Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-17 00:00:00

[PERSON] 04 квітня 2019 року звернувся до Ленінського районного суду м. Дніпропетровська з позовом до комунального підприємства «Дніпроводоканал» Дніпровської міської ради, третя особа: [PERSON] , про відшкодування шкоди. В обґрунтування позовних вимог зазначили, що 19 червня 2018 року по пр. І. Мазепи в м. Дніпро[PERSON] , перебуваючи у трудових відносинах з КП «Дніпроводоканал», керуючи автомобілем "МАЗ-4371N2", д.р.н. [NUMBER] , скоїв ДТП, внаслідок чого пошкодив автомобіль "Mazda 3", д.р.н. [NUMBER] , під керуванням [PERSON] , який належить [PERSON] . Постановою Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 01 серпня 2018 року у справі № 205/4519/18 встановлено, що 19 червня 2018 року о 14:00 год. [PERSON] , керуючи транспортним засобом "МАЗ-4371N2", д.р.н. [NUMBER] не вибрав безпечної швидкості для руху, не врахував виникнення перешкоди, яку об`єктивно спроможний був виявити, в результаті чого допустив зіткнення з автомобілем "Mazda 3", д.р.н. [NUMBER] , під керуванням [PERSON] , який належить [PERSON] , в результаті чого завдано матеріальні збитки власнику автомобіля "Mazda 3", д.р.н. [NUMBER] . 22 червня 2018 року між [PERSON] та [PERSON] був укладений Договір відступлення права вимоги. Розмір невідшкодованого матеріального збитку складає 15 206,33 грн., що розраховується наступним чином: 25 910,32 грн. - 10 703,99 грн., де 25 910,32 грн. - фактичні витрати позивача на відновлення транспортного засобу; 10 703,99 грн. - страхове відшкодування, сплачене ПрАТ «СК «Арсенал Страхування». На підставі викладеного, позивач просить суд стягнути з відповідача на користь позивача матеріальну шкоду в розмірі 16 806,33 грн., яка складається з: відшкодування матеріальної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди в розмірі 15 206 грн. 33 коп., витрат на оплату послуг експерта автотоварознавця в сумі 1 600,00 грн., а також сплачений судовий збір в розмірі 768,40 грн. Ухвалою Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 08 квітня 2018 року цивільну справу прийнято до розгляду та відкрито провадження у цивільній справі. 29 травня 2019 року від представника КП «Дніпроводоканал» Слєпкової М.М. надійшов відзив на позовну заяву. 17 липня 2019 року від [PERSON] надійшла відповідь на відзив. Представник позивача [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просив задовольнити. Представник КП «Дніпроводоканал» Слєпкова М.М. у судовому засіданні позовні вимоги не визнала та просила відмовити у їх задоволенні. Третя особа - [PERSON] у судовому засіданні просив ухвалити рішення відповідно до вимог чинного законодавства. Суд, заслухавши пояснення учасників судового процесу, вивчивши матеріали справи, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. В ході судового розслідування встановлено, що 19 червня 2018 року о 14 год. 00 хв. по пр. І. Мазепи в м. Дніпросталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля МАЗ 4371, реєстраційний номер [NUMBER] , під керуванням [PERSON] , та автомобіля «Мazda 3», реєстраційний номер [NUMBER] . [PERSON] 19 червня 2018 року о 14 год. 00 хв. керуючи автомобілем МАЗ 4371, реєстраційний номер [NUMBER] , по пр. І. Мазепи в м. Дніпро, не вибрав безпечної швидкості для руху, не врахував виникнення перешкоди, яку об`єктивно спроможний був виявити, в результаті чого здійснив зіткнення з автомобілем «Мazda 3», реєстраційний номер [NUMBER] , який стояв. Внаслідок ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження. Своїми діями водій [PERSON] порушив п. 12.3 ПДР України. Постановою Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 01 серпня 2018 року у справі № 205/4519/18 [PERSON] визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення, та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 340 (триста сорок) гривень в дохід держави (а.с. 9). Згідно з ч. 6 ст. 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Автомобіль «Мazda 3», реєстраційний номер [NUMBER] , належить [PERSON] (а.с. 10). Відповідно до полісу № АК/8293424, автомобіль "МАЗ-4371N2", д.р.н. [NUMBER] , на момент ДТП був забезпеченим транспортним засобом в ПрАТ «СК «Арсенал Страхування». Ліміт відповідальності за шкоду заподіяну майну складає 100 000,00 грн. Розмір франшизи 0,00 грн. (а.с. 10). 22 червня 2018 року між [PERSON] та [PERSON] був укладений Договір відступлення права вимоги до осіб, відповідальних (винних) за спричинення матеріального збитку (майнової шкоди), заподіяного внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, що мала місце 16.06.2018 року в м. Дніпро на пр. Івана Мазепи, 42 за участю автомобілів «Мazda 3», д.р.н. [NUMBER] , під керуванням [PERSON] та автомобіля «АСАМ-20» на шасі «МАЗ-4371N2», д.р.н. [NUMBER] , під керуванням [PERSON] (а.с. 36). Ст. 512 ЦК України передбачено, що кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок: передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги); правонаступництва; виконання обов`язку боржника поручителем або заставодавцем (майновим поручителем); виконання обов`язку боржника третьою особою. Кредитор у зобов`язанні може бути замінений також в інших випадках, встановлених законом. Кредитор у зобов`язанні не може бути замінений, якщо це встановлено договором або законом. Ст. 514 ЦК України визначено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до вимог ст. 516 ЦК України, заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до висновку № 1207/18/18, складеного експертом Дроздовим Ю.В. 17 липня 2018 року, щодо визначення вартості матеріального збитку, спричиненого власнику транспортного засобу, вартість матеріального збитку (тобто вартість відновлювального ремонту з урахуванням фізичного зносу автомобіля) спричиненого власнику автомобіля "Mazda 3", д.р.н. [NUMBER] , складає 12 951,11 гривен, вартість відновлювального ремонту становить 28 789,25 гривень (а.с. 12-22). Платіжним дорученням № 9731188 від 14 вересня 2018 року ПрАТ «СК «Арсенал Страхування» виплатило власнику пошкодженого транспортного засобу "Mazda 3", д.р.н. [NUMBER] , кошти у розмірі 10 703,99грн., як відшкодування шкоди, завданої внаслідок ДТП (а.с. 41). За змістом пункту 6 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01.03.2013р. № 4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» особою, яка зобов`язана відшкодувати шкоду, завдану джерелом підвищеної небезпеки, є фізична або юридична особа, що на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди, позички тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Якщо особа під час керування транспортним засобом має посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії і реєстраційний документ на транспортний засіб, переданий їй власником або іншою особою, яка на законній підставі використовує такий транспортний засіб, то саме ця особа буде нести відповідальність за завдання шкоди (пункт 2.2 Правил дорожнього руху України). На особу, яка перебувала в трудових відносинах на підставі трудового договору (контракту) і завдала шкоди життю чи здоров`ю у зв`язку з використанням транспортного засобу, що належить роботодавцю, відповідальність за завдання шкоди може бути покладена лише за умови, якщо буде доведено, що вона заволоділа транспортним засобом неправомірно (частини третя і четверта статті 1187 ЦК). Відповідно до ч. 1 ст. 1172 ЦК України юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов`язків. [PERSON] на момент вчинення дорожньо-транспортної пригоди перебував на посаді водія в КП «Дніпроводоканал» ДМР та виконував трудові обов`язки, тому саме КП «Дніпроводоканал» ДМР несе обов`язок по відшкодуванню спричинених збитків. Згідно з п. 1.7 ст. 1 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» забезпечений транспортний засіб - транспортний засіб, зазначений у чинному договорі обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, за умови його експлуатації особами, відповідальність яких застрахована. За змістом пункту 1 частини другої статті 22 ЦК України реальними збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права. Згідно зі статтею 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно з ч. 2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди, тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Статтею 1194 Цивільного кодексу України передбачено, що особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). У п.п. 14, 24 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01 березня 2013 року № 4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» судам роз`яснено, що відповідно до ст. 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Згідно до ч. 3 п. 14 постанови Пленуму ВССУ № 4 від 01 березня 2013 року «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» зазначено, що якщо для відновлення попереднього стану речі, що мала певну зношеність (наприклад, автомобіля), було використано нові вузли, деталі, комплектуючі частини, у тому числі іншої модифікації, що випускаються в обмін знятих із виробництва однорідних виробів, особа, відповідальна за шкоду, не має права вимагати врахування зношеності майна або меншої вартості пошкоджених частин попередньої модифікації. Аналогічна позиція викладена в постановах Верховного суду від 22.01.2019 року по справі № 676/518/17 від 13.05.2019 року, по справі № 522/538/17 від 13.05.2019 року, по справі № 522/538/17. Згідно з ч.ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Фактичні витрати на відновлювальні роботи пошкодженого автомобіля "Mazda 3", д.р.н. [NUMBER] , склали 25 910,32 грн., що підтверджується актом виконаних робіт № 47 від 18 вересня 2018 року (а.с. 38). [PERSON] 06 лютого 2019 року на адресу КП «Дніпроводоканал» ДМР направив досудову вимогу щодо відшкодування шкоди в розмірі 17 438,14 грн. (а.с. 42-43, 44). Однак, досудову вимогу не виконано. [PERSON] 02 квітня 2019 року сплатив 15 206,33 грн. ФОП [PERSON] в рахунок оплати згідно акту виконаних робіт № 47 від 18 вересня 2018 року (а.с. 39). Оскільки позивач довів правомірність заявлених вимог, тоді як відповідач не надав жодних доказів на спростування відповідних позовних вимог, суд приходить до висновку про наявність підстав для стягнення з відповідача на користь позивача понесених витрат у розмірі 15 206,33 грн. В частині стягнення витрат в сумі 1 600,00 грн. за проведення оцінки вартості заподіяних збитків, а саме: за складання звіту експерта автотоварознавця № 207/18/18 від 17 липня 2018 року, в задоволенні позову слід відмовити, оскільки позовні вимоги [PERSON] не ґрунтуються на зазначеному вище звіті. Згідно положень статті 141 ЦПК України з відповідача належить стягнути на користь позивача понесені судові витрати зі сплати судового збору в сумі 768,40 грн.

Outcome: partial