦК України встановлено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. З моменту отримання права вимоги до відповідача, а саме з 30.01.2019 року, відповідачем не здійснювалося нарахування жодних штрафних санкцій. Згідно ст. 526 Цивільного кодексу України, зобов`язання має виконуватись належним чином, відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що ставляться. Статтею 202 ЦК України визначено, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Відповідно до приписів ст. 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку (ст. 207 ЦК України). Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. При цьому, згідно ст. 627 ЦК України та відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладені договору, виборі контрагента та визнані умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Статтею 628 ЦК України визначено, що зміст договору становлять умови (пункти) визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. На підставі ст. 629 Цивільного кодексу України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Договір в силу приписів ст. 638 ЦК України, є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Отже, підписання договору№ 786065546від 03 серпня 2018 року на отримання кредиту свідчить про те, що [PERSON] всі умови цілком зрозумілі і він вважає їх справедливими по відношенню до нього. Вказаний договір на отримання кредиту (кредитний договір) був прочитаний та підписаний сторонами. Таким чином, своїми підписами сторонни письмово підтвердили та закріпили те, що вони діяли свідомо, були вільні в укладенні даного договору, вільні у виборі контрагента та умов договору. Позичальник зобов`язаний, відповідно до ст. 1049 ЦК України, повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самоїякості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. За кредитним договором, відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України, банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ч. 1 статті 1050 Цивільного кодексу України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Якщо позичальник своєчасно не повернув речі, визначені родовими ознаками, він зобов`язаний сплатити неустойку відповідно до статей 549 - 552 цього Кодексу, яка нараховується від дня, коли речі мали бутидо дня їх фактичного повернення позикодавцеві, незалежно від сплати процентів, належних відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Встановлено, що відповідач порушив умови договору та має заборгованість в сумі 13895,00гривень, з якої: сума заборгованості за основною сумою боргу - 10000,00 грн., сума заборгованості за відсотками - 3895,00 грн., що підтверджується наявним в матеріалах справи розрахунком заборгованості(а.с. 39). Відповідно до ст. 16 Цивільного кодексу України, одним із способів захисту судом цивільних прав та інтересів є примусове виконання зобов`язання в натурі. Примусове виконання зобов`язання в натурі, - це спосіб захисту, який випливає з загального принципу повного і належного виконання зобов`язання та полягає в зобов`язанні здійснити дію, або утриматися від її здійснення, незалежно від застосування до боржника інших заходів впливу. Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин вчиняється у формі, встановлений законом, має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Згідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, які мають значення для вирішення справи. Частиною 2 статті 77ЦПК України встановлено, що предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухвалені судового рішення. Відповідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Частиною 5 статті 81 ЦПК України докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. В порушення вищезазначених вимог закону та умов договору, відповідач зобов`язання за договором не виконує, у зв`язку з чим має заборгованість за основною сумою боргу в розмірі 10 000,00 грн., а також у зв`язку із порушенням умов кредитного договору суму заборгованості за відсотками в розмірі 3 895,00 грн. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. З боку відповідача в спростування доводів позивача не надано жодного належного та допустимого доказу. Відповідно до ч. 4 ст. 12 ЦПК Україникожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів ( ч. 1 ст. 89 ЦПК України ). Згідно ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року). За таких обставин, суд дослідивши та проаналізувавши докази у справі,

Outcome: approved