Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-15 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідачки про стягнення заборгованості, посилаючись на те, що відповідно до укладеного між ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» (далі по тексту Банк) та відповідачкою кредитного договору від 30 травня 2007 року відповідачка отримала кредит у розмірі 2365,00 грн., зі сплатою 12,00 % річних на суму залишку заборгованості за кредитом, з кінцевим строком повернення 30.05.2008 р. Відповідачка свої зобовязання щодо погашення кредиту та відсотків за кредитом не виконує, у звязку з чим утворилась заборгованість перед Банком станом на 04.11.2012 р. у розмірі 19292,34 грн., з яких: 2190,95 грн. - заборгованість за кредитом, 7941,83 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом, 378,40 грн. заборгованість по комісії за користування кредитом, 7386,29 грн. пеня за несвоєчасність виконання зобовязання за договором, 500 грн. штраф (фіксована частина), 894,87 грн. штраф (процентна складова). Відповідачка звернулась до суду із зустрічним позовом, про визнання кредитного договору недійсним, зазначивши, що ніякі документи, крім кредитного договору у відношенні банку вона не заключала та не підписувала. Банком не були надані для ознайомлення під її підпис обов'язкові умови укладення кредитного договору. За користування кредитом, згідно касовим чекам, вона оплатила Банку суму в розмірі 3671,00 гривень. Банк не в усній не в письмовій формі про нарахування відсотків, у відсотковому і у сумарному значенню їй не повідомляв. Банк також порушив п. 3.10 ст. 18 Закона України «Про захист прав споживачів», який забороняє встановлення обов'язкових для споживачів умов, з якими він не мав реальної можливості ознайомитися перед укладанням договору. Представниця позивача у судовому засіданні підтримала позовні вимоги, наполягала на їх задоволенні. Вимоги зустрічного позову не визнала. Відповідачка позов не визнала, наполягала на задоволенні зустрічного позову. Суд, заслухавши представницю позивача, відповідачку, дослідивши матеріали справи, дійшов наступного. Згідно з ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. Судом встановлено, що 30 травня 2007 року між ПАТ КБ "ПРИВАТБАНК" та відповідачкою укладено кредитний договір № КТXRRX13124976, згідно з умовами якого відповідачці надано кредит в сумі 2365,00 грн., зі сплатою 12,00 % річних на суму залишку заборгованості за кредитом, з кінцевим строком повернення 30.05.2008 року включно. (а.с.4-8). Як вбачається з розрахунку заборгованості згідно кредитного договору відповідачка зобовязання за вказаним договором не виконує та станом на 04.11.2013 р. у розмірі 19292,34 грн., з яких: 2190,95 грн. - заборгованість за кредитом, 7941,83 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом, 378,40 грн. заборгованість по комісії за користування кредитом, 7386,29 грн. пеня за несвоєчасність виконання зобовязання за договором, 500 грн. штраф (фіксована частина), 894,87 грн. штраф (процентна складова). Таким чином, виходячи з наведеного, суд дійшов висновку, що умови кредитного договору були порушені відповідачкою, тому з неї належить стягнути на користь ПАТ КБ "ПРИВАТБАНК" заборгованість за кредитним договором. Відповідно до вимог ст.629 ЦК України договір є обовязковим для виконання сторонами. Посилання відповідачки на те, що укладений кредитний договір суперечить загальним засадам, є не доведеними та не ґрунтуються на законі. Згідно до статті 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Відповідачка самостійно, без впливу будь-яких сторонніх осіб чи обставин 30.05.2007 року звернулась до Банку з письмовою заявою, в якій просила надати кредит та зазначила його суму, строк, валюту, мету, щомісячний платіж, що підтверджується копією заяви та свідчить про її вільне волевиявлення як учасника правочину, яке відповідало її внутрішній волі та було спрямовано на настання певних наслідків. Відповідно до ст. 204 Цивільного кодексу України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Згідно вимог ЦК України, кредитні відносини здійснюються на підставі кредитного договору, що укладається між кредитором і позичальником у письмовій формі. У кредитному договорі передбачається мета, сума і строк кредиту, умови і порядок його видачі і погашення, види забезпечення зобов'язань позичальника, відсоткові ставки, порядок плати за кредит, обов'язки, права і відповідальність сторін щодо видачі та погашення кредиту. Як вбачається з матеріалів справи, при укладенні спірного договору відповідачці були відомі усі умови договору та не існувало ніяких інших умов. Відповідно до ст.215 ЦК України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами 1 ст.203 ЦК України (зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства), ч. 3 ст.203 ЦК України (волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі) чи ч. 5ст. 203 ЦК України (правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлено ним). Згідно зі ст.627, ст.6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначені умов договору з урахуванням вимог цього умовКодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Відповідно до ч.1 ст.628, ст.629 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені між ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Договір є обов'язковим для виконання сторонами. Згідно зі ст.638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Суд вважає, що зміст кредитного договору № KTXRRX13124976 від 30.05.2007 року, укладеного між ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» та [PERSON] не суперечить положенням законодавства України, тому позов Публічного акціонерного товариства КБ "ПРИВАТБАНК" до [PERSON] про стягнення заборгованості підлягає задоволенню. У задоволенні зустрічного позову слід відмовити. У відповідності до ч.1 ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, тому з відповідачки слід стягнути на користь позивача понесені ним судові витрати у сумі 229,40 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved