Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-22 00:00:00

Позивач звернувся до Ленінського районного суду м. Дніпропетровська з позовом до [PERSON], у якому просить стягнути з відповідача на його користь заборгованість з послуг водопостачання та водовідведення у загальному розмірі 6\~900,76 грн. Позовна заява мотивована тим, що відповідач не сплачує за послуги водопостачання та водовідведення, внаслідок чого утворилась вказана заборгованість. Ухвалою Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 26.12.2017р. відкрито провадження у справі. Ухвалено розгляд справи проводити у спрощеному порядку без виклику сторін. Відповідно до повідомлення про вручення рекомендованого поштового відправлення відповідач отримала ухвалу про відкриття провадження та матеріали справи 16.01.2018р. Станом на день ухвалення рішення у справі відповідач відзив на позовну заяву не надала, інших заяв або клопотань суду не направляла. Згідно з ч.5 ст.279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. Відповідно до ч.8 ст.279 ЦПК України при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їх усні пояснення та показання свідків. Судові дебати не проводяться. Відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Розглянувши матеріали справи, всебічно і повно зясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позовна заява, обєктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи по суті, суд встановив наступне. КП "Дніпроводоканал" Дніпровської міської ради відповідно до положень Закону України "Про житлово-комунальні послуги" надає фізичній особі - споживачу житлово-комунальні послуги, що полягають у водопостачанні і водовідведенні за його місцем проживання. Відповідно до рішення № 526 Дніпропетровської міської ради від 20 квітня 1995 року про розподіл платні за надання населенню комунальних послуг споживачам, переданим на обслуговування КП\~"Дніпроводоканал" Дніпропетровської міської ради, [PERSON] відкрито особовий рахунок №\~954015000002, у звязку з чим у останньої виник обовязок вносити своєчасно і в повному розмірі плату за надані послуги по водопостачанню і водовідведенню. Згідно з п.5 ч.3 ст.20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач зобовязаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Відповідно до ч.1 ст.13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» залежно від функціонального призначення житлово-комунальні послуги поділяються на: 1) комунальні послуги (централізоване постачання холодної води, централізоване постачання гарячої води, водовідведення (з використанням внутрішньобудинкових систем), газо- та електропостачання, централізоване опалення, а також вивезення побутових відходів тощо); 2) послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій (прибирання внутрішньобудинкових приміщень та прибудинкової території, санітарно-технічне обслуговування, обслуговування внутрішньобудинкових мереж, утримання ліфтів, освітлення місць загального користування, поточний ремонт, вивезення побутових відходів тощо); 3) послуги з управління будинком, спорудою або групою будинків (балансоутримання, укладання договорів на виконання послуг, контроль виконання умов договору тощо); 4) послуги з ремонту приміщень, будинків, споруд (заміна та підсилення елементів конструкцій та мереж, їх реконструкція, відновлення несучої спроможності несучих елементів конструкцій тощо). Хоч у ч.1 ст.19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» й передбачено, що відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах, проте відповідно до пункту 1 частини першої статті 20 цього Закону споживач має право, зокрема, одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг. Такому праву прямо відповідає визначений п.5 ч.3 ст.20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» обовязок споживача оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Таким чином, згідно із зазначеними нормами закону споживачі зобовязані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Факт відсутності договору про надання житлово-комунальних послуг сам по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі. За таких обставин суд доходить висновку, що відсутність укладення договору з позивачем не позбавляє [PERSON] обовязку оплачувати надані їй послуги. Аналогічний висновок щодо застосування норм права викладено у постанові Верховного Суду України від 20.04.2016р. №6-2951цс15, а тому має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права відповідно до ч. 1 ст. 3607 ЦПК України. Згідно з ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. На підставі ст.610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Відповідно до ч.1 ст.612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Згідно з ч.2 ст.625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Згідно з розрахунком в результаті неналежного виконання [PERSON] зобов'язань щодо оплати послуг водопостачання та водовідведення станом на 31.10.2017р. утворилась заборгованість у розмірі 6\~900,76 грн., яка складається з: заборгованості з водопостачання у розмірі 3\~812,38 грн., інфляційних втрат у розмірі 2\~619,47 грн. та 3 % річних у розмірі 468,91 грн. Враховуючи вищевказане, беручи до уваги, що відповідач всупереч вимогам ст.81\~ЦПК України не надала суду доказів сплати заборгованості перед позивачем, суд доходить висновку про достатність правових підстав для задоволення позову у повному обсязі. За змістом ст.141 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Outcome: approved