Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-25 00:00:00

Адміністрація Комунального закладу «Дніпропетровський протитуберкульозний диспансер» Дніпропетровської обласної ради» звернулася до суду з заявою про примусову госпіталізацію до протитуберкульозного закладу [PERSON], посилаючись на те, що останній перебуває на диспансерному обліку в диспансерно-поліклінічному відділенні № 2 Комунального закладу "Дніпропетровський протитуберкульозний диспансер" Дніпропетровської обласної ради з відкритою формою туберкульозу легенів. Зміни в легенях виявлені вперше в жовтні 2015 року. Діагноз: туберкульоз легень (десемінований), деструкція (+), МБТ (+), М (+), К(0), резистентність (0), гістологія (0), 1 категорія, 4 когорта. 04.03.2016 року у хворого змінився діагноз: неефективне лікування (03.03.2016) легень (дисемінований), деструкція (+), М (+), МГ (+), Rif(-), К(+), резистентність І(Н), гістологія (0), 2 категорія, 1 когорта (2016). Лікувалася в туберкульозному відділенні на ко-інфекцію легеневий туберкульоз/ВІЛ комунального закладу "Дніпропетровський протитуберкульозний диспансер" Дніпропетровської обласної ради з 28.10.2015 року по 04.03.2016 року, з 04.03.2016 р. по 22.04.2016р. Виписаний з відділення за порушення лікарняного режиму - самовільний ухід. З 29.04.2016р. по 09.05.2016р. лікувався амбулаторно у фтизіатричному денному стаціонарі диспансерно-поліклічного відділення №2 комунального закладу «Дніпропетровський протитуберкульозний диспансер» Дніпропетровської обласної ради. 20.05.2016 року [PERSON] видано направлення на госпіталізацію до туберкульозного відділення на ко-інфекцію легеневий туберкульоз/ВІЛ комунального закладу "Дніпропетровський протитуберкульозний диспансер" Дніпропетровської обласної ради. Проте хворий на госпіталізацію не з'явився. Лікування перервав 19.07.2016р. На теперішній час, згідно висновку лікарсько-консультативної комісії (ЛКК) комунального закладу «Дніпропетровський протитуберкульозний диспансер» Дніпропетровської обласної ради [PERSON] має діагноз: неефективне лікування туберкульозу (03.03.2016) обох легень деструкція (+), М(+), МГ (+), Rif(-), К(+), резистентність І(Н), гістологія (0), 2 категорія, 1 когорта (2016). Підлягає госпіталізації до протитуберкульозного закладу строком на три місяці. Хворий є бактеріовиділювачем, розповсюджувачем інфекції туберкульозу, не дотримується протиепідеміологічного режиму та становить епідемічну загрозу для суспільства, порушує права громадян на безпечні умови життя. У судовому засіданні представник Комунального закладу «Дніпропетровський протитуберкульозний диспансер» Дніпропетровської обласної ради» Орлова Г.В. заяву підтримала. Представник [PERSON] його рідна сестра та син [PERSON] в судове засідання не з'явилась, про час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином в телефонному режимі, про причини неявки суд не повідомили. Особа, щодо якої вирішується питання про примусову госпіталізацію до протитуберкульозного закладу, - [PERSON] в судове засідання не з'явився. Згідно з висновком лікарів лікувального закладу [PERSON] є бактеріовиділювачем, у зв'язку з чим приймати участь у судовому засіданні не рекомендується. Суд, з'ясувавши всі обставини справи та перевіривши їх доказами, вважає, що заява Комунального закладу «Дніпропетровський протитуберкульозний диспансер» Дніпропетровської обласної ради» підлягає задоволенню з огляду на наступне: Відповідно до п.п. 6, 12, 13 ст. 1 Закону України "Про протидію захворюванню на туберкульоз" протиепідемічний режим - спеціальні протиепідемічні заходи (правила поведінки особи, хворої на заразну форму туберкульозу), встановлені центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері охорони здоров'я, спрямовані на захист населення, у тому числі медичних та інших працівників, від зараження збудником туберкульозу. Туберкульоз - соціально небезпечна інфекційна хвороба, що викликається мікобактеріями туберкульозу. Хворий на заразну форму туберкульозу - хворий на туберкульоз, у мокротинні якого виявляються мікобактерії туберкульозу, який є джерелом інфекції для осіб, які з ним контактують. Відповідно до статті 11 вказаного Закону у разі якщо хворі на заразні форми туберкульозу, у тому числі під час амбулаторного чи стаціонарного лікування, порушують протиепідемічний режим, що ставить під загрозу зараження туберкульозом інших осіб, з метою запобігання поширенню туберкульозу за рішенням суду вони можуть бути примусово госпіталізовані до протитуберкульозних закладів, що мають відповідні відділення (палати) для розміщення таких хворих. Статтею 1 Закону України "Про захист населення від інфекційних хвороб", зокрема, передбачено, що особливо небезпечні інфекційні хвороби - це інфекційні хвороби, що характеризуються важкими та (або) стійкими розладами здоров'я у значної кількості хворих, високим рівнем смертності, швидким поширенням цих хвороб серед населення. Згідно з частиною 2 статті 28 Закону Україну "Про забезпечення санітарного та епідемічноо благополуччя населення" особи, хворі на особливо небезпечні інфекційні хвороби, в разі відмови від госпіталізації підлягають примусовому стаціонарному лікуванню, а носії збудників зазначених хвороб та особи, які мали контакт з такими хворими, - обов'язковому медичному нагляду і карантину в установленому порядку. Відповідно до ст. 53 Основ законодавства України про охорону здоров'я з метою охорони здоров'я населення органи і заклади охорони здоров'я зобов'язані здійснювати спеціальні заходи профілактики та лікування соціально небезпечних захворювань (туберкульоз, психічні, венеричні захворювання, СНІД, лепра, хронічний алкоголізм, наркоманія), а також карантинних захворювань. Судом встановлено, що [PERSON] з жовтня 2015 року перебуває на диспансерному обліку в Комунальному закладі «Дніпропетровський протитуберкульозний диспансер» Дніпропетровської обласної ради». 20.05.2016 року [PERSON] видано направлення на госпіталізацію до туберкульозного відділення на ко-інфекцію легеневий туберкульоз/ВІЛ комунального закладу "Дніпропетровський протитуберкульозний диспансер" Дніпропетровської обласної ради. Проте хворий на госпіталізацію не з'явився. Лікування перервав 19.07.2016р. [PERSON] має діагноз: неефективне лікування туберкульозу (03.03.2016) обох легень деструкція (+), М(+), МГ (+), Rif(-), К(+), резистентність І(Н), гістологія (0), 2 категорія, 1 когорта (2016). Згідно з висновком ЛКК № 23 від 21.07.2016 року [PERSON] становить епідеміологічну загрозу для суспільства та потребує примусової госпіталізації до стаціонару протитуберкульозного закладу строком на три місяці. Виходячи з наведеного, суд вважає можливим заяву Комунального закладу «Дніпропетровський протитуберкульозний диспансер» Дніпропетровської обласної ради» задовольнити та примусово госпіталізувати [PERSON] до туберкульозного відділення Комунального закладу «Дніпропетровський протитуберкульозний диспансер» Дніпропетровської обласної ради» на строк до трьох місяців. Відповідно до ч. 5 ст. 11 Закону України «Про протидію захворюванню на туберкульоз» рішення про примусову госпіталізацію до протитуберкульозного закладу підлягає негайному виконанню. Органи внутрішніх справ за зверненням керівника протитуберкульозного закладу надають у межах своїх повноважень допомогу у забезпеченні виконання рішення суду. У зв'язку з наведеним виконання примусової госпіталізації [PERSON] необхідно покласти на Самарський відділ поліції Дніпропетровського відділення поліції Головного управління Національної поліції України.

Outcome: approved