Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-27 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до СК "Провідна", [PERSON] про стягнення 88 470,00 грн. матеріальної шкоди завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, 5 000,00 грн. моральної шкоди, 1 000,00 грн. витрат на проведення експертного автотоварознавчого дослідження, 2 500 грн. витрат на правову доаомогу та 884,70 грн. витрат по оплаті судового збору, посилаючись на те, що згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії АП2 №106874 від 16.03.2016, 16.03.2016 близько 18 год. 10 хв. в м. Івано-Франківську по вул. Миколайчука, водій [PERSON] , керуючи транспортним засобом марки «Рено Кенго», д.н.з. [NUMBER] здійснив виїзд на дорогу від будинку вул. Івасюка, 11 , не надав дорогу мотоциклу марки "Кавасакі" д.н.з. [NUMBER] , під керуванням [PERSON] та допустив зіткнення з ним, внаслідок чого транспортні засоби зазнали механічних пошкоджень. Своїми діями [PERSON] порушив п.п. 2.3.(6), 10.2 Правил дорожнього руху України, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення. Постановою Івано-Франківського міського суду від 23.06.16 року [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, а провадження по адміністративній справі щодо нього за ст.124 КУпАП закрито на підставі ст. 38, п.7 ст.247 КупАП у зв`язку із закінченням строку накладення адміністративного стягнення. Постановою Апеляційного суду Івано-Франківської області від 26.07.16 постанову Івано-Франківського міського суду від 23 червня 2016 року щодо [PERSON] скасовано, а провадження закрито на підставі п.1 ст.247 КУпАП. Постановою Івано-Франківського міського суду від 12.04.16 провадження по справі про притягнення до адміністративної відповідальності [PERSON] за ст.124 КУпАП закрито на підставі п.1 ст.247 КУпАП, у зв`язку з відсутності складу адміністративного правопорушення. Постановою Апеляційного суду Івано-Франківської області від 15.06.16 постанову Івано-Франківського міського суду від 12.04.16 залишено без змін. Внаслідок вищенаведеної дорожньо-транспортної пригоди йому, як власнику мотоцикла марки "Кавасакі" д.н.з. [NUMBER] завдано матеріальну шкоду на суму 83 470,00 грн., що підтверджується висновком експерта № 558 від 24.09.16. Про те, що огляд пошкодженого мотоцикла марки "Кавасакі" буде проводитись експертом 02.09.16 о 15:00 год. за адресою [ADDRESS] відповідачів було повідомлено належним чином. При огляді вказаного транспортного засобу був присутній представник СК Провідна". На момент ДТП цивільно-правова відповідальність [PERSON] застрахована в СК "Провідна" згідно поліса АІ/8014764 від 10.09.15. 17.10.16 позивач звернувся з претензією відшкодувати йому матеріальну шкоду в сумі 83 470 грн. У відповіді на претензію від 25.10.16 №17-10/13120 СК "Провідна" відмовила у відшкодуванні вказаної суми, оскільки цивільно-правова відповідальність у [PERSON] не виникла так як постановою Апеляційного суду Івано-Франківської області від 26.07.16 постанову Івано-Франківського міського суду від 23 червня 2016 року щодо [PERSON] скасовано, а провадження закрито на підставі п.1 ст.247 КУпАП. Так, факт завдання шкоди за участю [PERSON] підтверджується постановою Апеляційного суду Івано-Франківської області від 15.06.2016 року, яка набрала законної сили 15.06.2016 року. Розмір завданої шкоди в сумі 83 470,00 грн. підтверджується висновком експерта № 558 від 24.09.2016 року. Факт того, що [PERSON] є завдавачем шкоди, а СК "Провідна" особою, яка відповідно до закону зобов`язана відшкодувати шкоду підтверджується постановою Апеляційного суду Івано-Франківської області від 15.06.2016 року, яка набрала законної сили 15.06.2016 року, а також положеннями статей 1166, 1187, 1188 ЦК України. Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди у позивача відсутня можливість використовувати належний йому мотоцикл за призначенням, він втратив душевний спокій, в нього погіршився стан здоров`я. Внаслідок ДТП позивач багато часу витрачав на оформлення відповідних документів, проведення експертизи, намагання провести ремонт мотоцикла. Під час ДТП отримав множинні садна, ділянок на обох колінах, правого кульшового і ліктевого суглобів, тилу лівої кисті, внаслідок чого переніс значні переживання та хвилювання за своє здоров`я що підтверджується довідкою № 1510 від 16.03.2016р. З врахуванням розумності та справедливості, тривалість та глибину душевних та моральних моїх страждань, а також те, що у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу вимушений вживати додаткових зусиль щодо його ремонту, захисту порушеного права просить стягнути 5000 грн. моральної шкоди. З врахуванням наведеного просив стягнути з відповідачів 88 470,00 грн. матеріальної шкоди, завданої внаслідок вчинення дорожньо-транспортної пригоди та 5000,00 грн. моральної шкоди. Відтак, стягненню з відповідачів підлягає сплачена ним сума 1 000,00 грн. витрати на проведення експертного автотоварознавчого дослідження по визначенню вартості матеріального збитку 2500,00 витрат на правову допомогу та 884,70 грн. судового збору. Просить постановити рішення, яким стягнути з СК "ПРОВІДНА" (03049, м. Київ, Повігрофлотський проспект, 25 код СДРПОУ 23510137) в особі Івано-Франківської філії СК "Провідна" (вул. Мельника, 2, м. Івано-Франківськ 76000, код СДРПОУ 34713701); [PERSON] ( [ADDRESS] , ІПН [NUMBER] ) на користь [PERSON] ( [ADDRESS] , ІПН [NUMBER] ) - 88 470,00 грн. матеріальної шкоди, завданої внаслідок вчинення дорожньо-транспортної пригоди, 5 000,00 грн. моральної шкоди, 1 000,00 грн. витрати на проведення експертного автотоварознавчого дослідження, 2 500,00 грн. витрати на правову допомогу та 884,70 грн. судового збору. 24.02.2017 року позивачем збільшено обсяг позовних вимог. У даній заяві позивач просить постановити рішення, яким визнати ДТП, яка сталася 16.03.2016 року о 18-10 год на вул. Миколайчука у м.Івано-Франківську за участю [PERSON] , який керував автомобілем "Рено Кенго", д.н.з [NUMBER] та [PERSON] , який керував мотоциклом "Кавасакі" страховим випадком. Стягнути з СК "ПРОВІДНА" (03049, м. Київ, Повігрофлотський проспект, 25 код СДРПОУ 23510137) в особі Івано-Франківської філії СК "Провідна" (вул. Мельника, 2, м. Івано-Франківськ 76000, код СДРПОУ 34713701); [PERSON] ( [ADDRESS] , ІПН [NUMBER] ) на користь [PERSON] ( [ADDRESS] , ІПН [NUMBER] ) - 83 470,00 грн. матеріальної шкоди, завданої внаслідок вчинення дорожньо-транспортної пригоди, 5 000,00 грн. моральної шкоди, 1 000,00 грн. витрати на проведення експертного автотоварознавчого дослідження, 2 500,00 грн. витрати на правову допомогу та 884,70 грн. судового збору. (а.с.77). Представник позивача [PERSON] - [PERSON] . заявлені вимоги підтримав з підстав, викладених в позовній заяві, просив задоволити в повному обсязі. Представник відповідача [PERSON] - [PERSON] просив суду у задоволенні позову відмовити. Представник відповідача СК «Провідна». в судове засідання не з`явився, подав до суду письмове заперечення в якому просив суд у задоволенні позову відмовити, та слухати справу у відсутності представника (а.с. 48-51). Заслухавши пояснення учасників процесу, дослідивши письмові докази у справі, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступне. Відповідно до ч. 2 ст. 15 Цивільного кодексу України, кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Як вбачається зі змісту ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Статтею 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Встановлено, що постановою Івано-Франківського міського суду від 23.06.2016 року [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, а провадження по адміністративній справі щодо нього за ст.124 КУпАП закрито на підставі ст. 38, п. 7 ст. 247 КУпАП у зв`язку із закінченням строку накладення адміністративного стягнення (а.с. 9, 10). Згідно постанови Апеляційного суду Івано-Франківської області від 26 липня 2016 року, постанову постанову Івано-Франківського міського суду від 23.06.2016 рок скасовано, а провадження по справі закрито на підставі п.1 ст.247 КУпАП (а.с. 11, 12). Згідно постанови Івано-Франківського міського суду від 12.04.2016 року провадження по справі про притягнення до адміністративної відповідальності [PERSON] за ст.124 КУпАП закрито на підставі п.1 ст.247 КУпАП, у зв`язку з відсутності складу адміністративного правопорушення. Постановою Апеляційного суду Івано-Франківської області від 15.06.2016 року постанову Івано-Франківського міського суду від 12.04.2016 року залишено без змін (а.с.13-16). Відповідно до ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. 18.10.2016 року [PERSON] звернувся із претензією до СК "Провідна" та [PERSON] про відшкодування шкоди (а.с.17-18). 25.10.2016 року за № 17-10\\13180 позивач отримав відповіддь від СК "Провідна", якою йому відмовлено у виплаті страхового відшкодування ( а.с.20). Про те, що огляд пошкодженого мотоцикла марки "Кавасакі" буде проводитись експертом 02.09.2016 року о 15:00 год. за адресою [ADDRESS] відповідачів було повідомлено належним чином (а.с.21, 22). Як вбачається з висновку № 558 від 24.09.2016 року вартість відновлювального ремонту пошкодженого мотоцикла "Кавасакі" д.н.з. [NUMBER] складає 121 564,23 грн. Матеріальний збиток завданий власнику пошкодженого мотоцикла приймається в розмірі, що дорівнює його ринковій вартості на час дослідження і складає 83 470 грн. (а.с. 27-37). [PERSON] звертався за медичною допомогою, що підтверджується довідкою 3 1510 від 16.03.2016 року (а.с.41). На момент ДТП цивільно-правова відповідальність [PERSON] застрахована в СК "Провідна" згідно поліса АІ/8014764 від 10.09.15 (а.с.82). Відповідно до висновку експерта № 4.2-596/18 від 30.10.2018, [PERSON] повинен був, із технічної точки зору, керуватися вимогами пунктів 10.1 та 10.2 Правил дорожнього руху України. У відповідності до вимог вказаних пунктів ПДР України, водій автомобіля [PERSON] повинен був, з технічної точки зору, виїжджаючи із двору будинку № 11 по вулиці Івасюка , дати дорогу мотоциклу марки «Кавасакі» реєстраційний № [NUMBER] під керуванням водія [PERSON] , а перед безпосереднім виконанням маневру повороту ліворуч переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху. У зв`язку із тим, що поставлене перед експертом питання, в частині порушень вимог ПДР України учасників даної дорожньо-транспортної події носить юридичний (правовий) характер, тому дане питання, з технічної точки зору, може вирішуватися в контексті наявності або ж відсутності в діях водія транспортного засобу невідповідності вимогам ПДР України.Вирішити питання стосовно відповідності або ж невідповідності дій водія мотоцикла [PERSON] вимогам пунктів 12.4 та 12.3 ПДР України, а також встановити причинно-наслідковий зв`язок із настанням даної ДТП, в ході проведення даного дослідження не є можливим з причин, що наведені у дослідницькій частині даного висновку. Вирішити питання стосовно відповідності або ж невідповідності дій водія автомобіля [PERSON] вимогам пунктів 10.1 та 10.2 ПДР України, а також встановити причинно-наслідковий зв`язок із настанням даної ДТП, в ході проведення даного дослідження не є можливим з причин, що наведені у дослідницькій частині даного висновку. (а.с.170-175). Беручи до уваги висновок експерта № 4.2-596/18 від 30.10.2018 року, суд приходить до висновку, що ДТП, яка сталася 16.03.2016 року о 18-10 год на вул. Миколайчука у м.Івано-Франківську за участю [PERSON] , який керував автомобілем "Рено Кенго", д.н.з [NUMBER] та [PERSON] , який керував мотоциклом "Кавасакі" є страховим випадком. Відповідно до положень ст. 1166 ЦК України підставою для цивільно-правової відповідальності за завдання шкоди є правопорушення, що включає як складові елементи: шкоду, протиправне діяння особи, котра її завдала, причинний зв`язок між ними, а також вину заподіювача шкоди. Майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до п.2 Постанови Пленуму ВС України від 27.03.1992 року №6 "Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди" шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, незалежно від наявності вини. П.4 вищезазначеної постанови передбачено, під володільцем джерела підвищеної небезпеки розуміється юридична особа або громадянин, що здійснюють експлуатацію джерела підвищеної небезпеки в силу права власності, повного господарського відання, оперативного управління або з інших підстав (договору оренди, довіреності тощо). Згідно ч.2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. На підставі ст. 1192 ЦК України з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Статтею 30.1 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" №1961-IV від 01.07.2004 року визначено, що транспортний засіб вважається фізично знищеним, якщо його ремонт є технічно неможливим чи економічно необґрунтованим. Ремонт вважається економічно необґрунтованим, якщо передбачені згідно з аварійним сертифікатом (рапортом), звітом (актом) чи висновком про оцінку, виконаним аварійним комісаром, оцінювачем або експертом відповідно до законодавства, витрати на відновлювальний ремонт транспортного засобу перевищують вартість транспортного засобу до дорожньо-транспортної пригоди. Статтею 30.2 вищезазначеного Закону України встановлено, що якщо транспортний засіб вважається знищеним, його власнику відшкодовується різниця між вартістю транспортного засобу до та після дорожньо-транспортної пригоди, а також витрати на евакуацію транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди. Пунктом 15 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ "Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки" від 01.03.2013 року №4 зазначено, що якщо пошкоджений транспортний засіб не може бути відновлено або вартість його відновлювального ремонту з урахуванням зношеності та втрати товарної вартості перевищує його ринкову вартість на момент пошкодження, розмір шкоди визначається за ринковою вартістю транспортного засобу на момент пошкодження. Порядок відшкодування шкоди, пов`язаної з фізичним знищенням транспортного засобу, регламентовано статтею 30 Закону № 1961-IV, який згідно зі статтею 8 ЦК (аналогія закону) може застосовуватись не лише страховиком, а й іншими особами, які здійснюють діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, та відповідають за завдану шкоду. Тобто транспортний засіб вважається фізично знищеним, якщо його ремонт є технічно неможливим чи економічно необґрунтованим, а власник транспортного засобу згоден із визнанням транспортного засобу фізично знищеним. Ремонт вважається економічно необґрунтованим, якщо передбачені згідно з експертизою, проведеною відповідно до вимог законодавства, витрати на ремонт транспортного засобу перевищують вартість транспортного засобу до дорожньо-транспортної пригоди. У разі якщо власник транспортного засобу не згоден із визнанням транспортного засобу фізично знищеним, йому відшкодовується різниця між вартістю транспортного засобу до та після дорожньо-транспортної пригоди, а також витрати з евакуації транспортного засобу з місця цієї пригоди. Якщо ж транспортний засіб визнано фізично знищеним, відшкодування шкоди виплачується у розмірі, який відповідає вартості транспортного засобу до дорожньо-транспортної пригоди та витратам з евакуації транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди. На підставі вищенаведеного, суд приходить до висновку, що позовна вимога про стягнення з відповідачів на користь позивача 88 470,00 грн. матеріальної шкоди завданої внаслідок ДТП, є обгрунтованою та підлягає до задоволення, шляхом стягнення з відповідача СК "Провідна» 50 000,00 грн. матеріальної шкоди (в межах суми відповідальності передбаченої Полісом обов"язкового страхування цивільно-правової відповідальності влансиків наземних транспортних засобів №АІ/8014964 від 14.09.2015 року) та з відповідача [PERSON] решту суми - 38 470,00 грн. Що стосується вимоги про стягнення моральної шкоди, то суд виходить з наступного. 16.03.2016 року [PERSON] звернутася за медичною допомогою до Міської клінічної лікарні №1. Встановлено діагноз: множинні ссадна ділянок обох колінних, правого кульшового і ліктьового суглобів, тилу лівої кисті, що підтверджується довідкою № 1510 від 16.03.2016 року (а.с. 41). Згідно ст. 280 ЦК України, якщо фізичній особі внаслідок порушення її особистого немайнового права завдано майнової та (або) моральної шкоди, ця шкода підлягає відшкодуванню. Відповідно до вимог ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Вирішуючи питання про відшкодування моральної шкоди, судам необхідно враховувати роз`яснення, що містяться в постанові Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року N 4 "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди". Відповідно до вимог п.5 постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику у справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Крім того, при визначенні розміру моральної шкоди судам слід виходити із засад справедливості, добросовісності та розумності. При цьому визначений розмір грошового відшкодування має бути співмірний із заподіяною шкодою. Враховуючи стан здоров`я позивача, оскільки в ході судового розгляду було доведено протиправність діяння відповідача, яке виразилось у спричиненні матеріальної шкоди позивачу та відмові добровільно відшкодувати дану шкоду, так як вказаними діями відповідачів завдано позивачу значних фізичних та душевних страждань, виходячи із засад справедливості, добросовісності та розумності суд прийшов до висновку, що вимогу про стягнення з відповідачів завданої моральної шкоди слід задоволити частково, стягнувши з них в користь позивача по 1 500 грн. спричиненої йому моральної шкоди з кожного. Що стосується позовної вимоги про стягнення з відповідача витрат на правову допомогу та сплаченого судового збору, то вона підлягає до задоволення виходячи з наступного. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. А тому з відповідачів на користь позивача слід стягнути по 442 грн. 35 коп. сплаченого судового збору з кожного. Відповідно до п.1 ч.3 ст. 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Згідно ч.1, 2 ст.137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Згідно оригіналу квитанції № 077772 від 25.08.2016 року, позивачем проведено оплату адвокату Синишину П.Є. за договором № 32/16 від 25.08.2016 року в розмірі 2500,00 грн. (а.с. 8). А тому з відповідачів на користь позивача слід стягнути по 1 250 грн. 00 коп. витрат за надання правової допомоги з кожного. Таким чином, виходячи з заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги позивача є обґрунтованими, та такими, що підлягають до задоволення. На підставі вищенаведеного, відповідно до постанови пленуму ВС України від 27.03.1992 року №6 "Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди", Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ "Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки" від 01.03.2013 року №4, Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року N 4 "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди", Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" 01.07.2004 № 1961-IV, ст.ст. 15, 23, 280, 1166, 1187, 1188, 1192 ЦК України,

Outcome: approved