Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-12 00:00:00

Позивачка звернулася з позовом до суду та просить визнати за нею право власності на земельну частку (пай) розміром 5,39 умовних кадастрових гектарів КСП ім. О. Десняка. Позов мотивує тим, що працювала в радгоспі імені Олекси Десняка, який знаходився на території Бутівської сільської ради Сосницького району Чернігівської області. До списку осіб, які мають право на земельну частку (пай) її помилково не було внесено, і при розпаюванні земель КСП ім. О. Десняка позивачка не одержала земельної частки (паю). В судове засідання учасники справи не з`явились, подали заяви про розгляд справи у їх відсутність, відповідач визнав позовні вимоги. Врахувавши визнання відповідачем позову за наявності для того законних підстав, суд вважає доцільним ухвалити рішення у справі, що відповідає вимогам ч. 3, 4 ст. 200, ч. 4 ст. 206 ЦПК України. \~ \~ \~ \~Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. \~ \~ \~ \~В судовому засіданні встановлено, що при розпаюванні землі колгоспникам КСП ім. О. Десняка виділялась земельна частка (пай) розміром 5,39 в умовних кадастрових гектарах, (а.с. 10 довідка відділу Держгеокадастру у Сосницькому районі). Позивачка не може оформити право власності на земельну частку (пай), через відсутність її імені в списку осіб, що мають право на земельну частку (пай) із земель КСП ім. О. Десняка (а.с. 11-14 копія списку). Позивачка працювала із 1955 року по 1985 рік у [PERSON] О. Десняка, що знаходився на території Бутівської ради Сосницького району Чернігівської області, була членом [PERSON] . Десняка (а.с. 19, 20 копії довідок КСП ім. О. Десняка). Позивачка була помилково пропущена при складанні списків осіб для видачі сертифікатів на земельну частку (пай), як додатку до акту про право колективної власності на землю (а.с. 9 копія довідки Бутівської сільської ради Сосницького району). Відповідно до ч. 1 ст. 7 Закону України "Про колективне сільськогосподарське підприємство" майно колективного підприємства належить його членам на праві спільної часткової власності. Частиною 2 ст. 9 Закону України "Про колективне сільськогосподарське підприємство" визначено, що пай є власністю члена підприємства. Право розпоряджатися своїм паєм за власним розсудом член підприємства набуває після припинення членства в підприємстві. Пай може успадковуватися відповідно до цивільного законодавства України та статуту підприємства. Відповідно до Порядку визначення розмірів майнових паїв членів колективних сільськогосподарських підприємств та їх документального посвідчення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2001 року № 177 "Про врегулювання питань щодо забезпечення захисту майнових прав селян у процесі реформування аграрного сектору економіки", до списку осіб, які мають право на майновий пай, включаються всі члени підприємства, а також особи, за якими відповідно до законодавства зберігається право на майновий пай, зокрема: особи, які припинили трудові відносини з підприємством, але не отримали при цьому належного їм майнового паю натурою, грошима або цінними паперами. Згідно п.24 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляду цивільних справ» №7 від 16.04.2004 року член колективного сільськогосподарського підприємства (далі - КСП), включений до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю, набуває права на земельну частку (пай) з дня видачі цього акта, і в разі його смерті успадкування права на земельний пай здійснюється за нормами ЦК, у тому числі й у випадку, коли з різних причин ця особа не отримала сертифікат на право на земельну частку (пай). Невнесення до зазначеного вище списку особи, яка була членом КСП на час передачі у колективну власність землі, не може позбавити її права на земельну частку. Частиною 1 ст. 4 ЦПК України встановлено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Одним із способів захисту цивільних прав та інтересів відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 16 ЦК України є визнання права. З огляду на викладені обставини та їх правове регулювання, суд вважає за необхідне позовні вимоги задовольнити.

Outcome: approved