Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-12 00:00:00

У жовтні 2013 року Публічне акціонерне товариство "Дельта Банк" звернулося до суду з позовом до [PERSON] та просило стягнути на користь банку заборгованість за укладеним між ними кредитним договором від 08.04.2008 року №001-10091-080408, в розмірі 4186, 17 грн. , з яких: 4123, 15 грн. - прострочене тіло кредиту; 63, 02 грн.- заборгованість по відсоткам, та понесені банком судові витрати. Надалі, за клопотанням сторони позивача, ухвалою суду від 21 січня 2014 року, в зв'язку зі смертю [INFO] [PERSON] , до участі у справі залучені правонаступники : [PERSON], чоловік відповідачки та донька [PERSON] ( а.с. 54). В судовому засіданні представник позивача вимоги підтримав повністю, та просив стягнути із залучених правонаступників позичальника, солідарно, вказані у позові кошти. Відповідач -[PERSON] в судове засіданні не з»явився, повідомлявся належно, подав заяву , в якій позовні вимоги не визнав, просив у їх задоволенні відмовити та провести розгляд справи у його відсутності ( а.с. 78). Відповідач [PERSON], з представником в суді позов також не визнали, просили відмовити. У своїх письмових запереченнях вказали, що зобов»язання припиняються смертю боржника. Пролонгація строку кредитування припинилась саме з 29.04.2008 року. В зв»язку з чим, заявили про закінчення строку позовної давності ( а.с. 66-67). Крім того, в суді вказали, що спадщину на даний період ніхто не прийняв та спадкова маса відсутня. Заслухавши пояснення представника позивача, залученого правонаступника [PERSON] , її представника, вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку щодо відмови у задоволенні позовних вимог, виходячи з наступного. Встановлено, що 08 квітня 2008 року був укладений договір №001-10091-080408 між Публічним акціонерним товариством "Дельта Банк", правонаступником товариства з обмеженою відповідальністю "Комерційний Банк "Дельта", та [PERSON] . Згідно умов Договору кредиту, Кредитор прийняв на себе зобов'язання надати кредитні кошти Позичальнику, в порядку визначеному в кредитному договорі. Відповідно до п.1.2 договору ПАТ "Дельта Банк" відкрив відповідачу картковий рахунок [NUMBER] в національній валюті України-гривні, надав платіжну картку, ПІН код до картки та здійснював обслуговування Держателя (відповідача) на умовах, викладених в Тарифному пакеті, що міститься в Додатку №1 до Договору. Кредит надано шляхом відкриття відновлювальної відкличної кредитної лінії, що передбачено п.1.3 кредитного договору. Відповідно до вказаного пункту банк відкрив Держателю кредитну лінію на загальну суму 30 000 грн. та на день укладання кредитного Договору встановлено ліміт Кредитної лінії на рахунку в сумі 3 000 грн. Кошти Кредитної лінії та власні кошти Держателя використовуються для розрахунків за товари чи послуги, що купуються ним у суб"єктів господарювання, зняття готівки, виконання своїх зобов"язань перед банком та вчинення інших операцій передбачених Договором. Позичальник, в свою чергу, прийняв на себе зобов'язання щомісяця в строки, визначені Правилами, здійснювати погашення частини суми заборгованості за Кредитною лінією, яка виникла за попередній звітний місяць, а також здійснювати погашення в повному обсязі заборгованості за Овердрафтом, яка виникла за попередній звітний місяць, сплачувати всю суму процентів, нарахованих за користування кредитною лінією та/або Овердрафтом за попередній звітний місяць та всю суму пені, яка нарахована на попередній звітний місяць у разі порушення строків сплати заборгованості за кредитною лінією та/або Овердрафтом та процентів за користування Кредитною лінією та/або Овердрафтом. Зобов'язання Кредитором виконано в повному обсязі. Згідно ст. 1054 ЦК України, за Кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно ч.1 ст.1049 ЦК України, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. У відповідності до ч.1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. Статтею 536 ЦК України визначено, що за користування чужими грошовими коштами боржник зобов'язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. Відповідно до статті 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Статтею 629 ЦК України також передбачено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами. При цьому, згідно повного витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про смерть [PERSON] померла [INFO], про що міським відділом по державній реєстрації смертей Головного управління юстиції в області в Книзі реєстрації смертей зроблено відповідний актовий запис №1358 від 30 квітня 2008 року ( а.с.44, 48-50). Згідно довідки №45 від грудня 2013 року, голови квартального комітету №32, на день смерті [PERSON], проживали та були зареєстровані за адресою [ADDRESS] : чоловік -[PERSON] та донька-[PERSON] ( а.с. 37-38). Згідно поданого Банком розрахунку ( а.с. 7-8) кошти в сумі 3000 грн. знято 26.08.2008 року. Можна прийти до висновку, що залучені правонаступники знали про укладення кредитного договору та в подальшому користувались кредитними коштами, що і не було спростовано в суді. Про смерть держателя картки банк не повідомили. Відповідно до положень ст.ст. 1218, 1281 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Спадкоємці зобов'язані повідомити кредитора спадкодавця про відкриття спадщини, якщо їм відомо про його борги. Кредиторові спадкодавця належить протягом шести місяців від дня, коли він дізнався або міг дізнатися про відкриття спадщини, пред'явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, незалежно від настання строку вимоги. Якщо кредитор спадкодавця не знав і не міг знати про відкриття спадщини, він має право пред'явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, протягом одного року від настання строку вимоги. Кредитор спадкодавця, який не пред'явив вимоги до спадкоємців, що прийняли спадщину, у строки, встановлені частинами другою і третьою цієї статті, позбавляється права вимоги. Відповідно до ч.1 ст.1282 ЦК України спадкоємці зобов'язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Таким чином, при вирішенні спорів щодо виконання зобов'язань за кредитним договором у випадку смерті боржника за наявності поручителя чи спадкоємців необхідно враховувати наступне. Зокрема, відповідно до вимог ст.1282 ЦК України спадкоємці боржника при умові прийняття спадщини є боржниками кредитора в межах вартості майна, одержаного в спадщину. При цьому спадкоємці несуть зобов'язання погасити нараховані відсотки і штрафи тільки у тому випадку, якщо вони вчинені позичальникові за життя. Інші нараховані зобов'язання фактично не пов'язані з особою позичальника і не можуть присуджуватися для сплати спадкоємцям. Заперечення відповідача [PERSON] та її представника , які були надані в суді , що фактично спадщина не отримана, лише подана заява до нотаріальної контори, не заслуговує на увагу з огляду на положення ст. 1296 ЦК України, якою передбачено, що отримання спадкоємцем, який прийняв спадщину, свідоцтва про право на спадщину є правом, а не обов'язком. В судовому засіданні досліджена та вивчена спадкова справа після смерті [PERSON] (а.с. 39-47), [PERSON], являючись донькою спадкодавця, подала заяву про прийняття спадщини в нотаріальну контору, тим самим виразила волю на прийняття спадщини та фактично набула право володіння та користування спадковим майном, що врегульовано положеннями ст. 1269 ЦК України. Крім того, [PERSON], який є чоловіком спадкодавця хоча заяви і не подав, проте від прийняття спадщини не відмовився. Якщо спадкоємець прийняв спадщину стосовно нерухомого майна, але зволікає з виконанням обов'язку, передбаченого ст. 1297 ЦК України, зокрема ухилення від погашення боргів спадкодавця, кредитор має право звернутися до нього з вимогою про погашення заборгованості спадкодавця. Як убачається матеріали справи , в тому числі і спадкова справа не містять даних про склад спадщини, в свою чергу, позивачем у вимогах позову, навіть і після залучення спадкоємців, вимоги не уточнено, не зазначено про склад спадкового майна за рахунок якого мають бути задоволені вимоги про стягнення заборгованості та не заявлено про визначення вартості цього майна. Оскільки , склад та вартість спадкового майна, виходячи з положень ст.1282 ЦК України, входять до предмету доказування у цьому спорі, то ненадання доказів щодо цього є підставою для відмови у задоволенні позову. Тому, оскільки стороною позивача вимоги позову в частині складу та вартості спадкового майна не є доведеними, відтак виходячи з положень ст.ст.10,11,60 ЦПК України, суд вважає, що у задоволенні позовних вимог про стягнення заборгованості за кредитним договором має бути відмовлено з цих підстав. На підставі вищевикладеного та

Outcome: dismissed