Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-21 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом, в якому просить змінити розмір аліментів, що стягуються з відповідача на підставі рішення Рівненського міського суду від 7 вересня 2018 року на утримання сина [PERSON] , [INFO] , збільшивши його розмір до 4000 грн щомісячно, але не менше 50 відсотків від прожиткового мінімуму відповідного віку дитини. В обгрунтування заявлених позовних вимог покликається на те, що рішенням Рівненського міського суду Рівненської області від 7 вересня 2018 року з відповідача стягнуто аліменти на утримання їх спільного сина у твердій грошовій сумі в розмірі 1500 грн щомісячно. Відповідач працює за межами України "дальнобойщиком" та отримує заробітну плату в євро, на праві власності має житло та автомобіль. Вона отримує мінімальну заробітнуплату, винаймає житло в гуртожитку, де живе разом з дитиною в одній кімнаті. Дитина досягла шестирічного віку та йде до школи, відповідно витрати на її утримання значно збільшилися. У відповідача відсутні інші утриманці, а тому він спроможний сплачувати аліменти в розмірі 4000 грн щомісячно. Ухвалою від 10 серпня 2021 року позовну заяву [PERSON] суд прийняв до розгляду та відкрив спрощене позовне провадження у справі з проведенням судового засідання з повідомленням (викликом) сторін. 18 жовтня 2021 року суд отримав відзив на позовну заяву, в якому відповідач просить відмовити в позові повністю. Заперечення проти позовних вимог мотивує тим, що не має постійного місця працевлаштування, проживає за рахунок тимчасових заробітків. Його матеріальний дохід нестабільний, прибуток мінливий. Також має проблеми зі спиною (міжхребцева грижа), що унеможливлює знайти роботу з гідною оплатою. Обставини, які наведені в позові, були обгрунтуванням і під час розгляду позову про встановлення аліментів у 2018 році. З того часу ні фінансовий його стан, ні матеріальний не змінився, тому підстави для збільшення розміру встановлених аліментів відсутні. Нині сплачує щомісячно 1500 грн, що є більшим від встановленого Сімейним кодексом України мінімального розміру аліментів. В судовому засіданні представник позивача позов підтримав з підстав, викладених у позовній заяві. Додатково пояснив, що погіршився матеріальний стан позивача, оскільки розмір її заробітної плати залишається мінімальним, в витрати на утримання дитини збільшилися, так як син пішов у школу. Позивач проживає з дитиною у гуртожитку в неналежних умовах, оскільки не має змоги придбати житло. Просить позов задовольнити. Відповідач позов не визнав та пояснив, що заборгованості зі сплати аліментів не має, ще й додатково допомагає дитині. Він ніде не працює, постійного доходу не має. З 2018 року нерухоме майно не придбавав. Має проблеми зі здоров`ям. Представник відповідача додатково зазначив, що зміна розміру аліментів можлива виключно в разі зміни матеріального або сімейного стану позивача чи відповідача, а доказів цьому не надано. Просять в позові відмовити. Суд, заслухавши пояснення сторін, з`ясувавши обставини та дослідивши представлені у справі докази, дійшов таких висновків. Суд встановив, що сторони мають спільну дитину - сина [PERSON] , [INFO] , в свідоцтві про народження якого відповідач записаний батьком, що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] . Рішенням Рівненського міського суду Рівненської області від 7 вересня 2018 року у цивільній справі № 569/8378/18 з [PERSON] на користь [PERSON] стягнуто аліменти на утримання сина [PERSON] в твердій грошовій сумі в розмірі 1500 грн щомісячно, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Статтею 192 СК України передбачено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим кодексом. Пунктом 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» також роз`яснено, що розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. Відповідно до ч.1 і ч.2 ст.27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована постановою Верховної Ради України №789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Частиною першою статті 141 СК України передбачено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. За змістом ст.180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч.2 ст.182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. При визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення (ч.1 ст.182 СК України). Відповідно до ч.2 ст.182 СК України мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Законом України "Про Державний бюджет України на 2021 рік" прожитковий мінімум для дитини віком від 6 до 18 років з 1 липня 2021 року визначено в розмірі 2510 грн. Обгрунтовуючи необхідність стягнення аліментів в розмірі 4000 грн (в розмірі більшому, ніж прожиткового мінімуму для дітей віком від 6 до 18 років), позивач покликається на наявність у відповідача доходу, достатнього для сплати аліментів у мінімальному рекомендованому розмірі. Однак, позивачем не надано суду належних та допустимих доказів, що відповідач отримує дохід, достатній для спроможності сплати останнім аліментів в розмірі прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно. Відповідач має на праві власності житловий будинок з надвірними будівлями та земельну ділянку площею 0,099 га для його обслуговування за адресою [ADDRESS] , що підтверджується інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухрме майно № 279717553 від 18 жовтня 2021 року. В судовому засіданні відповідач визнав факт належності йому також автомобіля марки "Renault Trafic". Доказів часу набуття права вланості на нього суду не надано. Доводи відповідача про наявність у нього проблем зі здоров`я належними доказами не підтверджені. Позивач отримує мінімальну заробітну плату і вказана обставина відповідачем не спростована. Відповідно до довідки № 01-10/806 від 7 жовтня 2021 року позивач та її син [PERSON] зареєстровані в грутожитку № 2 Відокремленого структурного підрозділу "Рівненського економіко-технологічного фахового коледжу Національного університету водного господарства та природокористування". З довідки № 82 від 6 жовтня 2021 року, виданої Загальноосвітньою школою І-ІІІ ступенів № 1 імені Володимира Короленка, суд встановив, що [PERSON] є учнем 1-В класу ЗОШ І-ІІІ ступнів № 1 імені Володимира Короленка Рівненської міської ради. Початок навчання сина сторін у школі очевидно призвів до погіршення матеріального стану позивача, розмір заробітної плати якої залишається мінімальним. Покликання відповідача на надання ним додаткової матеріальної допомоги позивачу на утримання сина суд до уваги не приймає, оскільки доказів на підтвердження зазначеної обставини суду не надано. З метою захисту прав дитини на належне утримання, яке забезпечить рівень життя, необхідний і достатній для її нормального фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку, з врахуванням встановлених обставин, суд дійшов висновку про наявність підстав для часткового задоволення позову та стягнення з відповідача аліментів на утримання сина в розмірі 2000 грн щомісячно. Стягнення аліментів в такому розмірі суд вважає розумним і достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини та необтяжливим для відповідача, який є працездатним за віком та станом здоров`я. За правилами ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки позивач звільнена від сплати судового збору, з відповідача підлягає стягненню судовий збір на користь держави. На підставі наведеного та

Outcome: partial