Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-20 00:00:00

в Острозький районний суд з позовом до [PERSON] [PERSON] про стягнення заборгованості по донарахованим відсоткам, звернулося Товариство з обмеженою відповідальністю "Кредекс Фінанс". Свою заяву аргументує тим, 03 жовтня 2007 року АКІБ «УкрСиббанк» (правонаступником прав та обовязків якого виступає ПАТ «УкрСиббанк») та [PERSON] укладено договір про надання споживчого кредиту та заставу транспортного засобу за №11228213000. Відповідно до пункту 1.1. кредитного договору банк зобовязується надати однією сумою, а [PERSON] зобовязується прийняти, належним чином використовувати і повернути кредитні кошти та сплатити плату за кредит, в порядку і на умовах, визначених договором. Вказана сума кредиту дорівнює еквіваленту 107974,05 грн. за курсом НБУ на день укладення договору. Відповідно до умов кредитного договору, за користування кредитними коштами процентна ставка встановлюється у розмірі 14,5% річних. Відповідно до умов кредитного договору, позичальник зобовязаний повернути кредит у повному обсязі в терміни та розмірах, що встановлені графіком погашення кредиту, але в будь-якому випадку не пізніше 02 жовтня 2014 року, якщо тільки не застосовується інший термін повернення кредиту відповідно до умов договору та/або умов відповідної угоди сторін. 03 жовтня 2007 року, в забезпечення виконання зобовязань за кредитним договором № 11228213000 від 03 жовтня 2007 року, між АКІБ «УкрСиббанк» та [PERSON] було укладено договір поруки № 147008. Відповідно до договору поруки - поручитель зобовязується перед кредитором відповідати за невиконання [PERSON] усіх її зобовязань перед кредитом, що виникли з договору про надання споживчого кредиту від 03 жовтня 2007 року, укладеного між кредитором та боржником, в повному обсязі як існуючих в теперішній час, так і тих, що можуть виникнути в майбутньому. Відповідно до п.1.3. - поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, за всіма зобов'язаннями останнього за основним договором, включаючи повернення основної суми боргу, сплату процентів, комісій, відшкодування можливих збитків, сплату пені та інших штрафних санкцій, передбачених умовами основного договору. Відповідно до п.1.4. - відповідальність поручителя і боржника є солідарною. Зазначає, що банк перед відповідачем зобовязання щодо надання грошових коштів виконав, але відповідач умови зазначеного кредитного договору щодо повернення грошових коштів зі сплатою відповідних відсотків постійно порушував. З огляду на зазначене, банк скористався своїм правом згідно cт. cт. 512, 514 ЦК України, уклавши 20 квітня 2012 р. з ТОВ «Кредекс Фінанс» договір Факторингу за № 05/12, відповідно до умов якого відступив на його користь своє право вимоги заборгованості за вказаним кредитним договором. Відповідно до п. 2.1. договору факторингу № 05/12 від 20.04.2012 року, ПАТ «УкрСиббанк» зобов'язується відступити фактору ТОВ «Кредекс Фінанс» права вимоги за кредитами, а фактор зобов'язується придбати права вимоги за кредитами, прийняти їх і сплатити ціну продажу, передбаченого цим договором. Пунктом. 2.3. договору факторингу передбачено, що за умови коли передача набуває чинності у дату передачі з моменту підписання акту приймання-передачі, після чого фактор стає новим кредитором по відношенню до боржників. Вказує, що 07 жовтня 2009 року Острозьким районним судом Рівненської області винесено рішення у цивільній справі № 2-356/09, яким стягнуто на користь ПАТ «Укрсиббанк» в солідарному порядку з [PERSON], [PERSON] заборгованість за кредитним договором про надання споживчого кредиту в розмірі 139354,73 грн. та судові витрати. Ухвалою Острозького районного суду Рівненської області від 11 жовтня 2012 року задоволено заяву ТОВ «Кредекс Фінанс» про заміну сторони виконавчого провадження з виконання рішення суду № 2-356/09, з первісного стягувача ПАТ «Укрсиббанк» на правонаступника ТОВ «Кредекс Фінанс». За таких обставин, ТОВ «Кредекс Фінанс» набуло права грошової вимоги та застави до відповідача в обсязі та на умовах, що існували у первісного кредитора та заставодержателя. На час укладення договору факторингу, станом на 14.05.2012 року, загальна сума заборгованості відповідача перед новим кредитором ТОВ «Кредекс Фінанс» становила 226606,86 грн., з яких: заборгованість за основною сумою боргу - 138 359,47 грн., заборгованість за відсотками становила - 88 247,39 грн. Вказує, що в порушення умов договору, відповідачем не проводилась оплата грошових коштів відповідно до умов наведеного договору, в звязку з чим, утворилась заборгованість по донарахованим відсоткам. Відповідно до розрахунку заборгованості станом на 29.09.2017 року заборгованість відповідача по донарахованим відсоткам складає 90625,80 грн. Зазначає, що зобов'язання повинно виконуватися належним чином та у встановлений законом чи договором строк, одностороння відмова від виконання зобов'язань не допускається, договір є обов'язковим для виконання сторонами, а у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: сплата неустойки: відшкодування збитків та моральної шкоди, зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобовязання, або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ст. 612 ЦК України). Просить позовні вимоги задовольнити в повному обсязі, стягнути з [PERSON] [PERSON] на користь ТОВ "Кредекс Фінанс" 90625,80 грн. нарахованих відсотків згідно договору з моменту переуступлення по дату розрахунку. Представник позивача в судове засідання не з'явився, подав до суду заяву, в якій просив заявлені позовні вимоги задовольнити в повному обсязі з підстав викладених в позовній заяві, розгляд справи проводити у відсутності представника банку за наявними в матеріалах справи доказами. Відповідачі [PERSON], [PERSON], в судове засідання не з'явилися. Представником відповідачів адвокатом [PERSON] до суду подано відзив на позовну заяву ТОВ «Кредекс Фінанс» до [PERSON], [PERSON]В,. в якому він просить відмовити в повному обсязі в задоволенні позову до відповідачів з підстав пропущення строку позовної давності. Зазначив, що відповідно до пункту 6.1. кредитного договору № 11228213000 від 03 жовтня 2007 року, вимог ст. ст. 525, 611 ЦК України сторони погодилися, що у випадку порушення зобовязань за договором, банк має право визнати термін повернення кредиту таким, що настав, згідно з п. 1.2.2. цього договору. При цьому термін повернення кредиту вважається таким, що настав, а кредит обовязковим до повернення з моменту отримання позичальником відповідної письмової вимоги банку. В такому випадку позичальник зобовязується достроково повернути отриманий кредит та плату за кредит у встановлений заново термін в повному обсязі. В будь-якому випадку, новий строк повернення кредиту та плати за кредит згідно вимог банку настає з 32 календарного дня, рахуючи з дати отримання позичальником письмової вимоги банку та не може перевищувати 40 календарних днів з дати відправлення банком вказаної вимоги позичальнику. У зв'язку з порушенням [PERSON], та її поручителем [PERSON], виконання зобов'язання за кредитним договором позивач відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України і пункту 6.1. договору використав право дострокової вимоги сплати позичальником та поручителем заборгованість за кредитним договором, надіславши їм 15 квітня 2007 року заяви № 534-132/3-532-11/2 та № 534-132/3- 532-11/2 від 28.02.2018 року, отримані із матеріалів справи № 2-356/09, що перебувала в провадженні Острозького районного суду Рівненської області, та визначив, що відповідачі мають повернути заборгованість протягом 32 календарних днів, а у випадку не повернення на 41 календарний день з дати одержання даної заяви, буде вважатися таким, з якого настав термін повернення всієї суми кредиту та процентів. Вказує, що заяви № 534-132/3-532-11/2 та № 534-132/3-532-11/2 від 15.04.2009 року, які міститься в справі № 2- 356/09, відповідно до рекомендованих повідомлень про вручення поштового відправлення, [PERSON] та [PERSON] було отримано 22.04.2007 року, отже строк їх добровільного виконання закінчився 01 червня 2009 року та 02 червня 2009 року та вважається датою з якої настав термін повернення всієї суми кредиту та процентів. Тобто такими діями банк змінив строк виконання зобовязання з 02 жовтня 2014 року - дата закінчення дії кредитного договору, на 02 червня 2009 року - змінена дата погашення кредитної заборгованості. Вважає, що у зв'язку з порушенням боржником [PERSON] та її поручителем [PERSON], виконання зобов'язання за кредитним договором позивач, Акціонерний комерційний інноваційний банк «УкрСиббанк» звернувся до них із позовом про стягнення заборгованості за кредитним договором в Острозький районний суд Рівненської області. За результатами розгляду справи № 2-356/09, 07 жовтня 2009 року було прийнято рішення, згідно якого стягнуто солідарно із [PERSON] та [PERSON] на користь АКІБ «УкрСиббанк» заборгованість за кредитним договором в сумі 139354,73 грн. Дане рішення набуло законної сили на підставі ухвали Апеляційного суду Рівненської області 28 грудня 2009 року. 20 квітня 2012 року між АКІБ «УкрСиббанк» та ТОВ «Кредекс Фінанс» було укладено договір факторингу, відповідно до якого ТОВ «Кредекс Фінанс» набув право вимоги заборгованості від [PERSON] та [PERSON] та відповідно до позивача по справі № 567/1125/17 перейшли всі права та обовязки по договору про надання споживчого кредиту та застави транспортного засобу, договору поруки. Згідно ухвали Острозького районного суду Рівненської області від 11 жовтня 2012 року замінено стягувана у цивільній справі № 2-356/09 з АКІБ «УкрСиббанк» на ТОВ «Кредекс Фінанс». Вказує, що у звязку із предявленням позову про стягнення солідарно заборгованості із [PERSON] та [PERSON] за договором про надання споживчого кредиту та застави транспортного засобу за № 11228213000 від 03.10.2007 року, за результатами розгляду якого у справі № 2-356/09 Острозький районним судом Рівненської області 07 жовтня 2017 року було прийнято рішення, що вступило в законну силу 28 грудня 2009 року, кредитор (на той момент АКІБ «УкрСиббанк», після укладення договору факторингу ТОВ «Кредекс Фінанс») перервав перебіг позовної давності та після вступу 28 грудня 2009 року в законну силу рішення суду у справі № 2-356/09, термін позовної давності по стягненню заборгованості за договором про надання споживчого кредиту та застави транспортного засобу за № 11228213000 від 03.10.2007 року розпочався знов. Вважає, що після вступу 28 грудня 2009 року в законну силу рішення Острозького районного суду Рівненської області у справі № 2-356/09 строк позовної давності розпочався знов та ТОВ «Кредекс Фінанс» мав право пред'явити позов до [PERSON] протягом трьох років, тобто до 28 грудня 2012 року, а [PERSON] протягом шести місяців, як це визначено ч. 4 ст. 559 ЦК України, тобто до 28 червня 2010 року. Подав окрему заяву про застосування строків позовної давності від 28 лютого 2018 року, в якій представник відповідача просив відмовити в задоволенні позову ТзОВ "Кредекс Фінанс"до [PERSON] та [PERSON] з підстав пропущення строку позовної давності. Представником позивача подано до суду відповідь на відзив, в якому ТОВ «Кредекс Фінанс» просило відзив на позовні вимоги товариства та заяву про застосування строків позовної давності, надані відповідачем відхилити за необґрунтованістю, а вимоги позовної заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредекс Фінанс» задовольнити у повному обсязі, посилаючись на таке. Наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконано боржником, не припиняє правовідносин сторін кредитного договору, не звільняє останнього від відповідальності за невиконання грошового зобов'язання та не позбавляє кредитора права на отримання сум, передбачених частиною другою статті 625 ЦК, оскільки зобов'язання залишається невиконаним належним чином, відповідно до вимог статей 526, 599 ЦК. Зазначив, що ні кредитний договір, ні договір поруки розірваний не був, а відправляючи відповідачу вимоги з наданням певного строку на виконання кредитних зобовязань, ТОВ «Кредекс Фінанс» не змінювало строку виконання зобовязання передбаченого умовами договору, оскільки, наведеними вимогами кредитор інформував боржника про розмір заборгованості, надаючи право боржнику виконати порушені зобовязання в позасудовому порядку, але боржник наведені вимоги проігнорував, що виявилось підставою для звернення кредитора до суду. Посилаючись на ч.5 ст.261 ЦК України, вказав, що за зобовязаннями з визначеним строком виконання, перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання, тому позичальник зобовязаний повернути банку кредит у повному обсязі в порядку і в терміни передбачені наведеним договором та/або додатками до нього, в свою чергу, до 02 жовтня 2014 року, при цьому, позов до суду товариством було подано 02 вересня 2017 року, в межах строків позовної давності. З письмових доказів, досліджених в судовому засіданні встановлено наступне. 03 жовтня 2007 року між АКІБ "УкрСиббанк» та [PERSON] було укладено кредитний договір про надання споживчого кредиту та заставу транспортного засобу за № 11228213000, відповідно до якого [PERSON] отримала кредитні кошти в сумі 21381,00 доларів США, на умовах визначених договором. Вказана сума кредиту дорівнює еквіваленту 107974,05 гривень за курсом НБУ на день укладення договору зі сплатою 14,5 % річних. Відповідно до п. 1.2.2. кредитного договору, позичальник зобовязаний повернути кредит у повному обсязі в терміни та розмірах, що встановлені графіком погашення кредиту, але в будь-якому випадку не пізніше 02 жовтня 2014 року, якщо тільки не застосовується інший термін повернення кредиту відповідно до умов договору та/або умов відповідної угоди сторін.( а.с.7-11). Відповідно до додатку № 3 «Тарифи Банку» до Кредитного договору про надання споживчого кредиту № 11228213000 від 03.10. 2007 року: комісії, що сплачуються позичальником на протязі строку дії кредитного договору: комісія за управління кредитом при внесенні змін в кредитний договір за ініціативою клієнта (окрім пролонгації та збільшення ліміту- тариф: 0,1% від суми кредиту ліміту) нараховується та сплачується в день підписання додаткової угоди, стягується в гривні (по кредитам в іноземній валюті- по курсу НБУ на дату нарахування) без ПДВ; комісія за управління кредитом при внесенні змін в кредитний договір за ініціативою клієнта (при пролонгації)- тариф: 0,99% від суми кредиту/ліміту: нараховується та сплачується в день підписання додаткової угоди, стягується в гривні (по кредитам в іноземній валюті- по курсу НБУ на дату нарахування) без ПДВ. Кредитні тарифи, що застосовуються при наданні кредиту клієнтам: комісія за надання кредиту/кредитної лінії : UAH-100, USD-екв. 20 USD, EUR екв. 15 EUR, CHF екв.25 CHF- нараховується та сплачується в день надання кредиту/траншу кредиту. Якщо кредит видається траншами, то комісія стягується при наданні першого траншу. Нараховується та сплачується в гривні по курсу НБУ на дату нарахування. ( а.с.16). 03 жовтня 2007 року, в забезпечення виконання зобовязань за кредитним договором № 11228213000 від 03 жовтня 2007 року, між АКІБ «УкрСиббанк» та [PERSON] В.В. було укладено договір поруки № 147008. Відповідно до п.1.1. договору поруки, поручитель зобовязується перед кредитором відповідати за невиконання [PERSON], усіх її зобовязань, що виникли з договору про надання споживчого кредиту № 11228213000 від 03 жовтня 2007 року в повному обсязі, як існуючих в теперішній час, так і тих, що можуть виникнути в майбутньому. Згідно п.1.3. договору поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, за всіма зобов'язаннями останнього за основним договором, включаючи повернення основної суми боргу сплату процентів, комісій, відшкодування можливих збитків, сплату пені та інших штрафних санкцій, передбачених умовами Основного договору. Відповідно до п.1.4. - відповідальність поручителя і боржника є солідарною.( а.с.17-18). Банк зобовязання перед відповідачем щодо надання грошових коштів виконав, але відповідач умови зазначеного кредитного договору щодо повернення грошових коштів зі сплатою відповідних відсотків постійно порушував. 20 квітня 2012 року ПАТ «УкрСиббанк» уклало договір факторингу № 05/12, відповідно до умов якого, банк відступив на користь ТОВ «Кредекс Фінанс» своє право вимоги заборгованості за вказаним кредитним договором. Відповідно до Договору факторингу ПАТ «УкрСиббанк» зобов'язується відступити ТзОВ «Кредекс Фінанс» права вимоги за кредитами, а фактор зобов'язується придбати права вимоги за кредитами, прийняти їх і сплатити ціну продажу, передбаченого цим договором. Договором факторингу передбачено, що за умови, коли передача набуває чинності у дату передачі з моменту підписання акту приймання-передачі, після чого фактор стає новим кредитором по відношенню до боржників стосовно заборгованості і отримує відповідні права вимоги за кредитами. Акт приймання-передачі, підписаний сторонами та скріплений їхніми печатками, у формі, викладеній в [PERSON] 2 до цього Договору. Відповідно до акту приймання-передачі від 14 травня 2012 року сторони договору факторингу підписали вказаний акт та передали право вимоги за кредитами. Відповідно до п. 3 акту приймання - передачі визначено, що клієнт передає права вимоги за кредитами фактору (за переліком наведеним у частині А [PERSON] 1 (реєстр заборгованості боржників), а фактор приймає такі права вимоги за кредитами. Клієнт та фактор підтверджують, що передача прав вимоги за кредитами, переліченими у частині А [PERSON] 1 (Реєстру заборгованості боржників) до договору, набуває чинності безпосередньо з моменту підписання акту приймання - передачі, як передбачено у пункті 2.3. Договору. Відповідно до договору факторингу станом на 14.05.2012 року, загальна сума заборгованості відповідача перед новим кредитором ТОВ «Кредекс Фінанс» становила 226 606,86 грн., з яких: заборгованість за основною сумою боргу - 138 359,47 грн., заборгованість за відсотками - 88 247,39 грн, відповідно до витягу з реєстру боржників [PERSON] №1 . ( а.с.41-46). Відповідно до рішення суду від 07.10.2009 у справі № 2-356/09, позовні вимоги ПАТ «УкрСиббанк» були задоволені та було стягнуто в солідарному порядку з [PERSON] [PERSON] заборгованість за кредитним договором про надання споживчого кредиту в розмірі 139354,73 грн. та судові витрати. Ухвалою Острозького районного суду Рівненської області від 11.10.2012 року задоволено заяву ТОВ «Кркдекс Фінанс» про заміну сторони виконавчого провадження з виконання рішення суду у цивільній справі № 2-356/09, з первісного стягувача ПАТ «Укрсиббанк» на правонаступника ТОВ «Кредекс Фінанс». ( а.с.27-30). Із розрахунку заборгованості [PERSON] перед ТОВ «Кредекс Фінанс» станом на 29.09.2017 року: заборгованість по основній сумі кредиту (колонка 2 першої таблиці містить суми заборгованості, які були переуступлені первісним кредитором ПАТ «Укрсиббанк» новому кредитору ТОВ «Кредекс Фінанс» станом на 14.05.2012 року: 138359,47,88 грн.; (3 колонка першої таблиці відображає суму погашень заборгованості боржником): 00,00 грн.; (04 колонка першої таблиці відображає суму заборгованості станом на 29.09.2017 року: 138359,47 грн. Заборгованість за відсотками станом на 14.05.2012 року: 88247,39 грн., сума погашень: 0,00 грн., станом на дату розрахунку 88247,39 грн. Заборгованість з комісії станом на 14.05.2012 року : 0,00 грн., сума погашень: 0,00 грн., станом на дату розрахунку 0,00 грн. Заборгованість з пені станом на 14.05.2012 року 0,00 грн., сума погашень 0,00 грн., станом на дату розрахунку 29.09.2017 року 0,00 грн. Нараховані відсотки станом на дату покупки 14.05.2012 року 0,00 грн., сума погашень 0,00 грн., станом на 29.09.2017 року 90625,80 грн. Загальна сума станом на 14.05.2012 року -226606,86 грн., станом на дату розрахунку 317232,66 грн. ( а.с.31-32). Відповідно до ст. 512 ЦК України, кредитор у зобов'язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Статтею 1049 ЦК України визначено, що позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві грошові кошти у строк та в порядку, встановленому договором. Статтею 1050 Цивільного кодексу України передбачено, що якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобовязаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 Цивільного кодексу України, в свою чергу, наведена стаття передбачає: боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання, при цьому, боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Статтею 1048 ЦК України визначено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики. При укладені кредитного договору від 03.10.2007 року сторони домовились, що за порушення взятих зобов'язань по поверненню кредиту та відсотків за користування кредитом [PERSON] зобов'язався сплатити на користь банку процентну ставку у розмірі 14,5 %. Крім того, при застосуванні частини четвертої статті 559 ЦК України слід враховувати таке. Регулюючи правовідносини з припинення поруки у зв'язку із закінченням строку її чинності( частина четверта статті 559 ЦК України) передбачає три випадки визначення строку дії поруки: протягом строку, встановленого договором поруки (перше речення частини четвертої статті 559 ЦК України); протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання, якщо кредитор не пред'явить вимоги до поручителя (друге речення частини четвертої статті 559 ЦК України); протягом одного року від дня укладення договору поруки (якщо строк основного зобов'язання не встановлено або встановлено моментом пред'явлення вимоги), якщо кредитор не пред'явить позову до поручителя третє речення частини четвертої статті 559 ЦК України). Зі змісту цієї норми вбачається, що у тексті частини четвертої статті 559 ЦК України застосовуються поняття «пред'явлення вимоги» та «пред'явлення позову», як умови чинності поруки. Враховуючи правову конструкцію зазначеної правової норми, викладеної в одному абзаці, подібність правовідносин, які вона регулює, та на підставі системного, послідовного, логічного тлумачення змісту цієї норми слід дійти висновку про те, що передбачений цією нормою підхід до правового регулювання строків дії поруки та її припинення є однаковим. Аналіз зазначеної норми права дає підстави для висновку про те, що строк дії поруки (будь-який із зазначених у частині четвертій статті 559 ЦК України) не є строком захисту порушеного права, а є строком існування суб'єктивного права кредитора й суб'єктивного обов'язку поручителя, після закінчення якого вони припиняються. Це означає, що зі збігом цього строку (який є преклюзивним) жодних дій щодо реалізації свого права за договором поруки, у тому числі застосування судових заходів захисту свого права (шляхом пред'явлення позову), кредитор вчиняти не може. З огляду на преклюзивний характер строку поруки й обумовлене цим припинення права кредитора на реалізацію даного виду забезпечення виконання зобов'язань застосоване в другому реченні частини четвертої статті 559 ЦК України словосполучення "пред'явлення вимоги" до поручителя протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання як умови чинності поруки слід розуміти як пред'явлення кредитором у встановленому законом порядку протягом зазначеного строку саме позовної, а не будь-якої іншої вимоги до поручителя. Зазначене положення при цьому не виключає можливість пред'явлення кредитором до поручителя іншої письмової вимоги про погашення заборгованості за боржника, однак і в такому разі кредитор може звернутися з такою вимогою до суду протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання. Отже, виходячи з положень другого речення частини четвертої статті 559 ЦК України, слід дійти висновку про те, що вимогу до поручителя про виконання ним солідарного з боржником зобов'язання за договором повинно бути пред'явлено в судовому порядку в межах строку дії поруки, тобто протягом шести місяців з моменту настання строку погашення чергового платежу за основним зобов'язанням (якщо умовами договору передбачено погашення кредиту періодичними платежами) або з дня, встановленого кредитором для дострокового погашення кредиту в порядку реалізації ним свого права, передбаченого частиною другою статті 1050 ЦК України, або з дня настання строку виконання основного зобов'язання (у разі якщо кредит повинен бути погашений одноразовим платежем). Таким чином, аналізуючи частину четверту статті 559 ЦК України, слід дійти висновку про те, що застосоване в цій нормі поняття "строк чинності поруки" повинне розглядатися однаково, тобто як строк, протягом якого кредитор може в судовому порядку реалізувати свої права за порукою як видом забезпечення зобов'язання. Відповідно закінчення строку, установленого договором поруки, так само як сплив шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання або одного року від дня укладення договору поруки, якщо строк основного зобов'язання не встановлений, припиняє поруку за умови, що кредитор протягом строку дії поруки не звернувся з позовом до поручителя. Оскільки кредитор звернувся з позовом до поручителя в межах визначених строків, зазначені вимоги про стягнення з [PERSON]В за договором поруки № 147008 від 03 жовтня 2007 року, в забезпечення виконання зобовязань за кредитним договором № 11228213000 від 03 жовтня 2007 року, між АКІБ «УкрСиббанк» підлягають до задоволення. Зобов'язання припиняється з підстав, передбачених договором або законом ч.1 ст.598 ЦК України. Наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконано боржником, не припиняє правовідносин сторін кредитного договору, не звільняє останнього від відповідальності за невиконання грошового зобов'язання та не позбавляє кредитора права на отримання сум, передбачених ч.2 ст.625 ЦК України, оскільки зобов'язання залишається невиконаним належним чином відповідно до вимог ст.ст.526, 599 ЦК України. Пунктом 9 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30.03.2012р. № 5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» передбачено, що право вибору способу судового захисту, передбаченого законом або договором (дострокове стягнення кредиту, стягнення заборгованості, у тому числі шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки/застави, одночасне заявлення відповідних вимог у разі, якщо позичальник є відмінною від особи іпотекодавця (майновий поручитель), одночасне заявлення вимог про стягнення заборгованості з позичальника з вимогами про стягнення заборгованості шляхом звернення стягнення на предмет застави/іпотеки, належні іпотекодавцю, який не є позичальником, розірвання кредитного договору, набуття права власності на предмет іпотеки тощо) належить виключно кредитору (частина перша статті 20 ЦК, статті 3 і 4 ЦПК.) Віповідно до вимог ч.4 ст.82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Рішенням Острозького районного суду Рівненської області в справі № 2-356/09, яким стягнуто з [PERSON] та [PERSON] на користь ТОВ «Кредекс Фінанс» частину заборгованості за кредитним договором, за певний період невиконання кредитних зобов'язань, при цьому, кредитний договір, та договір поруки розірвані не були. Вирішуючи заявлену представником позивача заяву про застосування щодо даного позову строків позовної давності суд виходить з такого. Судом встановлено, що строк кредитного договору закінчився 02 жовтня 2014 року. Як вбачається із матеріалів справи, позивач звернувся до суду із позовом 02 вересня 2017 року, що стверджується поштовим штемпелем на конверті, відтак він не пропустив трирічний строк позовної давності за даними вимогами. Крім того, позивач просить стягнути борг за відстоками станом на 29 вересня 2017 року, тобто в межах трирічного строку з часу завершення строку дії кредитного договору- 02 жовтня 2014 року. За змістом ст. 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. За зобовязаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання. Початок перебігу строку давності збігається з моментом виникнення в позивача права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд. Позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Позовна давність це встановлений законом строк, протягом якого особа, право якої порушено, може вимагати примусового здійснення або захисту свого цивільного права чи інтересу шляхом подачі позовної заяви до суду. Дія позовної давності прямо повґязана з порушенням права, поки порушення права не відбулося, не може бути й мови про початок перебігу позовної давності. Можливість звернення до суду за захистом порушених прав невідґємно повґязана з правом на позов. Відповідно до ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Для обчислення позовної давності застосовуються загальні положення про обчислення строків, що містяться у статтях 252-255 ЦК України. При цьому початок перебігу позовної давності пов'язується не стільки зі строком дії (припинення дії) договору як з певними моментами (фактами), які свідчать про порушення прав особи (стаття 261 ЦК України). За змістом цієї норми початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд. Для окремих видів вимог законом встановлено спеціальну позовну давність. Статтею 253 ЦК України визначено, що перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою повязано його початок. За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права чи про особу, яка його порушила (частина перша статті 261 ЦК України). Так, за зобовязаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання (частина пята статті 261 ЦК України). Статтею 554 ЦК України передбачено, що у разі порушення боржником зобовязання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором, у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Особи, які спільно дали поруку, відповідають перед кредитором солідарно, якщо інше не встановлено договором поруки. Згідно з частиною першою статті 543 ЦК України у разі солідарного обовязку боржників (солідарних боржників) кредитор має право вимагати виконання обовязку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо. З огляду на те, що у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники (стаття 554 ЦК України); поручителі несуть самостійну відповідальність перед кредитором, за порушення зобов'язань боржником, оскільки вони перебувають у самостійних договірних відносинах, банк має право вимагати виконання обов'язку в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо. Аналізуючи норми статей 261, 530, 631 ЦК України, слід дійти висновку про те, що в разі порушення боржником строків сплати чергових платежів, передбачених договором, відповідно до частини другої статті 1050 ЦК України кредитор протягом усього часу до закінчення строку виконання останнього зобовязання має право заявити вимоги про дострокове повернення тієї частини позики, що підлягає сплаті разом з нарахованими відсотками, а також стягнути несплачені до моменту звернення кредитора до суду з позовом щомісячні платежі (з відсотками) в межах позовної давності. За таких обставин, суд дійшов висновку про наявність боргових правовідносин між сторонами. Відповідач належним чином зобов'язання за кредитним договором не виконувала, внаслідок чого утворилась заборгованість за відсотками, яка підлягає стягненню з відповідачів, оскільки дії та наміри відповідачів не свідчать про виконання договірних зобов'язань з повернення кредиту. Давши мотивовану оцінку кожному аргументу, наведеному представником позивача в позовній заяві та представником відповідачів у його відзиві та заяві про застосування строків позовної давності, дослідивши обставини справи, перевіривши їх доказами, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, виходячи з принципів розумності, виваженості та справедливості, суд дійшов висновку про існування правових підстав для задоволення позовних вимог позивача. Виходячи з наведеного, враховуючи положення ст. ст.133 та 141 ЦПК України та взявши до уваги те, що у зв'язку із розглядом справи в суді позивач, поніс судові витрати, а саме, сплатив судовий збір у розмірі 1600 гривень, суд стягує з відповідачів витрати у повному обсязі, на користь позивача в солідарному порядку.

Outcome: approved