Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-22 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом про стягнення грошової компенсації за невикористану відпустку. В обгрунтування своїх вимог посилається на те, що з 30.09.2008 року по 31.12.2011 року він працював в комунальному закладі „Нікопольська центральна районна лікарня" на посаді водія, що підтверджується копією трудової книжки. Наказом від 31.12.2011 року звільнена за п.5 ст.36 КЗпП України (переведення працівника за його згодою, на інше підприємство, в установу організацію або перехід на виборну посаду) в порядку переведення в комунальний заклад „Нікопольська станція швидкої медичної допомоги" Дніпропетровської обласної ради. На день його звільнення відповідачем не було виплачено компенсацію за 7 календарних днів невикористаної відпустки, що становить 498 грн. 47 коп. У відповідності з ч.1 ст.83 КЗпП України у разі звільнення працівника, йомувиплачується грошова компенсація за всі невикористані ним дні щорічноївідпустки, а також додаткової відпустки працівникам, які мають дітей. Відповідно до ч.1 ст.116 КЗпП України, при звільненні працівника виплата усіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. В зв"язку з цими обставинами звернувся до суду. В судове засідання позивач не прибув, надав заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримав в повному обсязі і просив суд їх задовольнити. Представник відповідача в судове засідання не з"явилась, про день слухання справи була повідомлена належним чином судовим повідомленням, надала до суду заяву про розгляд справи у її відсутність. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги обгрунтовані і підлягають повному задоволенню з наступних підстав. У відповідності зі ст.116 КЗпП України, при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Згідно зі ст.117 КЗпП України, у разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Як встановлено в судовому засіданні, з 30.09.2008 року по 31.12.2011 року позивачка працювала в комунальному закладі „Нікопольська центральна районна лікарня" на посаді фельдшера, що підтверджується копією трудової книжки (а.с.2-3). Наказом від 31.12.2011 року звільнена за п.5 ст.36 КЗпП України (переведення працівника за його згодою, на інше підприємство, в установу організацію або перехід на виборну посаду) в порядку переведення в комунальний заклад „Нікопольська станція швидкої медичної допомоги" Дніпропетровської обласної ради (а.с.2-3). На день його звільнення відповідачем не було виплачено компенсацію за 7 календарних днів невикористаної відпустки, що становить 498 грн. 47 коп. (а.с.4). У відповідності з ч.1 ст.83 КЗпП України у разі звільнення працівника, йому виплачується грошова компенсація за всі невикористані ним дні щорічної відпустки, а також додаткової відпустки працівникам, які мають дітей. Відповідно до ч.1 ст.116 КЗпП України, при звільненні працівника виплата усіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Вказана сума підлягає стягненню в судовому порядку. На підставі викладеного,

Outcome: approved