Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-28 00:00:00

Позивачка звернулася 10.04.2012 року до суду з позовом і просила в порядку поділу майна подружжя, стягнути з відповідача вартість ? частки автомобіля Suzuki Grand Vitara, 2007 року випуску, державний реєстраційний номер - [NUMBER]. В подальшому позивачкою неодноразово змінювались позовні вимоги, та після надання представником відповідача довідки публічного акціонерного товариства "Марфін Банк" про повну сплату боргових зобов'язань за кредитним договором, що були отримані для придбання земельної ділянки, просила в остаточному варіанті вимог визнати у порядку поділу майна подружжя за відповідачем право приватної власності на зазначений автомобіль, а право приватної власності [PERSON] - на земельну ділянку загальною площею 0,112 га, яка розташована за адресою: [ADDRESS], припинивши право спільної сумісної власності на це майно [PERSON] з вилученням у [PERSON] на користь [PERSON] правовстановлюючих документів на земельну ділянку (оригіналів): договору купівлі-продажу земельної ділянки від 6 червня 2008 року, посвідченого приватним нотаріусом Комінтернівського районного нотаріального округу Одеської області [PERSON], зареєстрованого в реєстрі за №719; державного акту серія ЯЖ №707339 від 28 листопада 2008 року; акту встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі від 7 липня 2008 року. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що за період шлюбу ними придбано вказане майно, вартість автомобіля та земельної ділянки співмірні, тому просила вимоги задовольнити. Відповідач звернувся із зустрічним позовом та після неодноразових змін і доповнень позовних вимог просив розірвати шлюб між ним та [PERSON], зареєстрований 21.11.2003 року Міським відділом реєстрації актів громадянського стану Одеського обласного управління юстиції, актовий запис №1670, та у порядку поділу майна подружжя залишити у його власності автомобіль Suzuki Grand Vitara, 2007 року випуску, державний реєстраційний номер - [NUMBER], номер кузова - [NUMBER], із зобов'язанням повернути [PERSON] грошові кошти у розмірі 18000 доларів США, та земельну ділянку площею 0,112 га., що розташована на [ADDRESS], - із зобов'язанням перед третьою особою по сплаті суми кредиту в розмірі 74223,38 доларів США, а у власності дружини залишити квартиру, розташовану за адресою: [ADDRESS], та кам'яний гараж вартістю 4000 доларів США. Позовні вимоги в частині розірвання шлюбу обґрунтовані тим, що восени 2011 року, після чергової сварки з дружиною, він був вимушений повернутися проживати до своїх батьків і з того часу шлюб існує формально. З приводу поділу майна подружжя відповідач і позивач за зустрічним позовом зазначив, що земельна ділянка була придбана за рахунок коштів третьої особи та він особисто виплачує кредит, частину якого сплатив після припинення шлюбних відносин, вартість зазначеної квартири позивачки збільшилась на 10000 доларів США за рахунок переобладнання і ремонту, здійсненого ним за свої кошти. Також позивач за зустрічним позовом повідомив, що автомобіль був придбаний за позичені у [PERSON] кошти, які він повертав після припинення шлюбних стосунків. У судовому засіданні представник позивачки [PERSON] позовні вимоги в остаточному варіанті підтримав та просив їх задовольнити повністю, повідомивши, що позивачка не заперечує проти розірвання шлюбу та не визнав вимоги за зустрічним позовом в частині поділу майна подружжя у запропонованому варіанті. Представник відповідача [PERSON] у судовому засіданні вимоги за зустрічним позовом підтримав, визнавши вимоги позивачки про залишення у власності його довірителя автомобіля, та наполягав на задоволенні його вимог про поділ майна подружжя з урахуванням сплати його довірителем на час розгляду справи усіх боргових зобов'язань подружжя, у тому числі після припинення шлюбних стосунків: 18000 доларів США [PERSON] - за придбаний автомобіль, та 16862,52 доларів США - третій особі по кредиту за придбання земельної ділянки. Представник третьої особи за зустрічним позовом у судове засідання подав заяву про розгляд справи за їх відсутності, звернувши увагу суду на необхідність врахування судом при поділі майна подружжя боргових зобов'язань, що виникли в інтересах сім'ї (а.с.108, 109). Вислухавши представників сторін, вивчивши та дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що заявлені вимоги сторін підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Так, у судовому засіданні встановлено, що шлюб між сторонами було зареєстровано 21.11.2003 року Міським відділом реєстрації актів громадянського стану Одеського обласного управління юстиції, актовий запис №1670. Від спільного шлюбу сторони мають неповнолітню дочку - [PERSON], [INFO], котра проживає з позивачкою. Сторони припинили шлюбні стосунки з осені 2011 року і не мають наміру їх поновлювати та після 01.12.2011 року не ведуть спільного господарства, їх сім`я носить формальний характер, дитина залишилась проживати з позивачкою, за Рішенням Суворовського районного суду м.Одеси від 26.12.2012 року з відповідача на утримання дитини стягнуто аліменти. Щодо часу припинення шлюбних стосунків з грудня 2011 року, суд погоджується з позицією представника відповідача і позивача за зустрічним позовом, виходячи з того, що позивачка особисто звернулась із заявами про стягнення аліментів у січні 2012 року та про поділ майна подружжя - у квітні 2012 року. Відповідно до ст.110 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Згідно ст.112 СК України, суд ухвалює рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. За таких обставин суд прийшов до висновку, що подальше спільне проживання і збереження шлюбу суперечило б інтересам сторін, заява про розірвання шлюбу відповідає дійсному волевиявленню сторін і після розірвання шлюбу не будуть порушені їх особисті та майнові права, а також права їх дитини, і шлюб може бути розірваний. У період шлюбу сторони стали власниками: - автомобіля Suzuki Grand Vitara, 2007 року випуску, державний реєстраційний номер - [NUMBER], номер кузова - [NUMBER], що зареєстрований за [PERSON] на підставі Свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу [NUMBER] від 15.12.2007 року, виданого ВРЕР №2 ДАІ ГУМВС України в Одеській області (а.с.26, 81); - та земельної ділянки площею 0,112 га., що розташована на [ADDRESS], що зареєстрована на праві власності за [PERSON] згідно державного акту на землю (а.с.255-257), що була придбана у період шлюбу у попереднього власника (а.с.279-288). Суд вважає недоведеним факт збільшення ринкової вартості квартири позивачки, розташованої за адресою: [ADDRESS], і такою, що не підлягає застосуванню дія ч.1 ст.62 СК України, як і наявність на праві власності у сторін гаражу вартістю 4000 доларів США, та не враховує таке майно при поділі майна подружжя, тому в цій частині вимоги за зустрічним позовом задоволенню не підлягають. За таких обставин поділу підлягають виключно придбаний сторонами автомобіль та зазначена вище земельна ділянка. Згідно висновку №1044 судової автотоварознавчої експертизи, виконаної 29.03.2013 року судовим експертом Одеського науково-дослідного інституту судових експертиз, ринкова вартість спірного автомобіля станом на 29.03.2013 року становить 123510 гривень (а.с.171-176). Найбільш вірогідна вартість земельної ділянки, у відповідності до висновку №8366 від 08.05.2014 року судового експерта Одеського науково-дослідного інституту судових експертиз, становить 138868,80 гривень (а.с.270-278). Згідно ч.1 ст.69 СК України, дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. У відповідності до ст.60 СК України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Відповідно з вимогами ч.1 ст.70 СК України, у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором, а відповідно до вимог ст.71 СК України, майно, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. За приписом ст.63 СК України, дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. При цьому, дружина, чоловік розпоряджаються майном, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, за взаємною згодою. При укладенні договорів одним із подружжя вважається, що він діє за згодою другого з подружжя. Частиною 4 ст.71 СК України передбачено, що присудження одному з подружжя грошової компенсації замість його частки у праві спільної сумісної власності на майно, зокрема на житловий будинок, квартиру, земельну ділянку, допускається лише за його згодою, крім випадків, передбачених Цивільним кодексом України. Відповідно до Рішення Конституційного Суду України від 19.09.2012 року №17-рп/2012 у справі за конституційним зверненням приватного підприємства «ІКІО» щодо офіційного тлумачення положення частини першої статті 61 Сімейного кодексу України, право подружжя на поділ майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, закріплено у статті 69 Кодексу. Поділ майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, здійснюється шляхом виділення його в натурі, а у разі неподільності присуджується одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними (частина перша, друга статті 71 Кодексу), або реалізується через виплату грошової чи матеріальної компенсації вартості його частки (частина друга статті 364 ЦК України). Власність у сім'ї існує у двох правових режимах: спільна сумісна власність подружжя та особиста приватна власність кожного з подружжя. Відповідно до ч.3 ст. 368, ч.2 ст.372 Цивільного кодексу України майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом. У разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. За таких обставин, суд погоджується з необхідністю визнання права особистої власності на автомобіль за одним з подружжя, а з урахуванням вимог обох сторін, за [PERSON], оскільки автомобіль є неподільним майном. При цьому з [PERSON] підлягає стягненню на користь [PERSON] компенсація ? частки його вартості, що становить 61755,00 гривень. Щодо поділу земельної ділянки, суд вважає за необхідне, з урахуванням змінених вимог, визнати за сторонами право власності на спірну земельну ділянку у рівних частках. Разом з тим, суттєвою для вирішення спору про поділ майна подружжя є та обставина, що земельна ділянка була придбана за кошти у розмірі 74223,38 доларів США, отримані позивачем за зустрічним позовом зі згоди дружини у відповідності до кредитного договору №01017/RO, укладеного між [PERSON] та третьою особою, за яким позивачка виступила поручителем (а.с.55-58). Згідно ч.ч.3, 4 ст.65 СК України, для укладення одним із подружжя договорів, які потребують нотаріального посвідчення і (або) державної реєстрації, а також договорів стосовно цінного майна, згода другого з подружжя має бути подана письмово… Договір, укладений одним із подружжя в інтересах сім'ї, створює обов'язки для другого з подружжя, якщо майно, одержане за договором, використане в інтересах сім'ї. У відповідності до довідки третьої особи - ПАО "Марфін Банк", за період з 01.12.2011 року по 09.07.2014 року, тобто у період окремого проживання сторін та припинення шлюбних стосунків і ведення спільного господарства, [PERSON] було сплачено по вказаному кредиту за спірну земельну ділянку грошові кошти у загальному розмірі 16862,52 доларів США та 07.07.2014 року повністю погашено кредит, зобов'язання по кредитному договору виконані у повному обсязі. Вказана сума за курсом НБУ на час розгляду справ, що становить 1198,77 гривень за 100 доларів США, становить 202142,83 гривень (16862,52 доларів США х 1198,77). У відповідності до ч.6 статті 57 СК України, суд може визнати особистою приватною власністю дружини, чоловіка майно, набуте нею, ним за час їхнього окремого проживання у зв'язку з фактичним припиненням шлюбних відносин. У відповідності до п.24 Постанови Пленуму ВСУ № 11від 21 грудня 2007 року "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя", до складу майна, що підлягає поділу включається загальне майно подружжя, наявне у нього на час розгляду справи, та те, що знаходиться у третіх осіб. При поділі майна враховуються також борги подружжя та правовідносини за зобов'язаннями, що виникли в інтересах сім'ї (ч. 4 ст. 65 СК). Отже, спільні зобов'язання подружжя по сплаті коштів за кредитним договором були виконані особисто позивачем за зустрічним позовом власними коштами, отриманими після припинення шлюбних стосунків та ведення спільного господарства, тому такі кошти підлягають врахуванню судом при визнанні права власності на земельну ділянку за сторонами в порядку поділу майна подружжя шляхом стягнення компенсації з позивачки як іншого з подружжя. Враховуючи, що [PERSON] повинен компенсувати дружині 61755 гривень за ? частки автомобіля та сплату ним боргових зобов'язань подружжя після припинення шлюбних стосунків у розмірі 202142,83 гривень (особистих коштів) за земельну ділянку, при визнанні права власності на земельну ділянку у рівних частках та залишенні у власності [PERSON] автомобіля, позивачка [PERSON] повинна компенсувати 132708,43 гривень, що обраховуються як різниця між сплаченими особистими коштами боргових зобов'язань подружжя та сумою компенсації вартості ? частики автомобіля. При цьому суд не приймає до уваги ринкову вартість земельної ділянки, оскільки розмір сплачених [PERSON] боргових зобов'язань (202142,83 гривень) перевищує ринкову вартість ділянки (138868,80 гривень). Розписку про отримання коштів у розмірі 18000 доларів США у [PERSON] для купівлі автомобіля (а.с.82) суд до уваги не приймає, оскільки [PERSON] особисто отримував такі кошти без погодження з дружиною, її підпису розписка не містить, тому суд вважає недоведеним факт отримання цих коштів в інтересах сім'ї на придбання автомобіля. З іншими вимогами сторони не звертались та інших доказів не надавали. Відповідно до ч.1 ст.11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи в межах заявлених позовних вимог та на підставі наданих сторонами доказів.

Outcome: partial