Jurisdiction: civil
Date: 2021-07-06 00:00:00

Позивач звернувся до Деснянського районного суду м. Києва з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості. На обґрунтування заявлених вимог позивач у позовній заяві зазначає, [PERSON] звернулася до АТ КБ "ПриватБанк" з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписала Заяву № б/н від 07.12.2010 року, згідно якої отримала кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на кредитну картку. Відповідач не надав своєчасно Банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, внаслідок чого утворилась заборгованість. 10.01.2019 року відповідач та АТ КБ «ПриватБанк» підписали Додаткову угоду, відповідно до укладеної угоди Банк здійснює анулювання частини заборгованості, яка зазначена в 1.2 Додаткової угоди, якщо Клієнт здійснить платіж в розмірі та в строки в п.1.5.1 Додаткової угоди. Відповідач не надав своєчасно Банку грошові кошти для погашення заборгованості за Кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов Договору, а відтак внаслідок порушення зобов`язань за кредитним договором відповідач станом на 06.01.2021 року має заборгованість - 14966,92 грн., яка складається із заборгованості за пенею. У зв`язку з чим позивач звертається до суду з даним позовом, в якому просить стягнути з відповідача на користь Банку заборгованість за кредитним договором у розмірі 14966,92 грн. та судові витрати по сплаті судового збору в сумі 2270, 00 грн. Ухвалою Деснянського районного суду м. Києва від 25.02.2021 року позовну заяву АТ КБ «ПриватБанк» до [PERSON] про стягнення заборгованості, залишено без руху. Надано позивачу строк для усунення недоліків протягом п`ять днів з дня отримання ухвали. Ухвалою Деснянського районного суду м. Києва від 10.03.2021 року відкрито провадження по справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. В судове засідання представник позивача не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, у своїй заяві просить розглядати справу у його відсутність, позовні вимоги підтримує, проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явилася, про час та місце судового розгляду повідомлялася належним чином, про причини неявки суд не повідомила, клопотань про відкладення розгляду справи до суду не надходило. Письмові матеріали справи містять відзив на позовну заяву від відповідача [PERSON] , відповідно до якого остання заперечує проти задоволення позовних вимог. Вказувавши, що Позивачем не доведена наявність суми заборгованості за кредитним договором. Розрахунок заборгованості не є належним, допустимим, достовірним та достатнім доказом. Просить застосувати строк позовної давності. Стороною позивача надано відповідь на відзив, відповідно до якої позивач зазначає, що відповідачем було підписано заяву про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг. Банком надані докази, які підтверджують факт укладання кредитного договору та наявність не виконаних кредитних зобов`язань: копія анкети-заяви; розрахунок заборгованості; копія паспорта відповідача; виписка по рахунку, копія Додаткової угоди з додатками №1. Стосовно наданого розрахунку заборгованості, сторона позивача зауважила, що розрахунок заборгованості не є первинним документом за своєю природою, а є інформаційним документом по факту обробки фактичного операційного руху грошових коштів по рахунках кредитної угоди, а також відображає стан нарахування в певний період часу, тому Банком надано виписку по рахунку. Стороною відповідача не доведена відсутність заборгованості. Підстави для застосування позовної давності до позовних вимог про стягнення пені немає, оскільки порушення зобов`язання триває. Через неявку в судове засідання учасників справи, судом у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Суд, розглянувши матеріали справи і оцінивши наявні в справі докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні (стаття 89 ЦПК України), вирішуючи справу, приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що 07.12.2010 року [PERSON] звернулася до АТ КБ "ПриватБанк" з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписала Анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг №б/н від 07.12.2010 року, відповідно до якої вона отримала у позивача кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Як вбачається з матеріалів справи, 10.01.2019 року ПАТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] підписали додаткову угоду № SAMDN50000038788787. Відповідно до укладеної Додаткової угоди від 10.01.2019 Банк здійснює анулювання частини заборгованості, яка зазначена в п. 1.2 Додаткової угоди, якщо Клієнт здійснить платіж в розмірі та в строки вказані в п. 1.5.1 Додатковій угоді. Строк повернення кредиту вказаний в п. 1.3 Додаткової угоди. Згідно з п. 1.6 Додаткової угоди ця угода відповідно до ст. 212 ЦК України, укладається під відкладальну обставину, а саме: в разі належного виконання Клієнтом зобов`язань, які передбачені договором та п 1.5 Угоди вступають в дію умови про анулювання заборгованості, визначені п. 1.2 Угоди, умова про зміну процентної ставки, передбачене п. 1.4 Угоди. Пунктом 1.6.1 Угоди встановлено, що в разі прострочення виконання Клієнтом будь-якого з зобов`язань, передбачених п. 1.5.2. Угоди та/чи будь-якого із зобов`язань, передбачених договором на 31 день, умова про анулювання частини заборгованості, передбачене п. 1.2 Умова про зміну процентної ставки передбачене п. 1.4 Угоди не поширюються. Відповідно до п. 1.7 в разі порушення Клієнтом термінів по погашенню кредиту, зазначених в п. 1.5.2, понад 31 безперервно: 1.7.1 терміном повернення кредиту є 31-й день з моменту такого порушення (але не пізніше терміну, вказаного в п. 1.3. Угоди). Вся заборгованість по кредиту, починаючи з дня, наступного за днем повернення кредиту (який визначається відповідно до п. 1.7.1 Угоди), є простроченою, зазначено п. 1.7.2 Угоди. При укладенні Кредитного договору сторони керувались ч. 1 ст. 634 ЦК України. Згідно цієї статті ЦК договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона; не може запропонувати свої умови договору. В ст. 599 ЦК України зазначено, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Згідно статей 526, 527, 530 ЦК України зобов`язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором кредитодавець зобов`язується надати грошові кошти позичальнику в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити відсотки. АТ КБ «ПриватБанк» свої зобов`язання за Кредитним договором виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачу кредит у розмірі, встановленому Кредитним договором. Відповідач не надавав своєчасно Банку грошові кошти для погашення заборгованості за Кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов Договору, що має відображення у Розрахунку заборгованості за договором. Таким чином, у порушення умов кредитного договору, а також ст. ст. 509, 526, 1054 ЦК України, відповідач зобов`язання за вказаним договором належним чином не виконав. Відповідно до частини другої статті 1054 та частини другої статті 1050 Цивільного кодексу України наслідками порушення Боржником зобов`язання щодо повернення чергової частини суми кредиту є право заявника достроково вимагати повернення всіє суми. У зв`язку з невиконанням відповідачем своїх зобов`язань за кредитним договором станом на 06.01.2021 року утворилась заборгованість за кредитним договором у розмірі 14966,92 грн., яка складається з наступного: 0,00 грн. - заборгованість за кредитом; 0,00 грн. - заборгованість по відсотками за користування кредитом; 0,00 грн. - заборгованість за комісією; 14966,92 грн. - заборгованість за пенею. На даний час відповідач продовжує ухилятись від виконання зобов`язань та заборгованості не погашає. Що стосується доводів Відповідача про пропущення Позивачем строків позовної давності, то необхідно зазначити наступне. Згідно із вимогами ст. 76, 77, 79, 80 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Статтею 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ч. 1 ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. У відповідності до п. 1.3 Додаткової угоди до кредитного договору № SAMDN50000038788787 від 10.01.2019 року, строк повернення кредиту до 25.07.2019 року. При цьому, матеріали справи не містять даних про зміну терміну повернення кредиту та доказів того, що між Банком та Позичальником укладалися будь-які додаткові угоди. Статтею 256 ЦК України визначено, що позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Відповідно до ст.257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Пунктом 1 ч. 2 ст. 258 ЦК України передбачено також спеціальна позовна давність в один рік застосовується зокрема до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені). Стаття 259 ЦК України передбачає, що позовна давність, встановлена законом, може бути збільшена за домовленістю сторін. Згідно ч. 5 ст. 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. За зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання. Відповідно до частини першої статті 264 ЦК України перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов`язку. Відповідно до правової позиції Верховного Суду, яка викладена у постанові від 28 березня 2018 року по справі №444/9519/12, якщо кредитний договір встановлює окремі зобов`язання, які деталізують обов`язок позичальника повернути борг частинами та передбачають самостійну відповідальність за невиконання цього обов`язку, то незалежно від визначення у договорі строку кредитування право кредитодавця вважається порушеним з моменту порушення позичальником терміну внесення чергового платежу. Відтак, перебіг позовної давності стосовно кожного щомісячного платежу у межах строку кредитування згідно з частиною п`ятою статті 261 ЦК України починається після невиконання чи неналежного виконання (зокрема, прострочення виконання) позичальником обов`язку з внесення чергового платежу й обчислюється окремо щодо кожного простроченого платежу. До Деснянського районного суду м. Києва 24.02.2021 р. надійшла позовна заява за позовом АТ КБ "ПриватБанк" до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором № SAMDN50000038788787 від 10.01.2019 року, тобто після спливу строку спеціальної позовної давності до вимоги про стягнення заборгованісті за пенею, при цьому суду не надано належних та допустимих доказів того, що між сторонами у справі наявна домовленість, оформлена у встановленому законом порядку, про збільшення строку позовної давності. З розрахунку заборгованості вбачається, що останнє погашення пені за кредитом здійснено в грудні 2019 року, термін повернення кредиту сплив 25.07.2019 року, до суду з вимогами про стягнення з відповідачів пені позивач звернувся лише в лютому 2021 року. За таких обставин, хоча позовні вимоги Акціонерного товариства Комерційний Банк «ПриватБанк» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором № SAMDN50000038788787 від 10.01.2019 року у розмірі 14966,92 грн. є доведеними та обґрунтованими, проте задоволенню не підлягають у зв`язку зі спливом позовної давності, про застосування якої заявлено відповідачем у спорі, та відсутністю поважних причин пропуску позовної давності. Відповідно до вимог частин першої, другої статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки у задоволенні позову відмовлено, судові витрати зі сплати судового збору покладаються на позивача. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed