Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-15 00:00:00

11.03.2019 Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Українська страхова група» звернулося з позовом про стягнення з [PERSON] суму страхового відшкодування у розмірі 11059 грн. 31 коп. та судових витрат. Представник позивача в судове засідання не з`явився, подав заяву у якій просив розглянути справу за відсутності представника. 18.06.2019 відповідач подав відзив на позовну заяву, просив відмовити в задоволенні позову. В обґрунтування підстав для відмови вказав, що страхова компанія згідно платіжного доручення №3045 від 14.02.2018 перерахувала ПП «ВІП-Рент» 56139 грн. 99 коп., а останній отримані кошти на ремонт ТОВ «Бровари-моторс» не перераховувалися, тому збитки в розумінні ст. 1192 ЦК України відсутні. Також зазначив, що своєчасно повідомив страхову компанію про дорожньо-транспортну пригоду за його участі, а тому відсутні підстави для застосування до відповідача регресних вимог в страхової компанії. 20.06.2019 відповідач подав заяву про перенесення судового засідання призначеного на 24.06.2019 року в зв`язку з відрядженням, проте не надав суду належних доказів, які б вказували на поважність причини його неявки до суду. 24.06.2019 судовий розгляд справи відкладено на 16.07.2019 в зв`язку з неявкою відповідача до суду. Відповідач у судове засідання 16.07.2019 не з`явився повторно, про час і місце розгляду справи сповіщався завчасно і належним чином. Повістка відповідачу надсилалася за зареєстрованим у встановленому законом порядку. Відповідно п. 4 ч. 8 ст. 128 ЦПК України, день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси вважається, що днем вручення судової повістки. Представник третьої особи в судове засідання не з`явився, подав до суду письмові пояснення, в яких зазначило, що ПрАТ «АСК «ІНГО Україна» здійснило виплату страхового відшкодування відповідно до вимог законодавства та у відповідності до умов договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, оскільки страхова компанія, яка застрахувала цивільно-правову відповідальність здійснює відшкодування із врахуванням ст.ст. 22, 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», якими передбачено відшкодування особою, відповідальною за шкоду, заподіяну винуватцем ДТП, зокрема вартості відновлювального ремонту транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку встановленому законодавством, як матеріальний збиток. Фіксування судового засідання технічним записом не здійснювалося відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню із наступних підстав. Судом встановлено, що 18.12.2017 року о 17 год. 45 хв. в м. Чернігові по прос. Миру, буд. 180-А, з боку вул. Кошового в бік вул. Громадська, керуючи транспортним засобом «ВАЗ» державний реєстраційний номер [NUMBER] під керуванням водія [PERSON] , останній не врахував стан проїзної частини (ожеледь), не дотримався безпечної дистанції, в результаті чого скоїв зіткнення з транспортним засобом "SKODA SPASEBACK", державний реєстраційний номер [NUMBER] , що належить підприємству з іноземними інвестиціями «ВІП РЕНТ» під керуванням водія [PERSON] , який зупинився попереду, що спричинило механічні пошкодження транспортних засобів, чим [PERSON] порушив вимоги п. 13.1 ПДР України та скоїв правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП. Факт дорожньо-транспортної пригоди підтверджується довідкою про дорожньо-транспортну пригоду № 3017353336928253. Відповідно до ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Постановою Деснянського районного суду м. Чернігів від 17.01.2018 року притягнуто [PERSON] до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП і накладено стягнення у вигляді штрафу в розмірі 340 грн.(а.с. 31). Вказаною постановою Деснянського районного суду встановлена вина [PERSON] у вчиненні правопорушення. Автомобіль "SKODA SPASEBACK", державний реєстраційний номер [NUMBER] , що належить підприємству з іноземними інвестиціями «ВІП РЕНТ» на момент ДТП був застрахований у Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Українська страхова група» відповідно до Генерального договору добровільного страхування № 28-0199-2700/17-AVIS від 15.12.2016 року. 19.12.2017 [PERSON] звернувся до ПрАТ «АСК «ІНГО Україна» з письмовим повідомленням про випадок. 19.12.2017 зв участі представника ПрАТ «АСК «ІНГО Україна» та водія [PERSON] відбувся огляд основних механічних пошкоджень транспортного засобу "SKODA SPASEBACK", державний реєстраційний номер [NUMBER] з їх фіксацією до протоколу огляду транспортного засобу. Відповідно до ч. 1 ст. 35 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» для отримання страхового відшкодування особа, яка має право на відшкодування, подає страховику відповідну заяву. Отже Закон визначаєж порядок отримання страхового відшкодування та зазначає, як одну з підстав для виплати страхового відшкодування - факт звернення особи, що має право на отримання страхового відшкодування Позивача з заявою до страховика. 20.12.2017 року ПрАТ "СК "Українська страхова група" отримала заяву про настання страхового випадку та виплату страхового відшкодування. За наданими документами від позивача для визначення вартості відновлювального ремонту з урахуванням значення коефіцієнту фізичного зносу складників автомобіля "SKODA SPASEBACK", державний реєстраційний номер [NUMBER] було складено Розрахунок №1600657ГО-9 від 10.04.2018 року, відповідно до якого вказаний автомобіль мав пошкодження для усунення яких потрібний був відновлювальний ремонт обсягом, наведеним у акті виконаних робіт № БН-0000050 від 02.02.2018 з наданням послуг по ремонту автомобіля. Законодавством, що регламенту порядок визначення зносу є Закон України «Про судову експертизу», «Закон України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні», Методика товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів. Так відповідно до п. 7.39 Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої наказом Міністерством юстиції України, Фонду державного майна, № 142/5/2092 від 24.11.2003 р. а) Методики: «якщо КТЗ експлуатуються в інтенсивному режимі (фактичний пробіг щонайменше вдвічі бальший за нормативний)». Відповідно до Розрахунку автомобіль "SKODA SPASEBACK", державний реєстраційний номер [NUMBER] станом на момент ДТП мав фізичний знос у розмірі 0,2697, оскільки по автомобілю різниця середньорічних нормативного та фактичного пробігу склала 21,49 тис км. З встановлених фактів вбачається, що спірні правовідносини є цивільними та врегульовані положеннями ст.ст. 979, 990, 1166, 1188, 1191 ЦК України, ст.ст. 9, 27 Закону України «Про страхування», ст.ст. 12, 22, 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» . Згідно ст. 979 ЦК України та ст. 16 Закону України «Про страхування» за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання страхової події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, зазначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати прахові платежі та виконувати інші умови договору. Відповідно до ст. 990 Цивільного кодексу України страховик здійснює страхову виплату відповідно до умов Договору на підставі заяви страхувальника або іншої особи, визначеної договором, і страхового акта. Згідно зі ст. 27 Закону України «Про страхування» та ст. 993 ЦК України до страховика (Позивач), який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. Згідно ч.1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана не правомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно ст. 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. Згідно ч. 1 ст. 1191 ЦК України передбачено, що особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Спеціальні норми Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» розмежують розмір шкоди (збитків), яка підлягає відшкодуванню страховиком особи, яка завдала цю шкоду, і яка застрахувала свою цивільну відповідальність, зокрема: межами ліміту відповідальності пункт 22.1 статті 22); вартістю відновлювального ремонту транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством (стаття 29); згідно з пунктом 12.1 статті 12 страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи, розрахованої за правилами цього підпункту. Згідно ст. 9 Закону України «Про страхування» франшиза - частина збитків, що не відшкодовується страховиком згідно з договором страхування. Положеннями статті 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» визначено, що у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих наслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Департаментом врегулювання збитків ПрАТ «АСК «Інго Україна» розглянула заяву , так як відповідно до полісу № АК/3026640, за яким забезпечено транспортний засіб «ВАЗ» д.н.з. [NUMBER] франшиза склала 510 грн., при визначенні вартості відновлювального ремонту до значення за даними акту виконаних робіт було застосовано значення коефіцієнту фізичного зносу складових (визначеного Розрахунком) ПрАТ «АСК «ІНГО Україна» прийняло рішення стосовно виплати страхового відшкодування позивачу у розмірі 45080 грн. 68 коп., про що складено страховий акт №1839577 від 10.12.2018 року та розпорядження на виплату по страховій події, що підтверджується платіжним дорученням №9965 від 14.12.2018 на суму 45080 грн. 68 коп. Виконання обов`язку з відшкодування шкоди особою, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності учасників наземних транспортних засобів» покладено на страховика (винної особи), у межах, встановлених цим Законом, та договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності. З наданих суду доказів та встановлених обставин вбачається, що за Полісом №АК 3026640 обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, страхова сума (ліміт відповідальності) за шкоду заподіяну майну становить 100000 грн., франшиза 510 грн. (а.с. 70), а позивач після сплати страхового відшкодування має право на отримання від відповідача відшкодування яке не покрите його страховиком. Відповідно до ст. 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Аналогічна правова позиція відповідає висновку, викладеному у постанові Верховного суду по справі №464/1937/16-ц від 03.09.2018 року. Відповідно до ст. 1192 ЦКУ розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Згідно ч. 2 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показання свідків. Стаття 81 ЦПК України передбачає, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. ПрАТ «СК Українська страхова група» сплатило позивачу страхове відшкодування у розмірі 56139 грн. 99 коп. на підставі рахунку-фактура від 01.02.2018 та акту з надання послуг по ремонту автомобіля від 02.02.2018 де загальна вартість послуг та деталей без ПДВ складає 46783 грн. 33 коп., ПДВ складає 9356 грн. 66 коп., який не підписаний замовником Підприємством з іноземними інвестиціями «ВІП-Рент» (а.с. 24, 25). Також представником позивача не надано суду беззаперечних доказів, що підтверджують здійснення проплати ремонту автомобіля Підприємством з іноземними інвестиціями «ВІП-Рент» на ТОВ «Бровари-моторс». Ремонтна калькуляція від 09.01.2018 також не свідчить про понесені витрати по ремонту автомобіля "SKODA SPASEBACK", державний реєстраційний номер [NUMBER] (а.с. 26-28). Під час застосування наведених норм права підлягає врахуванню правовий висновок щодо застосування норм права, викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2018 року, провадження № 14-176цс18 (пункти 68-70): стаття 1191 ЦК України та стаття 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», з одного боку, і стаття 993 ЦК України та стаття 27 Закону України «Про страхування», з іншого боку, регулюють різні за змістом правовідносини. У випадках, коли деліктні відносини поєднуються з відносинами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, боржником у деліктному зобов`язанні в межах суми страхового відшкодування виступає страховик завдавача шкоди. Цей страховик, хоч і не завдав шкоди, але є зобов`язаним суб`єктом перед потерпілим, якому він виплачує страхове відшкодування замість завдавача шкоди у передбаченому Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» порядку. Після такої виплати деліктне зобов`язання припиняється його належним виконанням страховиком завдавача шкоди замість останнього. За умов, передбачених у статті 38 зазначеного Закону, цей страховик набуває право зворотної вимоги (регрес) до завдавача шкоди на суму виплаченого потерпілому страхового відшкодування. Згідно зі статтями 993 ЦК України та 27 Закону України «Про страхування» до страховика потерпілого переходить право вимоги до завдавача шкоди у деліктному зобов`язанні у межах виплаченого потерпілому страхового відшкодування. Після такої виплати деліктне зобов`язання не припиняється. У ньому відбувається заміна кредитора: до страховика потерпілого переходить право вимоги, що належало цьому потерпілому у деліктному зобов`язанні, у межах виплаченого йому страхового відшкодування. Такий перехід права вимоги є суброгацією. У зазначеному рішенні Велика Палата Верховного Суду відступила від висновку, сформульованого Верховним Судом України у постанові від 23 грудня 2015 року у справі № 6-2587цс15, відповідно до якого страховик, який виплатив страхове відшкодування, має право самостійно обирати спосіб захисту свого порушеного права, зокрема, право вимоги до винної особи про стягнення коштів у розмірі виплаченого страховиком відшкодування. Таким чином, відносини між сторонами у справі регулюються статтями 993 ЦК України та 27 Закону України «Про страхування». Позивач (який є страховиком потерпілої особи) виконав свої зобов`язання за договором добровільного страхування відповідно до умов, визначених у ньому, здійснивши відшкодування завданих збитків у повному обсязі. У зв`язку з виплатою позивачем страхового відшкодування до цієї особи (як до страховика потерпілої особи) перейшло право вимоги до завдавача шкоди у деліктному зобов`язанні у межах виплаченого потерпілому страхового відшкодування, тобто відбулася заміна кредитора у деліктних відносинах, що виникли у зв`язку із завданням шкоди відповідачем, у порядку суброгації. Відносини ж між відповідачем та його страховиком, ПрАТ «АСК «ІНГО Україна», регулюються умовами, визначеними у договорі обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, та правилами статті 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Таким чином, суд вважає, що підстави для стягнення різниці між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою з особи, винної у ДТП, відсутні, оскільки таке право виникає тільки у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди в межах різниці між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Враховуючи викладене, також суд погоджується з доводами відповідача про те, що обов`язок з відшкодування шкоди у межах ліміту страхового відшкодування покладається на його страховика - ПрАТ «АСК «ІНГО Україна». Суд, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів, системний аналіз положень чинного законодавства України, суд приходить до висновку про стягнення з відповідача залишку несплаченої суми страхового відшкодування в розмірі 510 гривень 00 копійок. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки позов був заявлений на загальну суму 11059,31 грн., а задоволений на 510,00 грн., що складає 4,6% від ціни заявленого позову, з відповідача [PERSON] на користь Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Українська страхова група» належить стягнути судовий збір за розгляд справи у розмірі 88,37 грн. - пропорційно задоволених позовних вимог (4,6 % від 1921 грн. судового збору, сплаченого при поданні позовної заяви).

Outcome: partial