Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-23 00:00:00

Позивач ПАТ «ПриватБанк» звернулось до суду з вказаним позов, вказуючи, що 03.03.2011 року постановою першого Суворовського ВДВС Одеського МУЮ було накладено арешт на квартиру, що знаходиться за адресою [ADDRESS], яка належить на праві власності [PERSON] та знаходиться в іпотеці банку; також, 09.02.2012 року постановою відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції в Одеській області було накладено арешт на цю саму квартиру; та 04.04.2012 року постановою першого Суворовського ВДВС Одеського МУЮ також було накладено арешт на цю саму квартиру. Посилаючись на те, що державна виконавча служба не має правових підстав для звернення стягнення на заставлене майно на користь стягувачів, які не є заставодержателями, ПАТ «ПриватБанк» просить зняти арешти з квартири [ADDRESS], що належить на праві власності [PERSON] та перебуває у іпотечній заставі ПАТ КБ "ПриватБанк" від 10.07.2007р., які були накладені 04.04.2012 року постановою № 31996180 першого Суворовського ВДВС Одеського МУЮ, 03.03.2011 року постановою № 25713776 першого Суворовського ВДВС Одеського МУЮ, 09.02.2012 року постановою № 31106715 відділом примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції в Одеській області. Представник позивача звернулась до суду з заявою про розгляд справи у її відсутність та про те, що вимоги позову підтримує в повному обсязі. До суду надійшла заява представника першого Суворовського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції, в якій остання підтвердила факт накладення арешту та просила розглядати справу у її відсутність. Представник публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» звернулась до суду з заявою про визнання позову та розгляд справи у її відсутність. Інші особи до суду також не з'явились, повідомлялись про час та місце розгляду справи, причини неявки суду повідомлені не були. На підставі викладеного суд вважає можливим розглянути справу у відсутність сторін. Вивчивши матеріали справи, суд встановив наступне. Відповідно до укладеного договору від 10.07.2007 року [PERSON] отримав кредит у розмірі 72 000 дол.США на придбання нерухомості а також 7 200 дол.США на сплату страхових внесків зі сплатою відсотків за користування кредитом на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення 10.07.2017р. (а.с. 5-7). В забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором позивач і відповідач [PERSON] 10.07.2007р. уклали договір іпотеки, згідно з п. 33.3 якого [PERSON] надав в іпотеку нерухоме майно, а саме: 3-кімнатну квартиру загальною площею 65,7 кв.м., житловою площею 39,1 кв.м., що розташована за адресою: [ADDRESS] (а.с. 8-10). Рішенням Суворовського районного суду м.Одеси від 07.07.2010р. позов ПАТ «ПриватБанк» до [PERSON] про звернення стягнення на предмет іпотеки за договором про надання кредиту від 10.07.2007р. в сумі 79 200 грн. було задоволено та в рахунок боргу в сумі 104 962,75 дол.США звернуто стягнення на предмет іпотеки - [ADDRESS] (а.с. 16-17). 03.03.2011р. постановою першого Суворовського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції при відкритті виконавчого провадження було накладено арешт на будь-яке майно, яка належить на праві власності [PERSON] (а.с. 13). Як вбачається з листа першого Суворовського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції 15.03.2012р. було відкрито виконавче провадження про стягнення з [PERSON] на користь ПАТ «ПриватБанк» боргу, в рамках якого постановою від 04.04.2012р. було накладено арешт майна боржника та заборону його відчуження (а.с. 12, 41, 48). 09.02.2012р. постановою відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції в Одеській області було накладено арешт на все майно божника [PERSON] (а.с. 14-15). Згідно ст. 575 ЦК України іпотека є окремим видом застави. Стаття 1 Закону України "Про іпотеку" визначає, що іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов'язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника. Відповідно до положень ч. 3 ст. 54 Закону України "Про виконавче провадження" для задоволення вимог стягувачів, які не є заставодержателями, стягнення на заставлене майно боржника може бути звернуто у разі виникнення права застави після винесення судом рішення про стягнення з боржника коштів та якщо вартість предмета іпотеки перевищує розмір заборгованості боржника заставодержателю. Згідно ч. 4 ст. 54 Закону України «Про виконавче провадження» в разі накладення державним виконавцем арешту на заставлене майно для задоволення вимог стягувачів, які не є заставодержателями, передбачено право заставодержателя звернутися до суду із позовом про звільнення заставленого майно з - під арешту. Як вбачається з ч. 5 ст. 60 Закону України «Про виконавче провадження» у всіх випадках незавершеного виконавчого провадження арешт з майна чи коштів може бути знятий за рішенням суду. З огляду на зазначені обставини, суд вважає обґрунтованими вимоги позивача про необхідність звільнення заставленого майна з-під арешту, оскільки в іншому випадку будуть порушені права іпотекодержателя. Враховуючи наведене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги ПАТ «ПриватБанк» про звільнення майна з-під арешту та скасування постанов, підлягають задоволенню.

Outcome: approved