Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-12 00:00:00

У травні 2015 року до суду звернулася [PERSON] з позовною заявою в якій зазначала , що їй на праві власності належить земельна ділянка площею 2,872 га , що розташована на території Тарганської сільської ради Володарського району Київської області , право власності на яку посвідчено Державним актом серії ІІІ КВ № 018701. 20.08.2009 року було укладено договір оренди землі з ТОВ « ФК ЛТД» . Позивач зазначає ТОВ « ФК ЛТД» самостійно внесло зміни та доповнення до договору оренди землі, яким було продовжено строк оренди земельної ділянки строком до 15 років. Вказуючи що вона не надавала згоди на внесення будь яких змін та доповнень до договору оренди землі та не підписувала типового договору оренди землі , оскільки в розділі Підписи сторін» у графі Орендодавець міститься підпис іншої особи, позивач просить суд визнати недійсним договір про внесення змін та доповнень від 12.11.2012 року до договору оренти землі від 20.08.2009 року між нею [PERSON] та Товариством з обмеженою відповідальністю « ФК ЛТД» що зареєстрований 28.12.2012 року Відділом Держкомзему у Володарському районі за 3 322160004001880 12.07.2014 року Реєстраційною службою Володарського РУЮ Київської області, скасувати його державну реєстрацію. Стягнути з відповідача судові витрати. В судове засідання сторони по справі не з'явилися, належним чином повідомлені про місце та час розгляду справи, про що є відповідні докази. До суду надійшли заяви від представника позивача, в якій представник позивача просить позовну заяву задоволити, розгляд справи проводити без її участі (а.с. 28). Представник відповідача у своїй письмовій заяві проти задоволення позову не заперечував, просив суд розгляд справи проводини без його участі (а.с. 29). Представник відділу Держземагенства у Володарському районі Київської області у своїй письмовій заяві не заперечував проти задоволення позову, просив суд розгляд справи проводити без його участі (а.с. 30). Представник реєстраційної служби Володарського районного управління юстиції Київської області в судове засідання не зявився, на адресу суду надійшла заява , якою просять провести судове засідання без участі їх представника , проти задоволення позову не заперечували ( а.с.21). Згідно з ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Відповідно до ст. 197 ЦПК України у разі неявки у судове засідання всіх осіб , які беруть участь у справі , чи у разі якщо відповідно до положень ЦПК України розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд , ознайомившись із позовною заявою , взявши до уваги позицію учасників процессу викладену у їх письмових заявах , дослідивши письмові докази, вважає, що позов підлягає задоволенню. З матеріалів справи судом встановлено , що [PERSON] на праві приватної власності належить земельна ділянка площею 2,872 га з цільовим призначення для ведення товарного сількогосподарського виробництва , яка розташована на території Тарганської сільської ради Володарського району Київської області . Право власності позивача на названу земельну ділянку посвідчено Державним актом серії ІІІ-КВ № 018701 ( а.с.6). 20.08.2009 року між позивачем та відповідачем укладено типовий договір оренди землі . Договір оренди землі зареєстрований у Володарському районному відділі СВП « Київський обласний реєстраційний центр» ДП Центру « ДЗК» , про що у державному реєстрі земель вчинено запис від 26.10.2009 року за № 04.09.943.00868 ( а.с. 9-10) . Досліджений « Договір про внесення змін та доповнень до договору оренди землі від 20.08.2009 року» , укладений сторонами 15.11.2012 року та зареєстрований реєстраційною службою Володарського районного управління юстиції Київської області 28.12.2012 року вказує , що таким чином було внесено зміни та доповнення до договору оренди землі, який був укладений 20 серпня 2009 року та зареєстрований 26 жовтня 2009 року ( а.с.8). Натомість позивач у своїй позовній заяві вказує , що жодним чином не надавала своєї згоди на передачу землі в оренду на 15 років та не підписувала вказаний вище договір про внесення змін до типового договору землі , що є підставою для визнання його недійсним . Представник відповідача посилання позивача визнав , а тому згідно положень ч.1 ст.61 ЦПК України обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню, що відповідно до ч.4 ст. 174 ЦПК України є підставою для задоволення позову. Вирішуючи спір суд враховує , що відносини, пов'язані з орендою землі, регулюються Земельним Кодексом України, Цивільним кодексом України, Законом України «Про оренду землі». Передусім статтею 41 Конституції України проголошено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, право власності набувається в порядку визначеному законом, ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності, право власності є непорушним. Дане конституційне право конкретизовано та розширено в положеннях Цивільного та Земельного кодексів України. Так ч. 1 ст. 319 ЦК України встановлює, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Ч. 1 ст. 321 ЦК України зазначає, що ніхто не може бути протиправно обмежений у здійсненні права власності. У відповідності до приписів статті 328 Цивільного кодексу України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. За змістом ст. 1 Закону України «Про оренду землі» оренда землі це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для проведення підприємницької та інших видів діяльності. Згідно ст. 6 Закону України "Про оренду землі" орендарі набувають права оренди земельної ділянки на підставах і в порядку, передбачених Земельним кодексом України, Цивільним кодексом України, цим та іншими законами України і договором оренди землі. Згідно ст.13 вказаного закону України договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов'язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов'язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства. За ст.16 - укладення договору оренди земельної ділянки із земель приватної власності здійснюється за згодою орендодавця та особи, яка згідно із законом вправі набувати право оренди на таку земельну ділянку. Ст. 17 Закону України "Про оренду землі" передбачає, що передача об'єкта оренди орендарю здійснюється орендодавцем у строки та на умовах, що визначені у договорі оренди землі, за актом приймання-передачі. Згідно ст. 18 Закону України "Про оренду землі" договір оренди землі набирає чинності після його державної реєстрації. Ст.30 Закону України «Про оренду землі» зазначає , що зміна умов договору оренди здійснюється за взаємною згодою сторін. У разі недосягнення згоди щодо зміни умов договору оренди землі спір вирішується в судовому порядку. Відповідно до ч. 2 ст. 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Форма Типового Договору оренди землі затверджена постановою Кабінету Міністрів України від 03.03.2004 року № 220. При цьому підписи сторін є одним із обов'язкових реквізитів договору, які повинні засвідчувати вільне волевиявлення сторін на укладання договору на певних узгоджених між ними умовах. Частиною 1 ст.203 ЦК України встановлено, що зміст правочину не може суперечити зазначеному кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства. Відповідно до частини 1 статті 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Відповідно до положень ст. 203 Цивільного кодексу України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Відповідно до вимог ст. ст. 58, 59 ЦПК України надані суду докази мають бути належними та допустимими. Згідно з вимогами ст. 212 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Підсумовуючи вище викладене та виходячи із норм законів, які регулюють дані правовідносини та наданих суду доказів, які містяться у матеріалах справи , право власності позивача на земельну ділянку підлягає захисту, оскільки договір про внесення змін та доповнень до договіру оренди землі не можливо вважати вчиненим , так як позивач [PERSON] не проявила своєї волі та не підписувала зазначений договір. Визнання представником відповідача ТОВ « ФК ЛТД» предявленого позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Беручи до уваги вище викладене, суд прийшов до висновку, що вимоги позивача базуються на законі, є обґрунтованими, тому їх слід задовольнити . За правилами ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати - 243,60 грн.

Outcome: approved