Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-25 00:00:00

18.03.2014 року до суду з урахуванням уточненої позовної заяви від 24.03.2014 року звернувся Орган опіки та піклування Петриківської районної державної адміністрації Дніпропетровської області (далі Позивач) до [PERSON] (далі Відповідач) про позбавлення останньої батьківських прав по відношенню до її малолітніх дітей: [PERSON], [PERSON] Свої вимоги мотивує тим, що відповідачка є матір'ю - одиначкою. Родина перебуває на обліку, як сім'я, яка опинилася в скрутних життєвих обставинах та була взята під соціальний супровід. За місцем проживання відповідачка характеризується негативно, веде антисуспільний спосіб життя, немає постійного місця роботи, вихованню та утриманню дітей уваги не приділяє. Протягом тривалого часу з відповідачкою проводилися профілактичні роботи, але остання на шлях виправлення не стала, спосіб життя не змінила. За час перебування дітей в спеціалізованих установах з квітня 2013 року до них не навідувалася, їхнім життям не цікавилася. Представник позивача, якого підтримав представник прокуратури, доводи позовної заяви підтримав в повному обсязі та просив їх задовольнити. Відповідачка в судовому засіданні просила не позбавляти її батьківських прав на дітей, забрати їх не могла оскільки не знала де вони знаходяться, роботу вона знайшла, однак не офіційно, при цьому обіцяє, що в найближчому майбутньому вже буде працювати офіційно в магазині. Дітей вона добровільно не віддавала, їхнім вихованням займалася. Треті особи надали заяви про розгляд справи за їх відсутності, також в письмових поясненнях зазначили, що за час перебування дітей в їх установах мати жодного разу їх не відвідувала. На момент коли до них поступили діти, останні були занедбані, заволожені, значно відставали у психо-мовленнєвому розвитку. Просили позов задовольнити. Вислухавши пояснення сторін, прокурора та дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позв підлягає задоволенню. Як вбачається із матеріалів справи, Відповідачка є матір'ю - одиначкою відносно своїх малолітніх дітей: [PERSON], [PERSON] (а.с. 8-11). Відповідно до довідки про склад сім'ї Відповідачки, яка проживає у будинку [ADDRESS], разом з нею проживають її діти, мати [PERSON] та брат [PERSON] (а.с. 14). Згідно акта обстеження матеріально побутових умов проживання сім'ї від 21.02.2013 року проведено обстеження умов проживання Відповідачки за адресою [ADDRESS], під час якого виявлено, що житловий будинок належить [PERSON] Умови проживання родини незадовільні: по кімнатах витає сморід, дух прокуреного та чадного димом (а.с. 12). За місцем проживання Відповідачка характеризується негативно, згідно характеристики Петриківської селищної ради від 12.11.2013 року, починаючи з весни 2013 року Відповідачка кілька разів змінювала своє місце проживання у с. Лобойківка, в смт. Петриківка, в с. Радсело. За два останні роки в родині [PERSON] вчинялися неодноразово порушення норм і правил співжиття, а по відношенню до дітей були прояви жорстокого поводження з боку дорослих. У поведінці Відповідачки трапляються психологічні зриви, грубість. Безпричинно діти можуть лишатися вдома без материнського піклування (а.с. 13). Згідно актів №12 та №13 від 05.04.2013 року складених ст. о/у групи КМСД Петриківського РВ ГУМВС України в Дніпропетровській області Умрихіною І.О. 05.04.2013 року в [ADDRESS] знайдено хлопчика на ім'я [PERSON] та дівчинку на ім'я [PERSON]. Діти були босі та роздягнуті. За анкетними даними прізвища дітей Ликовацькі. Також в матеріалах справи мається заява Відповідачки від 05.04.2013 року, в якій остання відмовилася від своїх дітей, у зв'язку з тим, що вони її не слухаються, тікають з дому, виражається в її бік нецензурною лайкою, а також через тяжкий матеріальний стан (а.с. 16). У своєму висновку про позбавлення батьківських прав громадянки [PERSON], Позивач вважає за доцільне направити матеріали до суду для вирішення питання про позбавлення батьківських прав Відповідачки відносно її дітей [PERSON], [PERSON] На даний час діти перебувають у спеціалізованих установах, а саме [PERSON] в КЗ "Дніпродзержинський спеціалізований будинок дитини" Дніпропетровської обласної ради", [PERSON].в КЗ "Центр соціально-психологічної реабілітації дітей служби у справах дітей Дніпродзержинської міської Ради". Суд зауважує, що в Україні законодавство про охорону дитинства ґрунтується на Конституції України, Декларації ООН з прав дитини (1959 р.), Конвенції ООН про права дитини (1989 р.), міжнародних договорах, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, Сімейному кодексі України, а також інших нормативно - правових актах, що регулюють суспільні відносини у цій сфері. Як зазначено в Декларації ООН з прав дитини (1959 р.) "дитина для повного і гармонійного розвитку її особи потребує любов і розуміння. Вона повинна, якщо це можливо, зростати під опікою і відповідальністю своїх батьків і, в усякому разі, в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості". Закон України "Про охорону дитинства" передбачає, що кожна дитина має право на достатній життєвий рівень. При цьому виховання в сім'ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи які їх заміняють, мають право і зобов'язанні виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. У статті 150 Сімейного кодексу України визначені обов'язки батьків щодо виховання та розвитку дитини. За змістом ст. 155 ч.4 Сімейного кодексу України ухилення батьків від виконання батьківських обов'язків є підставою для покладання на них відповідальності, встановленої законом, зокрема позбавлення батьківських прав, якщо буде встановлено, що вони ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дітей. Суд зазначає, ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя. Зазначені факти, як кожний окремо, та і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Відповідачка в судовому засіданні не заперечувала, що часто змінювала своє місце проживання, а тому за вихованням дітей слідкували інші особи. За дітьми належного догляду та виховання не здійснювала, посилаючись на тяжке матеріальне становище. Також Відповідачкою не заперечувалася, що не раз своїх дітей вона залишала на сторонніх осіб, які не винні в тому, що діти від них тікали. За таких обставин, надавши оцінку дослідженим доказам та поясненням сторін, суд дійшов висновку, так як [PERSON] злісно ухиляється від виконання своїх обов'язків по вихованню дітей, передбачених законодавством України та нехтує загальновстановленими нормами моралі суспільства, вона підлягає позбавленню батьківських прав відносно малолітніх дітей. Оскільки позивач на підставі ст. 3 ч.2 п.14 Закону України "Про судовий збір" звільнений від сплати судового збору при зверненні із заявами до суду щодо захисту прав малолітніх осіб та в силу ст. 88 ЦПК України, судовий збір підлягає стягненню з відповідача в дохід держави в розмірі 243,60 грн.

Outcome: approved