Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-04 00:00:00

25.01.2016 року на адресу Кагарлицького районного суду Київської області надійшла позовна заява [PERSON] до селянського (фермерського) господарства «Світлана», третя особа, - реєстраційна служба Кагарлицького районного управління юстиції Київської області, про визнання недійсним договору оренди земельної ділянки, та скасування його державної реєстрації, в якій позивач просив суд винести рішення, яким: - визнати недійсним договір оренди земельної ділянки площею 2,74 га., яка знаходиться в межах Півецької сільської ради Кагарлицького району Київської області, кадастровий номер [NUMBER] від 28.01.2015 року, укладений між Селянським (фермерським) господарством «Світлана» та [PERSON]; - скасувати державну реєстрацію даного договору оренди земельної ділянки від 28 січня 2015 року, зареєстровану в Реєстраційній службі Кагарлицького районного управління юстиції; - стягнути з Селянського (фермерського) господарства «Світлана» на користь [PERSON] судові витрати по справі. 25.01.2016 року автоматизованою системою документообігу суду на підставі ч. 3 ст. 11 - 1 ЦПК України для слухання даної справи був визначений суддя Кагарлицького районного суду Закаблук О.В. 28.01.2016 року Кагарлицьким районним судом на підставі ст.ст. 122, 127 ЦПК України відкрито провадження у справі та призначено справу до слухання. 09.02.2016 року Кагарлицьким районним судом винесено ухвалу, якою: - призначити в справі судово - почеркознавчу експертизу, а саме, договору оренди земельної ділянки, укладеного між позивачем, - [PERSON] та відповідачем, - Селянським (фермерським) господарством «Світлана», проведення експертизи доручено експертам Київського науково - дослідного інституту судових експертиз, ( 03057, м. Київ, вул. Смоленська, 6), на час проведення експертизи провадження по справі на підставі п. 5 ч. 1 ст. 202 ЦПК України було зупинено. 08.08.2016 року на адресу Кагарлицького районного суду надійшов висновок експертів за результатами проведення судово - почеркознавчої експертизи № 3818/3819/16 - 32 від 27.07.2016 року. 08.09.2016 року Кагарлицьким районним судом винесено ухвалу, якою: - провадження у цивільній справі за позовом [PERSON] до селянського господарства «Світлана», третя особа, - реєстраційна служба Кагарлицького районного управління юстиції про визнання договору оренди земельної ділянки недійсним та скасування його державної реєстрації, - відновлено. - призначити справу до розгляду. 29.09.2016 року на адресу Кагарлицького районного суду Київської області надійшла заява представника позивача [PERSON] про уточнення позовних вимог, в якій позивач просить суд винести рішення, яким: - визнати недійсним договір оренди земельної ділянки площею 2,74 га, яка знаходиться в межах Півецької сільської ради Кагарлицького району Київської області, кадастровий номер [NUMBER] від 28.01.2015 року, укладений між Селянським (фермерським) господарством «Світлана» та [PERSON]; - зобов'язати сектор державної реєстрації відділу адміністративних послуг Кагарлицької райдержадміністрації скасувати державну реєстрацію даного договору оренди земельної ділянки від 28 січня 2015 року; - стягнути з Селянського (фермерського) господарства «Світлана» на користь [PERSON] судові витрати на загальну суму 4972 (чотири тисячі дев'ятсот сімдесят дві) грн. В судове засідання, яке відбулося 05.10.2016 року, позивач [PERSON] та його представник [PERSON] не з»явилися, проте, на адресу Кагарлицького районного суду надійшла письмова заява, в якій вони просять суд слухати справу без їх участі, уточнені позовні вимоги підтримують в повному обсязі. В судове засідання представник відповідача, - селянського (фермерського) господарства «Світлана», не з»явився, проте, на адресу Кагарлицького районного суду надійшла письмова заява представника відповідача [PERSON], в якій він просить суд слухати справу без його участі, позов визнає. В судове засідання представник третьої особи, - сектор державної реєстрації відділу адміністративних послуг Кагарлицької райдержадміністрації в Київській області, не з»явився. Вивчивши матеріали справи, суд вважає на підставі ч. 2 ст. 197 ЦПК України розглянути справу без участі осіб, які беруть участь у справі та без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу та ухвалити рішення на підставі наявних у справі доказів, та уточнені позовні вимоги задовольнити, шляхом винесення рішення, обґрунтовуючи своє рішення наступним. Фактичні обставини справи, встановлені судом в судовому засіданні, та застосування до них норм права. [INFO] року померла [PERSON], онуком якої є [PERSON], позивач по даній справі. Після смерті спадкодавця [PERSON] відкрилася спадщина, до спадкової маси якої, зокрема, входить право власності на земельна ділянка, яка належала покійному спадкодавцю на підставі Державного Акту на право власності на земельну ділянку, ( а.с., 7), серії [NUMBER], який видано 04 січня 2006 року. Згідно вищевказаного державного акту на право власності на земельну ділянку, він був виданий [PERSON], яка проживала за адресою: Київська область, Кагарлицький район, с. Півці, на підставі розпорядження Кагарлицької районної державної адміністрації від 01 серпня 2005 року № 405. Відповідно, [PERSON] була власником земельної ділянки площею 2,7400 га у межах згідно з планом, та яка розташована на території Півецької сільської ради Кагарлицького району Київської області. Цільове призначення земельної ділянки, - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Кадастровий номер земельної ділянки [NUMBER]. Як встановлено судом, за життя спадкодавець, - [PERSON] 15 листопада 2006 року склала заповіт, згідно з яким заповіла вищевказану земельну ділянку [PERSON], позивачу по даній справі. 04.04.2013 року позивач [PERSON] отримав у державного нотаріуса Ржищівської міської державної нотаріальної контори Київської області свідоцтво про право на спадщину за заповітом, посвідченого Півецькою сільською радою Кагарлицького району Київської області 15.11.2006 року, на вищевказану земельну ділянку, ( а.с., 14, - зворотня сторона). Згідно вищевказаного свідоцтва про спадщину за заповітом спадкоємцем зазначеного в заповіті майна [PERSON], яка померла [INFO] є [PERSON]. Спадщина, на яку видане свідоцтво, складається з земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 2,7400 га під кадастровим номером [NUMBER], розташованої на території Півецької сільської ради Кагарлицького району Київської області, що належала померлій на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER], виданого Кагарлицькою районною державною адміністрацією Київської області 04.01.2006, та зареєстрованого в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 010603100212. Також, відповідно до Витягу про реєстрацію права власності з Державного реєстру прав на нерухоме майно №2009416 від 04 квітня 2013 року, ( а.с., 14), позивачу [PERSON] належить земельна ділянка площею 2,74 га. Дана ділянка знаходиться в межах Півецької сільської ради Кагарлицького району Київської області кадастровий номер [NUMBER]. Цільове призначення земельної ділянки - ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Проте, позивач [PERSON] на початку 2016 року дізнався про те, що відповідно до договору оренди земельної ділянки від 28 січня 2015 року належна йому земельна ділянка була передана, начебто, позивачем [PERSON] відповідачу, - селянському (фермерському) господарству «Світлана», з метою, -для вирощування сільськогосподарської продукції строком на 7 (сім) років. Однак, позивач [PERSON] в судовому засіданні стверджував, що договору з Селянським (фермерським) господарством «Світлана» він не укладав та підписів у ньому не ставив, в зв»язку з чим ним було заявлено клопотання про проведення по справі судово - почеркознавчої експертизи, на вирішення якої було поставлено запитання: - чи здійснений підпис в договорі оренди від 28 січня 2015 року, який укладено між [PERSON] та відповідачем, - Селянським (фермерським) господарством «Світлана», самим [PERSON], чи іншою особою? Судом на підставі ухвали, ( а.с., 29 - 31), було призначено по даній справі судово - почеркознавчу експертизу, по результатах якої отримано висновок експертів, ( а.с., 40 - 51), згідно з яким: - підписи від імені [PERSON], що містяться: в графі «підпис» зліва від рукописного запису «[PERSON].» в стовпчику «Орендодавець» на зворотній стороні першого аркуша, зліва від рукописного запису «[PERSON].» в стовпчику «Орендодавець» на лицевій стороні третього аркуша (в Додатку № 1 до Договору оренди земельної ділянки), в графі «підпис» зліва від рукописного запису «[PERSON].» в стовпчику «Орендодавець» дна лицевій стороні четвертого аркуша (в Акті прийому-передачі земельної ділянки) та в графі «підпис» в стовпчику «Орендодавець» на лицевій стороні п'ятого аркуша (в Акті про визначення меж земельної ділянки та передачу орендарю на зберігання межових знаків в межах Півецької сільської ради Кагарлицького району Київської області) оригіналу Договору оренди земельної ділянки без дати, укладеного між громадянином України [PERSON] та Селянським (фермерським) господарством «Світлана» в особі директора [PERSON], - виконані не [PERSON], а іншою особою. Вищевказаний висновок експертів суд сприймає позитивно з огляду на положення ч. 2 ст. 59 ЦПК України. Так, згідно ч. 2 ст. 59 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Відповідно, суд вважає, що сам факт підписання чи не підписання спірного договору оренди має бути підтверджений не показами самого позивача [PERSON], чи поясненнями інших осіб, а саме висновком експертизи, так як суд вважає, що висновок експертизи є єдиним та належним доказом для правильного вирішення спору по суті. Отже, судом під час слухання справи достеменно встановлено, що підпис під спірним договором оренди землі ставив не позивач [PERSON], а інша особа, що є підставою для задоволення уточненого позову з огляду на наступні норми права. Згідно ст. 6 Закону України "Про оренду землі" орендарі набувають права оренди земельної ділянки на підставах і в порядку, передбачених Земельним кодексом України, Цивільним кодексом України, цим та іншими законами України і договором оренди землі. Згідно ст. 13 вказаного Закону України договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов'язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов'язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства. За ст.16 вказаного Закону України, - укладення договору оренди земельної ділянки із земель приватної власності здійснюється за згодою орендодавця та особи, яка згідно із законом вправі набувати право оренди на таку земельну ділянку. Зглядаючись на обставини справи, вище встановлені судом, згоди орендодавця, - позивача [PERSON] на укладення спірного договору не було в апріорі. Ст.17 Закону України "Про оренду землі" передбачає, що передача об'єкта оренди орендарю здійснюється орендодавцем у строки та на умовах, що визначені у договорі оренди землі, за актом приймання-передачі. Згідно ст. 18 Закону України "Про оренду землі" договір оренди землі набирає чинності після його державної реєстрації. Стаття 14 Закону України "Про оренду землі" визначає, що договір оренди землі укладається у письмовій формі і за бажанням однієї із сторін може бути посвідчений нотаріально. Відповідно до ч. 2 ст. 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Форма Типового Договору оренди землі затверджена постановою Кабінету Міністрів України від 03.03.2004 року № 220. При цьому підписи сторін є одним із обов'язкових реквізитів договору, які повинні засвідчувати вільне волевиявлення сторін на укладання договору на певних узгоджених між ними умовах. Згідно ст. 202 Цивільного кодексу України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну, або припинення цивільних прав та обов'язків. Частиною 3 ст.203 ЦК України встановлено, що волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Відповідно до частини 1 статті 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Згідно з ч. 1 ст. 215 Цивільного кодексу України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Згідно ч. 2 ст. 792 Цивільного кодексу України що відносини щодо найму (оренди) земельної ділянки регулюються законом. З урахуванням вказаного договір оренди земельної ділянки від 28.01.2015 р., укладений без вільного волевиявлення орендодавця, тобтоМоскаленка О.А., як сторони правочину, та не відповідав його внутрішній волі, оскільки він договір оренди не підписував, а тому є всі підстави для визнання такого правочину недійсним на підставі ч. 3 ст. 203, ч. 1 ст. 215 Цивільного кодексу України. Вищевказана позиція міститься в листі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ, де вказано, що зазначене вище є підставою для визнання договору недійсним за ст.ст. 203, 215 Цивільного кодексу України (далі -ЦК України), підписання договору особою, яка не має на це повноваження та відсутність волевиявлення власника, якщо власник у подальшому не схвалив такого правочину. Незважаючи на відсутність волевиявлення орендодавця, реєстраційною службою Кагарлицького районного управління юстиції незаконно було проведено державну реєстрацію договору та права оренди СФГ «Світлана». Згідно ч. 2 ст. 26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» у разі скасування на підставі рішення суду рішення про державну реєстрацію прав, документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, скасування записів про проведену державну реєстрацію прав, а також у випадку, передбаченому підпунктом ''а" пункту 2 частини шостої статті 37 цього Закону, до Державного реєстру прав вноситься запис про скасування державної реєстрації прав. У разі скасування судом документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав до 1 січня 2013 року, або скасування записів про державну реєстрацію прав, інформація про які відсутня в Державному реєстрі прав, запис про державну реєстрацію прав вноситься до Державного реєстру прав, та скасовується. Отже, у зв'язку з визнанням недійсним договору оренди земельної ділянки запис державну реєстрацію такого договору, який проведений з порушенням, необхідно скасувати. Недійсний договір оренди 28.01.2015 р., підписаний між не встановленою особою, (а не позивачем [PERSON], як власником земельної ділянки), та відповідачем по справі, - Селянським фермерським господарством «Світлана» порушує права Позивача [PERSON], який не може у зв'язку з наявністю договору вільно володіти, користуватись, розпоряджатися земельною ділянкою,що є грубим порушенням права власності позивача [PERSON], яке гарантоване Основним Законом України, - Конституцією України. Судові витрати. Суд на підставі ч. 1 ст. 88 ЦПК України, де, зокрема, зазначено, що стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені витрати, приходить до висновку щодо стягнення з відповідача СФГ «Світлана» на користь позивача [PERSON] кошти в сумі 4891 грн. 20 коп., які складаються з 487 грн. 20 коп. сплаченого позивачем судового збору при подачі позовної заяви, та 4404 грн. вартість проведеної судово - почеркознавчої експертизи. Враховуючи вищевикладене,

Outcome: approved