Jurisdiction: civil
Date: 2020-03-16 00:00:00

23 січня 2020 року позивач [PERSON] звернувся до суду із вищезазначеним позовом, в обґрунтування якого посилався на те, що [INFO] померла його мати - [PERSON] , після смерті якої відкрилась спадщина на частину житлового будинку, який розташований за адресою: [ADDRESS] . Після смерті матері він прийняв спадщину за заповітом від 22 жовтня 1985 року, який залишила на його ім`я його мати та згідно з яким вона заповіла йому вищезазначене домоволодіння. Рішенням суду від 15 грудня 1978 року спадковий будинок було поділено, а саме за ним та його дружиною [PERSON] визначено 26/53 його частин, а інша 27/53 частина визначена за його матір`ю [PERSON] . Він та його дружина у встановленому законом порядку зареєстрували своє право власності на зазначену частину будинку, а його мати за життя не встигла цього зробити. З метою оформлення своїх спадкових прав після смерті матері, в установлений законом термін він звернувся до Новомосковської державної нотаріальної контори Дніпропетровської області, однак йому було відмовлено у вчиненні нотаріальної дії, оскільки до нотаріальної контори не представлений правовстановлюючий документ про належність спадкодавцю спадкового нерухомого майна та відсутня інформація про його реєстрацію. У зв`язку з чим, він вимушений звернутись до суду та просить визнати за ним право власності на 27/53 частин житлового будинку [ADDRESS] , в порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON] , померлої [INFO] . Ухвалою суду від 24 січня 2020 року було прийнято позовну заяву до розгляду і відкрито провадження у справі з призначенням підготовчого засідання, цією ж ухвалою суду було повернуто без розгляду клопотання позивача про витребування доказів (а.с. 24-25). Ухвалою суду від 11 лютого 2020 року було задоволено клопотання представника позивача про витребування доказів (а.с. 34-35). У судове засідання позивач [PERSON] не з`явився, про день, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив, клопотання про відкладення розгляду справи не подавав. Представник позивача [PERSON] - [PERSON] у судове засідання не з`явилась, але надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала у повному обсязі та просила їх задовольнити, проти ухвалення заочного рішення не заперечувала (а.с. 57). Представник відповідача - Новомосковської міської ради у судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, причин неявки суду не повідомив, клопотання про відкладення розгляду справи та відзив на позовну заяву не подавав. Представник третьої особи - Новомосковської державної нотаріальної контори Дніпропетровської області в судове засідання не з`явилась, надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності (а.с. 56). Згідно ч. 4 ст. 223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). За згодою представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. У зв`язку з неявкою осіб, які приймають участь у справі, суд розглядає справу у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, приходить до переконання, що позовні вимоги обґрунтовані і підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Судом установлено, що відповідно до рішення Судової колегії з розгляду цивільних справ Дніпропетровського обласного суду від 15 грудня 1978 року, наданим суду у засвідченій позивачем копії, визнано за [PERSON] і [PERSON] про власності на 26/53 частин домоволодіння [ADDRESS] та виділено їм в натурі, у будинку А: кімнати І-6, площею 15,10 м2, І-5, площею 7,80 м2, 11/20 частин літньої кухні (де опалювальний осередок). Вбиральню, колодязі 1 і 2, вигрібну яму, паркани, замощення, залишено у загальному користуванні: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , що складає 26/53 частин домоволодіння менше 1/2 частини на 61 руб. по цінам добровільного страхування. Визнано за [PERSON] право власності на 27/53 частин домоволодіння [ADDRESS] і виділено в натурі у будинку "А" сіни 1-2, площею 5,30 м2, кухню 1-3, площею 3,60 м2, кімнату 1-4, площею 5,90 м2, кухню 1-7, площею 6,10 м2, тамбур 1-1, 9/20 частин літньої кухні (де немає осередку), погріб під літньою кухнею, що складає 27/53 частин домоволодіння з перевищенням 1/2 частини на 61 руб. Стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] і [PERSON] грошову компенсацію різниці вартості частин у розмірі 61 руб. Для здійснення поділу будинку зобов`язано [PERSON] та [PERSON] за власний рахунок у будинку "А" закласти дверний отвір із кімнати 1-7 у кімнату 1-6, а з кімнати 1-6 у віконному отворі влаштувати дверний отвір із подальшим прибудування тамбуру розміром 2х2,5 м і встановленням кухонного осередку у приміщенні 1-6. Виконання рішення в частині поділу відстрочено до 20 травня 1979 року і вирішено питання стосовно судових витрат (а.с. 12-15). Згідно з повідомленням КП "Новомосковське міське бюро технічної інвентаризації" Дніпропетровської обласної ради" № 900/9 від 26 грудня 2019 року, наданим суду у засвідченій позивачем копії, відповідно до інвентаризаційної справи станом на 29 грудня 2012 року власниками будинку, розташованого за адресою: [ADDRESS] , є: [PERSON] та [PERSON] на підставі рішення Новомосковського народного суду від 15 грудня 1978 року, зареєстрованого в БТІ 23 березня 1979 року за р.№ 773-11 (26/53 част.). За [PERSON] також було визнано право власності на 27/53 част. На підставі рішення Новомосковського народного суду від 15 грудня 1978 року, але в ЮТІ рішення суду на частку [PERSON] не було зареєстроване належним чином. Згілдно з матеріалами технічної інвентаризації, проведеної 19 лютого 1986 року, на земельній ділянці розташовані: будинок А, стіни - саман, об. цеглою, житлова площа - 30,7 м2, загальна площа - 58,1 м2; літня кухня Б; вбиральня В; гараж Г; вбиральня Д; колодязь № 1; колодязь № 2; огорожа № 3; зливна яма № 4; ворота № 5 (а.с. 16). Як вбачається з технічного паспорта на будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами за адресою: [ADDRESS] , складеного 24 грудня 2019 року і наданого суду у засвідченій позивачем копії, домоволодіння в цілому складається з: житловий будинок - А, загальною площею 56,6 м2, житловою площею 28,8 м2, тамбур - а, прибудова - а1, тамбур - а2, літня кухня - Б, погріб - ПГ, прибудова - б, ганок, вбиральня - В, гараж - Г, вхід у погріб - Д, погріб - ПГ, літній душ - Е, колодязь - К, колодязь - К1, яма вигрібна - Я, замощення - І, огорожа № 1, ворота № 2, хвіртка № 3, огорожа № 4, хвіртка № 5, 1974-1989 років побудови (а.с. 17-19). [INFO] [PERSON] померла, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] виданим повторно 06 жовтня 2015 року, наданим суду у засвідченій позивачем копії (а.с. 10). За життя, а саме 22 жовтня 1985 року, [PERSON] склала заповіт, посвідчений державним нотаріусом Новомосковської державної нотаріальної контори Копиловою Г. Г., зареєстрований в реєстрі за № 4067, згідно якого жилий будинок та надвірні побудови, що знаходяться по [ADDRESS] та грошовий вклад з приналежними процентами, який знаходиться в ощадній касі № [NUMBER] міста Новомосковська, особистий рахунок 3143 заповіла [PERSON] (а.с. 9, 42 зворот-43). 20 грудня 2019 року позивач звернувся до Новомосковської державної нотаріальної контори Дніпропетровської області із заявою про прийняття спадщини за заповітом після смерті матері [PERSON] та 22 січня 2020 року через свого представника звернувся із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину (а.с. 42 ,48). Постановою державного нотаріуса Новомосковської державної нотаріальної контори Дніпропетровської області Голубової О. С. від 22 січня 2020 року, позивачеві [PERSON] було відмовлено у вчиненні нотаріальної дії, оскільки до нотаріальної контори не було представлено правовстановлюючого документу про належність спадкодавцеві спадкового майна та 27/53 частин спадкового домоволодіння не зареєстрований за спадкодавцем в органах БТІ (а.с. 50). У відповідності до ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, не заборонених законом. Згідно ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Виходячи із вимог ст. 1223 ЦК України, право на спадкування мають особи, зазначені в заповіті. Так, ч. 1 ст. 1268 ЦК України передбачено, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Матеріали спадкової справи № 318/2019 після смерті [PERSON] містять звернення позивача до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини (а.с. 42). З огляду на те, що спадкодавцеві за життя належало 27/53 частин домоволодіння [ADDRESS] , позивач є спадкоємцем за заповітом після її смерті, який прийняв спадщину, матеріали спадкової справи доказів наявності інших спадкоємців за законом чи заповітом, які мають право на обов`язкову частку у спадщині і які звернулися протягом встановленого строку до нотаріуса з приводу прийняття спадщини не містять, доказів на підтвердження переходу права власності на частину спадкового домоволодіння після смерті спадкодавця матеріали справи не містять, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позову і за позивачем належить визнати право власності на 27/53 частин домоволодіння у порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON] . На підставі викладеного,

Outcome: approved