Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-18 00:00:00

Позивач 05 листопада 2015 року звернулася до суду з вказаним позовом, в якому згідно уточнень зазначила, що її батьку [PERSON] належала 31/100 частина домоволодіння [ADDRESS] на підставі рішення народного суду Ленінського району м. Дніпропетровська від 20.06.1980 року, зареєстрованого в КП "ДМБТІ" ДОР в реєстрову книгу № 374 за реєстровим № 96. 40/100 частин вказаного домоволодіння належить [PERSON] на підставі рішення народного суду Ленінського району м. Дніпропетровська від 20.06.1980 року, зареєстрованого в КП "ДМБТІ" ДОР в реєстрову книгу № 374 за реєстровим № 96. 29/100 частин домоволодіння належить [PERSON] на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 13.07.2007 року, посвідченого Другою Дніпропетровською державною нотаріальною конторою за реєстровим № 1-658, зареєстрованого в КП "ДМБТІ" ДОР за реєстраційним № 11405625. За життя, 30.09.2008 року, [PERSON] склав заповіт, посвідчений приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Міхеєвою Т.М. і зареєстрований в реєстрі за № 2038. Згідно до заповіту все своє майно він заповів своїй дочці, позивачу по справі. [INFO] [PERSON] помер. Після його смерті відкрилася спадщина у вигляді 31/100 частини домоволодіння за адресою: [ADDRESS], що являє собою квартиру №2. У встановлений законом строк позивач звернулася до Другої Дніпропетровської державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини після смерті батька та про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом, однак їй було відмовлено, оскільки відсутні правовстановлюючі документи на спадкове майно. Позивач просила встановити факт належності [PERSON] 31/100 частини домоволодіння за адресою: [ADDRESS] на підставі рішення народного суду Ленінського району м. Дніпропетровська від 20.06.1980 року, зареєстрованого в КП "ДМБТІ" ДОР в реєстрову книгу № 374 за реєстровим № 96; визнати за [PERSON] право власності в порядку спадкування за заповітом після смерті батька [PERSON], який помер [INFO], на 31/100 частину домоволодіння за адресою: [ADDRESS], що складається з житлового будинку літ. А-1, житловою площею 65,9 кв.м., загальною площею 129,4кв.м., літніх кухонь літ. Б, б, б1, Д, сараїв літ. В, Г, Е, И, вбиральні літ. З, споруд № 1-4, І. Від позивача надійшла письмова заява з проханням слухати справу у її відсутність, позовну заяву підтримала та просила задовольнити. Від відповідачів надійшли письмові заяви з проханням слухати справу у їх відсутність, позовну заяву визнали та не заперечували проти її задоволення. Від третьої особи надійшла письмова заява з проханням слухати справу у її відсутність. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню по наступних підставах. Згідно ч.1 ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Матеріалами справи встановлено, що [PERSON] належала 31/100 частина домоволодіння [ADDRESS] на підставі рішення народного суду Ленінського району м. Дніпропетровська від 20.06.1980 року, зареєстрованого в КП "ДМБТІ" ДОР в реєстрову книгу № 374 за реєстровим № 96. 40/100 частин вказаного домоволодіння належить на праві власності [PERSON], на підставі рішення народного суду Ленінського району м. Дніпропетровська від 20.06.1980 року, зареєстрованого в КП "ДМБТІ" ДОР в реєстрову книгу № 374 за реєстровим № 96 (а.с.67-68). 29/100 частин належить [PERSON], на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, видане 13.07.2007 року Другою Дніпропетровською державною нотаріальною конторою (а.с.65-66). Встановлено, що [INFO] [PERSON] помер (а.с.8). За життя, згідно заповіту від 30 вересня 2008 року, посвідченого приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Міхеєвою Т.М. та зареєстрованого у реєстрі за № 2038, [PERSON] все своє майно, де б воно не було та з чого б воно не складалося, і взагалі, все те, що йому буде належати на день смерті і на, що він за законом матиме право заповів [PERSON] (а.с.7). Згідно ст.ст.1216, 1217 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ст. 1223 ЦК України, право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. Згідно матеріалів спадкової справи № 619/2013, заведеної Другою Дніпропетровською державною нотаріальною конторою, вбачається, що після смерті [PERSON], померлого [INFO] із заявою про прийняття спадщини звернулася 16 серпня 2013 року [PERSON] (а.с.33-44). Так, згідно ч.1 ст. 1296 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Проте, позивач на даний не має можливості отримати свідоцтво про на спадщину на частину домоволодіння, оскільки згідно постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 07.10.2015 року їй відмовлено у видачі свідоцтва після смерті батька, оскільки відсутні оригінали правовстановлюючих документів на спадкове майно. Тобто, аналізуючи здобуті по справі докази, суд приходить до висновку, що [PERSON] в порядку ст. 1269 ЦК України прийняла спадщину після смерті [PERSON], померлого [INFO] та успадкувала 31/100 частину домоволодіння за адресою: [ADDRESS], і тому вважає, що позовні вимоги є законними і такими, що підлягають задоволенню. Враховуючи вищевикладене суд вважає, що позовні вимоги законні, обґрунтовані та підлягають задоволенню.

Outcome: approved