Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-01 00:00:00

Позивач [PERSON] , інтереси якої представляє адвокатське об`єднання «Автопоміч», звернулася у суд із позовом до ТДВ СК «Альфа-Гарант» про стягнення страхового відшкодування. Свої вимоги мотивує тим, що 11.04.2017 р. на вул. Борканюка у с. Новоселиця Тячівського району Закарпатської області відбулася ДТП за участю автомобіля "ЗA3 110307", д/н [NUMBER] , під керуванням водія [PERSON] , який здійснив наїзд на пішохода [PERSON] , [INFO] . Внаслідок ДТП пішохід [PERSON] була госпіталізована до лікарні, де померла [INFO] . Вироком Тячівського районного суду Закарпатської області від 08.02.2018 p., який залишений в силі ухвалою Апеляційного суду Закарпатської області від 04.09.2018 p., [PERSON] визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.286 КК України і призначено покарання у вигляді позбавлення волі на строк 3 роки 6 місяців з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 2 роки. Враховуючи наслідки ДТП, позивачу була спричинена моральна та матеріальна шкода. Спричинена матеріальна шкода проявилася у втраті годувальника непрацездатною матір`ю загиблої [PERSON] , якою була для неї її дочка - [PERSON] . Спричинена моральна шкода проявилася у тому, що через втрату дочки та годувальника позивач перенесла сильні душевні страждання та переживання, змінився звичний уклад її життя, який неможливо повернути до того стану, який існував до смерті дочки. На момент настання ДТП, цивільно-правова відповідальність водія [PERSON] була застрахована у відповідача за спричинену шкоду майну, життю та/або здоров`ю третіх осіб відповідно до полісу АК/681710, що діяв станом на дату спричинення такої шкоди. Позивач вказує, що відносини між сторонами регулюються спеціальним законом, а саме Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Посилаючись на ст.1200 ЦК України, ст.27 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», позивач просить стягнути з відповідача страхове відшкодування, пов`язане з втратою годувальника у розмірі 115200,00 грн., що складається з 36 місячних мінімальних розмірів заробітної плати у 2017 р., та\~ 10000,00 грн. за надання правничої допомоги. Відповідачем подано до суду відзив на позовну заяву. В обґрунтування своїх заперечень ТДВ СК «Альфа-Гарант» вказує, що 20.08.2019 року Товариство за даним випадком здійснило виплату страхового відшкодування за моральну шкоду заподіяну [PERSON] 9 600,00 грн. та її сину [PERSON] - 9600,00 грн. У відзиві посилається на ч.3 ст.36 ЗУ "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", згідно приписів якої до членів сім`ї, які вважаються такими, що були на утриманні померлого годувальника, відносяться особи, зазначені в частині другій цієї статті, якщо вони: 1) були на повному утриманні померлого годувальника; 2) одержували від померлого годувальника допомогу, що була для них постійним і основним джерелом засобів до існування. У матеріалах справи відсутнє документальне підтвердження з компетентних органів наявності права на отримання такого відшкодування позивачем. Згідно матеріалів справи позивачка є пенсіонером за віком з 2009 року довічно. Матеріали справи не містять доказів підтверджуючих що на момент завдання шкоди (20.04.2017р.) позивачка отримувала пенсію меншу за встановлений прожитковий мінімум. В матеріалах справи є докази того що загибла [PERSON] не працювала, матеріали справи не містять доказів того що померла отримували хоча б якийсь дохід. Також немає жодних посилань на докази, які б свідчили, що позивач перебувала на утриманні своєї померлої дочки і залежала від її заробітку. Відповідач вважає, що позивачем не доведено, що дохід померлої був для неї основним і постійним джерелом існування, тобто позивачка не довела, що перебувала на утриманні померлої дочки, тому підстав для задоволення позову про стягнення страхового відшкодування пов`язаного із втратою годувальника, не вбачається у зв`язку з недоведеністю вимог. У свою чергу, не погоджуючись із висновками відповідача, представником позивача подано до суду відповідь на відзив, яку обґрунтовує наступним. Відповідач визнає, що цивільно-правова відповідальність водія [PERSON] була застрахована, відповідач визнав ДТП, яка трапилася 11.04.2017 року страховим випадком та визнає факт звернення позивача із повідомленням про ДТП та із заявами про виплату страхового відшкодування, пов`язаного із втратою годувальника та заподіяною моральною шкодою. Однак, страхове відшкодування, пов`язане із втратою годувальника не було виплачене у строки та у відповідності до вимог закону. Посилаючись на судову практику, вказує, що право на отримання страхового відшкодування, пов`язаного з втратою годувальника мають не тільки особи, які фактично перебували на утриманні у загиблої особи, а й ті, які мають право на одержання утримання за законом. Просить позовні вимоги [PERSON] задоволити в повному обсязі. У судовому засіданні позивач [PERSON] повністю підтримала заявлені нею позовні вимоги та просила суд такі задовольнити з підстав, які наведені у позовній заяві. Представник позивача [PERSON] адвокат Стефківський В.І., який діє на підставі ордеру від 21.04.2020 року та Договору про надання правової допомоги №0097-2 від 06.03.2020 року, у судовому засіданні повністю підтримав заявлені позивачкою заявлені вимоги. Пояснив, що позивач є непрацездатною особою та пенсіонером за віком. Таким чином, станом на день смерті [PERSON] право на одержання від загиблої мала її мати [PERSON] . Представник відповідача ТДВ «Страхова компанія «Альфа-Гарант» - Борзенкова Ю.М., яка діє на підставі довіреності №01/230-417 від 03.12.2019 року, у судовому засіданні повністю заперечила відносно заявлених [PERSON] позовних вимог та просила суд у задоволенні таких відмовити. Пояснила, що у матеріалах справи відсутнє документальне підтвердження з компетентних органів наявності права на отримання такого відшкодування позивачем. Крім того, немає жодних посилань на докази, які б свідчили, що позивач перебувала на утриманні своєї померлої дочки і залежала від її заробітку. Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Згідно ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ч.1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідного до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Судом встановлено та визнано сторонами, що 11.04.2017 р. на вул. Борканюка у с. Новоселиця Тячівського району Закарпатської області відбулася ДТП за участю автомобіля "ЗA3 110307", д/н [NUMBER] під керуванням водія [PERSON] , який здійснив наїзд на пішохода [PERSON] , [INFO] . Внаслідок ДТП пішохід [PERSON] була госпіталізована до лікарні, де померла [INFO] . Даний факт підтверджується вироком Тячівського районного суду Закарпатської області від 08.02.2018 p., який залишений в силі ухвалою Апеляційного суду Закарпатської області від 04.09.2018 p., яким [PERSON] визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України і призначено покарання у вигляді позбавлення волі на строк 3 роки 6 місяців з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 2 роки. З копії свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 24.04.2017 року вбачається, що [PERSON] померла [INFO] . Смерть доньки завдала позивачу моральної та матеріальної шкоди. Спричинена матеріальна шкода проявилася у втраті годувальника непрацездатною матір`ю. На момент настання ДТП, цивільно-правова відповідальність автомобіля "ЗA3 110307", д/н [NUMBER] , під керуванням водія [PERSON] , була застрахована у Товаристві з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Альфа-Гарант» за спричинену шкоду майну, життю та/або здоров`ю третіх осіб, відповідно до полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АК/681710, що діяв станом на дату спричинення такої шкоди. До спірних правовідносин застосовуються норми матеріального права, які були чинними на момент виникнення цих правовідносин. У справі, що переглядається, спірні правовідносини виникли 11.04.2017 року, коли сталося ДТП, в результаті якої загинула [PERSON] , оскільки саме з цього моменту в позивача [PERSON] виникло право на отримання відшкодування шкоди, спричиненої смертю доньки. Тобто до спірних правовідносин необхідно застосовувати положення Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» в редакції від 10 листопада 2015 року N 766-VIII. Відповідно до вказаного Закону страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого. Відповідно до ст. 979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. Страховик здійснює страхову виплату відповідно до умов договору на підставі заяви страхувальника (його правонаступника) або іншої особи, визначеної договором, і страхового акта (аварійного сертифіката) (ч. 1 ст. 990 ЦК України). У відповідності до статті 1200 Цивільного кодексу України у разі смерті потерпілого право на відшкодування шкоди мають непрацездатні особи, які були на його утриманні або мали на день його смерті право на одержання від нього утримання, а також дитина потерпілого, народжена після його смерті. Особам, які втратили годувальника, шкода відшкодовується в повному обсязі без урахування пенсії, призначеної їм внаслідок втрати годувальника, та інших доходів. Батьками загиблої [PERSON] були [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження загиблої [NUMBER] , виданим 20.11.1967 р. Нересницькою сільською радою Тячівського району Закарпатської області. Батько загиблої [PERSON] помер [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про смерть [NUMBER] , виданим виконкомом Чорнотисівської сільської ради Виноградівського району Закарпатської області 19.03.2009 р. Відповідно до ст. 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Відповідно до ст. 27 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» ч.27.2 Страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) здійснює відшкодування шкоди, заподіяної смертю потерпілого, на умовах, встановлених статтею 1200 Цивільного кодексу України, кожній особі, яка має право на таке відшкодування, рівними частинами. Загальний розмір страхового відшкодування (регламентної виплати) утриманцям одного померлого не може бути меншим, ніж 36 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законом на день настання страхового випадку. Згідно ст. 36.1 Закону №1961-ІV страховик,

Outcome: approved