Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-20 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до Одеської міської ради про визнання права власності в порядку спадкування за законом на садовий будинок, який розташований на земельній ділянці [ADDRESS], який складається з садового будинку літ. «А» житловою площею 16,5 кв.м., загальною площею 32,2 кв.м., літньої кухні літ. «Б», сараю літ. «В», дущу літ. «Г», вбиральні літ. «Д», №1-2 огорожі та вимощення І. Обґрунтовує свої вимоги тим, що [INFO] померла мати позивача - [PERSON]. Після ії смерті відкрилася спадщина у вигляді 1/3 частки квартири [ADDRESS], садового будинку який розташо\-ваний на земельній ділянці [ADDRESS]. Однак мати при житті не виготовила технічний паспорт на будинок та не отримала свідоцтва про право власності на спірний будинок. Позивач вказує про те, що він є єдиним спадкоємцем першої черги. До смерті своєї матері, позивач проживав разом з нею, тому з моменту ії смерті він вступив у фактичне володіння та управління вищевказаним спадко\-вим майном. В травні 2000 року позивач [PERSON] звертався до Одеської державної нотаріальної контори № 6 з заявою про прийняття спадщини,однак йому було відмовлено. В 2004 році позивач звернувся до суду з позовом про подовження строку на прийняття спадщини, про визнання частки померлої в спадковому майні та визнання права власності. Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 09.11.2004 р., позовні вимоги було задоволено. В 2011 році частково це рі\-шення було скасоване - в частині визнання права власності на земельну ділянку. Таким чином , після смерті матері позивач [PERSON] належним чином оформив частину спадкового майна у вигляді 1/3 частки квартири . Що стосується садового будинку - цим будинком та присадибною земельною ділянкою позивач продовжує користуватися після смерті матері, сплачує членські внески до СТ «Примор'є». В 2001 році позивача було прийнято в члени садового товариства «Примор'є» , згідно Протоколу № 54 від 17.02.2001 р. загальних зборів членів садового товариства «Примор'є». В серпні 2016 року позивач знову звернувся до Одеської державної нотаріальної контори № 6 з метою отримати свідоцтво про право на спадкове майно у вигляді садового будинку. Однак нотаріусом у вчиненні нотаріальної дії було відмовлено, про що вине\-сено відповідну Постанову від 18.08.2016 року у зв'язку з відсутністю правовстановлюючих документів на садовий будинок [ADDRESS] . Позивач [PERSON], вказує про те, що він є єдиним спадкоємцем за законом після померлої [PERSON], фактично прийняв спадщину у вигляді 1/3 частки квартири [ADDRESS] садового будинку, який розташо\-ваний на земельній ділянці [ADDRESS], так як протягом шістьох місяців з моменту відкриття спадщини не звернувся до нотаріату з заявою про відмову від спадщини. Згідно довідки КП БТІ Одеської міської ради за № 477112.63.16 від 19.09.2016 року, згідно поточної інвентаризації від 19.09.2016 р., об'єкт нерухомого майна, який розта\-шований за адресою : [ADDRESS] складається з садового будинку літ. «А» житловою площею 16,5 кв.м., загальною площею 32,2 кв.м.. літньої кухні літ. «Б», сараю літ. «В»,дущу літ. «Г».вбиральні літ. «Д». №1-2 огорожі та вимощення І. Позивач має право на успадкування спадкового майна у вигляді садового будинку, і бажає її прийняти, однак зробити це не може внаслідок відсутності правовстановлюючих документів, необхід\-них для видачі нотаріусом свідоцтва про право на спадщину. В судове засідання позивач та його представник не з'явилися, про час та місце розгляду справи повідомлені судом належним чином, представник позивача звернулася до суду з письмовою заявою про розгляд справи у відсутність позивача (а.с.216). Представник відповідача в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, звернувся до суду з письмовою заявою про розгляд справи у відсутність представника відповідача (а.с.215). Представник третьої особи в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, звернувся до суду з письмовою заявою про розгляд справи у його відсутність (а.с.58). Вивчивши матеріали справи, суд вважає, про те, що позов є не обґрунтованим, є не доказаним, тому не підлягає задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, про те, що [INFO] померла [PERSON], про що Відділом реєстрації актів громадянського стану Жовтневої районної адміністрації виконкому Одеської міської ради, видано свідоцтво про смерть [NUMBER] від 30.10.1999 року, складений актовий запис №8932 (а.с.18); Відповідно до свідоцтва про народження, яке міститься в матеріалах справи, позивач [PERSON] є сином померлої [PERSON], та спадкоємцем першої черги за законом після її смерті (а.с.17); Відповідно до письмової довідки СТ«Примор'є», відповідно до рішення правління ТС «Примор'є» №54 від 17.02.2001 року, позивач [PERSON] прийнятий в члени товариства та в його користуванні на підставі Рішення Одеського ГИК №734 від 25.08.1956 року знаходиться земельна ділянка [ADDRESS], площею 470 кв.м. На садовій ділянці знаходяться: одноповерховий будинок, сарай, літній душ, туалет, літня кухня. Самовільних будівель на ділянці немає (а.с.21); Відповідно до письмової довідки СТ«Примор'є» б/н від 12.10.2013 року, відповідно до рішення правління ТС «Примор'є» №54 від 17.02.2001 року, позивач [PERSON] прийнятий в члени товариства та в його користуванні на підставі Рішення Одеського ГИК №734 від 25.08.1956 року знаходиться земельна ділянка [ADDRESS], площею 466 кв.м. (а.с.22); Відповідно до Рішення Виконавчого комітету Одеської міської ради №341 від 07.04.1999 року, [PERSON] передано безкоштовно у приватну власність для садівництва земельну ділянку , площею 0,0466 га за адресою: [ADDRESS] (а.с.134-136); Відповідно до письмової довідки КП «БТІ» ОМР від 05.07.2016 року, станом на 31.12.2012 року, садовий будинок [ADDRESS], не зареєстровано (а.с.24); Відповідно до технічного паспорту, який виготовлений КП «БТІ» ОМР від 19.09.2016 року, садовий будинок [ADDRESS] складається з складається з садового будинку літ. «А» житловою площею 16,5 кв.м., загальною площею 32,2 кв.м.. літньої кухні літ. «Б», сараю літ. «В»,дущу літ. «Г».вбиральні літ. «Д». №1-2 огорожі та вимощення І (а.с.25-27); Відповідно до письмової довідки КП «БТІ» ОМР №477112.63.16 від 19.09.2016 року, згідно поточної інвентаризації від 19.09.2016р., об'єкт нерухомого майна, розташований за адресою: [ADDRESS] складається з : садового будинку літ. "А" житловою площею 16,5 кв.м., загальною площею 32,2 кв.м. , літньої кухні літ. "Б", сараю літ. "В"; душу літ."Г", вбиральні літ. "Д"; № 1-2 огорожі та вимощення І. Примітка : садовий будинок літ. "А", літня кухня літ. "Б", сарай літ. "В"; душ літ. "Г", вбиральня літ. "Д" побудовані до 05.08.1992р., відповідно до пункту 3.2 Інструкції про порядок проведення технічної інвентаризації об'єктів нерухомого майна , яка затверджена наказом Державного комітету будівництва , архітектури та житлової політики України 24.05.2001р. № 127, та зареєстрована в Міністерстві юстиції України 10.07.2001р. за № 582/5773 (зі змінами та доповненнями) не належить до самочинного будівництва. Самочинних будівель та споруд не виявлено (а.с.28); Відповідно до висновку №1170/вих. від 20.05.1998 року, який виданий Міським агентством приватизації державного житлового фонду та земельних ділянок, можливо передати безоплатно у приватну власність [PERSON] земельну ділянку площею 466 кв.м. за адресою: [ADDRESS] (а.с.29-30); Рішенням Приморського районного суду м.Одеси від 09.11.2004 року, позов [PERSON] задоволено. Визначено частку померлої [PERSON] в квартирі [ADDRESS] в розмірі 1/4 частини вказаної квартири. Встановлено факт прийняття [PERSON] спадщини у вигляді ? частини ізольованої квартири [ADDRESS] та земельної ділянки, розташованої на території Суворовського району [ADDRESS] товариство садівників «Примор'є». Визнано за [PERSON] право власності на ? частину ізольованої квартири [ADDRESS], яка належала до смерті [PERSON] на підставі Свідоцтва про право власності на житло [NUMBER], яке видано управлінням житлово-комунального господарства виконкому Одеської міської Ради народник депутатів 27 жовтня 1993 року на ім'я [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] Визнано за [PERSON] право власності на земельну ділянку, розташовану на території Суворовського району [ADDRESS] товариство садівників «Примор'є», зареєстровано в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 3360 від 01 березня 2000 року (а.с.41); Рішенням апеляційного суду Одеської області від 02.06.2011 року, рішення Приморського районного суду м.Одеси від 09.11.2004 року в частині позовних вимог [PERSON] до Шостої одеської державної нотаріальної контори про визнання права власності на земельну ділянку скасовано. В задоволенні позовних вимог [PERSON] до Шостої одеської державної нотаріальної контори про визнання права власності на земельну ділянку відмовлено (а.с.132-133); Рішенням Суворовського районного суду м.Одеси від 05.04.2012 року, позов прокурора Суворовського району м. Одеси в інтересах Одеської міської ради до [PERSON], треті особи Управління земельних ресурсів у місті Одесі, Одеська регіональна філія ДП «Центр державного земельного кадастру», про визнання незаконним та скасування державного акту про право власності на земельну ділянку, скасування державної реєстрації задоволено. Визнано державний акт на право власності на земельну ділянку площею 0,0466 га в [ADDRESS], [NUMBER], виданий 22.11.2006 року Управлінням земельних ресурсів у місті Одеса на ім'я [PERSON], зареєстрований в Книзі записів реєстрації державних актів № 010650501584 незаконним та скасовано його. Скасовано запис у Поземельній книзі шляхом внесення Управлінням земельних ресурсів у м.Одесі запису до автоматизованої системи відомостей про скасування державного акту на право власності на земельну ділянку [NUMBER]. Рішення набрало законної сили 17.04.2012 року (а.с.40); Із матеріалів справи вбачається про те, що померла [PERSON] при житті не набула права власності на земельну ділянку, яка розташована за адресою: [ADDRESS]. 20.02.2017 року до Суворовського районного суду м.Одеси надійшла копія спадкової справи за №261/2000, яка заведена Шостою одеською державною нотаріальною конторою, щодо майна померлої [INFO] [PERSON] (а.с.69-86); З матеріалів спадкової справи вбачається про те, що 06.05.2000 року, позивач [PERSON] звернулася до Шостої одеської державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини, яка відрилася після померлої його матері [PERSON], яка померла [INFO] (а.с.71); Відповідно до письмової довідки МКЕП №26 від 13.04.2000 року, [PERSON] проживає постійно за адресою: [ADDRESS], з ним постійно проживала та була зареєстрована за цією адресою, до дня смерті його мати - [PERSON] (а.с.73); Постановою державного нотаріуса Шостої державної нотаріальної контори Пенчева К.Л. від 18 серпня 2016 року, [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на садовий будинок, який розташо\-ваний на земельній ділянці [ADDRESS] оскільки позивачем не надано правовстановлюючих документів, які підтверджують належність цього майна спадкодавцю (а.с.84); Відповідно до Рішення Виконавчого комітету Одеської міської ради №39 від 28.02.1996 року, вулицю Миколаївська дорога перейменовано в Южну дорогу (а.с.111-116); Відповідно до письмової довідки КП «БТІ» ОМР від 05.07.2016 року, станом на 31.12.2012 року, садовий будинок [ADDRESS], не зареєстровано (а.с.86); Відповідно до ст.1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Відповідно до ч.3 ст.1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину. В силу ст. 1269 ЦК України, спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Таким чином, судом встановлено, що [PERSON] як спадкоємець першої черги, прийняв спадщину, після померлої [INFO] матері - [PERSON] Відповідно до ст. ст. 1216, 1218 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ст. 182 ЦК України, право власності та інші речові права на нерухомі речі, обмеження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 376 ЦК України житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без належного дозволу чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил. Особа, яка здійснила або здійснює самочинне будівництво нерухомого майна, не набуває права власності на нього. Частиною 3 ст. 376 ЦК України встановлено, що право власності на самочинно збудоване нерухоме майно може бути за рішенням суду визнане за особою, яка здійснила самочинне будівництво на земельній ділянці, що не була їй відведена для цієї мети, за умови надання земельної ділянки у встановленому порядку особі під уже збудоване нерухоме майно. Статтями 125, 126 ЗК України визначено, що право власності або постійного користування на земельну ділянку виникає після одержання її власником або користувачем документа, що посвідчує право власності чи право постійного користування земельною ділянкою та його державної реєстрації і таке право посвідчується державним актом. В матеріалах справи відсутні належні докази (державний акт, витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно) на підтвердження того, що земельна ділянка за адресою: [ADDRESS] надавалась у власність або у постійне користування померлій [PERSON]. Отже, у період життя [PERSON] не набула право власності на спірний садовий будинок. Тому, позивач [PERSON] також не набуває право власності у порядку спадкування за законом на садовий будинок, який розташований на земельній ділянці [ADDRESS], оскільки за змістом ЦК України умовою переходу в порядку спадкування права власності є набуття спадкодавцем цього права у встановленому законом порядку. Виходячи із змісту ст. 376 ЦК України право власності на об'єкт самочинного будівництва може бути визнано за спадкоємцем, що має право вимагати визнання такого права, виключно за умови наявності документів про право власності на землю або про право користування земельною ділянкою, що видані на ім'я спадкодавця або спадкоємця. В пункті 14 постанови № 6 Пленуму ВССУ від 30.03.2012 року «Про практику застосування судами статті 376 ЦК України (про правовий режим самочинного будівництва)» роз'яснено, що на підставі ч. 3 ст. 376 ЦК України суд може задовольнити позов про визнання права власності на самочинно збудоване нерухоме майно за умови, що будівництво велося згідно із законодавством, містобудівною та проектною документацією, а також у разі, якщо ці обставини були предметом розгляду компетентного державного органу. Між тим, в матеріалах справи відсутні докази ведення будівництва спірних об'єктів згідно із законодавством, містобудівною та проектною документацією, а також, що дане питання було предметом розгляду компетентного державного органу. Відповідно до листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» від 16.05.2013 року, право власності на об'єкти самочинного будівництва може бути визнано за спадкоємцем, що має право вимагати визнання такого права, виключно за умови наявності документів про право власності на землю або про право користування земельною ділянкою, що видані на ім'я спадкодавця або спадкоємця, та актів введення будівлі в експлуатацію, якщо їх наявність необхідна відповідно до вимог законодавства, чинного на час завершення будівництва. Між тим, як було вище зазначено, в матеріалах справи відсутні та сторонами не представлено до суду жодного переліченого вище документу. Суд не є органом, який розглядає питання щодо прийняття об'єктів будівництва до експлуатації. Позивач [PERSON] не позбавлений можливості звернутися із заявою до органів місцевого самоврядування, в компетенцію яких входить вирішення питання про надання земельної ділянки у власність або користування та прийняття спірних об'єктів до експлуатації. Крім того, узаконення самочинного будівництва, згідно п. 9 Прикінцевих положень Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», здійснюється безкоштовно інспекціями Державного архітектурно-будівельного контролю за результатами технічного обстеження будівельних конструкцій та інженерних споруд об'єктів при наявності документа, що посвідчує право власності чи користування земельною ділянкою, протягом 30 днів з моменту подачі заяви. За ч. ч. 2 та 3 ст. 331 ЦК України право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди тощо) виникає з моменту завершення будівництва (створення майна). Якщо договором або законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації, право власності виникає з моменту його прийняття до експлуатації. Якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації. До будівництва (створення майна) особа вважається власником матеріалів, обладнання тощо, які були використані в процесі цього будівництва (створення майна). Пленум Верховного Суду України у пунктах 7 та 8 постанови «Про судову практику у справах про спадкування» від 30.05.2008 року № 7 роз'яснив судам, що у разі смерті забудовника до завершення будівництва, його права та обов'язки входять до складу спадщини лише у тому разі, якщо будівництво здійснювалось ним згідно із законом. Якщо ж спадкодавцем було здійснено самочинне будівництво, то до спадкоємців переходить лише право власності на будівельні матеріали, обладнання тощо, які були використані в процесі цього будівництва. Позивач [PERSON] позовних вимог про визнання права власності на будівельні матеріали, які були використані в процесі самочинного будівництва спадкодавцем, заявлено не було, у зв'язку з чим, судом позов розглянуто в межах заявлених вимог. Як роз'яснено в п. 6 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 6 від 30.03.2012 року «Про практику застосування судами статті 376 Цивільного кодексу України (про правовий режим самочинного будівництва)», право власності на самочинно збудовані житлові будинки, будівлі, споруди, інше нерухоме майно не набувають як особи, які здійснили це будівництво, так і їхні спадкоємці. Права спадкоємців щодо самочинно збудованого майна визначається судом відповідно до положень статті 1218 ЦК та з урахуванням роз'яснень, наданих у пункті 7 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування». Тобто, на спірний садовий будинок, на який позивач просить визнати право власності, як на спадкове майно, не виникло право власності як у спадкодавця так і не виникає право власності у спадкоємця, оскільки спірне майно не є об'єктом цивільно-правових відносин та не можуть входити до спадкового майна відповідно до ст. 1218 ЦК України. Відповідно до ч. 3 ст.10 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до статті 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. При таких обставинах, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги [PERSON] до Одеської міської ради, третя особа: Садове товариство «Примор'я» про визнання права власності на садовий будинок в порядку спадкування задоволенню не підлягають. На підставі викладеного, та

Outcome: dismissed