Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-16 00:00:00

Позивач ПАТ КБ "Приватбанк" звернувся в суд з позовною заявою до [PERSON], що діє в своїх інтересах та інтересах неповнолітнього [PERSON], [PERSON], третя особа Служба у справах дітей виконавчого комітету Лубенської міської ради про виселення. Позовні вимоги мотивував тим, що 23.05.2007 року Публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПРИВАТБАНК» та [PERSON] уклали кредитний договір. Відповідно до кредитного договору банк зобов'язався надати відповідачці [PERSON] кредит у вигляді кредитної лінії у розмірі 18481.00 (доларів США) строком до 23.05.2017 р., а відповідачка [PERSON] зобов'язалася повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитними коштами в строк та в порядку, встановлених кредитним договором. В забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» і [PERSON] 23.05.2007 р. уклали договір іпотеки. Згідно з п. 33.3 договору іпотеки відповідачка [PERSON] надала в іпотеку нерухоме майно, а саме: житловий будинок загальною площею 78.40 кв.м., житловою площею 38.40 кв., що знаходиться за адресою: [ADDRESS]. Майно належить відповідачці [PERSON] на праві власності на підставі договору купівлі-продажу. Свої зобов'язання за кредитним договором ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» виконав в повному обсязі, надавши відповідачці [PERSON] кредит в розмірі, передбаченому умовами кредитного договору. Відповідачка [PERSON] не повернула своєчасно банку грошові кошти для погашення заборговане кредитом, відсотками, комісією, а також іншими витратами відповідно до умов договору, тобто у порушення норм закону та умов договору, відповідачка [PERSON] зобов'язання за кредитним договором не виконала. Враховуючи вищевикладене позивач прохав суд виселити [PERSON], [PERSON], [INFO], [PERSON], які зареєстровані та/або проживають у житловому будинку (предмет іпотеки), розташованому за адресою [ADDRESS] В судовому засіданні представник позивача [PERSON] позовні вимоги підтримав, прохав їх задовольнити та виселити відповідачок [PERSON], [PERSON] та неповнолітнього [PERSON] з житлового будинку (предмета іпотеки), розташованого за адресою [ADDRESS] Також прохає стягнути з відповідачів на користь банку судові витрати. Представник третьої особи Служби у справах дітей виконавчого комітету Лубенської міської ради в судове засідання не з'явився, згідно наданого листа прохали справу слухати у його відсутність. При винесенні рішення покладаються на розсуд суду, та прохають врахувати інтереси дитини. Суд, заслухавши учасників судового процесу, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно ч.1 статті 575 Цивільного кодексу України та статті 1 Закону України «Про іпотеку» іпотека як різновид застави, предметом якої є нерухоме майно, це вид забезпечення виконання зобов'язання, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов'язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, передбаченому цим Законом. Судом встановлено, що 23.07.2018 року між позивачем ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» та відповідачкою [PERSON] було укладено кредитний договір № PLL0GA00000117. Згідно умов кредитного договору позивач зобов'язався надати відповідачці [PERSON] кредит у вигляді кредитної лінії у розмірі 18481.00 (доларів США) строком до 23.05.2017 р., а відповідачка [PERSON] зобов'язалася повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитними коштами в строк порядку, встановлених кредитним договором. (а.с.4-6). В забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» і [PERSON] 23.05.2007 р. було укладено договір іпотеки. (а.с.7-8). Згідно з п. 33.3 договору іпотеки відповідачка [PERSON] надала в іпотеку нерухоме майно, а саме: житловий будинок загальною площею 78.40 кв.м., житловою площею 38.40 кв.м. знаходиться за адресою: [ADDRESS]. Згідно договору купівлі - продажу від 23 квітня 2007 року відповідачка [PERSON] придбала у [PERSON] житловий будинок [ADDRESS] загальною площею 78.40 кв.м., житловою площею 38.40 кв.м., який знаходиться за адресою: [ADDRESS] Згідно Інформаційної довідки від 22.05.2018 року № 124819724 за [PERSON] зареєстровано право власності на об'єкт нерухомого майна, житловий будинок загальною площею 78, 3 кв.м., житловою площею 38, 4 кв.м., за адресою [ADDRESS] Згідно повідомлення сектору з реєстрації місця проживання/перебування фізичних осіб Лубенської міської ради № 739/14.1-03 від 11 травня 2018 року [PERSON], [INFO] за даними реєстру територіальної громади зареєстрована [ADDRESS]. (а.с.33). Також судом встановлено, що заочним рішенням Лубенського міськрайонного суду від 05 вересня 2016 року позовні вимоги ПАТ КБ "ПРИВАТБАНК" було задоволено та вирішено виселити [PERSON], [PERSON] та її малолітніх дітей [PERSON], [PERSON], [PERSON] з житлового будинку розташованого за адресою [ADDRESS]. Рішенням Апеляційного суду Полтавської області від 21 вересня 2017 року скасовано рішення Лубенського міськрайонного суду від 05 вересня 2016 року та постановлено нове, яким у задоволенні позову ПАТ КБ "ПРИВАТБАНК" до [PERSON], [PERSON].в її інтересах та інтересах неповнолітніх дітей [PERSON], [PERSON], [PERSON], третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Служба у справах дітей виконавчого комітету Лубенської міської ради про виселення відмовлено. Ухвалою Лубенського міськрайонного суду від 17 вересня 2018 року закрито провадження в частині позовних вимог щодо виселення [PERSON] у справі за позовом ПАТ КБ "ПРИВАТБАНК" до [PERSON], що діє в своїх інтересах та інтересах неповнолітнього [PERSON], [PERSON], третя особа Служба у справах дітей виконавчого комітету Лубенської міської ради про виселення на підставі ст. 255 ч.1 п.3 ЦПК України. Згідно із частиною третьою статті 33 Закону України «Про іпотеку» звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя. Відповідно до ч.1 та ч. 2 статті 39 цього Закону в разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет іпотеки одночасно з рішенням про звернення стягнення на предмет іпотеки суд за заявою іпотекодержателя виносить рішення про виселення мешканців за наявності підстав, передбачених законом, якщо предметом іпотеки є житловий будинок або житлове приміщення. Частиною першою статті 40 Закону України «Про іпотеку» передбачено, що звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення є підставою для виселення всіх мешканців, за винятком наймачів та членів їх сімей. Виселення проводиться у порядку, встановленому законом. Нормою, яка встановлює порядок виселення із займаного житлового приміщення, є стаття 109 ЖК УРСР, у частині першій якої передбачені підстави виселення. За змістом частини другої статті 40 Закону України «Про іпотеку» та частини третьої статті 109 ЖК УРСР після прийняття рішення про звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення шляхом позасудового врегулювання на підставі договору всі мешканці зобов'язані на письмову вимогу іпотекодержателя або нового власника добровільно звільнити житловий будинок чи житлове приміщення протягом одного місяця з дня отримання цієї вимоги. Якщо мешканці не звільняють житловий будинок або житлове приміщення у встановлений або інший погоджений сторонами строк добровільно, їх примусове виселення здійснюється на підставі рішення суду. Відповідно до частини другої статті 109 ЖК УРСР громадянам, яких виселяють із жилих приміщень, одночасно надається інше постійне жиле приміщення, за винятком виселення громадян при зверненні стягнення на жилі приміщення, що були придбані ними за рахунок кредиту (позики) банку чи іншої особи, повернення якого забезпечене іпотекою відповідного жилого приміщення. Постійне жиле приміщення, що надається особі, яку виселяють, повинне бути зазначене в рішенні суду. В постанові Верховного Суду України від 01 липня 2015 року при розгляді справи № 6-875цс15 висловлена правова позиція, згідно якої, за змістом статей 39, 40 Закону України «Про іпотеку» та статті 109 ЖК Української РСР особам, які виселяються із жилого будинку (жилого приміщення), яке є предметом іпотеки, у зв'язку зі зверненням стягнення на предмет іпотеки, надається інше постійне житло у тому разі, коли іпотечне житло було придбане не за рахунок кредиту, забезпеченого іпотекою цього житла. Постійне жиле приміщення, що надається особі, яку виселяють, повинно бути зазначено в рішенні суду. Як виняток, допускається виселення громадян без надання іншого постійного жилого приміщення при зверненні стягнення на предмет іпотеки, якщо іпотечне майно було придбано за рахунок кредиту, повернення якого забезпечене іпотекою відповідного жилого приміщення (частина 2 статті 109 ЖК Української РСР). У такому випадку виселення здійснюється відповідно до частини четвертої статті 109 та статті 132-2 ЖК УРСР. Отже, як встановлено в судовому засіданні та підтверджується матеріалами справи будинок по [ADDRESS], в м. Лубни, Полтавської області, який є предметом іпотеки відповідно до договору від 23.05.2007 року №PLL0GА00000117, придбаний відповідачкою [PERSON] не за рахунок коштів, які надавалися за кредитним договором від 23.05.2007 р. №PLL0GА00000117, а за договором купівлі-продажу від 23 квітня 2007 року, дублікат якого міститься в справі. Таким чином, іпотечне житло будинок по [ADDRESS] в м. Лубни, Полтавської області, було придбане відповідачкою [PERSON] не за рахунок кредиту, забезпеченого іпотекою цього житла. У позові про виселення відповідачів з житлового будинку, яке є предметом іпотеки, ПАТ КБ «ПриватБанк» не заявляв вимогу про надання їм іншого постійного житлового приміщення, у зв'язку зі зверненням стягнення на предмет іпотеки, а тому на підставі викладеного суд не знаходить підстав для задоволення позову. Враховуючи вищевикладене,

Outcome: dismissed