Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-03 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовними вимогами до фермерського господарства «Сузір»я Стрільця - Агро» про розірвання договору оренди землі та стягнення орендної плати, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що відповідно до рішення Бобринецького районного суду Кіровоградської області від 30.09.2014 року у справі № 383/1040/14-ц він є власником земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 9,24 га., що розташовані на території Володимиро Іллінської сільської ради, Бобринецького району Кіровоградської області та належала [PERSON], який помер 30.01.2010 року, на підставі Державного акту на право приватної власності на землю серії ІVКР № 041156, виданого 16.02.2001 року Володимиро Іллінською сільською радою, Бобринецького району Кіровоградської області. 15.11.2010 року між [PERSON] та фермерським господарством «Сузір»я Стрільця - Агро», укладено договір оренди вказаної земельної ділянки, площею 9,24 га. строком на 49 років, яка розташована на території В-Іллінської сільської ради, Бобринецького району Кіровоградської області, вказаний договір зареєстровано у Бобринецькому районному відділі Кіровоградської регіональної філії ДП «Центр ДЗК» 10.12.2010 року за № 041036500044, але в порушення умов вказаного договору та діючого законодавства відповідач не виконував та не виконує умови договору щодо сплати орендної плати у визначеному договором розмірі, таким чином за період з 10.12.2010 року по 31.12.2014 року заборгованість відповідача з орендної плати становить 29692,00 грн., яку за життя не отримав його батько та не отримує він як спадкоємець, тому він змушений звернутися до суду з питанням розірвання договору оренди землі та стягнення орендної плати у вищевказаному розмірі. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просить суд їх задовольнити посилаючись на обставини викладені в позовній заяві. 04 серпня 2015 року в судове засідання ні позивач, ні представник позивача не з»явилися, до суду від представника позивача [PERSON] до суду надійшла заява в якій просить розглянути справу за відсутності позивача та його представника, позовні вимоги підтримав та просить суд їх задовольнити вказуючи, що проти ухвалення заочного рішення у разі неявки представника відповідача не заперечує. Представник відповідача в судове засідання не з»явився по невідомій суду причині про час і місце розгляду справи повідомлено належним чином, від нього до суду не надійшло заяв про розгляд справи за його відсутності, тому у відповідності до ст. 224 ЦПК України, суд, за згодою позивача ухвалює у справі заочне рішення. Суд, заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши та оцінивши докази в їх сукупності, прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що між батьком позивача [PERSON] та орендарем фермерським господарством «Сузір»я Стрільця - Агро» укладено договір оренди землі від 15.11.2010 року, що зареєстрований у Бобринецькому районному відділі Кіровоградської регіональної філії ДП "Центру ДЗК" 10 грудня 2010 року, за умовами якого орендодавець надає, а орендар приймає в строкове платне користування земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва загальною площею 9,24 га. (а.с.8). Рішенням Бобринецького районного суду кіровоградської області від 30.09.2014 року № 383/1040/14-ц [PERSON] визнано власником земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 9,24 га., що розташовані на території Володимиро Іллінської сільської ради, Бобринецького району Кіровоградської області та належала [PERSON], який помер 30.01.2010 року, на підставі Державного акту на право приватної власності на землю серії ІVКР № 041156, виданого 16.02.2001 року Володимиро Іллінською сільською радою, Бобринецького району Кіровоградської області.(а.с. 10-12, а.с.7 ). Відповідно до ст. 93 Земельного кодексу України право оренди земельної ділянки - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для провадження підприємницької та іншої діяльності. Відносини, пов'язані з орендою землі, регулюються законом. Частиною 1 статті 6 Закону України "Про оренду землі" передбачено, що орендарі набувають права оренди земельної ділянки на підставах і в порядку, передбачених Земельного кодексу України, Цивільним кодексом України, цим та іншими законами України і договором оренди землі. Відповідно до ст.13 Закону України "Про оренду землі" договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов'язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов'язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства. Згідно умов договору оренди землі від 15 листопада 2010 року площею 9,24 га, а саме пунктів 9, 11 Договору орендна плата вноситься орендарем у формі та розмірі 4% від нормативної грошової оцінки земельної ділянки, що становить 4745,98 грн. Орендна плата вноситься у строки: до 30.12 поточного року. Відповідно до ч. 1 ст.24 Закону України "Про оренду землі" орендодавець має право вимагати від орендаря, зокрема своєчасного внесення орендної плати. Згідно статті 21 вказаного Закону орендна плата за землю - це платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою. Частина. 2 ст. 23 Закону України "Про оренду землі" вказує, що орендна плата за земельні ділянки, що перебувають у власності фізичних та юридичних осіб, переглядається за згодою сторін. Судом встановлено, що фермерським господарством «Сузір»я Стрільця - Агро» всупереч п. 11 умов договору оренди землі від 15 листопада 2010 року орендна плата за період з 10.12.2010 року по 31.12.2014 року не сплачувалась взагалі. Таким чином згідно розрахунку позивача та умов договору відповідач заборгував позивачу орендну плату за 2010 рік - в сумі 273,00 грн., з розрахунку (4746,37 грн. річна орендна плата : 365 кількість днів у році = 13,00 грн. орендна плата за день, отже 13,00х21- кількість днів використання земельної ділянки у 2010 році = 273,00 грн.); за 2011 рік в сумі 4745,98 грн.; та в зв»язку зі змінами внесене ми до абзацу 2 пункту 5 Методики нормативної грошової оцінки земель сільськогосподарського призначення та населених пунктів, затвердженої постановою Кабінету Міністрів України від 23.03.1995 року № 213, до показників нормативної грошової оцінки ріллі, проведеної станом на 01.07.1995 року (з урахуванням індексації), застосовується коефіцієнт 1,756 з 01.01.2012 року, отже заборгованість з орендної плати за 2012 рік становить 8224,34 грн. з розрахунку (22252 нормативно грошова оцінка одного га. х 9,24 га. кількість гектар = 205608,48 нормативно грошова оцінка земельної ділянки позивача), таким чином 205608,48х4% = 8224,34 грн.; за 2013 рік становить 8224,34 грн. з розрахунку (22252 нормативно грошова оцінка одного га. х 9,24 га. кількість гектар = 205608,48 нормативно грошова оцінка земельної ділянки позивача), таким чином 205608,48х4% = 8224,34 грн.; за 2014 рік становить 8224,34 грн. з розрахунку (22252 нормативно грошова оцінка одного га. х 9,24 га. кількість гектар = 205608,48 нормативно грошова оцінка земельної ділянки позивача), таким чином 205608,48х4% = 8224,34 грн., а всього сума заборгованості становить 29692,00 грн. Згідно п.38 договору оренди землі від 15 листопада 2010 року дія договору припиняється шляхом його розірвання: за взаємною згодою сторін; рішенням суду на вимогу однієї із сторін у наслідок невиконання другою стороною обов'язків, передбачених договором, та внаслідок випадкового знищення, пошкодження орендованої земельної ділянки, яке істотно перешкоджає її використанню, а також інших підстав визначених законом. Відповідно до вимог ч.1, ч. 2 ст.651 ЦК України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору. Статтею 31 Закону України "Про оренду землі" договір оренди землі може бути розірваний за згодою сторін. На вимогу однієї із сторін договір оренди може бути достроково розірваний за рішенням суду в порядку, встановленому законом. Відповідно до ч.1 ст.32 вказаного Закону, на вимогу однієї із сторін договір оренди землі може бути достроково розірваний за рішенням суду в разі невиконання сторонами обов'язків, передбачених статтями 24 і 25 цього Закону та умовами договору, в разі випадкового знищення чи пошкодження об'єкта оренди, яке істотно перешкоджає передбаченому договором використанню земельної ділянки, а також на підставах, визначених Земельного кодексу України та іншими законами України. Згідно п. "д" ч.1 ст. 141 ЗК України підставою для припинення права користування земельною ділянкою є систематична несплата орендної плати. Відповідно до постанови Верховного Суду України 12 грудня 2012 року (справа №146цс12), прийнятої за наслідками розгляду заяви про перегляд судового рішення з мотивів неоднакового застосування судом касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права у подібних правовідносинах, визначено, що аналіз норм ст. 13, 21, ч.1 ст.32 Закону України "Про оренду землі", п. "д" ч. 1 ст. 141 ЗК України дає підстави для висновку, що у справі, яка переглядається, суд касаційної інстанції залишив позаувагою положення п. "д" ч. 1 ст. 141 ЗК України та дійшов помилкового висновку про те, що положення закону, які регулюють спірні правовідносини не вимагають систематичної несплати орендної плати як підстави для розірвання договору оренди. Частиною першою статті 360-7 ЦПК України передбачено, що рішення Верховного Суду України, прийняте за наслідками розгляду заяви про перегляд судового рішення з мотивів неоднакового застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права у подібних правовідносинах, є обов'язковим для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить зазначену норму права, та для всіх судів України. Суди зобов'язані привести свою судову практику у відповідність із рішенням Верховного Суду України. За змістом статті 610 ЦК України цивільне законодавство розрізняє наступні порушення зобов'язання: невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Статтею 612 ЦК України визначено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Пунктом 41 спірного договору передбачено, що за невиконання або неналежне виконання договору сторони несуть відповідальність відповідно до закону та цього договору. Отже, враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що відповідачем було допущено істотне порушення договору оренди землі, а саме систематична несплата орендної плати орендарю. Крім того, представником відповідача належних і допустимих доказів згідно з вимогами статей 10, 60 ЦПК України на підтвердження виплати орендної плати позивачу не надано та обставини позову не спростовано, а тому позовні вимоги підлягають задоволенню. У відповідності до ст. 88 ЦПК України з відповідача підлягають стягненню на користь позивача понесеним ним та документально підтверджений судовий збір в розмірі 296,93 грн.

Outcome: approved