Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-27 00:00:00

В грудні місяці 2013 року представник Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» (далі ПАТ "Дельта банк") звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення з останньої 1112,21 грн., в обґрунтування якого вказав, що 29 травня 2007 року між Товариством з обмеженою відповідальність "Комерційний банк "Дельта", правонаступником якого є ПАТ "Дельта банк", та відповідачкою укладено кредитний договір. Відповідно до п. 1.2 якого, позивач відкрив відповідачці картковий в національній валюті України - гривні, та надав їй платіжну карту та ПІН-код до неї. Обслуговування карти здійснювалось на умовах викладених в тарифному пакеті Visa класичний, що є додатком 1 до договору та Правилах здійснення операцій за картковими рахунками. Позивач надав відповідачці кредит шляхом відкриття відновлювальної відкличної кредитної лінії на суму 30 000 грн., що передбачено п. 1.3 кредитного договору, з лімітом кредитної лінії 1000 грн.. Відповідачка в свою чергу, відповідно до договору, зобов'язувалась щомісяця в строки, визначені "тарифами", здійснювати погашення частини суми заборгованості за кредитною лінією, яка виникла за попередній звітний місяць, здійснювати погашення в повному обсязі заборгованості за Овердрафтом, яка виникла за попередній звітний місяць, сплачувати всю суму процентів, нарахованих за користування кредитною лінією та/або Овердрафтом за попередній звітний місяць, та всю суму пені, яка нарахована за попередній звітний місяць у разі порушення строків сплати заборгованості за кредитною лінією та/або Овердрафтом та процентів за користування кредитною лінією та/або Овердрафтом. Станом на 20 жовтня 2013 року відповідачка порушила умови кредитного договору і має прострочену заборгованість в сумі 1112,21 грн., яка складається з простроченого тіла кредиту. На підставі ст.ст.526, 530, 631, 1049, 1054 ЦК України просив стягнути із [PERSON] на користь ПАТ "Дельта Банк" - 1112,21 грн. та судовий збір - 229,4 грн.. В судове засідання представник позивача не з'явився, подав до суду заяву в якій позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити, проти ухвалення заочного рішення не заперечує, просив розглянути справу без його участі. В судове засідання відповідачка повторно не з'явилася, про день та час слухання справи повідомлена належним чином. Згідно ст.224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Враховуючи вищевикладене, оскільки представник позивача не заперечує проти заочного розгляду справи, суд вважає необхідним винести заочне рішення у справі. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги задоволенню не підлягають з наступних підстав. Судом встановлено, 29 травня 2007 року між Товариством з обмеженою відповідальність "Комерційний банк "Дельта", правонаступником якого є ПАТ "Дельта банк", та [PERSON] укладено кредитний договір. Відповідно до п. 1.2 якого, позивач відкрив відповідачці картковий в національній валюті України - гривні, та надав їй платіжну карту та ПІН-код до неї. Обслуговування карти здійснювалось на умовах викладених в тарифному пакеті Visa класичний, що є додатком 1 до договору та Правилах здійснення операцій за картковими рахунками. Позивач надав відповідачці кредит шляхом відкриття відновлювальної відкличної кредитної лінії на суму 30 000 грн., що передбачено п. 1.3 кредитного договору, з лімітом кредитної лінії 1296 грн., зі сплатою процентів за користування кредитною лінією в розмірі 29,90% річних та платою за обслуговування кредитного ліміту в розмірі 2,99 % в місяць від суми використаних кредитних коштів. Відповідачка в свою чергу, відповідно до п.2.5 договору, зобов'язувалась щомісяця в строки, визначені "тарифами", здійснювати погашення частини суми заборгованості за кредитною лінією, яка виникла за попередній звітний місяць, здійснювати погашення в повному обсязі заборгованості за Овердрафтом, яка виникла за попередній звітний місяць, сплачувати всю суму процентів, нарахованих за користування кредитною лінією та/або Овердрафтом за попередній звітний місяць, та всю суму пені, яка нарахована за попередній звітний місяць у разі порушення строків сплати заборгованості за кредитною лінією та/або Овердрафтом та процентів за користування кредитною лінією та/або Овердрафтом. З дослідженого в судовому засіданні розрахунку заборгованості вбачається, що відповідачка взятих на себе зобов'язань належним чином не виконала, зокрема заборгованість за кредитом складає 1112,21 грн. Разом з тим, відповідно до ст. 258 ЦК України, позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Згідно ст. 259 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. З роз'яснень, викладених в п. 31 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від №5 "Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин" від 30 березня 2012 року, вбачається, що враховуючи положення п. 7 ч.13 ст.11 Закону України "Про захист прав споживачів" від 12 травня 1991 року, у спорах щодо споживчого кредитування, кредитодавцю забороняється вимагати повернення споживчого кредиту, строк давності якого минув. У зв'язку із цим, позовна давність за позовом про повернення споживчого кредиту застосовується незалежно від наявності заяви сторони у спорі. Відповідно до ч.1, ч.5 ст. 261 ЦК України, перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалась або могла довідатися про порушення свого права, за зобов'язаннями, строк виконання яких не визначений, перебіг позовної давності починається від дня коли у кредитора виникає право пред'явити вимогу про виконання зобов'язання. Враховуючи, що останній платіж відповідачкою було здійснено 28 травня 2008 року, а позивач звернувся до суду 17 грудня 2013 року, тобто із пропуском строку позовної давності, клопотання про поновлення строку позовної давності останнім не заявлялось, суд, відповідно до ч. 4 ст.267 ЦК України, приходить до висновку, що позовні вимоги про стягнення заборгованості за кредитним договором задоволенню не підлягають.

Outcome: dismissed