Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-02 00:00:00

ПАТ «ПриватБанк» звернулось до суду з позовом, у якому просить в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором № ROH0GF00000536 від 23.09.2005 року, в розмірі 40 378,20 доларів США, що за курсом 7,99 відповідно до службового розпорядження НБУ від 28.05.2013 року складає 322 621,82 грн., звернути стягнення на предмет іпотеки - належну відповідачу [PERSON] на праві власності квартиру загальною площею 30,30 кв. м., яка розташована за адресою в [ADDRESS], шляхом продажу вказаного предмета іпотеки, на підставі іпотечного договору № ROH0GF00000536 від 23 вересня 2005 року, ПАТ КБ "ПриватБанк" з укладенням від імені відповідача [PERSON] договору купівлі-продажу будь-яким способом з іншою особою покупцем, з отриманням витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, з реєстрацією правочину купівлі-продажу предмета іпотеки у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, з проведенням дій щодо коригування технічної документації відповідно до поточного стану нерухомості, її перепланування та перебудови, з проведенням дій щодо оформлення та з отриманням дублікатів правовстановлюючих документів на нерухомість у відповідних установах, підприємствах або організаціях незалежно від форм власності та підпорядкування, з можливістю здійснення ПАТ КБ "ПриватБанк" всіх передбачених нормативно-правовими актами держави дій, необхідних для продажу предмету іпотеки, за початковою ціною на рівні, не нижчому за звичайні ціни на такі квартири, на підставі оцінки, проведеної суб'єктом оціночної діяльності/незалежним експертом на стадії реалізації цього майна"; виселити [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], які зареєстровані та проживають у квартирі [ADDRESS], зі зняттям з реєстраційного обліку у територіальному органі державної міграційної служби України, до повноважень якого входять питання громадянства, імміграції та реєстрації фізичних осіб, компетенція якого територіально поширюється на адресу вказаної квартири; стягнути з [PERSON] на користь позивача судові витрати по справі, а саме: сплачений судовий збір в сумі 3 340,92 грн. В судовому засіданні представник позивача Мазурок А.А. позовні вимоги підтримав з підстав викладених у позовній заяві, просив позов задоволити. Представник відповідача [PERSON] - [PERSON] позовні вимоги заперечила, вказала, що розмір вказаної заборгованості є необґрунтованим, без урахування проплат погашення кредитної заборгованості. Відповідач [PERSON] позовні вимоги позивача заперечив та вказав, що прострочена заборгованість утворилася тому, що він був позбавлений можливості погашати кредит, оскільки по вині банку його рахунки були заблоковані. Він неодноразово звертався до банку з вимогами визначити йому механізм погашення боргу. Його прохання до бажаного результату не привели. Просить відмовити у задоволенні позову, оскільки його вини у винекненні простроченої заборгованості немає. Представник третьої особи ДСФУ "Державний фонд сприяння молодіжному житловому будівництву" в судовому засіданні підтвердив, що [PERSON] отримав кредит на умовах часткової компенсації фондом відсоткової ставки по кредитному договору. Свої зобовязання фонд виконує належним чином, заборгованость по компенсації відсотків відсутня. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає до задоволення повністю з наступних підстав. Судом встановлено, що відповідно до укладеного договору № ROH0GF00000536 від 23.09.2005 року [PERSON] отримав кредит у розмірі 26000 доларів США зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 12,72 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення 22.09.2025 року. Договором передбачено порядок та умови погашення кредиту, зокрема погашення заборгованості повинно здійснюватися щомісяця в період сплати, позичальник повинен надавати Банку грошові кошти (щомісячний платіж) для погашення заборгованості за Кредитом, яка складається із заборгованості за Кредитом, за відсотками, комісією, а також інші витрати. У відповідності до ст. 526 ЦК України зобов'язання повинні виконуватись належним чином і у встановлений строк. Згідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання. За положенням ст. 612 ЦК України, - боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Статтею 530 цього ж Кодексу, передбачено, що якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін); Зобов'язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Якщо строк (термін) виконання боржником обов'язку не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов'язок у семиденний строк від дня пред'явлення вимоги, якщо обов'язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства(ч.2). Відповідно до ч. 2 ст. 1054 та ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. [PERSON], всупереч норм закону та умов договору зобов'язання за вказаним договором належним чином не виконав, у зв'язку з чим станом 28.05.2013 року утворилась заборгованість, яка становить 40378,20 доларів США, та складається: 19072,45 доларів США - заборгованість за кредитом; 8927,03 доларів США - заборгованість по процентам за користування кредитом; 2 288,96 доларів США - заборгованість по комісії за користуванням кредитом; 10089,76 доларів США - пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором. Оскільки розрахунок заборгованості проведений позивачем у відповідності до умов договору, він приймається судом до уваги. В забезпечення виконання зобов'язань за вказаним кредитним договором 23.09.2005 року позивач та [PERSON], уклали Договір іпотеки № ROH0GF00000536, згідно якого останній надав в іпотеку нерухоме майно, а саме: квартиу загальною площею 30,30 кв.м., житловою площею 12.20 кв.м. яка розташована за адресою [ADDRESS], яка належить йому на праві власності на підставі договору купівлі-продажу від 23.09.2005 року. Обумовлена сторонами ціна предмету іпотеки згідно Договору іпотеки становить 126250 грн. Статтями 33, 35 Закону України «Про іпотеку» передбачено, що в разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя. У разі порушення основного зобов'язання та/або умов іпотечного договору іпотекодержатель надсилає іпотекодавцю письмову вимогу про усунення порушення. Якщо протягом встановленого строку вимога іпотекодержателя залишається без задоволення, іпотекодержатель вправі розпочати звернення стягнення на предмет іпотеки відповідно до Закону України «Про іпотеку». Відповідно до п. 37 Постанови № 5 Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012 року Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин, Невиконання вимог частини першої статті 35 Закону України "Про іпотеку" про надіслання іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмової вимоги про усунення порушення зобов'язання не є перешкодою для реалізації права іпотекодержателя звернутись у будь-який час за захистом своїх порушених прав до суду (на відміну від інших способів звернення стягнення (частина третя статті 33 цього Закону), оскільки іпотекодавець у судовому засіданні має можливість заперечувати проти вимог іпотекодержателя, що відповідає положенням статті 124 Конституції України. Згідно з ч. 2 ст. 39 Закону України «Про іпотеку» одночасно з рішенням про звернення стягнення на предмет іпотеки суд за заявою іпотекодержателя вправі винести рішення про виселення мешканців, якщо предметом іпотеки є житловий будинок або житлове приміщення, а також згідно з ч. 1 ст. 40 ЗУ «Про іпотеку» та с. 109 ЖК України - звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення є підставою для виселення всіх мешканців. Згідно ст. 109 ЖК України звернення стягнення на передане в іпотеку жиле приміщення є підставою для виселення всіх громадян, що мешкають у ньому, за винятками, встановленими законом. Громадянам, яких виселяють з жилих приміщень, одночасно надається інше постійне жиле приміщення, за винятком виселення громадян при зверненні стягнення на жилі приміщення, що були придбані ними за рахунок кредиту (позики) банку чи іншої особи, повернення якого забезпечене іпотекою відповідного жилого приміщення. Відповідно до ст. 590 ЦК України, звернення стягнення на предмет застави здійснюється за рішенням суду. Відповідно до вказаних норм після прийняття рішення іпотекодержателем про звернення на передані в іпотеку предмети, яким є житлове приміщення, всі мешканці зобов'язані на письмову вимогу іпотекодержателя або нового власника добровільно звільнити житлове приміщення протягом одного місяця з дня отримання цієї вимоги. Договором іпотеки, укладеним між [PERSON] та позивачем, передбачене право іпотекодавця на реєстрацію у предметі іпотеки інших осіб лише при умові отримання від іпотекодержателя письмової згоди на такі дії. Згідно повідомлення Управління Державної міграційної служби України в Рівненській області від 02 листопада 2013 року № 5610/4364, за адресою [ADDRESS] значаться зареєстрованими - [PERSON], [PERSON] та неповнолітні [PERSON], [PERSON]. Іпотекодержатель не надавав згоди на відповідну реєстрацію осіб за адресою предмету іпотеки. [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] на адресу [ADDRESS], 10.04.2013 року за № № 13.01.28.0/2-02, 13.01.28.0/2-04, 13.01.28.0/2-03, 13.01.28.0/2-01, позивачем були надіслані письмові вимоги про його добровільне виселення протягом одного місяця з дня отримання вимоги, що відповідає згаданим нормам та положенням законодавства. Показання допитаних у судовому засіданні свідків [PERSON], [PERSON] не спростували обставини викладені в позовній заяві. [PERSON] та [PERSON] не спростували наявність простроченої заборгованасті та ненадали доказів того, що саме банк винен в утворенні даної заборгованості. Враховуючи, що [PERSON] порушив зобов'язання перед банком, яке забезпечене іпотекою нерухомого майна, дотримання банком як іпотекодержателем процедури звернення стягнення на предмет іпотеки, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог у повному обсязі. У відповідності до ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Оскільки, право власності на предмет іпотеки належить одній особі, яка виступала позичальником та іпотекодавцем, підлягає до стягнення з відповідача [PERSON] на користь позивача понесені ним судові витрати, а саме: судовий збір в сумі 3340,92 грн., що стверджується відповідно платіжним дорученням. На підставі викладеного,

Outcome: approved