Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-20 00:00:00

Позивач звернувся до суду із позовною заявою про \~визнання права власності на житловий будинок з господарчими будівлями та визнання права власності на земельну ділянку в порядку\~спадкування. В позовній заяві він вказав, що 22 серпня 2014 року померла його мати [PERSON], про що в книзі реєстрації смертей 26 серпня 2014 року зроблено відповідний актовий запис за № 24 ( копія свідоцтва про смерть серії І-КИ № 589356, видане виконавчим комітетом Маломихайлівської сільської ради Покровського району Дніпропетровської області від 26 серпня 2014 року додається). Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина, у склад якої входить житловий будинок з господарчими спорудами, що знаходиться за адресою: 53612 вул. Тельмана, 20 с. Маломихайлівка Покровського району Дніпропетровської області та земельна ділянка сільськогосподарського призначення для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Маломихайлівської сільської ради Покровського району Дніпропетровської області загальною площею 5,180 га., власником якої є померла на підставі державного акту на право приватної власності на землю серії IV-ДП № 039931 зареєстрований в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 4 виданий 02.01.2003 року Маломихайлівською сільською радою народних депутатів. На випадок смерті померла [PERSON], склала заповіт, єдиним спадкоємцем померлої є позивач. У відповідності до законодавства України, позивач звернувся до державного нотаріусу Покровської державної нотаріальної контори Дніпропетровської області [PERSON] із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом на спадщину, яка відкрилась після смерті [PERSON], а саме житловий будинок та земельну ділянку сільськогосподарського призначення для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. [PERSON] нотаріусом було відмовлено на підставі відсутності оригіналів правовстановлюючих документів на житловий будинок та земельну ділянку сільськогосподарського призначення для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, які є спадковим майном. Відповідно до п. 42 Порядку "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" затвердженого Постановою КМУ за № 1127 від 25.12.2015 року - Для державної реєстрації права власності на індивідуальні (садибні) житлові будинки, садові, дачні будинки, господарські (присадибні) будівлі і споруди, прибудови до них, що закінчені будівництвом до 5 серпня 1992 р., подаються: технічний паспорт на обєкт нерухомого майна. В звязку цим, позивачем не надаються до позовної заяви висновки архітектурного відділу, та акт введення в експлуатацію вказаного будинку. В зв'язку з відсутністю оригіналів документів на ім'я померлої [PERSON], позивач не має можливості отримати свідоцтво про право на спадщину, та оскільки він на даний час не є власником вище наведеного нерухомого майна, подальша державна реєстрація його в органах державної реєстрації прав не можлива. Отже будучи спадкоємцем, позивач не може в повній мірі розпоряджатися спадковим майном. Як спадкоємець за заповітом, позивач бажає зареєструвати своє право власності на житловий будинок та земельну ділянку сільськогосподарського призначення для ведення товарного сільськогосподарського виробництва в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, оскільки згідно до частини 1 статті 328 ЦК України - право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. В звязку з чим, [PERSON] просить суд позов задовольнити. Справу розглянуто відповідно до ч.2 ст.158 ЦПК України у відсутності позивача, відповідача, третьої особи - державного нотаріуса Покровської державної нотаріальної контори [PERSON], які надіслали до суду заяви про розгляд справи у їх відсутності. Позивач позов підтримав та просить його задовольнити. Відповідач проти задоволення позовних вимог не заперечує. Третя особа - державний нотаріус Покровської державної нотаріальної контори [PERSON] проти задоволення позовних вимог не заперечує. Розглянувши подані документи і матеріали, зясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи та вирішення спору по суті, суд дійшов висновку, що позовна заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Як вбачається з копії свідоцтва про народження серії І-КИ № 458725 від 19.09.1974 року, [PERSON] є матірю [PERSON] (а.с.5). Згідно копії свідоцтва про смерть серії І-КИ № 589356 від 26.08.2014 року, [PERSON] померла 22.08.2014 року (а.с.6). Відповідно до копії заповіту від 21.04.2005 року, [PERSON] на випадок своєї смерті зробила наступне розпорядження: усе належне майно, де б воно не було, та з чого б воно не складалося, усі майнові права та обовязки, які належать [PERSON] на час складення заповіту, а також ті майнові права та обовязки, які належатимуть [PERSON] на день смерті вона заповіла [PERSON] (а.с.7). Згідно копії технічного паспорта на житловий будинок № 20 по вул. Тельмана с. Маломихайлівка Покровського району Дніпропетровської області, експлікація будівель, що належать [PERSON] складається з: А-1 : загальна площа 43,4 м.кв., житловою площею 10,2 м.кв., допоміжною (підсобною) 25,9 м. кв., літньою 7,3 м. кв. з усіма господарчими будівлями та спорудами а саме: Б-1 літня кухня: 14 м.кв.; В-1 - сарай: загальною площею: 16 м.кв.; Г-1 - сарай: загальною площею: 13 м.кв.; Е-1- убиральня, П-1- погріб, К-1 - колодязь ?, № 1-2 огорожа (а.с. 8-10). Відповідно до копії державного акту на право приватної власності на землю серії IV-ДП № 039931, гр. [PERSON] на підставі рішення розпорядження голови Покровської РДА № 223-р від 23.09.2002 року було передано у приватну власність земельну ділянку площею 5,180 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва (а.с.11). Згідно копії постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії, [PERSON] було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на земельну ділянку площею 5,180 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва після померлої [PERSON] у звязку з ненаданням правовстановлюючих документів на земельну ділянку (а.с.15). Як вбачається з копії постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії, [PERSON] було відмовлено у видачі свідоцтва про право на майно, що складається з житлового будинку, що знаходиться за адресою: вул. Тельмана, 20 с. Маломихайлівка Покровського району Дніпропетровської області після померлої [PERSON] у звязку з відсутністю реєстрації права власності на вказаний житловий будинок (а.с.16). Положення ст.ст. 1216, 1217, 1218, 1223, 1258, 1261 ЦК України зазначають, що спадкуванням є перехід прав та обов'язків від фізичної особи, яка померла, до інших осіб. Спадкування може здійснюватися за законом. До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися в наслідок його смерті. Спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. У першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном. Частки кожного спадкоємця у спадщині є рівними. Відповідно до ч.1 ст.1225 ЦК України, право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Як роз'яснено в п.10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року за № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування /зі збереженням її цільового призначення/ при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом. Згідно з ч. 2 ст. 328 ЦК України право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до п. 9 частини 1 статті 27 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень", документом, що підтверджує виникнення, перехід та припинення речових прав на нерухоме майно, є: рішення суду, що набрало законної сили, щодо права власності та інших речових прав на нерухоме майно. Згідно статті 2 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" - державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень - це офіційне визнання державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних записів до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Право власності на збудоване до набрання чинності вказаним Законом нерухоме майно набувається в порядку, який існував на час його будівництва, а не виникає у зв'язку із здійсненням державної реєстрації права власності на нього в порядку, передбаченому цим законом. Зазначена правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 13 червня 2012 р. № 6-54цс12, яка згідно зі ст. 360-7 ЦПК України є обовязковою для усіх судів України. Постановою Кабінету Міністрів України від 5 серпня 1992 року № 449 «Про порядок прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів державного замовлення» було встановлено порядок та умови прийняття в експлуатацію об'єктів будівництва (втратила чинність), якою не передбачалась процедура введення приватних житлових будинків в експлуатацію при оформленні права власності, збудованих до 5 серпня 1992 року. Документом, який засвідчує відповідність закінчених будівництвом до 5 серпня 1992 року індивідуальних жилих будинків, садових, дачних будинків, господарських (присадибних) будівель і споруд, прибудов до них, які не підлягають прийняттю в експлуатацію, вимогам законодавства, будівельних норм, державних стандартів і правил, зокрема для потреб державної реєстрації прав власності на нерухоме майно, є технічний паспорт, складений за результатами технічної інвентаризації (лист Державної архітектурно-будівельної інспекція України від 30 липня 2012, № 40-19-5376 «Щодо порядку прийняття в експлуатацію самовільно побудованого садового будинку і розмірів штрафів»). У технічному паспорті на спірний будинок «Характеристика будинку, господарських будівель та споруд» у графі «рік побудови» зазначено « 1917-1970 р.р.». Тобто спірний будинок з господарськими будівлями та спорудами побудовано до 05 серпня 1992 року, а померла [PERSON] набула за життя право власності, яке переходить у порядку спадкування, відповідно до вимог ст.ст. 1216, 1218 ЦК України. Аналізуючи досліджені докази, суд вважає доведеним, що позивач є спадкоємцем за заповітом, а тому у суду є всі підстави для визнання за позивачем права власності на спадкове майно. На підставі викладеного та ст.ст. 25, 1216-1223, 1258, 1261 ЦК України, ст. 81 ЗК України,

Outcome: approved