Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-30 00:00:00

29 жовтня 2013 року до суду звернулася [PERSON] з позовом до Дочірнього підприємства Агрофірма "Шахтар" орендного підприємства "Шахта ім. О.Ф. Засядько" в особі філії "Правдинське" ДП Агрофірма "Шахтар" орендного підприємства "Шахта ім. О.Ф. Засядько" про визнання недійсним договору оренди землі. В обґрунтування своїх вимог, зазначила, що 03 травня 2000 року між сторонами був укладений договір оренди земельної частки (паю) розміром 5,5 умовних кадастрових гектарів строком до 03 травня 2012 року. Про небажання продовжувати дію договору позивач в усній формі повідомив орендодавця, однак відповідач повідомив, що 01 січня 2007 року між позивачем та відповідачем був укладений інший договір, а саме вже договір оренди землі, що знаходиться у громадянина стосовно земельної ділянки, яка розташована в с. Новомиколаївка, площею 4,37 га. Позивач зазначає, що даний договір не підписувала, а підпис у графі "Орендодавець" вчинено іншою особою, крім того даний договір з боку орендаря підписано директором [PERSON], який діє на підставі довіреності №19, додатково зазначає, що на примірнику договору оренди землі від 01 січня 2007 року наданого йому відповідачем, взагалі відсутній підпис посадової особи, яка провела державну реєстрацію спірного договору оренди землі, [PERSON], окрім того, підпис [PERSON] в Акті прийому-передачі земельної ділянки від 01 січня .2007 року виконано за допомогою факсимільного відтворення підпису, що не передбачено законодавством. У зв'язку з чим просить суд визнати недійсним Договір оренди землі, що знаходиться у громадянина від 01 січня 2007 року укладений між [PERSON] та філією "Правдинське" ДП Агрофірма "Шахтар" орендного підприємства "Шахта ім. О.Ф. Засядько". Та стягнути з Дочірнього підприємства Агрофірма "Шахтар" орендного підприємства "Шахта ім. О.Ф. Засядько" на свою користь судові витрати та витрати на надання юридичної допомоги. В судове засідання позивачка [PERSON] та її представник не з'явились, подали до суду заяви про слухання справи у їх відсутності позовні вимоги підтримали з підстав, наведених в позовній заяві. Представник відповідача у судове засідання не з'явився, про причини неявки суду не повідомив, хоч був належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, заяву про розгляд справи за його відсутності суду не подавав. З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що оскільки від відповідача не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи, як то передбачає ст. 169 ЦПК України, з причин, які б могли бути визнані судом поважними, у суду відсутні підстави для відкладення розгляду справи, а тому, суд зі згоди позивача вирішує справу на підставі наявних у справі доказів у відповідності до ст. 224-228 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення сторін, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду спору по суті, суд встановив такі фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. Як встановлено в судовому засіданні, 03 травня 2000 року між [PERSON] з одного боку та ДП Агрофірма "Шахтар" орендного підприємства "Шахта ім. О.Ф. Засядько", з іншого було укладено договір оренди земельної частки (паю), розміром 5,5 умовних кадастрових гектарів, строком до 03 травня 2012 року (а.с.5-6). Вирішуючи питання стосовно визнання Договору оренди землі, що знаходиться у громадянина від 01 січня 2007 року укладеного між [PERSON] та ДП Агрофірма "Шахтар" орендного підприємства "Шахта ім. О.Ф. Засядько" -недійсним, суд виходить з наступного. Відповідно до ч. 3, ч.4 ст. 203 ЦПК України, волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі, правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Згідно до ч.1 ст. 215 ЦК України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою -третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Стаття 14 Закону України "Про оренду землі" визначає, що договір оренди землі укладається у письмовій формі і за бажанням однієї із сторін може бути підписаний нотаріально. Згідно ч.2 ст. 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Так, відповідно до висновку експерта № 172 від 13 грудня 2013 року, дві підписи від імені [PERSON] в графі "Орендодавець" договору оренди землі, що знаходиться у громадянина, графі "Земельну ділянку здав" акту прийому - передачі земельної ділянки (додаток) в реєстраційній справі про державну реєстрацію договору оренди земельних ділянок між ДП Агрофірма "Шахтар" АП "Шахта ім. О.Ф. Засядько" і [PERSON] від 01 січня 2007 року (кадастровий номер ділянки: 1424256500010000250) виконані не [PERSON], а іншою особою. Як вбачається з наданої копії договору від 01 січня 2007 року (а.с.10-12), його підписано з боку орендаря директором [PERSON], який діє на підставі довіреності №19. Згідно до ч.1 ст. 210 ЦК України, правочин підлягає державній реєстрації лише у випадках, встановлених законом. Такий правочин є вчиненим з моменту його державної реєстрації. Відповідно до ч.1 ст. 20 Закону України "Про оренду землі", укладений договір оренди землі підлягає державній реєстрації. Разом з тим , у договорі оренди земельної ділянки від 01 січня 2007 року відсутній підпис посадової особи, яка провела державну реєстрацію спірного договору, [PERSON] У відповідність до ч.3 ст. 215 ЦК України, якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин). У зв'язку з чим, суд вважає, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню. Крім того, на підставі ст. 88 ЦПК України, суд вважає необхідним стягнути з Дочірнього підприємства Агрофірма "Шахтар" орендного підприємства "Шахта ім. О.Ф. Засядько на користь [PERSON] сплачену ним суму судового збору у розмірі 229 грн. 40 коп.(а.с.1-2), а також суму витрат на проведення судової почеркознавчої експертизи у сумі 900 грн. 48 коп. (а.с.33). Вирішуючи питання про стягнення з відповідача на користь позивача витрат на правову допомогу, суд виходив з того, що склад та розмір витрат, пов'язаних з оплатою правової допомоги входить до предмету доказування по справі. Як вбачається із матеріалів справи суду не представлено документально підтверджених доказів, того, що позивач витратив певну суму коштів на отримання правової допомоги (квитанція до прибуткового касового ордеру тощо), а надані суду витяг з договору та ордер являються лише підставою для прийняття участі у справі на представництво інтересів позивача і не свідчать самі по собі, що позивачем були здійснені витрати на отримання правової допомоги, оскільки із них не вбачається розмір витрат на правову допомогу. На підставі викладеного,

Outcome: approved