Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-30 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення суми сплаченого страхового відшкодування, посилаючись на те, що 11.04.2019 року в с. Тіньки Чигиринського району сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля "Москвич", д/н [NUMBER] , яким керував відповідач, та автомобіля "Volkswagen", д/н [NUMBER] , під керуванням водія [PERSON] , внаслідок чого зазначені транспорті засоби отримали механічні пошкодження. Винним в ДТП за рішенням Чигиринського районного суду від 02.05.2019 року визнано відповідача [PERSON] . Згідно звіту про оцінку транспортного засобу «Volkswagen», вартість відновлювального ремонту, з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу вказаного автомобіля, становить 9286,21 грн. Завдана шкода особисто винуватцем ДТП потерпілому відшкодована не була, а тому з метою отримання страхового відшкодування, потерпілий звернувся до позивача з відповідною заявою. На час скоєння ДТП відповідач не мав чинного договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Позивачем було виплачено потерпілому особі грошові кошти в розмірі 9286,21 грн. Крім того, до суми завданих збитків відносяться кошти за послуги аварійного комісара в розмірі 1600,00 грн. Відповідач в добровільному порядку розмір витрат не відшкодував, що змусило страхову компанію звернутися з даним позовом до суду. До початку розгляду справи по суті позивач подав заяву про зменшення позовних вимог, обгрунтовуючи її тим, що оскільки відповідачем в досудовому порядку було добровільно сплачено збитки в сумі 9286,21 грн., то вони просять стягнути з відповідача витрати на оплату коштів за послуги аварійного комісара в розмірі 1600,00 грн. У судове засідання сторони не викликалися. Від відповідача надійшло заперечення на позов, в якому останній зазначає, що ще в липні 2019 року він отримав листа від Моторного (транспортного) страхового бюро України з вимогою сплатити розмір завданих внаслідок ДТП збитків на загальну суму 9286,21 грн. 26.07.2019 року відповідач добровільно оплатив вказану суму збитків, про що в телефонному режимі повідомив страхове бюро, де йому підтвердили, що кошти надійшли на рахунок і більше нічого платити не потрібно. Будь-яких інших стягнень в даному листі-претензії передбачено не було. З того часу минуло більше року і коли він отримав з суду матеріали позовної заяви, то знову телефонував позивачу, де йому повідомили, що помилково не зарахували сплачені ним кошти на рахунок страхового бюро і він більше нічого не повинен сплачувати. Витрати на страхового комісара не були зазначені в листі-претензії, він виконав вимоги досудового врегулювання спору, а тому вважає позовні вимоги необгрунтованими та такими, що не підлягають до задоволення, і просить відмовити в позові. Дослідивши в порядку спрощенного провадження матеріали справи, суд приходить до наступних висновків. Згідно ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюванних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. При розгляді справи судом встановлено, що 11.04.2019 року в с. Тіньки Чигиринського району сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля "Москвич", д/н [NUMBER] , яким керував відповідач, та автомобіля "Volkswagen", д/н [NUMBER] , під керуванням водія [PERSON] , внаслідок чого зазначені транспорті засоби отримали механічні пошкодження. Згідно з постановою Чигиринського районного суду Черкаської області від 02.05.2019 року, що набрала чинності, [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, та застосовано адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 340 грн. А відповідно до ч.6 ст. 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. 17.04.2019 року [PERSON] , який є власником пошкодженого автомобіля «Volkswagen», звернувся з повідомленням до ПАТ «Українська пожежно-страхова компанія» про дорожньо-транспортну пригоду, що сталася 11.04.2019 року. На момент дорожньо-транспортної пригоди цивільно-правова відповідальність власника транспортного засобу «Volkswagen» була застрахована відповідно до полісу № АМ/8130653, термін дії якого з 04.10.2018 року по 03.10.2019 року, в ПАТ «Українська пожежно-страхова компанія». Відповідно до звіту про оцінку транспортного засобу № А6-37 від 13.06.2019 року вартість відновлювального ремонту, з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу складників КТЗ, легкового автомобіля «Volkswagen», д/н [NUMBER] , в результаті його пошкодження при ДТП складає 10159,45 грн. Оцінку виконано ФОП [PERSON] оцінювачем [PERSON] . 17.04.2019 року [PERSON] , який є власником пошкодженого автомобіля «Volkswagen», звернувся з заявою до Моторного (транспортного) страхового бюро про виплату страхового відшкодування. Моторним (транспортним) страховим бюро України був виданий наказ № 6654 від 09.07.2019 року, на підставі якого вирішено відшкодувати на рахунок [PERSON] шкоду, заподіяну в результаті дорожньо-транспортної пригоди в розмірі 9286,21 грн., яке згідно платіжного доручення № 967408 від 10.07.2019 року виплачено позивачем потерпілій стороні. Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Статтею 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки. Згідно п.п. а) п. 41.1. ст. 41 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом, у разі її заподіяння транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім шкоди, заподіяної транспортному засобу, який не відповідає вимогам пункту 1.7 статті 1 цього Закону, та майну, яке знаходилося в такому транспортному засобі. Відповідно до п.п. 38.2.1. пункту 38.2 ст. 38 вказаного Закону, МТСБУ після сплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до власника, водія транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, який не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім осіб, зазначених у пункті 13.1 статті 13 цього Закону. Згідно ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Відповідно до ст. 1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлено законом. Згідно ст. 993 ЦК України до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. Як вбачається з роз`яснень, викладених в п. 26 Постанови № 4 Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01.03.2013 року «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки», до страховика (МТСБУ), який виплатив страхове відшкодування, переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, яка одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. Сума страхового відшкодування підлягає стягненню з особи, відповідальної за завдані збитки, відповідно до правил статті 993 ЦК України. Судом також встановлено та вбачається з листа-претензії № 3.1-05/23014 від 22.07.2019 року, що позивач, в порядку досудового врегулювання спору, направив відповідачу вимогу про добровільну сплату завданої шкоди в загальному розмірі 9286,21 грн., яку відповідачем було повністю погашено в установлені в претензії строки, що підтверджується наданою ним квитанцією № 12 від 26.07.2019 року, чого не заперечує і позивач у поданій заяві про зменшення позовних вимог. Що стосується стягнення з відповідача витрат на залучення аварійного комісара в розмірі 1600 грн., то стягнення витрат на послуги аварійного комісара не передбачено чинним законодавством, оскільки ці витрати не віднесені до фактичних витрат, що були сплачені потерпілому, а є наслідком виконаних робіт за дорученням МТСБУ, виходячи з наступного. Так, умови та порядок провадження діяльності аварійних комісарів, які з`ясовують причини настання страхового випадку та визначають розмір збитків відповідно до Закону України «Про страхування», визначені Типовим положенням про організацію діяльності аварійних комісарів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України №8 від 05 січня 1998 року, відповідно до ст. ст. 2, 5 якого аварійний комісар - особа, яка з`ясовує причини настання страхового випадку та визначає розмір збитків і відповідає кваліфікаційним вимогам, установленим Нацкомфінпослуг та діяльність аварійного комісара щодо з`ясування обставин і причин настання страхового випадку та визначення розміру збитків провадиться на підставі договору із страховиком. Відповідно до ст.ст. 16, 17 зазначеного Типового положення на підставі проведеного дослідження і зібраних документів аварійний комісар складає аварійний сертифікат. Аварійний сертифікат - це документ, в якому зазначаються обставини і причини настання страхового випадку та розмір заподіяної шкоди. У даному випадку матеріали справи не містять аварійного сертифікату, складеного відповідно до зазначеного положення, а в наданому позивачем платіжному дорученні № 1151542 від 14.08.2019 року зазначено, що призначенням платежу в сумі 1600 грн. є оплата послуг за врегулювання по справі № 58390, без конкретизаціїї цих послуг. Крім того, відповідно до п. 8 Порядку залучення моторним (транспортним) страховим бюро України аварійних комісарів, експертів або юридичних осіб, у штаті яких є аварійні комісари чи експерти, для визначення причин настання страхових випадків та розміру збитків, затвердженого розпорядженням Державної комісії з регулювання ринків фінансових послуг України від 23.02.2006 року № 5417 (у редакції розпорядження Державної комісії з регулювання ринків фінансових послуг України від 27.10.2011 року № 671), МТСБУ здійснює оплату послуг представників МТСБУ за рахунок коштів відповідного централізованого страхового резервного фонду (на момент проведення оцінки матеріального збитку автомобіля - в редакції пункту 9 «МТСБУ здійснює оплату послуг аварійних комісарів за рахунок коштів фонду захисту потерпілих»). Таким чином, витрати МТСБУ в розмірі 1600,00 грн. не входить до суми страхового відшкодування, оскільки такі витрати не є складовою регламентної виплати, більше того, дані витрати не були включені до суми збитків, які позивач виклав у листі-претензії до відповідача в межах досудового врегулювання спору, зазначивши лише суму 9286,21 грн., яка й була сплачена останнім, а тому підстави для стягнення з відповідача витрат на залучення аварійного комісара відсутні. Статтею 12 ЦПК України встановлено принцип змагальності сторін в цивільному процесі, який полягає в тому, що кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, прямо встановлених Законом. Обов`язок доведення своєї позиції за допомогою належних та допустимих доказів міститься і в ст. 81 ЦПК України. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Таким чином, оціннючи зібрані докази в їх сукупності шляхом повного і всебічного дослідження, суд вважає за необхідне відмовити в задоволенні позову. На підставі вищевикладеного,

Outcome: dismissed