Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-18 00:00:00

Позивач звернувся до Ленінського районного суду м. Дніпропетровська з позовом до [PERSON], у якому просить стягнути з відповідача на його користь заборгованість з послуг водопостачання та водовідведення у загальному розмірі 6 836,45 грн. Позовна заява мотивована тим, що відповідач починаючи з 2009 року по грудень 2015 року не сплачував за послуги водопостачання та водовідведення, внаслідок чого в нього утворилась вказана заборгованість. Відповідач надав суду заперечення та клопотання, в яких посилаючись на безпідставність заявлених вимог та пропуск позивачем строку позовної давності просив відмовити у задоволенні позову. Представник позивача у судовому засіданні проти застосування наслідків пропуску позовної давності заперечував, посилаючись на те, що відповідач у серпні 2013 року сплатив 50 грн., що свідчить про переривання дії строків звернення позивача до суду за захистом свого порушеного права. Просив задовольнити позовні вимоги у повному обсязі. Відповідач у судовому засіданні позовні вимоги не визнав, просив застосувати наслідки спливу строку позовної давності. Заслухавши пояснення сторін, розглянувши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позовна заява, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи по суті, суд встановив наступне. КП "Дніпроводоканал" Дніпропетровської міської ради відповідно до положень Закону України "Про житлово-комунальні послуги" надає фізичній особі - споживачу житлово-комунальні послуги, що полягають у водопостачанні і водовідведенні за його місцем проживання. Зазначені правовідносини є складовою частиною правочину найму житлового приміщення, передбаченого нормами ЖК України, що виникли з дій боржника та КП "Дніпроводоканал" Дніпропетровської міської ради, спрямованих на набуття цивільних прав та обов'язків щодо водопостачання і водовідведення та їх оплати. [PERSON] проживає у [ADDRESS] та є абонентом щодо користування послугами водопостачання і водовідведення до його будинку. Відповідно до рішення № 526 Дніпропетровської міської ради від 20 квітня 1995 року про розподіл платні за надання населенню комунальних послуг, споживачам, переданим на обслуговування КП "Дніпроводоканал" Дніпропетровської міської ради, відповідачу відкрито особовий рахунок № [NUMBER], у зв'язку з чим у останнього виник обов'язок вносити своєчасно і в повному розмірі плату за надані послуги по водопостачанню і водовідведенню. Згідно з ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. На підставі ст.610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Відповідно до ч.1 ст.612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Згідно з ч.2 ст.625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Згідно розрахунку, в результаті неналежного виконання відповідачем зобов'язань щодо оплати послуг водопостачання та водовідведення за період з 2009 року по грудень 2015 року в останнього утворилась заборгованість, яка з урахуванням 3 % річних та інфляційних втрат складає 6 836,45 грн. Разом з тим, відповідачем заявлено клопотання про застосування строку позовної давності. Відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Згідно з ст.257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Згідно з ч.1 ст.264 ЦК перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов'язку. Враховуючи, що протягом 2013 року відповідачу щомісячно нараховувалось 83,84 грн. в якості оплати за послуги водопостачання та водовідведення, суд не бере до уваги твердження представника позивача про переривання позовної давності внаслідок сплати відповідачем 50,00 грн. у серпні 2013 року, оскільки суду не надано доказів, що така сума була сплачена саме з метою погашення заборгованості за попередні періоди, а не з метою оплати поточного щомісячного платежу. Відповідно до ч. 4 ст. 267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. За таких обставин, враховуючи, що позивач звернувся до суду з пропуском строку позовної давності, а також те, що представник позивача з заявою про поновлення строку позовної давності до суду не звертався, суд доходить висновку про відсутність підстав для задоволення позову в частині вимог про стягнення заборгованості за період до 31.12.2012 року. Таким чином, суд доходить висновку, що відповідно до ст.256 ЦК України підлягає стягненню сума заборгованості з січня 2013 року по грудень 2015 року у розмірі 190,28 грн., що відповідно до наданого позивачем розрахунку складається з 189,73 грн. суми основного боргу, 3 % річних від простроченої суми у розмірі 0,46 грн. та інфляційного збільшення заборгованості у розмірі 0,09 грн. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.

Outcome: partial