Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-28 00:00:00

Позивач звернулася у суд з позовом до відповідача, Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в м. Червонограді Львівської області, мотивуючи тим, що 01.09.1973 року було укладено шлюб між нею та [PERSON]. Ще до їхнього одруження, її чоловік пішов працювати на шахту №8 ВМ, де пропрацював до 1996 року та був звільнений за станом здоров'я, а саме у зв'язку із встановленням стійкої втрати професійної працездатності. 21.11.1996 року її чоловікові було вперше встановлено стійку втрату професійної працездатності по вібраційній хворобі 35% та 15% на поперекову-крижову радикулопатію та визнано інвалідом ІІІ групи, було призначено відшкодування втраченого заробітку за 50% втрати професійної працездатності по вище вказаних професійних захворюваннях. З 01.04.2001 року виплати по відшкодуванню втраченого заробітку почало проводити Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в м. Червонограді Львівської області. Стан здоров'я чоловіка позивачки в останні роки погіршився. 05.03.2014 року було складено акт розслідування хронічного професійного захворювання. 19.03.2014 року [PERSON] Сокальською міжрайонною профпатологічною МСЕК було встановлено вперше 45 % по силікозу та підтверджено 35 % по раніше встановленій вібраційній хворобі та 15 % по хронічній попереково-крижовій радикулопатії. Загальний відсоток втрати професійної працездатності був встановлений 95 % та І - б групу інвалідності. Також висновком МСЕК було передбачено її чоловікові потребу в постійному сторонньому догляді, побутовій допомозі, та потребу у виробах медичного призначення. [INFO] її чоловік помер. Відповідно до лікарського свідоцтва про смерть №35 від [INFO] зазначено - хвороба, що призвела до смерті є ракова кахексія, силікоз І ст., інтенсивна форма, рак правої легені. Після смерті чоловіка вона звернулася у Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в м. Червонограді Львівської області про видачу скерування на МСЕК для встановлення причинно-наслідкового зв'язку між отриманим професійним захворюванням та смертю [PERSON], та в подальшому для призначення їй виплат по втраті годувальника, на що отримала відмову, оскільки не було призначено виплат. До смерті чоловіка, вона проживала з ним, доглядала його. На день смерті чоловіка вона досягла пенсійного віку та не працювала. Тому происла зобов'язати ВВДФСНВ у м. Червонограді нарахувати та виплатити їй одноразову допомогу на сім'ю у зв'язку з втратою годувальника, нарахувати та виплатити їй одноразову допомогу як утриманці, у зв'язку із втратою годувальника, призначити їй щомісячні страхову виплати у зв'язку із втратою годувальника. У судове засідання позивач за станом здоров'я, не з'явилася, подала заяву про розгляд справи у її відсутності, просила позов задовольнити. Представник позивачки [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримала, просила позов задовольнити. Представник відповідача в судовому засіданні заперечила позовні вимоги, посилаючись на відсутність спору, просила в позові відмовити. Заслухавши пояснення сторін, вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Так, в судовому засіданні встановлено, що позивач [PERSON] та [PERSON] перебували у шлюбі зареєстрованому 01 вересня 1973 року Соснівським міським ЗАГС Львівської області, про що в книзі актів громадянського стану зроблено відповідний запис №58, вели спільне господарство. При цьому, позивач разом із чоловіком проживали за адресою [ADDRESS], до часу смерті останнього, що стверджується довідкою КП "Соснівкажитлокомунсервіс" №1687 від 06.10.2014 року та довідкою КП "Соснівкажитлокомунсервіс" №1688 від 06.10.2014 року. [PERSON] працював на шахті "Візейська" ДП "Львіввугілля" до лютого 1996 року де отримав професійне захворювання і за висновком МСЕК від 21.11.1996 року йому вперше встановлена стійка втрата професійної працездатності по вібраційній хворобі 35% та 15% на попереково-крижову радикулопатію та 3 група інвалідності. З 01.04.2001 року виплати по відшкодуванню втраченого заробітку почало проводити Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в м. Червонограді Львівської області. Як вбачається з акту розслідування хронічного професійного захворювання від 05.03.2014 року, професійне захворювання [PERSON] виникло внаслідок роботи в умовах впливу шкідливих виробничих факторів (пилу, мікроклімату, важкості праці, шуму) в очисних забоях протягом 27 р. 10 міс. 19.03.2014 року [PERSON] Сокальською міжрайонною профпатологічною МСЕК було встановлено вперше 45 % по силікозу та підтверджено 35 % по раніше встановленій вібраційній хворобі та 15 % по хронічній попереково-крижовій радикулопатії. Загальний відсоток втрати професійної працездатності був встановлений 95 % та І - б групу інвалідності. Також висновком МСЕК було передбачено [PERSON] потребу в постійному сторонньому догляді, побутовій допомозі, та потребу у виробах медичного призначення. [INFO] чоловік позивача [PERSON] помер, про що свідчить лікарське свідоцтво про смерть [NUMBER] від [INFO], в якому причиною смерті було зазначено: ракову кахексію, силікоз І ст., інтенсивна форма, рак правої легені. На момент смерті [PERSON] позивачка не працювала, що стверджується копією трудової книжки [PERSON] 1954 р.н. Як вбачається із довідки №1270 від 02.10.2014 року Управління Пенсійного Фонду України в м. Червонограді Львівської області, [PERSON] отримує пенсію по втраті годувальника в розмірі 1076,26 грн. з 10.04.2014 р. Статтею 21 Закону України "Про загальнообовязкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності" визначений перелік соціальних послуг та виплат, які здійснюються та відшкодовуються Фондом соціального страхування від нещасних випадків у разі настання страхового випадку. Згідно ст.33 цього Закону в разі смерті потерпілого право на одержання щомісячних страхових виплат (пенсій згідно з підпунктом "д" п.1 ч.1 ст.21 цього Закону) мають непрацездатні особи, які перебували на утриманні померлого або мали на день його смерті право на одержання від нього утримання, а також дитина померлого, яка народилася протягом не більш як десятимісячного строку після його смерті. У разі смерті потерпілого, який одержував страхові виплати і не працював, розмір відшкодування шкоди особам, зазначеним у ст.33 цього Закону, визначається виходячи із суми щомісячних страхових виплат і пенсії, які одержував потерпілий на день його смерті, з відповідним коригуванням щомісячних страхових виплат згідно із статтею 29 цього Закону. Причинний зв'язок смерті потерпілого з одержаним каліцтвом або іншим ушкодженням здоровя має підтверджуватися висновками відповідних медичних закладів (ч.9 ст.34 цього Закону). Інструкцією про встановлення причинного зв'язку смерті з професійним захворюванням (отруєнням) або трудовим каліцтвом, затвердженою наказом Міністерства охорони здоровя України №606 від 15.11.2005 року,органом, який встановлює причинний зв'язок смерті з професійним захворюванням (отруєнням) або трудовим каліцтвом, є медико-соціальна експертна комісія. Актом визначення причинного зв'язку з професійним захворюванням або трудовим каліцтвом №22 від 09.12.2014 року Львівського обласного центру медико-соціальної експертизи, встановлено, що смерть [PERSON] пов'язана з професійним захворюванням. Таким чином, судом безспірно встановлено причинний зв`язок смерті [PERSON] з професійним захворюванням встановленим йому за життя. Також судом встановлено, що позивач перебувала на утриманні померлого чоловіка, так як на час його смерті була непрацездатною і отримувала пенсію по віку в розмірі 1076,26 грн., а чоловік отримував щомісячну страхову грошову суму та пенсію за віком, а всього мав дохід, що значно перевищував її дохід. Відповідно ст. 21 Закону України "Про загальнообовязкове соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності" у разі настання страхового випадку Фонд соціального страхування від нещасних випадків зобовязаний у встановленому законодавством порядку 1) своєчасно та в повному обсязі відшкодувати шкоду, заподіяну працівникові внаслідок ушкодження його здоровя або в разі його смерті, виплачуючи йому або особам, які перебували на його утриманні: б) одноразову допомогу в разі стійкої страти професійної працездатності або смерті потерпілого; д) пенсію у звязку з стратою годувальника, який помер внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання. Відповідно до ст.28 Закону страховими виплатами є грошові суми, які згідно зі ст.21 цього Закону Фонд соціального страхування від нещасних випадків виплачує застрахованому чи особам, які мають на це право, у разі настання страхового випадку. Повний перелік соціальних послуг та виплат, які здійснюються Фондом соціального страхування від нещасних випадків, визначено ст.21 Закону. Згідно ст. 33 зазначеного Закону, у разі смерті потерпілого право на одержання щомісячних страхових виплат (пенсій згідно з підпунктом "д" пункту 1 частини першої статті 21 цього Закону) мають непрацездатні особи, які перебували на утриманні померлого або мали на день його смерті право на одержання від нього утримання, а також дитина померлого,яка народилася протягом не більш як десятимісячного строку після його смерті. Такими непрацездатними особами, поміж іншого, є жінки, які досягли 55 років, і чоловіки, які досягли 60 років, якщо вони не працюють. Пунктом 7 статті 34 цього Закону, передбачено що у разі смерті потерпілого внаслідок нещасного випадку або професійного захворювання розмір одноразової допомоги його сім'ї повинен бути не меншим за п'ятирічну заробітну плату потерпілого і, крім того, не меншим за однорічний заробіток потерпілого на кожну особу, яка перебувала на його утриманні, а також на його дитину, яка народилася протягом не більш як десятимісячного строку після смерті потерпілого. При цьому, пункт 9 зазначеної статті вказує, у разі смерті потерпілого, який одержував страхові виплати і не працював, розмір відшкодування шкоди особам, зазначеним у статті 33 цього Закону, визначається виходячи із суми щомісячних страхових виплат і пенсії, які одержував потерпілий на день його смерті, з відповідним коригуванням щомісячних страхових виплат згідно із статтею 29 цього Закону. Причинний зв'язок смерті потерпілого з одержаним каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я має підтверджуватися висновками відповідних медичних закладів. Аналіз змісту ст.ст. 21,33, 34 Закону свідчить про те, що в разі смерті потерпілого, який одержував страхові виплати та не працював, розмір відшкодування шкоди особам, які мають право на страхові виплати згідно зі ст.33 Закону, визначається виходячи із суми щомісячних страхових виплат і пенсії по інвалідності у звязку з одним і тим самим нещасним випадком (професійним захворюванням), які одержував потерпілий на день його смерті. На даний час зазначені виплати відповідачем не здійснені. Таким чином суд приходить до висновку, що вимоги за позовом є обґрунтованими та підлягають до задоволення.

Outcome: approved