Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-11 00:00:00

У лютому 2012 року ТОВ „ОТП Факторинг Україна" звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором № СL-501/031/2007 від 03.09.2007 року у загальному розмірі 28121,50 дол.США та 820100,88 грн., що разом по курсу НБУ (7,9898грн. за 1 дол.США) на 27.01.2012 року становить 1044786,04 грн., мотивуючи свої вимоги невиконанням відповідачем своїх зобов'язань за цим договором щодо повернення наданого кредиту та внесення плати за користування кредитними коштами у розмірі, строки і на умовах визначених цим договором. Крім того, обґрунтовуючи свої позовні вимоги, ТОВ „ОТП Факторинг Україна" вказує, що згідно з умовами договору купівлі-продажу кредитного портфелю № б/н від 26.112010 р. ПАТ „ОТП Банк" відступило, а ТОВ „ОТП Факторинг Україна" прийняло право вимоги за кредитним договором № СL-501/031/2007 від 03.09.2007 року, отже до ТОВ „ОТП Факторинг Україна" перейшли всі права ПАТ „ОТП Банк" до боржника [PERSON] за кредитним договором № СL-501/031/2007 від 03.09.2007 року. В червні 2014 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до ПАТ „ОТП Банк", третя особа - ТОВ „ОТП Факторинг Україна", про визнання недійсним підпункту 3.1.1. кредитного договору № СL-501/031/2007 від 03.09.2007 року, який передбачає, що за порушення прийнятих на себе зобов'язань стосовно повернення кредитних коштів, сплати процентів за користування кредитними коштами у визначені цим договором строки, позичальник зобов'язаний сплатити банку пеню в розмірі 1 % від суми несвоєчасно виконаного зобов'язання за кожний день прострочки, та зазначена пеня сплачується додатково до прострочених сум, що підлягають сплаті згідно цього договору. Згідно з ухвалою суду від 15.09.2014 року цивільна справа за позовом ТОВ „ОТП Факторинг Україна" д [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором та цивільна справа за позовом [PERSON] до ПАТ „ОТП Банк", третя особа : ТОВ „ОТП Факторинг Україна", про визнання підпункту кредитного договору недійсним - об'єднані в одне провадження. В судовому засіданні представник ТОВ „ОТП Факторинг Україна" - Царюк М.З., яка також є представником ПАТ „ОТП Банк", підтримала позов ТОВ „ОТП Факторинг Україна" і не визнала позов [PERSON] та просила відмовити у задоволенні позову останнього в зв'язку з пропуском ним строку позовної давності, а представник [PERSON] - [PERSON] підтримала позовні вимоги свого довірителя і не визнала позов ТОВ „ОТП Факторинг Україна", а також просила суд при вирішенні позову ТОВ „ОТП Факторинг Україна" до [PERSON] зменшити розмір пені за кредитним договором № СL-501/031/2007 від 03.09.2007 року з 102643,48 дол.США, що в еквіваленті по курсу НБУ (7,9898грн. за 1дол.США) на 27.01.2012 року становить 820100,88 грн., до 2117,39 дол.США, що в еквіваленті по курсу НБУ на вказану дату становить 16917,48 грн. Дослідивши матеріали справи і вислухавши поясненні представників сторін, суд доходить висновку, що позов ТОВ „ОТП Факторинг Україна" підлягає частковому задоволенню, а позов [PERSON] не підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк зобов'язується надати грошові кошти позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти ; за ч.2 цієї статті до відносин за кредитним договором застосовуються вимоги закону за позикою. Статтею 526 ЦК України визначено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Згідно з положеннями статей 530,612,625 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Згідно ст.625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. У відповідності до ч.2 ст.1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст.1048 цього Кодексу. Судом установлено, що згідно кредитного договору № СL-501/031/2007 від 03.09.2007 року закрите акціонерне товариство „ОТП Банк", назва якого згодом змінена на публічне акціонерне товариство „ОТП Банк", надало [PERSON] кредит в сумі 30969,24 дол.США із сплатою відсотків за користування кредитними коштами відповідно до п.3 Частини № 1 та п.1.4. Частини № 2 цього кредитного договору, з погашенням кредиту та сплатою відсотків за користування кредитом щомісячними платежами у розмірі, строки і на умовах визначених цим договором , з кінцевою датою повернення кредиту та усіх нарахувань за ним - 03.09.2013 року. Проте в порушення умов цього договору [PERSON] починаючи з 2010 року не здійснює повернення кредиту та не сплачує нараховані за користування кредитом відсотки у розмірі та строки передбачені цим договором. Згідно з п.3.1.1. цього кредитного договору, за порушення прийнятих на себе зобов'язань стосовно повернення кредитних коштів, сплати процентів за користування кредитними коштами у визначені цим договором строки, позичальник зобов'язаний сплатити банку пеню в розмірі 1 % від суми несвоєчасно виконаних боргових зобов'язань за кожний день прострочки. Зазначена пеня сплачується додатково до прострочених сум, що підлягають сплаті згідно цього договору. Відповідно до п.1.9.1. Частини № 2 цього кредитного договору, банк має право вимагати дострокового виконання боргових зобов'язань в цілому або у визначеній банком частині у випадку невиконання позичальником та/або поручителем, та/або майновим поручителем своїх боргових та інших зобов'язань за кредитним договором та/або умов договору поруки. При цьому, виконання боргових зобов'язань повинно бути проведено позичальником протягом 30 календарних днів з дати одержання позичальником відповідної вимоги. ПАТ „ОТП Банк" було направлено рекомендованою поштою на адресу [PERSON] письмову досудову вимогу про погашення заборгованості за кредитним договором № СL-501/031/2007 від 03.09.2007 року за вих.№ 22-2/94087 від 20.07.2009 року, яка містить вимогу про дострокове повернення кредиту та сплату усіх нарахувань за ним в повному обсязі протягом 30 календарних днів з дати отримання цієї вимоги, але [PERSON], який отримав цю досудову вимоги особисто під розпис 31.08.2009 року, залишив її без задоволення. Таким чином, встановлений заново строк повернення кредиту та сплати усіх нарахувань за ним по кредитному договору № СL-501/031/2007 від 03.09.2007 року настав 30 вересня 2009 року, але [PERSON] станом на дату судового розгляду даної справи ще не виконав ці свої зобов'язання за вказаним договором, незважаючи на те, що встановлений цим договором кінцевий строк повернення кредиту та сплати усіх нарахувань за ним сплинув 03.09.2013 року. Через невиконання [PERSON] своїх зобов'язань за згаданим кредитним договором, його заборгованість за цим договором станом на 27.01.2012 року склала 28121,50 дол.США, що в еквіваленті по курсу НБУ (7,9898грн. за 1дол.США) на вказану дату становить 224685,16 грн., та 820100,88 грн., що разом по курсу НБУ на 27.01.2012 р. становить 1044786,04 грн., з яких : заборгованість за кредитом - 23886,73 дол.США, що в еквіваленті по курсу НБУ становить 190850,20 грн. ; заборгованість по процентам за користування кредитом - 4234,77 дол.США, що в еквіваленті по курсу НБУ становить 33834,96 грн. ; сума пені за прострочення виконання зобов'язань - 820100,88 грн. Вирішуючи дану справу, суд враховує, що, по-перше, згідно з умовами договору купівлі-продажу кредитного портфелю № б/н від 26.112010 р. ПАТ „ОТП Банк" відступило, а ТОВ „ОТП Факторинг Україна" прийняло право вимоги за кредитним договором № СL-501/031/2007 від 03.09.2007 року, отже до ТОВ „ОТП Факторинг Україна" перейшли всі права ПАТ „ОТП Банк" до боржника [PERSON] за кредитним договором № СL-501/031/2007 від 03.09.2007 року ; і, по-друге, ТОВ „ОТП Факторинг Україна" не отримувало в установленому законом порядку відповідної ліцензії на право здійснення валютних операцій, отже має право вимагати стягнення боргу з відповідача [PERSON] лише у національній валюті України. Також суд бере до уваги, що відповідно до ч.3 ст.551 ЦК України, розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення. Як вбачається з наданого суду ТОВ „ОТП Факторинг Україна" розрахунку заборгованості [PERSON] за кредитним договором № СL-501/031/2007 від 03.09.2007 року станом на 27.01.2012 року, сума пені за прострочення виконання зобов'язань становить 820100,88 грн., що значно перевищує загальну суму заборгованості по кредиту та по процентам за користування кредитом, що разом становить 28121,50 дол.США, що в еквіваленті по курсу НБУ (7,9898грн. за 1дол.США) на вказану дату становить 224685,16 грн. Більш того, ТОВ „ОТП Факторинг Україна" не навів в своєму позові мотивів настання негативних наслідків для нього через прострочення виконання [PERSON] своїх зобов'язань за кредитним договором № СL-501/031/2007 від 03.09.2007 року щодо повернення кредиту та сплати процентів за користування кредитом. З огляду на наведене, на думку суду, зменшення розміру неустойки за виказаним кредитним договором з 820100,88 грн. до 224685,16 грн. буде цілком відповідати засадам справедливості, пропорційності і розумності та вимогам ч.3 ст.551 ЦК України. Вирішуючи позовні вимоги [PERSON] до ПАТ „ОТП Банк" про визнання недійсним підпункту 3.1.1. кредитного договору № СL-501/031/2007 від 03.09.2007 року, який встановлює, що за порушення прийнятих на себе зобов'язань стосовно повернення кредитних коштів, сплати процентів за користування кредитними коштами у визначені цим договором строки, позичальник зобов'язаний сплатити банку пеню в розмірі 1 % від суми несвоєчасно виконаного зобов'язання за кожний день прострочки, та зазначена пеня сплачується додатково до прострочених сум, що підлягають сплаті згідно цього договору, суд виходить з того, що цей позов [PERSON] подано до суду в червні 2014 року, тобто після сплину строку позовної давності, а так само після сплину встановленого вказаним кредитним договором кінцевого строку повернення кредиту та сплати усіх нарахувань за ним - 03.09.2013 року, і представник ПАТ „ОТП Банк" в судовому засіданні просила відмовити у задоволенні цього позову саме з підстав пропуску [PERSON] встановленого законом строку позовної давності для звернення до суду з цим позовом. Згідно ч.4 ст.267 ЦК України, сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. [PERSON] та/або його представник [PERSON] не заявляли у даній справі клопотання про поновлення строку звернення до суду з вищевказаним позовом до ПАТ „ОТП Банк", а судом не встановлено обставин, які б дозволяли зробити обгрунтований висновок про те, що причини пропущення [PERSON] позовної давності є поважними. Більш того, не заслуговують на увагу суду доводи [PERSON] щодо того, що лише із роз'яснень адвоката [PERSON] від 30.05.2014 року йому стало відомо про те, що оспорюваний підпункт 3.1.1. кредитного договору № СL-501/031/2007 від 03.09.2007 року є несправедливим та таким, що суперечить принципам розумності, справедливості та добросовісності в межах договірних зобов'язань, а також суперечить засадам цивільного законодавства та його інтересам як споживача. Виходячи з наведеного, суд доходить висновку, що в позові [PERSON] до ПАТ „ОТП Банк" про визнання недійсним підпункту 3.1.1. кредитного договору № СL-501/031/2007 від 03.09.2007 року слід відмовити в зв'язку з пропуском [PERSON] встановленого законом строку звернення до суду з цим позовом згідно ч.4 ст.267 ЦК України. Частково задовольняючи позовні вимоги ТОВ „ОТП Факторинг Україна", суд стягує на користь останнього понесені ним і документально підтверджені судові витрати в сумі 3219,00 грн., пов'язані із сплатою судового збору, з [PERSON] На підставі викладеного і

Outcome: partial