Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-05 00:00:00

В обґрунтування позовних вимог позивачка зазначає, що [PERSON] рішенням Кустинської сільської ради від 24.11.2009 р. за № 349 надано дозвіл на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право на земельну ділянку для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд на території Кустинської сільської ради площею 0,15 га в с. Кустин. Надалі цій ділянці був присвоєний кадастровий номер, що стверджується витягом з Державного земельного кадастру про земельну ділянку від 22.01.2013 р. № НВ-5600002252013, в якому зазначено власником цієї ділянки батька заявниці. Однак батько позивачки помер [INFO], так не провівши державну реєстрацію права власності. За таких умов позивачка просить суд постановити рішення, яким визнати за нею право власності на цю земельну ділянку в порядку спадкування за законом, після смерті батька. Позивачка не з'явилася в судове засідання. Згідно до поданої заяви позов підтримує та просить справу розглядати без її участі. В разі неявки відповідача не заперечує щодо можливості проведення заочного розгляду справи. Відповідачка не з'явилася в судове засідання. Згідно до поданої заяви позов визнає та просить справу розглядати без її участі. Дослідивши матеріали справи суд вважає, що позов підлягає до часткового задоволення. Як встановлено в судовому засіданні, рішенням Кустинської сільської ради Рівненського району Рівненської області від 24.11.2009 р. за № 349 батькові сторін - [PERSON] надано дозвіл на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право на земельну ділянку для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд на території Кустинської сільської ради площею 0,15 га в с. Кустин Рівненського району Рівненської області. Рішенням Кустинської сільської ради Рівненського району Рівненської області від 23.11.2012 р. затверджено проект землеустрою щодо відведення у власність [PERSON] земельної ділянки площею 0,15 га для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд в с. Кустин на території Кустинської сільської ради Рівненського району. Вказаній земельній ділянці присвоєно кадастровий номер 5624686500:05:014:0207, що стверджується витягом з Державного земельного кадастру про земельну ділянку від 22.01.2013 р. № НВ-5600002252013 в якій зазначено власником цієї ділянки батька сторін. Після оформлення вказаних документів на землю [PERSON] мав намір передати їх на реєстрацію Державному реєстратору. [INFO] [PERSON] помер, що стверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER]. Позивачка, як спадкоємець за законом І-ої черги, в шестимісячний строк звернулася із заявою до нотаріуса про прийняття спадщини, однак через відсутність реєстрації права власності на земельну ділянку їй не можуть видати Свідоцтво про право власності на неї за законом, що стверджується витягом про реєстрацію в Спадковому реєстрі від 26.06.2013 р. та листом державного нотаріуса від 13.05.2014 р. за № 1400/02-14. Спори про визнання права власності на земельну ділянку та права на земельну частку (пай) в порядку спадкування, зокрема у випадках, якщо відсутній отриманий спадкодавцем державний акт про право власності на земельну ділянку, зареєстрований належним чином, якщо спадкодавцем не був отриманий державний акт про право власності на земельну ділянку, або в державному акті є неточності, які підлягають виправленню, розглядаються судами з урахуванням вимог закону та роз'яснень, викладених в пунктах 10, 11 ППВСУ від 30 травня 2008 року № 7 про те, що відповідно до статті 1225 ЦК право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом. У порядку спадкування можуть передаватися також право користування земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб (емфітевзис), право користування чужою земельною ділянкою для забудови (суперфіцій), право користування чужим майном (сервітут). Відповідно до ст.ст. 125, 126 ЗК України, в редакції чинній на даний час, право власності на земельну ділянку виникає з моменту державної реєстрації цих прав та оформлюється відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». Відповідно до листа ВССУ з розгляду цивільних та кримінальних справ від 16.05.2013 року № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування», право власності на земельну ділянку посвідчується державним актом, а також право власності на земельну ділянку, набуту у власність із земель приватної власності без зміни її меж, цільового призначення, посвідчується: - цивільно-правовою угодою щодо відчуження земельної ділянки, укладеною у порядку, встановленому законом, у разі набуття права власності на земельну ділянку за такою угодою; - свідоцтвом про право на спадщину (ч. 1 і ч. 2 ст. 126 ЗК). Набуття права власності на земельну ділянку та перехід права власності на земельну ділянку в порядку спадкування має місце за наявності наступних юридичних фактів у їх сукупності: - ухвалення рішення компетентного органу про передачу у власність земельної ділянки спадкодавцю, укладення спадкодавцем правочинів щодо набуття права власності на земельні ділянки; - виготовлення технічної документації на земельні ділянки; - визначення меж земельної ділянки в натурі; - погодження із суміжними землевласниками та землекористувачами; - одержання у встановленому порядку Державного акта на землю; - реєстрація права власності на земельну ділянку. Якщо зазначені вимоги спадкодавцем не дотримано - право власності на конкретні земельні ділянки не виникає та відповідно до ст. 1216 ЦК не переходить до спадкоємців у порядку спадкування, за винятком встановлених випадків, на які поширюється дія п. 1 розділу X "Перехідні положення" ЗК. Якщо спадкодавець не набув права власності на земельну ділянку згідно зі ст. 125 ЗК, проте розпочав процедуру приватизації земельної ділянки відповідно до чинного законодавства України, а органами місцевого самоврядування відмовлено спадкоємцям у завершенні процедури приватизації, то спадкоємці мають право звертатися до суду із позовами про визнання відповідного права в порядку спадкування - права на завершення приватизації та одержання державного акта про право власності на землю на ім'я спадкоємця, а не права власності на земельну ділянку. Отже, заявлені позовні вимоги слід задовольнити частково, з урахуванням змін, що відбулися в законодавстві. Виправлення помилок у документації із землеустрою та оцінки земель помилки, допущеної у відомостях Державного земельного кадастру ( в тому числі після перенесення інформації про земельні ділянки з державного реєстру земель та відомостей про інші об'єкти Державного земельного кадастру, що містяться в документації із землеустрою та оцінки земель, затвердженої та переданої до 1 січня 2013 року до Державного фонду документації із землеустрою) проводиться згідно пунктів 152-156 постанови Кабінету Міністрів України від 17 жовтня 2012 року № 1051 "Порядок ведення Державного земельного кадастру". Відповідно до Закону України "Про Державний земельний кадастр" до повноважень територіальних органів центральних органів виконавчої влади з питань земельних ресурсів у районах у сфері Державного земельного кадастру належать: внесення до Державного земельного кадастру та надання відомостей про землі. розташовані в межах району, здійснення державної реєстрації земельних ділянок, обмежень у їх використанні. Статтею 2 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" передбачено, що державна реєстрація речових прав на нерухоме майно - це офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення прав на нерухоме майно, обтяження таких прав, шляхом внесення відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. З 1 січня 2013 року функції державної реєстрації речових прав на нерухоме майно, у тому числі на земельні ділянки, переходять до спеціально уповноваженого центрального органу виконавчої влади з питань державної реєстрації прав - Міністерства юстиції та його територіальних управлінь юстиції. Державна реєстраційна служба створена на підставі Указу Президента України від 06.04.2011р. №401/2011 р. До повноважень органу державної реєстрації прав відноситься: проведення державної реєстрації прав та їх обтяжень або відмова у їх реєстрації, забезпечення ведення Державного реєстру прав, надання інформації про зареєстровані права та внесення до Державного реєстру прав відомостей про припинення речових прав на нерухоме майно. Пунктом 36 Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 жовтня 2013 року № 868 передбачено, що для проведення державної реєстрації речового права на нерухоме майно, що є похідним від права власності, на таке майно заявником подаються документи, необхідні для проведення державної реєстрації права власності на таке майно та державної реєстрації права речового права, що є похідним від нього. Частиною 10 пункту 37 вищезазначеного порядку передбачено, що документами, що підтверджують виникнення, перехід та припинення речових прав на нерухоме майно є рішення суду, що набрало законної сили, щодо права власності та інших речових прав на нерухоме майно. Таким чином, у позивачки виникає право на проведення державної реєстрації на власне ім'я та отримання відповідного витягу про право власності щодо земельної ділянки, яка була внесена до Державного земельного кадастру про земельну ділянку на ім'я [PERSON], в порядку спадкування за законом.

Outcome: dismissed