Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-08 00:00:00

[PERSON] (далі - позивач) звернувся до суду з позовною заявою до Городищенської сільської ради Черняхівського району Житомирської області (далі - відповідач) про визнання права власності на житловий будинок в порядку спадкування (далі - позовна заява або позов). Позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що [INFO] померла його баба - [PERSON]. Після її смерті позивач прийняв спадщину шляхом подання заяви про прийняття спадщини до приватного нотаріуса Черняхівського районного нотаріального округу [PERSON] Позивач є єдиним спадкоємцем, що прийняв спадщину після померлої [PERSON] Після смерті баби позивача залишилося спадкове майно - житловий будинок, що знаходиться в [ADDRESS]. Правовстановлюючих документів на вказаний житловий будинок у померлої [PERSON] не було та, відповідно, право власності зареєстроване за нею у відповідних органах державної реєстрації прав на нерухоме майно не було. З цих підстав приватний нотаріус Черняхівського районного нотаріального округу [PERSON] винесла постанову про відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на вказаний житловий будинок. Позивач просив визнати за ним право власності на житловий будинок загальною площею 49,3 м2, у тому числі житловою 14,1 м2, з належними до нього надвірними будівлями та спорудами: сарай Б, сарай В, літня кухня Г, уборна У, криниця І, огорожа № 1-2, вартістю 49221,00 грн. В судове засідання позивач не з'явився, подав до суду заяву від 03.12.2015 (а.с. 41), в якій просив справу за його позовом до Городищенської сільської ради Черняхівського району Житомирської області про визнання права власності на житловий будинок в порядку спадкування розглядати без його участі, позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив їх задовольнити. Відповідач в судове засідання не з'явився, подав до суду заяви від 21.10.2015 (а.с. 27) та від 09.02.2016 (а.с. 55), в яких повідомив про визнання вказаного позову повністю та просив справу розглядати без участі його представника. Враховуючи, що визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд не вбачає підстав для відмови у прийнятті визнання відповідачем позову, передбачених ч. 4 ст. 174 ЦПК України. За наслідками з'ясування і аналізу обставин справи, дослідження та оцінки наявних в матеріалах справи доказів за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, суд приходить до наступних висновків. [PERSON] померла [INFO] в с. Городище Черняхівського району Житомирської області, що підтверджується свідоцтвом про смерть від 10.02.2015 (а.с. 3). В матеріалах справи відсутні докази складення [PERSON] за життя заповіту. А значить спадкування за [PERSON] здійснюється за законом. Згідно з ч. 2 ст. 1223 ЦК України у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261 - 1265 цього Кодексу. Відповідно до ст. 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу. В матеріалах справи відсутні докази зміни черговості одержання права на спадкування у порядку, визначеному положеннями ст. 1259 ЦК України. А значить спадкування за [PERSON] здійснюється у порядку черговості, визначеної положеннями ЦК України. Згідно з ч. 1 ст. 1266 ЦК України внуки, правнуки спадкодавця спадкують ту частку спадщини, яка належала б за законом їхнім матері, батькові, бабі, дідові, якби вони були живими на час відкриття спадщини. Відповідно до відомостей, наданих Відділом реєстрації актів цивільного стану Черняхівського районного управління юстиції Житомирської області (а.с. 34), актового запису про смерть [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], по архіву відділу не виявлено. Однак в матеріалах справи наявне свідоцтво про смерть [PERSON], який помер у м. Житомирі 06.02.2012 (а.с. 6). В матеріалах справи відсутні докази того, що [PERSON] за життя була усиновлювачем, що додатково підтверджується довідкою, виданою виконкомом Високівської сільської ради Черняхівського району Житомирської області від 01.02.2016 (а.с. 56). А тому суд приходить до висновку про відсутність усиновлених [PERSON] осіб та не враховує їх право на спадкування, передбачене положеннями ст. 1260 ЦК України. Позивач є внуком померлої [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про його народження від 10.09.1969 (а.с. 4) та свідоцтвом про народження його батька - [PERSON] (а.с. 5), виданим повторно 15.06.2005. З огляду на це суд приходить до висновку, що позивач входить до спадкоємців [PERSON] за правом представлення відповідно до ст. 1266 ЦК України та є спадкоємцем першої черги спадкування (ст. 1261 ЦК України). Згідно з ч. ч. 1, 3, 4 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Малолітня, неповнолітня, недієздатна особа, а також особа, цивільна дієздатність якої обмежена, вважаються такими, що прийняли спадщину, крім випадків, встановлених частинами другою - четвертою статті 1273 цього Кодексу. Відповідно до ч. 1 ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Згідно з ч. 1 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Відповідно до довідки від 25.05.2015, виданої виконкомом Городищенської сільської ради Черняхівського району Житомирської області (а.с. 10), [PERSON] на день смерті ([INFO]) проживала та була зареєстрована до свого будинку [ADDRESS]. Крім того, з аналізу відомостей про інших спадкоємців [PERSON] за законом, суд приходить до висновку, що вони на час відкриття спадщини відсутні. В матеріалах справи відсутні докази визнання спадкоємців [PERSON] за законом першої черги недієздатними або обмеження їх дієздатності у порядку, визначеному положеннями ст. ст. 39, 40 та ст. ст. 36, 37 ЦК України відповідно. Враховуючи викладене та те, що [PERSON] 1)до моменту смерті проживала одна в [ADDRESS]; 2)прийняттям спадщини вважається подання заяви нотаріусу про прийняття спадщини. Відсутність заяв від інших спадкоємців, крім позивача, про прийняття спадщини підтверджується постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії, винесеною 21.05.2015 (а.с. 19), листом від 26.01.2016 (а.с. 52) та витягом про реєстрацію в спадковому реєстрі від 30.06.2015 (а.с. 53) приватного нотаріуса Черняхівського районного нотаріального округу [PERSON] Відповідно до ч. 1 ст. 1272 ЦК України якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. В матеріалах справи відсутні письмова згода інших спадкоємців [PERSON], які прийняли спадщину, на подання заяви про прийняття спадщини після спливу строку на прийняття спадщини, а також судові рішення про визначення спадкоємцям [PERSON], крім позивача, додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини. А тому суд приходить до висновку, що позивач є єдиним спадкоємцем [PERSON], який прийняв спадщину. Згідно з ч. 1 ст. 1267 ЦК України частки у спадщині кожного із спадкоємців за законом є рівними. Оскільки позивач є єдиним спадкоємцем [PERSON] за законом, який прийняв спадщину, суд приходить до висновку, що позивач має право на усю спадщину [PERSON] без врахування положень ч. ч. 2, 3 ст. 1267 ЦК України про зміну розміру часток у спадщині. Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно зі ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Як зазначено позивачем у позові та підтверджується матеріалами справи, до складу спадщини [PERSON] входить житловий будинок [ADDRESS] (разом з надвірними будівлями і спорудами) (далі - будинок). Станом на момент розгляду справи право власності на будинок по [ADDRESS] не зареєстроване, що підтверджується довідкою Комунального підприємства "Житомирське обласне міжміське бюро технічної інвентаризації" Житомирської обласної ради від 22.07.2015 (а.с. 13), інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна щодо об'єкта нерухомого майна від 28.10.2015 (а.с. 30), а також витягом про зареєстровані речові права, їх обтяження на об'єкт нерухомості у порядку доступу нотаріусів до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 21.08.2015 (а.с. 18). Також, відповідно до довідки КП "Житомирське обласне міжміське бюро технічної інвентаризації" Житомирської обласної ради від 22.07.2015 загальна інвентаризаційна власність вказаного житлового будинку з надвірними спорудами складає 49221,00 грн. (а.с. 17) Крім того, станом на момент розгляду справи право власності на земельну ділянку, на якій розташовано будинок, за [PERSON] або за будь-якими іншими особами не зареєстроване, що підтверджується інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна щодо об'єкта нерухомого майна від 28.10.2015 (а.с. 29). Земельна ділянка, на якій розміщено будинок, не приватизована, що підтверджується довідкою виконкому Городищенської сільської ради Черняхівського району Житомирської області від 23.10.2015 (а.с. 28). В матеріалах справи відсутнє рішення про виділення земельної ділянки під індивідуальну забудову на ім'я [PERSON] Водночас, згідно з довідкою виконкому Городищенської сільської ради Черняхівського району Житомирської області від 24.09.2015 (а.с. 11) будівництво будинку не було самочинним. З огляду на це та враховуючи визнання відповідачем позову, яке прийняте судом, суд приходить до висновку, що будинок розміщений на земельній ділянці, наданій [PERSON] саме для будівництва будинку. А значить [PERSON] земельна ділянка використана відповідно до мети її виділення (передачі). Належність [PERSON] будинку підтверджується відомостями з погосподарської книги № 5 за 2011-2015 роки, особовий рахунок № 0177-1, що в свою чергу підтверджується довідкою виконкому Городищенської сільської ради Черняхівського району Житомирської області від 24.09.2015 (а.с. 12). Відповідно до технічного паспорту на садибний (індивідуальний) житловий будинок [ADDRESS] від 09.07.2015 (а.с. 14-16) (далі - технічний паспорт) будинок побудовано в 1963 році. Згідно з абз. 3 ч. 3 ст. 19 Закону України від 1 липня 2004 року N 1952-IV "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" державна реєстрація прав власності, з подальшою видачею відповідного свідоцтва про право власності, на об'єкти (індивідуальні (садибні) житлові будинки, садові, дачні будинки, господарські (присадибні) будівлі і споруди, прибудови до них), що розташовані на територіях сільських рад та які закінчені будівництвом до 5 серпня 1992 року, щодо яких раніше не здійснювалася державна реєстрація прав власності, для осіб, за якими закріплені особові рахунки в погосподарських книгах відповідних сільських рад, здійснюється на підставі поданої заяви та виписки із зазначених книг, наданої виконавчим органом сільської ради (у разі, якщо такий орган не створений, - сільським головою) або відповідною архівною установою, а також інших документів, визначених у Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень. А отже, положеннями вказаного закону випискам з погосподарських книг надано сили документів, що підтверджують право власності на індивідуальні (садибні) житлові будинки, садові, дачні будинки, господарські (присадибні) будівлі і споруди, прибудови до них. З огляду на це суд приходить до висновку, що вказані вище записи у погосподарській книзі з урахуванням передачі [PERSON] земельної ділянки для будівництва і обслуговування житлового будинку, є належними і допустимими доказами належності будинку саме [PERSON] на праві приватної власності. Відповідно до акту обстеження житлового будинку в [ADDRESS] від 25.11.2015 (а.с. 40) будинок відповідає будівельним нормам згідно ДБН 79-92 "Житлові будинки для індивідуальних забудовників України" та придатний для проживання. Враховуючи, що будинок збудовано на земельній ділянці, яка відведена саме з цією метою, відомості про власника будинку внесені до погосподарських книг у порядку, чинному на момент такого внесення, відсутність доказів, що при будівництві будинку порушено будівельні норми і правила, суд приходить до висновку, що будинок не є самочинним будівництвом у розумінні ст. 376 ЦК України та що на час відкриття спадщини будинок належав [PERSON], а тому будинок відповідно до ст. 1218 ЦК України входить до складу спадщини [PERSON] Згідно з ч. 5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Оскільки позивач є єдиним спадкоємцем [PERSON] за законом, який прийняв спадщину, суд приходить до висновку, що будинок належить позивачу з часу відкриття спадщини - з [INFO]. При цьому, відповідно до ч. 2 ст. 328 ЦК України право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. З аналізу постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії, винесеної 21.08.2015 [PERSON], приватним нотаріусом Черняхівського районного нотаріального округу Житомирської області (а.с. 19), суд приходить до висновку про відсутність правовстановлюючого документа на право власності на будинок на ім'я [PERSON] та неможливість з огляду на це отримання позивачем свідоцтва про право на спадщину згідно зі ст.ст. 1296-1298 ЦК України. Будинок є нерухомою річчю у розумінні ч. 1 ст. 181 ЦК України. При цьому, відповідно до ч. 1 ст. 182 ЦК України право власності та інші речові права на нерухомі речі, обтяження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації. Згідно з абз. 2 ч. 2 ст. 15 Закону України від 1 липня 2004 року N 1952-IV "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" перелік документів для здійснення державної реєстрації прав визначається Кабінетом Міністрів України у Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень. В свою чергу, відповідно до ч. 1 п. 36 Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 жовтня 2013 р. N 868, для проведення державної реєстрації речових прав необхідними документами є документи, що підтверджують виникнення, перехід або припинення таких прав на нерухоме майно, та інші документи, визначені цим Порядком. При цьому, згідно з п. 37 вказаного порядку рішення суду, що набрало законної сили, щодо права власності та інших речових прав на нерухоме майно, є одним із документів, що підтверджують виникнення, перехід та припинення речових прав на нерухоме майно. А тому, з огляду на неможливість реєстрації позивачем права власності на будинок суд приходить до висновку про необхідність визнання за позивачем права власності на будинок у порядку спадкування за законом після [PERSON] Вимоги про розподіл судових витрат позивачем у позові не заявлено. При цьому, згідно з ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. А тому відсутні підстави для прийняття судом рішення про розподіл судових витрат між сторонами. На підставі викладеного,

Outcome: approved