Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-09 00:00:00

У червні 2014 року до суду звернулось ПАТ "Дельта Банк" з вказаним позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором у сумі 1242,06 грн. та судового збору в сумі 243 грн. 60 коп. Свої вимоги позивач обґрунтовував тим, що станом на 08.04.2014 року за відповідачем рахується заборгованість за кредитним договором № 001-16096-030512, укладеним з ПАТ "Дельта Банк" 03.05.2012 року, відповідно до умов якого відповідач отримала кредит у сумі 1256,00 грн. на придбання майна строком на 12 місяців, на загальну суму 1242,06 грн.,що і стало підставою для звернення до суду з позовом. Представник позивача за довіреністю подав до суду заяву про розгляд справи без його участі. Позовні вимоги підтримував у повному обсязі. Проти винесення заочного рішення не заперечував. Відповідач [PERSON] в судове засідання не прибула. Про дату, час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином. Про причини неявки суд не повідомляла та жодних заяв на адресу суду не надсилала. Відповідно до ст. ст. 169 та 224 ЦПК України суд розглядає справу по суті у відсутність відповідача на підставі наявних по справі доказів та ухвалює заочне рішення. Суд, вивчивши матеріали справи, дослідивши надані докази в їх сукупності, встановив наступне. Судом встановлено, що 03.05.2012 року між ПАТ " "Дельта Банк" та [PERSON] був укладений кредитний договір № 001-16096-030512, відповідно до умов якого остання отримала кредитні кошти в розмірі 1256,00 грн. на придбання майна в ФОП [PERSON] (п. 1.4.1. договору). П. 1.2. було обумовлено, що кредит надається на строк 12 місяців з кінцевим терміном повернення та сплати всіх плат не пізніше 02.05.2013 року. На виконання умов п. 1.4. договору банк перерахував на рахунок ФОП [PERSON] грошові кошти в розмірі 1256,00 грн., що підтверджується меморіальним ордером № 19350749 Відповідно до п. 2.3. кредитного договору процентна ставка за кредитом є фіксованою, за користування кредитом позичальник сплачує кредитору проценти, виходячи зі ставки : 5,00 % річних. П. 2.9 договору обумовлено, що починаючи з місяця, що слідує за місяцем, в якому виданий кредит, позивальник має сплачувати щомісячно не пізніше 3 числа кожного місяця на рахунок банку 183 грн., що становить собою заборгованість по кредиту та процентам та плату за обслуговування кредитної заборгованості. Відповідно до статей 1049, 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно з ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). В силу ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами. Згідно з ст. 610 ЦК України порушення зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання. [PERSON] станом на 08.04.2014 року має заборгованість перед позивачем у розмірі 1242,06грн., яка складається із заборгованості за сумою кредиту в розмірі 594,09 грн., заборгованості за відсотками в розмірі 7,33 грн, заборгованості за комісіями в розмірі 640,64 грн. Доказів того, що банк повідомляв боржника про розмір заборгованості, - суду не надано. Ч. 1 ст. 612 ЦК України наголошує, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Відповідно до ч. 1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Зміст кредитного договору № 001-16096-030512, укладеного між ПАТ "Дельта Банк" та [PERSON] 03.05.2012 року, не суперечить вимогам Цивільного кодексу України, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам та відповідає загальним вимогам, додержання яких є необхідним для чинності правочину. Згідно з ч. 1 ст. 88 ЦК України стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Отже, суд приходить до висновку, що вимоги позивача ґрунтуються на законі та договорі та підлягають повному задоволенню.

Outcome: approved