Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-26 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом про стягнення грошової компенсації за невикористану відпустку. В обгрунтування своїх вимог посилається на те, що з 01.01.1980 року по 31.12.2011 року вона працювала в комунальному закладі „Нікопольська центральна районна лікарня" на посаді фельдшера, що підтверджується копією трудової книжки. Наказом від 31.12.2011 року звільнена за п.5 ст.36 КЗпП України (переведення працівника за його згодою, на інше підприємство, в установу організацію або перехід на виборну посаду) в порядку переведення в комунальний заклад „Нікопольська станція швидкої медичної допомоги" Дніпропетровської обласної ради. На день її звільнення відповідачем не було виплачено компенсацію за 34 календарних днів невикористаної відпустки, що становить 4 098 грн. 70 коп. У відповідності з ч.1 ст.83 КЗпП України у разі звільнення працівника, йомувиплачується грошова компенсація за всі невикористані ним дні щорічноївідпустки, а також додаткової відпустки працівникам, які мають дітей. Відповідно до ч.1 ст.116 КЗпП України, при звільненні працівника виплата усіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. В зв"язку з цими обставинами звернулась до суду. В судове засідання позивач не прибула, надала заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримала в повному обсязі і просила суд їх задовольнити. Представник відповідача в судове засідання не з"явився, про день слухання справи був повідомлений належним чином судовим повідомленням, причина неявки суду невідома, заперечень суду не надав. Справа слухалась без відповідача у відповідності до ст.169 ЦПК України. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги обгрунтовані і підлягають повному задоволенню з наступних підстав. У відповідності зі ст.116 КЗпП України, при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Згідно зі ст.117 КЗпП України, у разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Як встановлено в судовому засіданні, з 01.01.1980 року по 31.12.2011 року позивачка працювала в комунальному закладі „Нікопольська центральна районна лікарня" на посаді фельдшера, що підтверджується копією трудової книжки (а.с.4-6). Наказом від 31.12.2011 року звільнена за п.5 ст.36 КЗпП України (переведення працівника за його згодою, на інше підприємство, в установу організацію або перехід на виборну посаду) в порядку переведення в комунальний заклад „Нікопольська станція швидкої медичної допомоги" Дніпропетровської обласної ради (а.с.4-6). На день її звільнення відповідачем не було виплачено компенсацію за 34 календарних днів невикористаної відпустки, що становить 4 098 грн. 70 коп. (а.с.3). У відповідності з ч.1 ст.83 КЗпП України у разі звільнення працівника, йому виплачується грошова компенсація за всі невикористані ним дні щорічної відпустки, а також додаткової відпустки працівникам, які мають дітей. Відповідно до ч.1 ст.116 КЗпП України, при звільненні працівника виплата усіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Вказана сума підлягає стягненню в судовому порядку. На підставі викладеного,

Outcome: approved